joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Akmens bērzs

Akmens bērzs () ir mainīga izskata bērzu dzimtas suga. Tā ir sastopama Ķīnas ziemeļaustrumos, Korejā, Japānā un Krievijas tālajos austrumos (Kurilu salās, Sahalīnā, Kamčatkā).

Ārējās saites

Atsauces 

Bērzi
Japānas skābardis

Japānas skābardis () ir bērzu dzimtas suga, kas ir endēmiska Japānai, bet citviet pasaulē to kultivē dekoratīviem nolūkiem.

Tas ir lapu koks, kas var sasniegt 12–15 metru augstumu. Tā lapas ir garākas un tumšākas par Eiropas skābarža (Carpinus betulus) lapām. Lapas ir tumšas, spīdīgas, zobainas un slaidas, ar 20-24 pāriem paralēli iegrimušām dzīslām; katrs trešais lapas zobs ir ar ūsām. Ziedu pumpuri ir zaļi un nobriest brūni.

Ārējās saites

Atsauces 

Skābarži
Royale Union Saint-Gilloise

Royale Union Saint-Gilloise, pazīstams arī kā Union SG vai USG, ir Beļģijas futbola klubs no Senžilas, komūnas Briseles galvaspilsētas reģionā. Pašlaik spēlē Jupiler Pro League, Beļģijas futbola augstākajā līgā. Mājas spēles komanda aizvada Žozefa Marjēna stadionā, kura ietilpība ir 9400 vietu.

Klubs tika nodibināts 1897. gadā. Kluba futbolisti ir 11 reizes kļuvuši par Beļgijas čempioniem. Visi tituli tika izcīnīti laikā no 1904. līdz 1935. gadam. Divas reizes ir izcīnīts Beļģijas kauss. Vēlāk ilgu laiku spēlēja zemākajās līgās. 2021. gadā uzvarēja otrajā pēc līmeņa līgā un atgriezās augstākajā līgā pēc 48 gadu pārtraukuma. Jau pirmajā sezonā pēc atgriešanās izcīnīja 2. vietu un kvalificējās UEFA Čempionu līgas kvalifikācijas spēlēm.

Sasniegumi 
 Beļģijas Pro līga (agrāk — Beļģijas Pirmā divīzija)
 Čempioni (11): 1903–04, 1904–05, 1905–06, 1906–07, 1908–09, 1909–10, 1912–13, 1922–23, 1932–33, 1933–34, 1934–35
 Vicečempioni (9): 1902–03, 1907–08, 1911–12, 1913–14, 1919–20, 1920–21, 1921–22, 1923–24, 2021–22
 Beļģijas kauss
 Kausa ieguvēji (2): 1912–13, 1913–14
 'Beļģijas Otrā divīzija/Challenger Pro League''
 Uzvarētāji (2): 1963–64, 2020–21
 2. vieta (1): 1967–68

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā tīmekļa vietne   

Beļģijas futbola klubi
Čonoska skābardis

Čonoska skābardis () ir bērzu dzimtas suga.

Ārējās saites 

Skābarži
Amūras liepa

Amūras liepa () ir malvu dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama  Austrumāzija. Tā ir līdzīga parastajai liepai (Tilia cordata) atšķiras ar nedaudz mazākām lapām, seglapām un ziedu čemuriem. Suga ir nozīmīga koksnes ieguvei Krievijā, Ķīnā un Korejā, un dažkārt tiek stādīta uz ielām dekoratīvos apstādījumos.

Ārējās saites

Atsauces 

Liepas
Japānas liepa

Japānas liepa () ir malvu dzimtas suga.

Ārējās saites 

Liepas
Olivera liepa

Olivera liepa () ir malvu dzimtas suga. Dabā sastopama Ķīnā - Gaņsu, Hubei, Hunaņas, Šaaņsji un Sičuaņas provincēs.

Ārējās saites

Atsauces 

Liepas
Sudrabliepa

Sudrabliepa () ir malvu dzimtas suga.

Ārējās saites 

Liepas
KF Shkupi

KF Shkupi ir Ziemeļmaķedonijas futbola klubs no Skopjes. Klubs tika nodibināts 2012. gadā, apvienojoties FK Sloga Jugomagnat un FC Albarsa. Pašlaik spēlē Ziemeļmaķedonijas futbola augstākajā līmenī — Pirmajā līgā. 2021.—2022. gada sezonā pirmo reizi izcīnīja valsts čempiontitulu. Mājas spēles aizvada Čairas stadionā. Klubs orientējas uz vietējiem albāņu līdzjutējiem, tā nosaukums Shkupi ir Skopjes pilsētas nosaukums albāņu valodā.

Sasniegumi 
 Maķedonijas Pirmā līga
 Čempioni (1): 2021–22
 Vicečempioni (1): 2020–21
 Maķedonijas Otrā līga
 Uzvarētāji (3): 2014–15

Atsauces

Ārējās saites 

     

Ziemeļmaķedonijas futbola klubi
Luīze Brafa

Eltīja Luīze Brafa (; dzimusi , mirusi ) ir bijusī amerikāņu tenisiste, Pasaules pirmā rakete pēc 1955. gada rezultātiem (kopumā pasaules tenisa pirmajā desmitniekā pavadījusi 10 gadus pēc kārtas), 35-kārtēja Grand Slam uzvarētāja, tostarp sešas reizes vienspēlēs. Starptautiskās tenisa slavas zāles locekle kopš 1967. gada.

Karjeras statistika

Grand Slam fināli

Vienspēles: 14 (6—8)

Sieviešu dubultspēles: 28 (21—7)

Jauktās dubultspēles: 11 (8—3)

Sasniegtā kārta Grand Slam turnīros

Vienspēles 

|}

Dubultspēles 

|}

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 1967. gadā uzņemta Starptautiskajā tenisa slavas zālē.

Atsauces

Ārējās saites 

1923. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Oklahomā dzimušie‎
ASV tenisisti
2022.—2023. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona

2022.—2023. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona ir 60. Bundeslīgas sezona. Tā sākās , bet noslēgsies .

Tā kā 2022. gada FIFA Pasaules kauss rīkotājvalsts Kataras klimatisko apstākļu dēļ notiks no 2022. gada 21. novembra līdz 18. decembrim, līgai sezonas laikā būs ilgāka pauze. Izlašu spēlētāji klubiem jāatbrīvo 2022. gada 14. novembrī, līdz ar to pēdējā Bundeslīgas spēļu kārta pirms pārtraukuma ir paredzēta no 11. līdz 13. novembrim. Līga atsāksies pēc desmit nedēļām 2023. gada 20. janvārī.

Komandas 
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem no 2. Bundeslīgas uz Bundeslīgu tika paaugstināti klubi Gelzenkirhenes "Schalke 04" un Brēmenes "Werder", bet Bundeslīgu atstāja Bīlefeldes "Arminia" un Greuther Fürth.

Stadioni

Treneri un kapteiņi

Treneru maiņas

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā tīmekļa vietne

Vācijas futbola Bundeslīga
Vācijas Bundeslīga
Vācijas Bundeslīga
Gass Van Sants

Gass Grīns Van Sants jaunākais (, dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, kinoproducents, fotogrāfs un mūziķis. Ieguvis atpazīstamību gan neatkarīgajā, gan meinstrīma kino. Vairākas viņa filmās ir attēlota homoseksualitātes tematika.

Savu karjeru iesācis kā televīzijas reklāmu režisors. 1986. gadā režisējis savu pirmo filmu Mala Noche. Viņa nākamā filma, krimināldrāma Drugstore Cowboy (1989), tika atzinīgi novērtēta no kritiķiem un vairākos kinofestivālos saņēma balvas par scenāriju. Viņa filma "Mans personīgais Aidaho" (My Own Private Idaho, 1991) tiek uzskatīta par vienu no labākajām 20. gadsimta LGBT filmām. Veidojis arī satīrisko kriminālkomēdiju "Pāri līķiem" (1995) ar Nikolu Kidmenu galvenajā lomā. Drāma "Krietnais Vils Hantings" (1997) tika nominēta deviņām, savukārt biogrāfiskā filma "Milks" (2008) astoņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Par abām filmām Van Sants tika nominēts arī "Labākā režisora" balvai.

