joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ilinoisa

Ilinoisa ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas vidējo rietumu reģionā. Ilinoisas galvaspilsēta ir Springfīlda.

Ilinoisa robežojas ar Aiovas, Indiānas, Kentuki, Misūri un Viskonsinas štatiem, kā arī ar Lielo ezeru — Mičiganu. Ezeram ir arī ūdens robeža ar Mičiganas štatu.

Vēsture 

Pirms eiropiešu ierašanās štata dienvidrietumos pie Misisipi upes atradās Kahokija (Cahokia) — viens no Misisipi civilizācijas centriem. Neskaidru iemeslu dēļ XV gadsimtā šī kultūra izzuda. Pēc tam mūsdienu štata teritorijā valdīja ilinoisi, tomēr irokēzu uzbrukumos tie gandrīz pilnīgi tika iznīcināti.

1673. gadā franči Žaks Markets un Luijs Žolī izpētīja Ilinoisas upes krastus. Līdz 1763. gadam apvidus bija Francijas teritorija, vēlāk to ieguva briti. Tolaik teritorijā bija nelielas franču apmetnes un neliels daudzums britu karaspēka.

Pēc 1787. gada mūsdienu Ilinoisas teritorija bija daļa no ASV Ziemeļrietumu teritorijas. 1809. gadā tika nodibināta Ilinoisas teritorija (daudz lielāka nekā mūsdienu štats). 1818. gadā Ilinoisa kļuva par ASV 21. štatu. Štatā verdzība bija aizliegta. 1832. gadā štata teritorijā notika karadarbība pret indiāņu virsaiti Melno Vanagu (Black Hawk War).

Ap 1839. gadu štata teritorijā uzplauka mormoņu pilsēta Navu (Nauvoo), konkurējot ar Čikāgu. 1844. gadā tika nogalināts mormoņu līderis Džozefs Smits un mormoņi masveidā devās uz rietumiem.

Ilinoisa pazīstama kā ASV 16. prezidenta Ābrama Linkolna štats, jo šeit viņš pavadījis lielāko daļu no sava mūža. ASV pilsoņu kara laikā Ilinoisa bija viens no galvenajiem ziemeļnieku štatiem, vairāk kā 250 000 štata iedzīvotāju karoja ziemeļnieku armijā.

XIX gadsimta vidū štatā parādījās dzelzceļš un štata lauksaimnieciski ļoti ražīgajā centrālajā daļā ieplūda ieceļotāji no Vācijas un Zviedrijas. XX gadsimta sākumā ļoti strauji attīstījās rūpniecība un štatā ienāca imigranti no Austrumeiropas un Dienvideiropas. Papildus tam no ASV dienvidiem ieceļoja afroamerikāņi, kuri, Čikāgā, piemēram, radīja slaveno džeza skolu.

Iedzīvotāji 
Pēc tautas skaitīšanas datiem 2010. gadā štatā bija 12 830 632 iedzīvotāju. Štata lielākā pilsēta Čikāga ir trešā lielākā pilsēta ASV.
Lielākā reliģiskā konfesija Ilinoisā ir katoļi (29%). Dažādas protestantu konfesijas sastāda 36% iedzīvotāju.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites 

ASV štati
Kentuki

Kentuki (arī Kentaki; , izrunā: ), oficiāli Kentuki Sadraudzība (Commonwealth of Kentucky), ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, kas atrodas Dienvidu reģionā. Štata robežas nosaka upes, izņemot dienvidu robežu ar Tenesī štatu, kas ir taisna līnija, un dienvidaustrumu robežu ar Virdžīniju, kuru veido kalni. Atlikušie štati, ar kuriem robežojas Kentuki, ir Ilinoisa, Indiāna, Misūri, Ohaio un Rietumvirdžīnija. Štata administratīvais centrs ir Frankforta, lai gan pēc iedzīvotāju skaita ir vēl lielākas pilsētas: Luisvila un Leksingtona.

Vēsture 
Štata nosaukums iespējams ir cēlies no irokēzu vārda, kas apzīmē "prērijas". Kentuki pievienojās Amerikas Savienotajām Valstīm 1792. gada 1. jūnijā un bija 15. štats, kas to izdarīja, un pirmais uz rietumiem no Apalaču kalniem. Vēsturiski Kentuki bija daļa no Virdžīnijas štata.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites
Mičigana

Mičigana ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas Vidējos rietumos, Lielo ezeru reģionā. Mičiganas galvaspilsēta ir Lansinga.

Mičigana robežojas ar Indiānas, Minesotas, Ohaio, Viskonsinas štatiem, Kanādu, kā arī ar četriem Lielajiem ezeriem - Augšezeru, Ēri ezeru, Hūronu un Mičiganu.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites 

Micigana
Micigana
Minesota

Minesota (, ) ir viens no Amerikas Savienoto Valstu Vidējo Rietumu štatiem. Tas pēc platības ir 12. lielākais štats ASV, bet pēc iedzīvotāju skaita - 22. lielākais štats. Tajā dzīvo tikai mazliet vairāk nekā 5 miljoni iedzīvotāju. 

Minesota pievienojās Savienotajām Valstīm kā 32. štats , kad Minesotas teritorija tika sadalīta uz pusēm un no austrumu puses tika izveidota Minesotas štats. Štats ir pazīstams arī kā "10 000 ezeru zeme" ("Land of 10,000 Lakes"), jo šajā štatā ir daudz ezeru un citu ūdeņu. Tas, kā arī daudzie valsts nozīmes meži un parki, sniedz dažādas atpūtas iespējas pie dabas gan pastāvīgajiem iedzīvotājiem, gan tūristiem.