2003. gadā Van Santa filma par Kolumbainas vidusskolas slaktiņu "Zilonis" saņēma Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā. Viņš arī saņēma festivāla labākā režisora balvu, padarot viņu par vienu no tikai diviem režisoriem, otram esot Džoelam Koenam, kurš ir ieguvis abas balvas vienā gadā. Lai gan vairums citu Van Santa filmu, kā "Atrast Foresteru" (Finding Forrester, 2000) un Paranoid Park (2007), ir saņēmušas pozitīvas kritiķu atsauksmes, tādas viņa filmas kā Last Days (2005), "Apsolītā zeme" (Promised Land, 2012), "Kad kovbojmeitenēm kļūst skumji" (Even Cowgirls Get the Blues, 1993), "Psiho" (Psycho, 1998) un "Koku jūra" (2015) saņēma negatīvas kritiķu atsauksmes.

Atsauces

Ārējās saites 

1952. gadā dzimušie
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
ASV kinoproducenti
Amerikāņu mūziķi
Zelta palmas zara ieguvēji
Kentuki dzimušie
LGBT cilvēki no ASV
Baltais zīdkoks

Baltais zīdkokoks (Morus alba) ir zīdkoku dzimtas koks, tiek plaši kultivēts zīdtārpiņu barošanai, ko izmanto komerciālā zīda ražošanā, tiek arī audzēts ēdamo augļu dēļ.

Koks mēdz būt līdz 15 metriem augsts un ir ar izplestu vainagu. Lapas virspusē ir spilgti zaļas, spīdīgas, apakšpusē gaišākas un var būt līdz 20 centimetriem garas. Ēdamie augļi nogatavojoties no baltiem kļūst sārtāki, līdz paliek tumši purpursarkani, tie mēdz būt līdz 2,5 centimetriem gari.

Atsauces 

Zīdkoku dzimta
Japānas zilais dižskābardis

Japānas zilais dižskābardis () ir dižskābaržu dzimtas suga.

Ārējās saites
Mēs (filma)

"Mēs" () ir 2019. gada ASV šausmu filma, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Džordans Pīls. Filmā galvenās lomas atveido Lupita Ņono, Vinstons Djūks, Elizabete Mosa un Tims Haidekers.

Filma stāsta par ģimeni, kuras brīvdienas pludmalē pārvēršas par haosu, kad viņus sāk terorizēt viņu dubultnieki.

"Mēs" pirmizrāde notika  Ostinā, bet ASV un Latvijas kinoteātros filmu sāka demonstrēt . Filmu izplatīja Universal Pictures. Tā guva lielus komerciālos panākumus, nopelnot 255,2 miljonus ASV dolārus pie 20 miljonu budžeta. "Mēs" saņēma kritiķu novērtējumu par Pīla scenāriju un režiju, Ņono aktierspēli un mūziku. Filma tiek uzskatīta par vienu no 21. gadsimta labākajām šausmu filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
ASV filmas
Šausmu filmas
Universal Pictures filmas
Džordana Pīla filmas
Plourdosteus trautscholdi

Plourdosteus trautscholdi ir plordosteīdu artrodiru suga. Tās pārstāvji dzīvoja augšdevonā, frānas laikmetā (šeloņas slāņi, daugavas svītas apakšdaļa). Sugu pirmo reizi kā Coccosteus trautscholdi aprakstīja amerikāņu paleontologs Čarlzs Estmans 1897. gadā, pamatojoties uz Hermana Trautšolda publikācijām. 1951. gadā zviedru paleontologs Tūrs Ervigs sugu pieskaitīja plordosteju ģintij. Sugas neotips ir nuchale kauls no Sjasas atseguma pie Stolbovas ciema, Ļeņingradas apgabalā (šeloņas slāņi). Nosaukums Plourdosteus trautscholdi nozīmē Trautšolda (nosaukts vācu paleontologa H.Trautšolda vārdā ) plordostejs. Suga bija izplatīta Galvenajā devona laukā, šeloņas, svinordas un ilmeņa slāņos (Daugavas svītas apakšējā daļa) Sjasas (Stolbova, Prokšenci, Barigova), Šeloņas (Terebuni), Veļikajas (Močalova), Psižas (Buregi), Ilmeņa ezera dienvidu krastos, pie Andomas kalna, kā arī Centrālajā devona laukā Semiluku slāņos Donas (Petina) krastos.

Apraksts 
Galvas vairoga garums līdz 25 cm. Visi kauli klāti ar apaļiem, zvaigžņveidīgiem haotiski izvietotiem pauguriņiem. Uz interlaterale kaula priekšējās daļas pauguriņi ir stipri saplacināti un ir izvietoti rindās vai haotiski. Nuchale kauls, īpatņiem pieaugot, kļūst plakanāks. Kaula aizmugurējā mala jauniem īpatņiem ir izliekta, bet veciem kļūst ieliekta. Uz paranuchale kaula virsdeniņu vaga pie savas pamatnes strauji izliecas. Pa centrale kaulu iet vidējās un aizmugurējās bedrīšu līnijas vagas. Vidējā muguras kaula (MD) sānu plakņu slīpuma leņķis priekšpusē ir 120°, bet aizmugurē 110°. Muguras vagai MD vidusdaļā ir pārrāvums. Priekšējā sānu-muguras kaula (ADL) locītavas daļa ir 30° leņķī pret horizontālo virsmu.

Atsauces 

Artrodiras
Peldošā glīvene

Peldošā glīvene () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Tā ir plaši sastopama Ziemeļamerikā un Eirāzijā. Latvijā tā ir visbiežāk sastopamā glīveņu suga; tā veido lielas audzes stāvošos un lēni tekošos ūdeņos.

Apraksts 
Peldošā glīvene ir daudzgadīgs lakstaugs, kurš kopā ar peldošo stublāju var pat sasniegt 2 m garumu (atkarībā no augšanas dziļuma vietas). Augam ir puscilindriskas iegrimušās lapas (iegrimušās lapas ātri atmirst) un olveidīgas līdz garenas (5-12 cm garas un 3-6 cm platas) peldošas lapas. Lapas ir spīdīgas, ādainas, ar gludu malu, sirdsveidīgu pamatu un strupu vai īsi smailu galu. Lapas kātainas, kāta garums bieži pārsniedz plātnes garumu. Ziedu vārpa  ir blīva, cilindriska (3-6 cm gara), ar daudziem ziediem. Vārpas kāts ir resns. Auglis - izliekts riekstiņš ar strupu šķautni un īsu, taisnu knābi. Augs zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
2022.—2023. gada Francijas futbola 1. līgas sezona

2022.—2023. gada Francijas futbola 1. līgas sezona ir 85. Francijas futbola čempionāta spēcīgākās līgas (Ligue 1) sezona. Tā sākās , bet noslēgsies .

Tā kā 2022. gada FIFA Pasaules kauss sāksies 21. novembrī, pēdējā kārta pirms pārtraukuma tiks aizvadīta no 11. līdz 13. novembrim. Līga pēc tam atsāksies 28. decembrī. Četri klubi sezonas beigās tiks pazemināti uz Ligue 2, jo klubu skaits Ligue 1 nākamajā sezonā tiks samazināts līdz 18. To vietā tiks paaugstināti tikai divi klubi no Ligue 2. Līdz ar to sezonas beigās netiks rīkotas pārspēles par palikšanu.

Komandas 
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem līgu atstāja Saint-Étienne, Metz un Bordeaux, bet no Ligue 2 uz Ligue 1 tika paaugstināti klubi Toulouse, Ajaccio un Auxerre.

Stadioni

Treneri un kapteiņi

Treneru maiņas

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā tīmekļa vietne  

Francijas futbola 1. līga
Francijas 1. līga
Francijas 1. līga
Kokkosteīdas

Kokkosteīdas (Coccosteidae) ir izmirušu bruņuzivju artrodiru dzimta, kas dzīvoja devona periodā. Kokkosteīdas bija no dažiem centimetriem līdz vairāk kā 1 metru lielas zivis. Dzimtu veido jūras un saldūdens formas. Dzimtas pārstāvji ir zināmi no vidusdevona un augšdevona nogulumiem. Stratigrāfijā tos izmanto devona ģeoloģisko slāņu vecuma noteikšanai. Latvijā ir labi zināmas divas kokkosteīdu ģintis - Coccosteus un Livosteus. Bez to pastāv iespēja šeit atrast arī Dickosteus, Millerosteus, Protitanichthys un Watsonosteus ģinšu pārstāvjus, kuru sugas Baltijā pagaidām vēl nav aprakstītas, bet atradumi ir zināmi Igaunijā un Latvijā.

Aprasts 
Dzimtu pārstāv nelielas un vidēja izmēra zivis. Bruņas klātas ar apaļiem, haotiski izvietotiem pauguriņiem, vai arī apkopotiem īsās rindās. Dažām formām pauguriņi ir sīkāki kaulu centros, nekā gar malām. Uz interlaterale kaula ārējās virsmas priekšpusē un uz anterior laterale mediālās plātnes pauguriņi ir plakani, trīsstūrveidīgi vai rombveidīgi. Muguras bruņa ir labi attīstīta un ar vēdera bruņu savienojas ar anterior laterale, posterior laterale un spinale kaulu palīdzību. Marginale kauls robežojas ar centrale kaulu vai arī ir atdalīti viens no otra ar paranuchale kaulu. Žokļus veido zobveidīgi izaugumi, kas ar vecumu nodilst, un veciem īpatņiem pārtop par gludu asmeni.

Vidējais muguras kauls (MD) aizmugurē nobeidzas ar daudzmaz attīstītu dzelksni, un iekšpusē tam ir labi attīstīts mediālais ķīlis, kurš nobeidzas ar vertikālu karinālo izaugumu. Pakaļējā vēdera-sānu kaula (PVL) aizmugurējie sānu stūri ir noapaļoti vai arī izstiepti nelielos izaugumos.

Sistemātika 
 † dzimta: Coccosteidae Traquair, 1888
 † ģints: Belgiosteus Lehman, 1973
 † ģints: Clarkosteus Obruchev, 1964
 † ģints: Coccosteus Miller ex Agassiz, 1841
 † ģints: Dickosteus Miles et Westoll, 1963
 † ģints: Jiuchengia Wang & Wang 1983
 † ģints: Livosteus Obrucheva, 1962
 † ģints: Millerosteus Stensiö, 1959
 † ģints: Protitanichthys Eastman, 1907
 † ģints: Trachosteus Newberry, 1890
 † ģints: Watsonosteus  Miles et Westoll, 1963
 † ģints: Woodwardosteus White & Moy-Thomas, 1940

Atsauces 

Artrodiras
Eriks ten Hags

Eriks ten Hags (; dzimis ) ir nīderlandiešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlētāja karjeras laikā pārstāvējis tikai Nīderlandes klubus, spēlējis centra aizsarga pozīcijā. Pašlaik ir Anglijas Premjerlīgas kluba Manchester United galvenais treneris.

Futbolista karjera 
Spēlētāja karjeru uzsāka klubā Twente. Vēlāk pārstāvēja arī De Graafschap, RKC Waalwijk un Utrecht komandas. 1991. gadā ar De Graafschap uzvarēja Nīderlandes otrajā spēcīgākajā līgā Eerste Divisie. Karjeru noslēdza 2002. gadā savā pirmajā klubā Twente. 2000.—2001. gada sezonā Twente sastāvā kļuva par Nīderlandes kausa ieguvēju.

Trenera karjera 
Trenera karjeru sāka 2006. gadā kā Twente trenera asistents. No 2009. līdz 2012. gadam viņš strādāja par PSV Eindhoven trenera asistentu. Galvenā trenera amatā pirmoreiz tika iecelts 2012. gadā Eerste Divisie klubā Go Ahead Eagles. No 2013. līdz 2015. gadam bija Minhenes "Bayern" dublieru komandas treneris. 2014. gadā viņa vadībā komanda uzvarēja Bavārijas reģionālajā līgā. 2015. gada vasarā kļuva par FC Utrecht galveno treneri, vienlaikus uzņemoties arī sporta direktora pienākumus. Jau pirmajā sezonā ar Utrecht izcīnīja piekto vietu Eredivisie, bet nākamajā sezonā uzlaboja pozīciju, sasniedzot 4. vietu.

 tika apstiprināts par Amsterdamas "Ajax" galveno treneri. Viņa vadībā 2018.—2019. gada UEFA Čempionu līgas sezonā komanda aizkļuva līdz pusfinālam, kur tikai pēc izbraukumā gūto vārtu skaita piekāpās Tottenham Hotspur. Izslēgšanas spēlēs tika uzvarēti tādi klubi kā Madrides "Real" un Turīnas "Juventus". Viņš trīs reizes komandu aizveda līdz Nīderlandes čempiontitulam, uzvarot Eredivisie 2019., 2021. un 2022. gadā. 2019.—2020. gada sezona netika pabeigta COVID-19 pandēmijas dēļ, un tituls tajā netika piešķirts, bet arī tās pārtraukšanas brīdī Ajax bija līgas vadībā. Ten Haga vadībā Ajax divas reizes uzvarēja arī Nīderlandes kausa izcīņā.

 tika apstiprināts par Anglijas Premjerlīgas kluba Manchester United galveno treneri, sākot ar 2022.—2023. gada sezonu.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
De Graafschap
 Eerste Divisie: 1990–91

Twente
 Nīderlandes kauss: 2000–01

Trenera karjera 
Bayern Munich II
 Bavārijas reģionālā līga: 2013–14

Ajax
 Eredivisie: 2018–19, 2020–21, 2021–22
 Nīderlandes kauss: 2018–19, 2020–21
 Johana Kruifa kauss: 2019

Individuālie sasniegumi
 Rinusa Mihelsa balva: 2015–16, 2018–19, 2020–21

Atsauces

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
Mamajs

Mamajs (ﻣﺎﻣﺎﻲ‎, , ap 1335–1380) bija Zelta Ordas emīrs, kurš iekšējo karu laikā no 1361. gada valdīja vismaz 13 īslaicīgi ieceltu hanu vārdā, dzīves noslēgumā cīnoties pret hanu Tohtamišu.

Dzīvesgājums 
Dzimis aptuveni 1335. gadā, pēc 1355. gada Mamajs kļuva par Krimas un Melnās jūras ziemeļu piekrastes vietvaldi un apprecēja Zelta ordas hana Berdibeka meitu. 1357. gadā hans viņu iecēla Zelta Ordas bekliarbeka amatā, kura pienākumos ietilpa armijas vadība, ārlietas un augstākā tiesa. Bekliarbeka galvenā mītne atradās Dņepras lejtecē (mūsdienu Kahovkas ūdenskrātuves vietā).

Pēc tam, kad hans Kulpa 1359. gadā nogalināja hanu Berdibeku, Mamajs pieteica viņam karu. 1361. gada augustā viņš par Ordas valdnieku pasludināja hanu Abdullu no Batuīdu klana, ko neatzina Zelta ordas austrumu daļā (tagadējās Kazahstānas, Tatarstānas un Rietumsibīrijas teritorijā). Līdz 1366. gadam viņam izdevās pakļaut valsts rietumu daļu no Krimas līdz Volgas labajam krastam, ko sāka dēvēt par Mamaja ordu.  
1363. gadā Mamajs piešķīra Maskavas kņazam Dmitrijam jarliku jeb tiesības ievākt nodokļus no citiem krievu kņaziem. Savstarpējo karu laikā 1363., 1367.-1368., un 1372.-1373. gadā Mamaja karaspēks ieņēma galvaspilsētu Saraju Berki. 