Mineapolisa ir lielāka pilsēta štatā, tomēr Minesotas galvaspilsēta ir Sentpola.

Ģeogrāfija 
Minesota robežojas ar Aiovas, Dienviddakotas un Ziemeļdakotas štatiem, ar Kanādu, kā arī ar vienu no Lielajiem ezeriem — Augšezeru. Pa Augšezeru iet štata robeža ar Mičiganu un Viskonsinu. Minesota ir ziemeļos vistālāk esošais ASV štats, ja neskaita Aļasku.

Lielākās pilsētas

Iedzīvotāji 
Pēc 2021. gada tautas skaitīšanas datiem Minesotā dzīvoja 5 707 390 iedzīvotāji. Pēc rases pazīmēm 84,3% iedzīvotāju ir baltādainie, bet 5,7% — melnādainie. 50% iedzīvotāju ir protestanti, 22% — Romas katoļi.

Gandrīz 60% no visiem Minesotas iedzīvotājiem dzīvo divās tās lielākajās pilsētas, Mineapolisā un Sentpolā, kuras atrodas cieši līdzās viena otrai, tāpēc tiek sauktas arī par Dvīņu pilsētām. Šeit ir transporta, biznesa un rūpniecības centrs, kā arī mājas starptautiskai mākslinieku kopienai.

Atsauces

Ārējās saites
Misisipi (štats)

Misisipi ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas dienvidu reģionā. Misisipi galvaspilsēta ir Džeksona. Misisipi robežojas ar Alabamas, Ārkanzasas, Luiziānas un Tenesī štatiem, kā arī ar Meksikas līci.

Iedzīvotāji 
Pēc tautas skaitīšanas datiem 2020. gadā štatā bija 2 963 914 iedzīvotāju. Pēc rases pazīmēm 59% iedzīvotāju ir baltādainie, bet 37% — melnādainie. Vairums iedzīvotāju ir protestanti. Lielākā konfesija ir baptisti (907 384), tiem seko metodisti (204 165). Romas katoļu baznīcai pieder 112 488 iedzīvotāju. Pēc socioloģiskās aptaujas datiem 2009. gadā 63% Misisipi iedzīvotāju apmeklēja baznīcu reizi nedēļā, kas ir augstākais rādītājs starp visiem ASV štatiem. Kopš 2020.gada štata gubernators ir Teits Rīvs no Republikāņu partijas.

Lielākās pilsētas

Ārējās saites 

ASV štati
Misisipi
Nevada

Nevada (, ; no  — ‘apsnidzis’) ir ASV štats valsts rietumos. Nevadas administratīvais centrs ir Kārsonsitija. Štata gubernators ir Stīvs Sisolaks

Ziemeļos Nevada robežojas ar Oregonu un Aidaho, austrumos ar Jūtu, dienvidaustrumos ar Arizonu, bet rietumos ar Kaliforniju. Lai arī nosaukums liecinātu par pretējo, Nevadas lielāko daļu aizņem tuksnesis (Nevadas štats ir vissausākais visā valstī). Par spīti tam, Nevada ir visstraujāk augošais štats ASV (kopš 1990. gada iedzīvotāju skaits ir dubultojies). Nevadas štata ekonomika lielā mērā balstās uz azartspēļu industriju (skatīt: Lasvegasa), kā arī zemiem nodokļiem un nekustamā īpašuma cenām.  Nevadas štats ir vienīgais ASV, kurā prostitūcija ir likumīga. Šajā štatā atrodas 21 oficiāls bordelis. Štata dienvidos uz robežas ar Arizonu atrodas Hūvera dambis, bet uz ziemeļaustrumiem no Lasvegasas — kodolieroču izmēģinājumu poligons.

Vēsture 

 1850. gads — ASV Kongress nodibina Jūtas teritoriju, kas sastāvēja no mūsdienu Aidaho, Jūtas un Nevadas štatiem.
 1859. gads — starp Kārsonsitiju un Rīno tiek atklātas zelta un sudraba atradnes. Uz Nevadu dodas laimes meklētāji no visas valsts.
 1861. gada 2. marts — Nevada atdalās no Jūtas teritorijas.
 1864. gada 31. oktobris — astoņas dienas pirms prezidenta vēlēšanām, lai nodrošinātu Ābrama Linkolna pārvēlēšanu pēc Amerikas Pilsoņu kara, Nevada tiek uzņemta ASV kā 36. štats.
 1909. gads — azartspēļu aizliegšana Nevadā.
 1920. gadi — zelta un sudraba ieguves samazināšanās.
 1931. gads — pamatojoties uz grūto ekonomisko stāvokli, azartspēles "uz laiku" tiek atļautas.
 1941. gads — Lasvegasas lielo izklaides centru celtniecības sākums.
 1951. gada 27. janvāris — pirmais kodolieroču izmēģinājums Nevadas tuksnesī uz ziemeļaustrumiem no Lasvegasas.
 1992. gada 23. septembris — pēdējais kodolieroču izmēģinājums Nevadas tuksnesī uz ziemeļaustrumiem no Lasvegasas.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites
Ņūdžersija

Ņūdžersija () ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, kas atrodas ASV Vidusatlantijas un Ziemeļaustrumu reģionos. Štats robežojas ar Ņujorkas štatu ziemeļos un austrumos, ar Pensilvāniju rietumos un ar Delaveru dienvidrietumos, to austrumos, dienvidaustrumos un dienvidos apskalo Atlantijas okeāns.

Štata kopējā platība ir 22 608 km² un tas ir ceturtais mazākais štats ASV pēc platības. Pēc 2018. gada datiem, tajā dzīvo ap 8,9 miljoniem iedzīvotāju un tas ir vienpadsmitais apdzīvotākais štats ASV. Ņūdžersija ir visblīvāk apdzīvotais ASV štats. Pēc 2010. gada datiem, no kopejā iedzīvotāju skaita 68,6% ir baltie, 13,7% ir melnie, 8,3% ir āziešu izcelsmes, 0,3% ir indiāņu izcelsmes, bet 9,1% bija ar citu rasi. Ņūdžersijas administratīvais centrs ir Trentona, bet lielākā pilsēta ir Ņuarka. Daļa no štata atrodas Ņujorkas un Filadelfijas piepilsētas zonā. Pēc 2017. gada datiem, Ņūdžersija ar mājsaimniecības vidējiem ienākumiem $68 357 ASV dolāru ir septītais bagātākais ASV štats.

Vēsture 
17. gadsimtā nīderlandieši un zviedri izveidoja savas apmetnes šajā teritorijā. Vēlāk angļi to nodēvēja par Nūdžersijas provinci. Nosaukums ir radies no Apvienotai Karalistei piederošās Džērsijas salas.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites
Ņūmeksika

Ņūmeksika ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas dienvidrietumu reģionā. Ņūmeksikas galvaspilsēta ir Santafē.

Ņūmeksika robežojas ar Meksiku, ar Arizonas, Kolorādo, Oklahomas, Teksasas štatiem, vienā punktā arī ar Jūtas štatu.

Ņūmeksika ir salīdzinoši maz pārveidots štats ar plašām, dabiskām teritorijām — tuksnešiem, prērijām, ar mežiem klātiem kalniem.

Iedzīvotāji 
Pēc tautas skaitīšanas datiem 2010. gadā štatā bija 2 059 179 iedzīvotāju. 64% no štata iedzīvotājiem, kas vecāki par 5 gadiem, kā pirmo ģimenē lietoto valodu minēja angļu valodu, 28% — spāņu, bet 4% — navahu valodu. Tikai vienā ASV štatā — Aļaskā ir lielāks pirmiedzīvotāju valodu lietotāju skaits.

Lielākās pilsētas

Ārējās saites 

ASV štati
Ņūmeksika
Oklahoma

Oklahoma (, ) ir viens no ASV centrālajiem dienvidu štatiem. Tas pēc platības ir 20. lielākais štats ASV, bet pēc iedzīvotāju skaita — 28. lielākais štats. Oklahomā dzīvo mazliet vairāk par 3,6 miljoniem iedzīvotāju. Štata nosaukums ir veidojies no čoktavu cilts vārdiem okla un humma, kas nozīmē "sarkanais cilvēks". Oklahomas administratīvais centrs ir Oklahomasitija.

Oklahoma robežojas ar Ārkanzasas, Kanzasas, Kolorādo, Misūri, Ņūmeksikas un Teksasas štatiem. Štatam raksturīga vislielākā reljefa daudzveidība ASV un viena no augstākajām ekoloģiskajām daudzveidībām.

Oklahomā dzimuši cilvēki 

 Džons Maikls Talbots (dziedātājs un dziesmu autors)

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites
Oregona

Oregona ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, kas atrodas Ziemeļrietumu reģionā. Oregonas galvaspilsēta ir Seilema.

Oregona robežojas ar Aidaho, Kalifornijas, Nevadas un Vašingtonas štatiem, kā arī ar Kluso okeānu. Štatam raksturīgas krāšņas, dabiskas ainavas — meži ar milzīgiem, augstiem kokiem, krāšņa Klusā okeāna piekraste, vulkāni ar ledājiem, prērijas, tuksneši.

Iedzīvotāji 
Pēc tautas skaitīšanas datiem 2010. gadā štatā bija 3 831 074 iedzīvotāju. Lielākā reliģiskā konfesija ir katoļi (14%). Dažādas protestantu konfesijām pieder 30%, mormoņiem — 5% iedzīvotāju. Pēc socioloģiskās aptaujas datiem 2009. gadā 24,6% Oregonas iedzīvotāju nesaista sevi ne ar vienu reliģiju, kas ir augstākais rādītājs starp visiem ASV štatiem.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites 

ASV štati
Oregona
Pensilvānija

Pensilvānija (, ), oficiāli Pensilvānijas Sadraudzība (Commonwealth of Pennsylvania), ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas Ziemeļaustrumu reģionā. Pensilvānijas administratīvais centrs ir Harisberga.

Pensilvānija robežojas ar Delavēras, Mērilendas, Ņūdžersijas, Ņujorkas, Ohaio un Rietumvirdžīnijas štatiem, kā arī ar vienu no Lielajiem ezeriem — Ēri ezeru. Štatu apskalo arī Delavēras estuārs — Atlantijas okeānam piederīgs līcis.

Vēsture 
1681. gadā Anglijas karalis Čarlzs II dāvāja lordam Viljamam Pennam lēņu tiesības pār Jaunās Pasaules zemēm, kuras vēlāk sāka dēvēt par Pensilvāniju. 1682. gadā, ieradies savā feodā, lords Penns, kurš pats bija kvēkers, sāka veicināt kvēkeru pārcelšanos uz Jauno Pasauli. Līdz ar angļiem tur ieradās visai liels skaits kvēkeru un luterāņu no vācu zemēm, Nīderlandes u.c. Eiropas valstīm. Bez tam turp pārcēlās visai liels skaits vācu menonītu (pirmie vācieši ieradās Filadelfijā 1683. gadā).