Kad 1370. gada jūnijā nomira hans Abdulla, Mamajs par jauno hanu pasludināja astoņgadīgo Muhamedu Bulaku no Batuīdu dzimtas. 1370. gadā Mamajs atņēma Maskavas kņazam Dmitrijam jarliku un nodeva to Tveras kņazam Mihailam, taču 1371. gadā Dmitrijs personīgi ieradās pie Mamaja un no hana Muhameda Bulaka atguva jarliku. 1373. gadā Mamajs uzbruka Rjazaņai un 1378. gadā Ņižņijnovgorodai. 1374. gadā Mamajs atkal atņēma Maskavas kņazam Dmitrijam jarliku. 

1377. gadā Samarkandas emīra Tamerlana atbalstītais hans Tohtamišs no Čingishana dzimtas uzsāka karu pret Mamaju. 1375. gadā Maskavas kņazs Dmitrijs atzina Tohtamišu par likumīgo Zelta ordas hanu. 
Kad 1380. gada aprīlī Tohtamišs ieņēma Azakas pilsētu, Mamajs noslēdza savienību ar Lietuvas dižkunigaiti Jagaili, bet 1380. gada septembrī zaudēja Kuļikovas kaujā kaujā pret Maskavas kņazu Dmitriju un izšķirošajā kaujā pret hanu Tohtamišu pie Kalkas upes. 

Pēc sakāves Mamajs aizbēga uz Kafas (tagad Feodosija) pilsētu Krimā, kur viņu nogalināja pēc Tohtamiša pavēles. Viņa kapu esot atradis gleznotājs Ivans Aivazovskis. 

Mamaja dēls Mansurs dienēja Lietuvas dižkunigaitijas armijā, viņa mazdēls tika kristīts Aleksandra vārdā un kļuva par kņazu Glinsku ciltstēvu. Mamaja pēctece Jeļena Glinska bija pirmā Krievijas cara Joana IV māte.

Atsauces

Ārējās saites 

Musulmaņi
Zelta ordas vadītāji
Tālmācības vidusskola "Rīgas 1. vidusskola"

Tālmācības vidusskola “Rīgas 1. vidusskola” ir tālmācības skola Rīgā, Audēju ielā 8 kas piedāvā izglītību apgūt attālināti.

Par skolu 
Skolā iespējams iegūt pamatizglītību (1.-9. klase) un vidējo izglītību (10.-12. klase) tālmācībā. Tā piedāvā pilnu mācību procesu: mācību stundas, konsultācijas, pieeju mācību materiāliem, iespējas kārtot pārbaudes darbus un ieskaites vairākkārt bez maksas, kā arī iespēju pabeigt divas klases vienā mācību gadā.

Beidzot 9. klasi skolēns saņem apliecību par apgūtu vispārējo pamatizglītību, bet beidzot 12. klasi iegūst atestātu par apgūtu vispārējo vidējo izglītību.

Ārējās saites 
 Mājaslapa
 
 

Skolas Rīgā
Bolderāja II

Bolderāja II vai Bolderāja 2 ir dzelzceļa stacija Rīgā, Kurzemes rajonā, uz Spilves un Kleistu apkaimju robežas, līnijā Zasulauks—Bolderāja. Bolderāja II ir 2015. gadā uzbūvēta stacija, kura paredzēta kravas pievedceļa, kas ved uz ostas termināliem Krievu salā (līnija Bolderāja II—Krievu sala) apkalpošanai. Caur Bolderāju II regulāri kursē kravas vilcieni, bet pasažieru satiksme Bolderājas līnijā vēl nepastāv.

Stacijas būve 
Moderna stacija ar 9 sliežu ceļiem kopā 8,5 km garumā (bez 2,8 km garā pievedceļa), no kuriem 8 pašlaik ir maz izmantoti, būvēta 2014.-2015. gadā sakarā ar Rīgas brīvostas paplašināšanu Daugavas kreisajā krastā. Izpēti un projektēšanu veica „Ceļuprojekts“ 2013. gadā. Būvdarbus veica SIA „Skonto Būve” kopā ar A/S „BMGS”. Tika plānots, ka pirmos divus gadus stacija būs mazaktīva, bet pēc tam caur to eksportēs 500 ogļu vagonus dienā un, iespējams, arī citas kravas. Projekta kopējās izmaksas bija aptuveni 41 miljons eiro, no kuriem aptuveni 30 miljoni eiro nāca no ES Kohēzijas fonda līdzfinansējuma, bet 11 miljoni eiro — no VAS "Latvijas dzelzceļš". Kopā darbi no projektēšanas sākuma līdz būves beigām aizņēma 33 mēnešus.

Būve notika purvainā vietā ar gruntsūdeņu līmeni tikai 0,5-1,5 m dziļumā un tika izmantots Latvijai jauns celtniecības paņēmiens — smilšu pāļi. To bija gandrīz 5400 ar garumu 10 līdz 22 m un kopgarumu virs 90 km.

Pievedceļš uz Krievu salu ir ar diviem gaisa pārvadiem 10 m augstumā, tā uzbērums sasniedz līdz 11 m augstumu un uzbūvēts jauns tilts pār Beķera grāvi.

Jaunbūvēto sliežu ceļu garums pašā stacijā bija 7,98 km, kopumā tajā tika uzbērts ~65.6 tūkst. m³ smilšu (un ~182.4 tūkst. m³ Krievu salas pievedceļā), stacijā tika uzbūvēti riboto dzelzsbetona siju tilti ar laiduma garumu 7,5 m 8 sliežu ceļiem pār Hapaka grāvi un tā paša tipa tilts stacijas iekšējam autoceļam paralēli sliedēm gar austrumu malu, kā arī daudzas infrastruktūras un meliorācijas būves.

Attēli

Ārējās saites 
 Bolderājas II fotogrāfijas

Atsauces 

Dzelzceļa satiksme Rīgā
Dzelzceļa stacijas Latvijā
Meža dravniecība

Meža dravniecība ir vēsturisks dravniecības veids, kurā medus un citi bišu produkti tika iegūti no dorēs jeb koku dobumos dzīvojošām bitēm.

Dores varēja būt dabiskas vai cilvēka izveidotas. Tās tika izkaltas jeb izdētas ar vedgu — īpašu kaltu. Pie dorēm nokļuva ar dzeini — virvēs iestiprinātu dēli. Senajiem latviešiem meža dravniecība bija nozīmīga saimniecības daļa — 1212. gada Autīnes sacelšanās sākās pēc tam, kad zobenbrāļi latgaļiem un līviem atņēma bišu kokus.

Atsauces 

Biškopība
Lāčupīte (Hapaka grāvja pieteka)

Lāčupīte, arī Lāčupe, ir Hapaka grāvja labā pieteka Rīgā, Kurzemes rajonā Imantas, Kleistu un Spilves apkaimēs. Lāčupīte oficiāli sākas Rīgā pie Buļļu ielas Imantā un tek gar rūpniecisku zonu, vēlāk caur mežu uz ziemeļaustrumiem. Upi vidustecē šķērso dzelzceļa līnija Zasulauks-Bolderāja, pēc kuras tā pagriežas uz ziemeļiem un tek gar Esena dārziem un Rātsupes mazdārziņu koloniju līdz ietekai Hapaka grāvī. 10 km garā upīte visā garumā regulēta, tajā ietek tikai novadgrāvji. Faktiski sākas Mūkupurva grāvjos un lielu daļu tecējuma pavada pazemē, tekot caur kanalizācijas kolektoriem, tikai vietām parādoties virszemē, tādā gadījumā tās garums sasniedz 18 km. Lāčupītes augšteces aizbēršana atainota filmā "Lāčupīte".

Attēli

Atsauces

Ārējās saites 

Imanta
Kleisti (Rīga)
Spilve
Rīgas upes
Tohtamišs

Tohtamišs (توقتمش, ; dzimis ap 1342. gadu, miris 1406. gadā) bija Zelta Ordas hans (1380—1395), vēlāk Tjumeņas hans (1396—1406). Krievu kronikās dēvēts par caru Taktamišu (царь Тактамыш).