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites
Dienvidkarolīna

Dienvidkarolīna () ir Amerikas Savienoto Valstu štats, kas atrodas Dienvidaustrumu reģionā. Robežojas ar Džordžijas štatu dienvidrietumos, ar Ziemeļkarolīnas štatu ziemeļos, kā arī ar Atlantijas okeānu dienvidaustrumos. Dienvidkarolīnas štata galvaspilsēta ir Kolumbija, bet lielākā pilsēta ir Čārlstona. Štata kopējā platība ir 82 965 km², pēc 2020. gada datiem štatā dzīvo 5,12 miljoni iedzīvotāju. Pēc platības, tas ir 40. lielākais ASV štats pēc platības un 23. lielākais pēc iedzīvotāju skaita. Štats ir sīkāk sadalīts 46 apgabalos.

1788. gada 23. maijā, Dienvidkarolīna kļuva par astoto ASV štatu, kas ratificēja ASV Konstitūciju. Štats ir nosaukts par godu Anglijas karalim Čārlzam I Stjuartam, kas pirmais izveidoja angļu koloniju. Sākoties Amerikas pilsoņu karam, Dienvidkarolīna kļuva par pirmo štatu kas izstājās no ASV. Kopš 2017. gada 24. janvāra, Dienvidkarolīnas štata gubernators ir Henrijs Makmāsters.

Štata ekonomika balstās uz tekstila, ķīmisko produktu, papīra, automašīnu un to detaļu ražošanu, kā arī tūrismu. No lauksaimniecības produktiem galvenokārt audzē tabaku, mājputnus, kokvilnu, piena produktus un sojas pupiņas. Pēc 2019. gada datiem, štata iekšzemes kopprodukts ir 249,9 miljardi ASV dolāru, bet IKP uz vienu iedzīvotāju ir 50 570 ASV dolāri.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites 

ASV štati
Dienvidkarolīna
Dienviddakota

Dienviddakota (, IPA: ) ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas Vidējo Rietumu reģionā. Nosaukts par godu siu indiāņu ciltīm lakotiem un dakotiem. Dienviddakota par štatu kļuva 1889. gada 2. novembrī (kopā ar Ziemeļdakotu). Dienviddakotas galvaspilsēta ir Pīra, bet lielākā pilsēta ir Sūfolsa.

Ģeogrāfija 

Dienviddakota atrodas ASV Vidējo Rietumu reģionā. Štata platība ir 199 905 km2. Robežojas ar Aiovas, Minesotas, Montānas, Nebraskas, Vaiomingas un Ziemeļdakotas štatiem.

Caur Dienviddakotu no ziemeļiem uz dienvidiem tek Misūri upe, kas izveido šajā teritorijā vietām ir līdz 150 metriem dziļu kanjonu. Uz austrumiem no upes atrodas melnzemju prērijas, bet uz rietumiem - Lielie līdzenumi. Vēl štata rietumos atrodas svētie Blekhila kalni.

Vēsture 
Pirmie mūsdienu Dienviddakotas teritoriju 18. gadsimtā apsekoja franči. Kopš 1743. gadā šī teritorija piederēja Francijai. Tā bija iekļauta lielajā Luiziānas kolonijā. 1803. gadā Francija pārdod Luiziānu ASV. Dienviddakota kļūst par Apvienoto Valstu daļu. Teritorijas masveida apdzīvotība sākās 19. gadsimta 70. gados, kad Blekhila kalnos tika atklātas zelta atradnes. 1889. gadā Dienviddakota ieguva ASV štata statusu.

Lielākās pilsētas

Ārējās saites 

 Štata oficiālā mājaslapa
 U.S. Census Bureau 
 Photos of South Dakota — Terra Galleria 
 South Dakota Profile 
 Pictures of the Dakotas: Badlands and Theodore Roosevelt National Parks 

ASV štati
Dienviddakota
Tenesī

Tenesī (Tenesi, agrāk arī Tenesija) ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas Dienvidu reģionā. Tenesī štats ir 36. lielākais ASV un 17. vietā pēc apdzīvotības no piecdesmit ASV štatiem. Tenesī galvaspilsēta ir Nešvila. Tā ir otra lielākā pilsēta štatā ar 609 644 tūkstošiem iedzīvotāju. Lielākā pilsēta Tenesī štatā ir Memfisa ar 652 050 tūkstošiem iedzīvotāju.

Tenesī robežojas ar Alabamas, Ārkanzasas, Džordžijas, Kentuki, Misisipi, Misūri, Virdžīnijas un Ziemeļkarolīnas štatiem. Tenesijā galvenokārt nodarbojas ar lauksaimniecību, tūrismu un ražošanu. Lauksaimniecībā galvenokārt audzē mājputnus, soju un liellopus. Ražo galvenokārt elektroniku, ķīmiskas vielas un auto detaļas.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites 

ASV štati
Virdžīnija

Virdžīnija (, ), oficiāli Virdžīnijas Sadraudzība (Commonwealth of Virginia), ir viens no Amerikas Savienoto Valstu 50 štatiem, atrodas Dienvidu reģionā. Virdžīnijas administratīvais centrs ir Ričmonda, bet lielākā pilsēta ir Virdžīnijabīča. 2011. gadā štatā dzīvoja 8,1 miljons iedzīvotāji. Štata platība ir  km². Kopš  štata gubernators ir Glens Jangkins.

Virdžīnija robežojas ar Kentuki, Mērilendas, Rietumvirdžīnijas, Tenesī un Ziemeļkarolīnas štatiem, Kolumbijas apgabalu, kā arī ar Atlantijas okeānu.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites
Vaiominga

Vaiominga ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas Rietumu reģionā. Štata galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Šaiena.

Vaiominga robežojas ar Aidaho, Dienviddakotas, Jūtas, Kolorādo un Montānas štatiem. Pēc iedzīvotāju skaita mazākais ASV štats, pēc apdzīvotības blīvuma tikai Aļaska ir vēl retāk apdzīvota. Štatā daudz kalnu, dabas pieminekļu — Jeloustonas nacionālais parks, Grandtetonas nacionālais parks, Velna tornis u.c.

Lielākās pilsētas

Atsauces

Ārējās saites 

ASV štati
Vaiominga
Karamana

Karamana (, agrāk Larende) ir pilsēta Turcijā un Karamanas ila galvaspilsēta. Atrodas valsts centrālajā dienvidu daļā, Tauru kalnu ziemeļos, aptuveni 100 km uz dienvidiem no Konjas. Ilā 2000. gadā bija 152450 iedzīvotāji, no tiem Karamanas pilsētā — 105834. Pilsēta ir bijusi senā Karamanas emirāta galvaspilsēta.

Vēsture 
No 7. gadsimtā pirms mūsu ēras Karamana ietilpst Frīģijā. No 6. gadsimtā pirms mūsu ēras Karamana ietilpst Līdijā un Persijā. 322. gadā pirms mūsu ēras Maķedonijas Aleksandra karavadonis Perdiks (Perdiccus) ieņem un noposta Larandu (Karamanas senais nosaukums). Karamana ir bijusi Izaurijas pirātu bāze. Strabons pilsētu ir pieminējis savos darbos.

Karamana ir bijusi daļa no Senās Romas un Bizantijas. 8. līdz 9. gadsimta pilsēta atrodas arābu kontrolē. 12. gadsimtā pilsētu iekaro seldžuki. 1190. gadā Frīdrihs Barbarosa ieņem pilsētu. 1256. gadā Karamanogli Mehmedbejs ieņem pilsētu un pārsauc to par Karamanu. 1275. gadā Karamana kļūst par Karamanas emirāta centru. 1468. gadā pilsētu ieņem Osmaņu impērija.

Atsauces

Ārējās saites 

Turcijas pilsētas
Karamanas ils
Monoteisms

Monoteisms (no  (monos) — 'viens' un θεος (teos) — 'dievs') jeb viendievība ir uzskats, ka pastāv tikai viens Dievs, pretstatā duālismam un politeismam. Redzamākās monoteiskās reliģijas ir kristietība, islāms un jūdaisms. Daži pētnieki uzskata hinduismu par politeisku, bet citi — par monoteisku reliģiju.

Atsauces 

Monoteisms
Teoloģija
Providensa

Providensa (Providence) ir Rodailendas štata administratīvais centrs, kā arī šī štata visapdzīvotākā pilsēta. Providensa ir viena no pirmajām pilsētām, kuru dibināja ASV. Tā atrodas Providensas apgabalā un trešā lielākā pilsēta visā Jaunanglijā. 2007. gadā Providensā dzīvoja 172 459 iedzīvotāji. Tai ir arī osta Atlantijas okeāna krastā. Vecs tekstilrūpniecības centrs. Naftas pārstrāde, ķīmiskā rūpniecība. Juvelierizstrādājumu ražošana. Mācību iestādes — Brauna Universitāte, Rodailendas dizaina skola (Rhode Island School of Design). Amerikas Matemātikas biedrība (American Mathematical Society). Pirmais štata administratīvais centrs ASV, kura mērs ir atklāts gejs.

Vēsture 

Providensu 1636. gadā dibinājis teologs Rodžers Viljamss, kad savu reliģisko uzskatu dēļ tika patriekts no Masačūsetsas Līča kolonijas. Viljamss šeit iedibināja kopienu, pamatojoties uz reliģiskās brīvības principiem. No 1675 līdz 1676. gadam pilsētu gandrīz pilnīgi nopostīja t.s. karaļa Filipa karā. Vēlāk Providensa lēnām attīstījās kā tirdzniecības pilsētiņa ar 1446 iedz. 1708.g līdz apm. 4000 iedz. sākoties Neatkarības karam. Neatkarības karā Providensa necieta.

No 1790g. līdz 1830. gadam pilsētā strauji sāka attīstīties rūpniecība (metālapstrāde, audumu ražošana, juvelierizstrādājumu ražošana). Laiku starp 1868.g un 1899.g var saukt par Providensas zelta gadiem - rūpnieciskās revolūcijas rezultātā pilsētā sāka darbu pasaulē lielākās instrumentu (Brown and Sharpe), vīļu (Nicholson File), tvaika mašīnu (Corliss Steam Engine Company), skrūvju (American Screw) un sudraba izstrādājumu (Gorham) rūpnīcas - t.s. "Providensas pieci industriālie brīnumi". 1900.g Providensa bija lielākā vilnas audumu ražotāja ASV, trešā lielākā metālizstrādājumu ražotāja un vispāratzīta juvelierizstrādājumu galvaspilsēta valstī, tomēr pēc šī laika pilsētas rūpniecība pamazām sāka nīkuļot, nespēdama konkurēt ar dienvidu štatiem.