Dzīvesgājums 
Dzimis tagadējā Manghistau apgabala vietvalža Tui-Hodžas ģimenē. Pēc tēva sodīšanas ar nāvi viņš bēga pie Samarkandas emīra Tamerlana, taču vēlāk atgriezās. 1376. gadā viņš sāka atkārtotus uzbrukumus Zelta Ordas zemēm, bet pēc hana Urusa un viņa dēlu nāves 1379. gadā kļuva par hanu Zelta ordas austrumu daļas galvaspilsētā Signakā (). 1380. gadā viņam izdevās ieņemt Zelta ordas galvaspilsētu Saraju un rudenī sakaut emīra Mamaja karaspēku pie Kalkas upes. 1382. gadā viņš devās karagājienā pret nepakļāvīgajiem krievu kņaziem un 26. augustā ieņēma Maskavu.

1386. gadā Tohtamišs pāri Kaukāza kalniem iebruka Ilhanātā un nopostīja Tebrizas pilsētu. 1387. gadā viņš cieta sakāvi kaujā pret Tamerlana karaspēku, bet 1387.–1388. gada ziemā uzbruka Buhārai un Sauranai. 1389. gadā Tamerlans devās pretuzbrukumā un ieņēma Signaku, tad iebruka Septiņupes zemēs līdz Irtišai ziemeļos un Julduza kalnu grēdai austrumos. 

1391. gada 18. jūnijā Tamerlans sakāva Tohtamiša karaspēku kaujā pie Kondurčas upes Volgas Bulgārijā. 1395. gadā Tamerlans devās jaunā uzbrukumā Zelta ordai pāri Kaukāza kalniem, 15.–16. aprīļa kaujā pie Terekas vēlreiz uzvarēja Tohtamišu un nopostīja Sarajas un Azakas pilsētas, pārtraucot karavānu pārvietošanos par Zīda ceļa ziemeļu atzaru. 

Tohtamišs aizbēga uz Lietuvu un noslēdza savienību ar Lietuvas dižkunigaiti Vītautu Dižo, bet 1399. gada 12. augustā cieta sakāvi Vorsklas kaujā pret Timuru Kutlugu un emīru Edigeju.

Tohtamišs bēga uz Sibīriju, kur viņu 1406. gadā nogalināja hans Šadibeks. Tohtamiša dēls Džalaladins aizbēga pie Lietuvas dizkunigaiša Vītauta un 1410. gadā piedalījās Grīnvaldes kaujā pret Vācu ordeni, kur lietuvieši sekmīgi izmantoja no tatāriem aizgūto viltus atkāpšanās taktiku. 1408. gadā emīrs Edigejs iebruka krievu zemēs un Maskavas kņazs Vasīlijs no jauna bija spiests atzīt Zelta Ordas virsvaru un 1412. gadā samaksāt iekavētās nodevas. Ar dižkunigaiša Vītauta palīdzību Džalaladins kļuva par Zelta Ordas hanu (1412—1413). Emīrs Edigejs līdz savai nāvei 1419. gadā nostiprinājās Krimā, no kurienes uzbruka Tohtamiša pēctečiem un vairākas reizes padzina viņus no Sarajas, vietā ieliekot sev paklausīgus hanus.

Ārējās saites

Skatīt arī 
 Zelta Ordas hanu uzskaitījums

Atsauces 

1406. gadā mirušie
Mongoļu hani
Zelta ordas vadītāji
Greiems Poters

Greiems Stīvens Poters (; dzimis ) ir angļu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Kopš 2022. gada ir Anglijas Premjerlīgas kluba Chelsea galvenais treneris.

Futbolista karjera 
Profesionāla futbolista karjeru sāka Birmingham City. Pēc īres Wycombe Wanderers viņš pārcēlās uz Stoke City, pēc tam uz Southampton. Būdams Southampton spēlētājs, viņš tika izsaukts uz Anglijas U-21 izlasi, kur piedalījās vienā Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Moldovu.

1997. gadā viņš pievienojās West Bromwich Albion, bet pēc trīsarpus gadiem, kuru laikā tika izīrēts arī uz Northampton Town un Reading, parakstīja līgumu ar York City. 2003. gada vasarā pārcēlās uz Boston United. 2003. gada novembrī viņš tika izīrēts uz Shrewsbury Town. 2004. gadā Poters pārcēlās uz Macclesfield Town, kur noslēdza savu spēlētāja karjeru.

Trenera karjera 
2010. gada decembrī kļuva par Zviedrijas kluba Östersunds FK galveno treneri. Komanda tobrīd spēlēja 2. divīzijā, kas ir Zviedrijas futbola ceturtā pēc līmeņa līga. 2011. gadā komanda uzvarēja līgas Norlandes grupā, iekļūstot līmeni augstāk, bet vēl pēc gada uzvarēja arī 1. divīzijā un iekļuva Superettan, Zviedrijas otrajā spēcīgākajā līgā. 2013. gadā Poters pagarināja līgumu ar klubu vēl uz trīs gadiem. 2015. gadā izcīnīja 2. vietu Superettan, iegūstot ceļazīmi uz Zviedrijas augstāko līgu Allsvenskan. Debijas sezonā Allsvenskan izdevās izcīnīt 8. vietu. 2017. gada aprīlī Potera vadītā Östersunds FK uzvarēja Zviedrijas kausā un iekļuva UEFA Eiropas līgā. 2017. gada sezonu komanda pabeidza 5. vietā Allsvenskan, bet Eiropas līgā spēlēja grupu turnīrā un izkļuva no grupas, kvalificējoties sešpadsmitdaļfinālam, kurā divu spēļu summā piekāpās Anglijas klubam Arsenal.

2018. gada jūnijā Poters kļuva par Anglijas otrās spēcīgākās līgas Championship kluba Swansea City galveno treneri. 2018.—2019. gada sezonu komanda noslēdza 10. vietā līgā, un pēc sezonas Poters atstāja to, lai kļūtu par Premjerlīgas kluba Brighton & Hove Albion galveno treneri.

2022. gada 8. septembrī Poters tika oficiāli iecelts par Premjerlīgas kluba Chelsea jauno galveno treneri, noslēdzot piecu gadu līgumu, aizstājot Tomasu Tuhelu.

Atsauces

Ārējās saites 

1975. gadā dzimušie
Rietummidlendas grāfistē dzimušie
Anglijas futbolisti
Birmingham City F.C. spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
Southampton FC spēlētāji
West Bromwich Albion F.C. spēlētāji
Reading FC spēlētāji
Anglijas futbola treneri
2022.—2023. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona

2022.—2023. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona ir 121. Itālijas futbola čempionāta sezona un 91. A sērijas sezona pēc apļa turnīra sistēmas. Tā sākās , bet noslēgsies .

Komandas 
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem no B sērijas uz A sēriju tika paaugstināti klubi Lecce, Cremonese un Monza, bet uz B sēriju tika pazemināti Cagliari, Genoa un Venezia. Monza A sērijā iekļuva pirmo reizi kluba vēsturē.

Stadioni

Treneri un kapteiņi

Treneru maiņas

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā tīmekļa vietne  

Itālijas futbola čempionāta A sērija
Itālijas A sērija
Itālijas A sērija
Čičibu bērzs

Čičibu bērzs () ir kritiski apdraudēta bērzu dzimtas suga. Tā ir endēmiska Japānai - dabā aug tikai uz Okučičibu kalnu kaļķakmens atsegumiem, Kitakami kalnos un Honsju salā. Ļoti reti sastopama, iekļauta Starptautiskajā sarkanajā grāmatā kā kritiski apdraudēta. 1993. gadā savvaļā bija sastopams tikai 21 koks. Čičibu bērzs nevar veikt pašapputi, tam ir raksturīga zema sēklu dzīvotspēja (apmēram 1 % pēc dažām aplēsēm), kā arī sugu apdraud biotopu degradācija un mežu izciršana Čičibu apgabalā, un tās mazais populācijas lielums padara to īpaši neaizsargātu pret dabas katastrofām un slimībām. Daudzos pasaules botāniskajos dārzos tagad audzē šo bērzu sugu.

Koks sasniedz 8-10 m augstumu. Čičibu bērza miza ir gaiši brūna un kārtaina ar horizontālām līnijām.