Providensa smagi cieta lielās depresijas laikā. 1938. gada 21. septembrī spēcīga viesuļvētra izposta jau tā depresīvo pilsētu, nogalinot 311 iedzīvotājus. Ekonomika uz laiku atdzīvojās Otrā pasaules kara laikā, kad Providensā ražoja preces frontes vajadzībām (kara kuterus, izpletņus, nažus), tomēr arī šobrīt Providensa nav spējusi atgūt savu pagājušā gadsimta sākuma slavu.

Atsauces un piezīmes

Ārējās saites 

ASV pilsētas
Rodailenda
ASV štatu administratīvie centri
Kārsonsitija

Kārsonsitija - pilsēta ASV, Nevadas štata galvaspilsēta. Nosaukta amerikāņu karavīra un avantūrista Kita Kārsona vārdā. Pilsēta auga pateicoties sudraba raktuvēm, kuras tika atklātas 1859.gadā. 1864.gada 31.oktobrī, līdz ar Nevadas štata izveidošanu, Kārsonsitija kļuva par štata galvaspilsētu. No 1870. līdz 1893.gadam Kārsonsitijā atradās ASV naudas kaltuve. 1880. gados sudraba raktuves pamazām izsīka, tāpēc pilsēta sāka nīkuļot, līdz 1930.gadā tajā bija 1800 iedzīvotāju (mazākā štata galvaspilsēta). Tomēr pēdējās desmitgadēs pilsēta atdzimst, un tagad Kārsonsitija ir tikai desmitā mazākā štata galvaspilsēta ASV.

Ārējās saites 

Nevadas pilsētas
ASV štatu administratīvie centri
Rīno

Rīno () ir pilsēta ASV, otra lielākā pilsēta Nevadas štatā. Atrodas uz vecā pionieru ceļa starp Soltleiksitiju un Kaliforniju. Jau 1850. gados eksistēja neliela apmetne. 1859. gadā apkārtnē tika atklātas zelta un sudraba atradnes. Oficiāli Rīno tika izveidota 1868. gadā, kad garām nākamajai pilsētai izbūvēja Pirmo Transkontinentālo dzelzceļu un kāds iedzīvotājs, saprotot, ko tas varētu nozīmēt viņa biznesam, uzdāvināja savu zemi vilciena depo ierīkošanai. Pilsētu nosauca Amerikas pilsoņu kara varoņa Džeses Rīno vārdā. 1886. gadā pilsētā dibināta Nevadas universitāte. 20. gadsimta sākumā zelta un sudraba ieguve samazinājās. 1931. gadā tika legalizētas azartspēles, un Rīno tika ierīkoti daudzi kazino un laimētavas, kas turpina nest ievērojamus ienākumus. Līdz nesenam laikam Rīno bija populāra vieta laulības noslēgšanai un šķiršanai Nevadas štata liberālās laulību likumdošanas dēļ, kas radīja pilsētai papildus ienākumus, tomēr pēdējos gados arī citi štati ir liberalizējuši laulību likumdošanu, un šis bizness ir iznīcis.

Ārējās saites 
 

Nevadas pilsētas
C (programmēšanas valoda)

C ir zema līmeņa standartizēta programmēšanas valoda. To 1972. gadā izmantošanai UNIX operētājsistēmā izstrādāja Kens Tomsons un Deniss Ričijs, kurš tobrīd strādāja AT&T Bell Labs. Nosaukumu "C" tā ieguvusi, jo burts pirms tā "B" jau bijis aizņemts — bija programmēšanas valoda B. Kopš tā laika tā ir izplatījusies arī uz daudzām citām operētājsistēmām un ir viena no visplašāk izmantotajām programmēšanas valodām. Valoda C tiek augstu vērtēta tās efektivitātes dēļ, un tā ir vispopulārākā valoda, ko izmanto sistēmas programmatūras izstrādē. C un ar to saistīto valodu C++ plaši izmanto lietojumprogrammu izstrādē. Lai gan valoda nav radīta iesācējiem, to plaši izmanto datorzinātnes apmācībai.

C struktūru raksturo tuvums datora uzbūves pamatprincipiem, un C komandas cieši pārklājas ar datora elementārajām pamatfunkcijām, tipiski izmantojot tīri aritmētikas funkcijas atmiņas adresēšanai, nekontrolējot un neierobežojot programmētāju, kas padara to īpaši piemērotu programmām, kas tieši saistītas ar datora 'dzelžu' kontrolēšanu, kā arī operētājsistēmu un dziņu realizēšanu. Šīs pašas īpašības savukārt rada lielu iespēju neievēroti ieviesties kļūdām, piemēram, liela daļa drošības 'caurumu' ir radusies C standarta simbolu virkņu apstrādes bibliotēku dēļ, kuras, rakstot atmiņā, nepārbauda, vai rezervētajā apgabalā pietiek vietas, un tādējādi ļauj uzbrucējam veikt patvaļīgas darbības.

C standarta bibliotēka 

C standarta bibliotēku nosaka ANSI C standarts. Tas tika izstrādāts vienā laikā ar POSIX C bibliotēkas standartu, kas iekļauj vēl papildu funkcionalitāti. Tā kā ANSI C standartu vēlāk pieņēma arī Starptautiskā standartizācijas organizācija (ISO), to mēdz dēvēt arī par ISO C bibliotēku. C standarta bibliotēka ietver makrodefinīcijas, datu tipu definīcijas un biežāk nepieciešamās funkcijas virkņu apstrādei, matemātiskiem aprēķiniem, ievades/izvades apstrādei, atmiņas pārvaldībai un piekļuvei dažādiem operētājsistēmas servisiem.

Atsauces

Ārējās saites
Kelce

Kelce () ir pilsēta un apriņķis Polijas dienviddaļā, Sventokšiskas vojevodistes centrs. Atrodas Sventokšiskas kalnu vidienē, Silņicas upes krastos. Sens kaļķakmens ieguves centrs. Pilsētā ir 9 augstskolas un 3 teātri.

Vēsture 
12. gadsimtā Krakovas bīskaps uzcēla koka baznīcu sena tirgus vietā. Vieta kļuva par bīskapa īpašumu. 1171. gadā pilsētā tika uzcelta mūra baznīca. 1229. gadā bīskaps Vincents Kadlubeks nodibināja pirmo skolu. 13. gadsimta vidū Mongolijas hans Ugedejs nopostīja apmetni.

1295. gadā pilsētai piešķīra Magdeburgas tiesības. 15. gadsimtā Kelce kļuva par lielu metalurģijas centru, kur tika pārstrādāts varš, svins, dzelzs, kaļķakmens. 1637. līdz 1642. gadam notika renesanses stila bīskapa pils celtniecība.

1650. gados zviedri Plūdu laikā nopostīja pilsētu. 1702. gadā Lielā Ziemeļu kara laikā pie Kelces notika kauja starp uzbrūkošajiem zviedriem un poļu-sakšu armiju jeb Klisovas kauja. 1762. gadā Kelcē dzīvoja 4000 iedzīvotāju.

1789. gadā pilsēta tika nacionalizēta un vairs nebija Krakovas bīskapu īpašums. 1794. gadā Kelce bija Tadeuša Koscjuško štābs. 1795. gadā Trešās Polijas dalīšanas laikā Kelci iekļāva Austrijas impērijā. 1809. gadā Poļu - austriešu kara laikā pilsētu ieņēma Juzefa Poņatovska karaspēks un iekļāva Polijas hercogistē. 1815. gadā pēc Napoleona sakāves Kelci iekļāva Polijas caristē, respektīvi Krievijā.

1816. gadā Kelcē tika nodibināta pirmā tehniskā universitāte Polijā. 1830. gadā notika Novembra sacelšanās. 1885. gadā Kelcē pabeigta dzelzceļa būvniecība. 1863. gadā pēc Janvāra sacelšanās sakāves krievu varas iestādes slēdza visas poļu skolas Kelcē, un tā kļuva par garnizona pilsētu.

1914. gada septembrī Juzefa Pilsudska poļu leģioni ienāca pilsētā, tā bija pirmā poļu pilsēta, ko ieņēma Pilsudska karaspēks. 1939. gada septembrī liela daļa no Vesterplates aizstāvjiem bija kelcieši. Vācu okupācijas laikā Sventokšiskas kalnos darbojās daudzas poļu partizāņu vienības. 1945. gada 15.janvārī pilsētu ieņēma Sarkanā Armija. 1946. gada jūlijā pilsētas teritorijā norisinājās Kelces grautiņš.

Cilvēki 
Kelcē dzimuši:

 Pāvels Brožeks (Paweł Brożek, 1983 – ) – futbolists
 Gustavs Herlings-Grudziņskis (Gustaw Herling-Grudziński, 1919 – 2000) – esejists un domātājs
 Malgožata Olejņika (Małgorzata Olejnik, 1966 – ) – politiķe

Apskates objekti

Kelces bazilika (Bazylika katedralna Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Kielcach)
Kelces pils (Pałac Biskupów Krakowskich w Kielcach)
Kelces sinagoga (Synagoga w Kielcach)

Galerija

Ārējās saites
Kelces bazilika
Kelces pils

Pilsētas panorāma 

Polijas pilsētas
Sventokšiskas vojevodistes pilsētas
Sventokšiskas vojevodistes apriņķi
Lidotājs

Lidotājs jeb aviators ir cilvēks, kas pilotē lidaparātu vai nu sava prieka pēc, vai arī tas ir viņu darbs. Parasti šis apzīmējums tiek lietots uz pilotiem, bet neizslēdz arī plašāku vārda nozīmi. Termins visplašāk tika lietots aviācijas aizsākumos.

Labi pazīstamie lidotāji 
Cilvēki, kuri visvairāk veicinājuši aviācijas attīstību:

 John Alcock
 Richard Bach
 Bernt Balchen
 Luijs Blerio
 Bill Boeing
 Arthur Whitten Brown
 Milo Burcham
 Džordžs Kailijs
 Hezarfen Ahmet Celebi
 Bessie Coleman
 Glenn Curtiss
 Claudius Dornier
 Donald Douglas
 Amēlija Erharte
 Eugene Ely
 Antons Fokers
 Ernie Gann
 Geoffrey de Havilland
 Ernst Heinkel
 Bert Hinkler
 Elrejs Jepesens
 Amy Johnson
 Tex Johnston
 Hubert Julian
 Hugo Junkers
 Oto Lilientāls
 Čārlzs Lindbergs
 Ormer Locklear
 Wop May
 Mike Melvill
 Jean Mermoz
 Montgolfier Brothers
 Richard Pearse
 Wiley Post
 Hanna Reiča
 Burt Rutan
 Dick Rutan
 Antuāns de Sent-Ekziperī
 Albertu Santušs-Dimons
 Igors Sikorskis
 Charles Kingsford Smith
 Kurt Tank
 Louise Thaden
 Patty Wagstaff
 Brāļi Raiti
 Čaks Jēgers

Citi slavenie militārie piloti:
 Douglas Bader
 Billy Bishop
 A. Roy Brown
 Pierre Clostermann
 Roland Garros
 Edward O'Hare
 Manfrēds fon Rihthofens
 Eddie Rickenbacker
 Hans-Ulrich Rudel

Citi cilvēki, kas atstājuši pēdas aviācijas vēsturē:
 Kārlis Irbītis
 Ričards Brensons
 Džons Denvers
 Harisons Fords
 Hovards Hjūzs
 John F. Kennedy, Jr.
 Dean Paul Martin
 Charles Stewart Rolls
 Nevil Shute
 Džons Travolta

Ārējās saites 
Elvita Ruka (2014. gada 31. maijs). Sarkanie un baltie: pirmie latvju piloti un viņu trauksmainā dzīve . Latvijas Avīze.