Ārējās saites

Atsauces 

Bērzi
Ginnalas kļava

Ginnalas kļava, pazīstama arī kā Krastu kļava, () ir ziepjkoku dzimtas suga. Augs savvaļā ir sastopams Āzijas ziemeļaustrumos – no Mongolijas līdz Amūras upes ielejai. Izmērā neliela kļava - var sasniegt 6m augstumu. Raksturīga izcila sausumizturība, labi pakļaujas veidošanai. Pacieš salu. Lapas rudenī purpursarkanas. Iecienīts apstādījumu augs, jo īpaši zem elektrolīnijām sava nelielā auguma dēļ.

Ārējās saites

Atsauces
Ludvigs Nāgels

Ludvigs Nāgels (, ; 1738—1808) bija Krievijas impērijas virsnieks un ierēdnis. Armijas ģenerālmajors, īstenais slepenpadomnieks. No 1798. līdz 1800. gadam bija Baltijas ģenerālgubernators.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1738. gadā, jau 1748. gadā iestājās karadienestā. Polijas dalīšanas laikā 1772. gadā viņš piedalījās karā pret Baras konfederācijas karaspēku Polijā.

1776. — 1778. gadā pulkvežleitnants Nāgels komandēja Ahtiras huzāru pulku, tad pulkveža pakāpē no 1780. līdz 1789. gada bija Kabardas pulka komandieris Kaukāza karā viņš komandēja Selengas pulku, 1784. gadā dibināja Vladikaukāzas cietoksni, 1787. gadā Nāgelu paaugstināja par brigadieri, bet 1789. gadā par ģenerālmajoru.

No 1791. līdz 1797. gadam viņš bija Irkutskas gubernators un slepenpadomnieks.

1798. gada 26. oktobrī Nāgelu iecēla par Livonijas un Igaunijas ģenerālgubernatoru ar algu 6000 rubļu gadā, bet 1800. gada 26. septembrī atbrīvoja no dienesta.
1801. gadā viņu apsūdzēja jakobīnismā, taču attaisnoja. Miris 1808. gadā.

Vidzemes gubernatori
Dižaugļu lazda

Dižaugļu lazda () ir lazdu dzimtas suga, kura ir sastopama ir Dienvidaustrumeiropā un Dienvidrietumu Āzijā - no Balkāniem līdz Ordu Turcijā.

Ārējās saites

Atsauces
Farže lazda

Farže lazda () ir lazdu dzimtas suga. Suga ir reti sastopama Ķīnā Guidžou, Sičuaņas, Hubei, Gaņsu, Henaņas, Ningsijas, Šaaņsji, Hunaņas un Dzjansji provincēs. Farže lazda aug kalnainos apvidos un kalnainos reģionos no 800 līdz 3000 metriem virs jūras līmeņa. Suga zied no maija līdz jūlijam. Augļi nogatavojas jūlijā un augustā.

Ārējās saites

Atsauces
Himalaju lazda

Himalaju lazda () ir lazdu dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Himalajos Austrumāzijā.

Ārējās saites

Atsauces
Ķīnas lazda

Ķīnas lazda () ir lazdu dzimtas suga. Tā ir sastopama Āzijā - Tibetā, Siņdzjanā, Gaņsu, Guidžou, Hubejā, Šaaņsji, Sičuaņā un Juņnaņā. Ķīnas lazda aug mitrās mežu nogāzēs 1200 līdz 3500 metru augstumā.

Ārējās saites

Atsauces
Zibolda lazda

Zibolda lazda () ir lazdu dzimtas suga. Suga sastopama Japānā Hokaido un Honsju salās, Ķīnas austrumos, Korejas pussalā un Krievijas austrumos. Zibolda lazda ir krūmveidīgs koks, kurš var sasniegt 5 metru augstumu. Aug jauktos mežos vai pļavās.

Ārējās saites

Atsauces
2022.—2023. gada Spānijas futbola čempionāta Pirmās divīzijas sezona

2022.—2023. gada Spānijas futbola čempionāta Pirmās divīzijas sezona ir 92. La Liga, Spānijas augstākās futbola līgas, sezona. Tā sākās . Sezona noslēgsies .

Tā kā 2022. gada FIFA Pasaules kauss sāksies 21. novembrī, pēdējā kārta pirms pārtraukuma tiks aizvadīta 8.—9. novembrī. Līgas spēles atsāksies 31. decembrī.

Komandas 
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem uz La Liga tika paaugstināti klubi Almería, Real Valladolid un Girona, bet to atstāja Levante, Alavés un Granada.

Stadioni

Treneri un kapteiņi

Treneru maiņas

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā tīmekļa vietne  

Spānijas futbola čempionāta Pirmā divīzija
Spānijas Pirmā divīzija
Spānijas Pirmā divīzija
Nikolajs Repņins

Nikolajs Repņins (;  1734—1801) bija Krievijas impērijas ģenerālfeldmaršals, diplomāts un ierēdnis. No 1792. līdz 1796. gadam bija Baltijas ģenerālgubernators.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1734. gada 22. (11. pēc VS) martā kņaza Vasīlija Repņina ģimenē, viņa vectēvs Aņikita Repņins bija pirmais Krievijas karaspēka okupētās Rīgas gubernators.
Jau 11 gadu vecumā (tā bija tālaika norma) iestājās Krievijas impērijas karadienestā, izglītību ieguva Vācijā un Francijā. Sakarā ar Septiņgadu kara sākumu viņu 1756. gadā atsauca uz Krieviju un viņš piedalījās visās lielākajās šī kara kaujās, 1762. gadā ieguva ģenerālmajora dienesta pakāpi.

1762. gadā jaunais ķeizars Pēteris III viņu iecēla par Krievijas impērijas sūtni Berlīnē, bet 1763. gadā Katrīna II par sūtņa Hermaņa Kārļa fon Keizerlinga palīgu, bet pēc viņa nāves 1964. gadā par sūtni Varšavā. Tajā pašā gadā Seims par Polijas-Lietuvas valdnieku ievēlēja Krievijas atbalstīto Staņislavu Poņatovski. Poļu opozīcijas apspiešanai Repņins vairākkārt pielietoja militāru spēku un 1769. gadā viņu atsauca no sūtņa amata. 

Pēc tam piedalījās krievu-turku karā (1768-1774), pēc kura beigām viņu iecēla par Krievijas impērijas sūtni Konstantinopolē (1775—1776). Vēlāk  bija Smoļenskas un Orlas vietniecību gubernators (1778—1781), pēc tam Pleskavas vietniecības gubernators (1782—1791). 
Krievu-turku kara (1787—1792) laikā atgriezās militārajā dienestā. Pēc kara beigām bija Rīgas ģenerālgubernators (1792—1796).

Miris 1801. gadā savā Voroncovas muižā pie Maskavas.

Vidzemes gubernatori
Kadisas līcis

Kadisas līcis (, ) ir Atlantijas okeāna līcis Ibērijas pussalas dienvidrietumu galā. Stiepjas no Santa Marijas raga pie Faru Portagālē līdz Trafalgaras ragam Gibraltāra šaurumā. 

Līcī ietek Gvadalkiviras, Gvadjanas un Gvadaletes upes. Lielākās pilsētas līča krastos - Kadisa, Velva. Līča piekraste no tūrisma viedokļa tiek dēvēta par Kosta de la Lusa. Līča austrumu daļā atrodas Donjanas nacionālais parks.

Ārējās saites

Spānijas līči
Portugāles līči
Kikiktāluka

Kikiktāluka (, Qikiqtaaluk  — ‘Ļoti liela sala’) vai Bafina reģions () ir viens no trijiem Kanādas teritorijas Nunavutas reģioniem. Tā platība ir gandrīz viens miljons km² un tas ir pasaulē lielākā pēc platības otrās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība. Reģiona administratīvais centrs ir Nunavutas galvaspilsēta Ikaluita, kas atrodas Bafina salas dienvidos. Reģionam nav savas pašpārvaldes; tas kalpo galvenokārt administratīviem un statistiskiem nolūkiem. Reģiona nosaukums atvasināts no Bafina salas inuitu nosaukuma.

Ģeogrāfija 
Reģions aizņem plašas, bet mazapdzīvotas teritorijas Nunavutas austrumos. Pie reģiona pieder lielākā daļa Kanādas Arktiskā arhipelāga salu, piekrastes salas Hudzona līcī un Ungavas līcī, kā arī Melvila pussala kontinentā. attālums ziemeļu—dienvidu virzienā no Hudzona līča dienvidiem līdz Elsmīra salas ziemeļiem ir ap . Lielākā daļa reģiona teritorijas atrodas arktiskā klimata joslā, kas variējas no tundras dienvidos līdz arktiskajam tuksnesim ziemeļos.

Iedzīvotāji 
Reģionā dzīvo ap 19 tūkstošiem iedzīvotāju, galvenokārt inuiti. Gandrīz puse iedzīvotāju mīt teritorijas galvaspilsētā Ikaluitā (7740), bet pārējie — 12 ciemos: Arktikbeja (868), Kinnaita (1441), Klaidrivera (1053), Grisfjorda (129), Sanirajaka (848), Iglulika (1682), Kimmiruta (389), Pannirtuna (1481), Pondinleta (1617), Kikiktarjuaka (598), Rezolūta (198) un Sanikiluaka (882). Ciemi un galvaspilsēta veido atsevišķas municipalitātes; teritorija ārpus tām ir tā sauktā «neorganizētā teritorija», kurā atrodas pētniecības stacijas (Alerta, Jūrika), kalnrūpniecības objekti un īslaicīgas apmetnes.

Atsauces

Ārējās saites 

Nunavutas reģioni
Aņikita Repņins

Aņikita Repņins (; 1668—1726) bija Krievijas armijas feldmaršals, viens no tuvākajiem cara Pētera Lielā līdzgaitniekiem. No 1719. līdz 1726. gadam bija Krievijas karaspēka okupētās Rīgas gubernators.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1668. gadā bajāra Ivana Repņina ģimenē, 12 gadu vecumā Repņins kļuva par mazgadīgā cara dēla Pētera galminieku. Kopā ar caru Pēteri I viņš piedalījās krievu—turku karā (1686—1700) un ieguva ģenerāļa pakāpi.

Lielā Ziemeļu kara laikā viņš piedalījās Ingrijas iekarošanā un Poltavas kaujā 1709. gada 27. jūnijā. Pēc Rīgas iekarošanas 1710. gada 4. jūlijā cars Pēteris iecēla Repņinu par okupētās Rīgas gubernatoru, taču Rīgā viņš atgriezās tikai 1719. gadā. No starptautisko tiesību viedokļa Rīgas gubernatori līdz 1721. gadam bija Zviedrijas karaļa ieceltie Nīls Strembergs (1709—1710) un Henriks Oto Albedils (1719).

Pēc Nīstades miera līguma noslēgšanas 1721. gadā Zviedrija atteicās no Baltijas provincēm, 1724. gadā kņazu Repņinu iecēla par Kara koledžas prezidentu un vienlaikus apstiprināja Rīgas gubernatoru amatā, piešķirot feldmaršala pakāpi.

Kad pēc Pētera I nāves par ķeizarieni kļuva Katrīna I, Repņins atgriezās Rīgā, kur mira 1726. gada 3. jūlijā.

Vidzemes gubernatori
Ķemmveida glīvene

Ķemmveida glīvene () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Tā ir kosmopolītiskas izplatības suga, kas sastopama visu kontinentu saldūdens tilpnēs un sājūdens jūrās, izņemot Antarktīdu. Ziemeļeiropā, tostarp Latvijā, tā sastopama galvenokārt iesāļos jūras piekrastes ūdeņos, taču ir sastopama arī ezeros.

Apraksts 
Ķemmveida glīvene ir daudzgadīgs, 25-80 cm garš ūdensaugs. Stublājs augšdaļā ir dakšveidīgi zarains, un ir pilnīgi iegremdēts. Lapas ir matveidīgas (3-7 cm garas un 0,02-0,25 cm platas, ar gludu malu un trijām gareniskām dzīslām, lapas gals smails. Lapas maksts ir līdz 5 cm gara, brīva, aptver divus stublāja zarus. Ziedkopas kāts ir 5-10 cm garš, ziedu vārpa (garumā 3-6 cm) ir skraja, ar ziediem parasti 5 mieturos. Auglis ir ieapaļš, 0,3-0,5 cm garš riekstiņš, šķautne grumbuļaina, knābis īss. Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
Struplapu glīvene

Struplapu glīvene () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši izplatīta Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā dīķos un ezeros sastopama retumis.

Apraksts 
Struplapu glīvene ir daudzgadīgs, 0,4-0,9 m garš lakstaugs. Tā stublājs ir pilnīgi iegremdēts, tievs un bagātīgi zarojošs. Ir tikai iegremdētas lineāras, sēdošas lapas, kas ir 2-10 cm garas un 0,2-0,4 cm platas un uz stublāja ir novietotas blīvos pušķos. Rodas iespaids, ka stublājs (īpaši neziedošie zari) ir ļoti blīvi aplapoti. Šo iespaidu pastiprina platās (1-1,5 cm garās), plēvjainās pielapes un lapainās īsvasas. Lapas gals ir strups, noapaļots, dažreiz ar ļoti īsu dzeloņsmaili. Lapas ar 3 (retāk 5) galvenajām dzīslām, kas galā savienojas; sāndzīslas parasti sliktāk saskatāmas nekā vidusdzīsla. Ir daudzas šķērseniskas dzīsliņas. Katrā ziedkopā ir 4-10 ziedi, kas ir izvietoti 0,5-1,5 cm garās vārpās, ziedkopas kāts aptuveni vārpas garumā. Auglis ir plakans, strupi šķautņains riekstiņš ar nelīdzenu malu un īsu, resnu, stāvu knābi. Zied no jūnija beigām līdz augusta vidum.

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
Automazgātava

Automazgātava ir vieta, kurā mazgā automašīnas. Pārsvarā automazgātavu ir paredzētas automašīnas ārpuses tīrīšanai, taču dažreiz arī tiek nodrošināta automašīnas salona tīrīšana. Automazgātava var nodrošināt pašapkalpošanās servisu, kā arī tā var būt pilnībā automātiska vai apkalpota (automašīnas apkopi veic algoti darbinieki). Automazgātavas bieži ir pieejamas degvielas uzpildes stacijās.
Automašīnas
Transportlīdzekļi
Glīveņu dzimta

Glīveņu dzimta () ir cirveņu rindas ūdensaugu dzimta, kura sastopama dažādās klimatiskajās joslās. Zināmas ap 110 sugas, kuras ir iedalītas 6 ģintīs - lielākā no tām ir glīveņu ģints, kura ietver aptuveni 100 sugas. Viena no svarīgākajām segsēkļu ūdensaugu grupām, jo glīveņu dzimtas augi ir daudzu ūdensdzīvnieku dzīvotne vai barības avots.

Latvijā ir zināmas 17 sugas. Vairākums ir diezgan parasti stāvošu un lēni tekošu ūdeņu augi. Glīvenes diezgan bieži savstarpēji hibridizējas.

Apraksts 
Dzimtas pārstāvjiem raksturīgas pilnīgi iegrimušas vai peldošas, veselas, pamīšus vai pretējas lapas. Ziedi vārpās, bez apziedņa. Ziedam ir 4 ieapaļas daļas, kas atgādina apziedni. Putekšņlapas un augļlapas pa 4. Auglis - riekstiņš vai kaulenis.

Sistemātika 
Glīveņu dzimta (Potamogetonaceae)

 ģints Althenia
 ģints Groenlandia, monotipiska ģints, kurā ir tikai viena suga:
 suga Groenlandia densa
 ģints Lepilaena
 ģints glīvenes (Potamogeton), Latvijā sastopamas sugas:
 Alpu glīvene (Potamogeton alpinus)
 Berhtolda glīvene (Potamogeton berchtoldii)
 Frīza glīvene (Potamogeton friesii)
 Iesārtā glīvene (Potamogeton rutilus)
 Krokainā glīvene (Potamogeton crispus)
 Ķemmveida glīvene (Potamogeton pectinatus)
 Matveida glīvene (Potamogeton trichoides)
 Pavedienu glīvene (Potamogeton filiformis)
 Peldošā glīvene (Potamogeton natans)
 Plakanā glīvene (Potamogeton compressus)
 Sīkā glīvene (Potamogeton pusillus)
 Skaujošā glīvene (Potamogeton perfoliatus)
 Smaillapu glīvene (Potamogeton acutifolius)
 Spožā glīvene (Potamogeton lucens)
 Struplapu glīvene (Potamogeton obtusifolius)
 Visgarā glīvene (Potamogeton praelongus)
 Zālainā glīvene (Potamogeton gramineus)
 ģints Pseudalthenia
 ģints Stuckenia
 ģints Zannichellia

Galerija

Atsauces 

Glīveņu dzimta
Skaujošā glīvene

Zālainā glīvene () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga, kā ietvaros nodala 3 pasugas. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Tā ir bieži sastopama visā Latvijas teritorijā - augs veido lielas audzes ūdensbaseinu piekrastes joslā, seklākās vietās - visā platībā ezeros, dīķos, upēs un jūras piekrastē. Nākamā biežākā glīveņu suga Latvijā pēc peldošās glīvenes (Potamogeton natans).

Apraksts 
Zālainā glīvene ir daudzgadīgs 0,6-2 m garš lakstaugs ar pilnīgi iegremdētu, zarainu stublāju. Peldošu virsūdens lapu nav. Lapas ir olveidīgas vai ieapaļas, 2-8 cm garas un 1,5-4 cm platas, uz stublāja pamīšus, skaujošas. Plātnes mala ir sīkzobaina. Pielapes nelielas (garumā līdz 1 cm), ātri nokrīt, tādēļ pieauguši augi ir bez pielapēm. Ziedkopa - līdz 3 cm gara, blīva vārpa, kas atrodas stublāja un zaru galā diezgan 2-5cm īsā kātā un ziedēšanas laikā mazliet paceļas virs ūdens. Auglis ir sāniski plakans, ieapaļš riekstiņš (garumā ap 0,3 cm) ar īsu, knābjveidīgu galu. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
Lauznis

Lauznis ir sviras un trieciena darbarīks, ar kuru paceļ smagumus, uzlauž durvis, skalda cietus materiālus. Parasti lauzni izgatavo kā tērauda stieni ar asu vai plakanu galu. Lauznis var būt izgatavots savienojumā ar naglu rāvēju vai leduscirtni.
Darbarīki
Kiss Kiss Bang Bang

Kiss Kiss Bang Bang ir 2005. gada ASV neo-noir kriminālā kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Šeins Bleks. Filmā galvenās lomas atveido Roberts Daunijs jaunākais, Vels Kilmers un Mišela Monagana.

Pēc tam, kad Ņujorkas zaglis tiek sajaukts ar aktieri, viņš tiek nosūtīts uz Holivudu, lai trenētos potenciālai lomai filmā, taču, kopā ar privāto detektīvu un grūtībās nonākušu aktrisi, tiek iesaistīts slepkavībā.

Kiss Kiss Bang Bang pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā. Tā saņēma pozitīvus kritiķu vērtējumus un nopelnīja 15,8 miljonus ASV dolārus.

Atsauces

Ārējās saites 

2005. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Warner Bros. filmas
Cilvēks, kurš nokrita uz Zemes

"Cilvēks, kurš nokrita uz Zemes" () ir 1976. gada Apvienotās Karalistes zinātniskās fantastikas drāmas filma, kuras režisors ir Nikolass Rougs. Filmā galvenās lomas atveido Deivids Bovijs, Rips Torns, Kendija Klārka, Baks Henrijs un Bērnijs Keisijs. Filma ir balstīta uz Voltera Tevisa 1963. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Filma stāsta par humanoīdu citplanētieti Tomasu Džeromu Ņūtonu (Bovijs), kurš nosēžas uz Zemes, meklējot veidu, kā nogādāt ūdeni uz savu planētu, kas cieš no liela sausuma, bet nonāk cilvēku netikumu un korupcijas ielenkumā.

"Cilvēks, kurš nokrita uz Zemes" pirmizrāde notika . Tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām zinātniskās fantastikas filmām, kā ar par vienu no Rouga labākajām filmām. Filma ir ieguvusi kulta statusu sirreālo ainu dēļ, kā arī tāpēc, ka tā ir Deivida Bovija pirmā kinoloma.

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Zinātniskās fantastikas filmas
Drāmas
Nikolasa Rouga filmas
EconomyBookings

EconomyBookings ir tīmekļa vietne, kas sniedz starptautiskus automašīnu nomas rezervēšanas pakalpojumus. Tā ir daļa no privāta e-komercijas uzņēmuma Booking Group Corporation, kura galvenā mītne atrodas Rīga, Latvija.

Pakalpojumi 
EconomyBookings.com ir tiešsaistes automašīnu nomas brokeris, kura pakalpojumi pieejami 17 valodās. Klienti meklē, rezervē un apmaksā automašīnu nomas pakalpojumus vietnē EconomyBookings, un rezervācijas izpilda automašīnu nomas uzņēmumi. Vietnē tiek salīdzināti 800 automašīnu nomas uzņēmumu piedāvājumi, ieskaitot tādus uzņēmumus kā Sixt, Hertz, Avis, Dollar, Budget, Enterprise un vidēja līmeņa automašīnu nomas zīmoli vairāk nekā 20 000 atrašanās vietās 150 valstīs. EconomyBookings.com sadarbojas arī ar tādām metameklēšanas programmām kā Autorentals, Skyscanner un Kayak.

Vēsture 
Vietni EconomyBookings.com 2008. gadā dibināja divi bijušie Dollar Thrifty automašīnu nomas franšīzes īpašnieki Baltijas valstis Alens Baibekovs un Igors Demčakovs.

2012. gada janvārī dibinātājiem pievienojās programmatūras izstrādes uzņēmums Binitex.

2021. gada janvārī EconomyBookings.com sāka sadarboties ar Krievijas aviokompāniju Nordwind Airlines.

2021. gada martā uzņēmums paziņoja, ka sāk izmantot IBM Cloud, lai izvietotu savu darba apjomu, tostarp rezervācijas un finanšu pārskatus.

2021. gadā EconomyBookings.com atklāja automašīnu koplietošanas tirgu, nodrošinot privāto automašīnu īpašniekiem piekļuvi savai platformai, kurā viņi var pievienot savas personīgās automašīnas, noteikt cenu un laika periodu, cik ilgi automašīna ir pieejama nomai.

COVID-19 pandēmijas laikā atcelto rezervāciju skaits vietnē EconomyBookings.com palielinājās par 670% un uzņēmuma apgrozījums tajā pašā laikā samazinājās par 80%. 2020. gada maijā atcelšanas gadījumu skaits stabilizējās, un apgrozījums pieauga par 9,2%.

2022. gada sākumā vietne EconomyBookings.com kopā ar OnePoll veica aptauju, kurā piedalījās 2000 amerikāņu, lai izpētītu ideāla ceļojuma elementus. Lielākā daļa cilvēku teica, ka ir izvēlējušies ceļot ar automašīnu paša ceļojuma, nevis galamērķa dēļ.

2022. gada jūnijā Booking Group Corporation pēc Latvijas Bankas pasūtījuma iekļuva portāla "Delfi" Latvijas eksporta pakalpojumu uzņēmumu "Top 10".

Tehnoloģiskais bloks 
EconomyBookings.com priekšgalsistēmas infrastruktūra ir balstīta uz React un Next.js tehnoloģiju. Mobilās lietojumprogrammas ir sagatavotas, izmantojot React Native. Aizmugursistēma pārstāv sistēmu, kas izmanto .NET Core un AWS pakalpojumus, ELK Stack, Kubernetes un Superset.
Uzņēmums piedāvā API kā automašīnu nomas tehnoloģiju risinājumu Tinkoff Bank, Nordwind Airlines, S7 Airlines un OneTwoTrip.

Atsauces 

Latvijas uzņēmumi