Lidotāji
Lietotāja saskarne

Lietotāja saskarne ir lietotājam redzamā sistēmas daļa. Kā "sistēma" var kalpot jebkāda sistēma, ar kuru mijiedarbojas lietotājs, piemēram, mehāniskā sistēma vai datorsistēma. Piemēram, automašīnā lietotāja saskarne sastāv no stūres rata, akseleratora pedāļa, bremzes pedāļa un citiem instrumentiem, kurus izmanto lietotājs (šajā gadījumā — automašīnas vadītājs). Datoru sistēmās lietotājs parasti mijiedarbojas ar operētājsistēmu vai lietojumprogrammām, tādām kā teksta redaktori un izklājlapu programmas, izmantojot komandrindas saskarni vai grafisko lietotāja saskarni. Ar tām lietotājs mijiedarbojas, izmantojot izvēlnes, ikonas, taustiņus, peles klikšķus un līdzīgas iespējas.

Lietotāja saskarnes
Helsinki-86

Helsinki-86 bija Latvijas cilvēktiesību aizstāvības grupa, ko 1986. gada jūnijā Liepājā nodibināja Linards Grantiņš, Raimonds Bitenieks un Mārtiņš Bariss, ar mērķi sekot, kā tiek ievērotas latviešu tautas ekonomiskās, kultūras un indivīda tiesības. Uz ārzemēm tika nosūtīta 17 personu protesta vēstule pret PSKP CK un Latvijas KP CK, kā arī Helsinki-86 dibināšanas dokumenti, kas izraisīja plašu rezonansi.

1987. gada 14. jūnijā grupa organizēja ziedu nolikšanas ceremoniju komunistiskā terora upuru piemiņai pie Brīvības pieminekļa Rīgā.

1987. gada 23. augustā grupa organizēja demonstrāciju Molotova-Rībentropa pakta nosodījumam. Tā paša gada 18. novembrī Helsinki-86 svinēja Latvijas neatkarības proklamēšanas dienu.

1988. gada 25. janvārī Liepājā 10 jaunieši pie grupas “Helsinki – 86” nodibināja Jauniešu apvienību “Tēvzemei un Brīvībai”. 

1988. gada 14. jūnijā pirmo reizi Latvijas pēckara vēsturē demonstrācijas laikā grupas "Helsinki-86" biedrs Konstantīns Pupurs cauri visai Rīgai, no Brīvības pieminekļa līdz Brāļu Kapiem, iznesa Latvijas sarkanbaltsarkano karogu. 

1989. gada 23. augustā - "Baltijas ceļš". Igaunijas, Latvijas un Lietuvas iedzīvotāji, sadevušies rokās no Tallinas līdz Viļņai, demonstrēja savu vienotību valstu neatkarības atjaunošanā.

1997. gadā uz sabiedriskās organizācijas "Helsinki-86" bāzes tika izveidota politiska partija. Tieslietu ministrijā to reģistrēja 1998. gada 2. janvāri. Par partijas pirmo priekšsēdētāju kļuva Heinis Lāma.

Kā politiska partija Helsinki-86 bez sekmēm mēģināja piedalīties 7. Saeimas vēlēšanās un 2001. gada pašvaldību vēlēšanās Rīgā.

2003. gadā uz Helsinki-86 bāzes tika izveidota jauna nacionāla politiska partija - Nacionālā Spēka Savienība (NSS), kurā līdz tās likvidācijai darbojās vairāki helsinkieši.

"Helsinki-86" biedru uzskaitījums 
Cilvēktiesību aizsardzības grupas "Helsinki-86" biedri dažādos laikposmos:

 Mārtiņš Āboliņš
 Jānis Ābols †
 Mārtiņš Bariss (apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni)
 Jānis Barkāns
 Anta Bergmane 
 Eva Biteniece (apbalvota ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni)
 Raimonds Bitenieks (apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni)
 Edmunds Cirvelis
 Lita Ecētāja
 Mario Ekards
 Aija Ekarde
 Linards Grantiņš (apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni)
 Dzintars Geide
 Miervaldis Krims 
 Heinis Lāma 
 Jānis Lapa †
 Konstantīns Pupurs
 Jānis Rožkalns (apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni)
 Jāzeps Sadovskis
 Rolands Silaraups (apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni)
 Ārijs Tomsons
 Jānis Vēveris (apbalvots ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni)
 Juris Vidiņš
 Mērija Vītola
 Alfrēds Zariņš †
 Juris Ziemelis †
 Reinholds Kalniņš
 Rita Prane
 Uldis Kretovs
Romāns Jaunušāns

Atsauces

Ārējās saites 
 Helsinkieši: viņi bija sākumā
 Dokumenti pie šķirkļa Helsinki-86 (Historia.lv)
 1987. gada 23. augusts Rīgā
 Helsinki ’86 dibināšanas 20.gadskārta (1986 - 2006) 

Latvijas politiskās partijas
Latvijas PSR
Sabiedriskās kustības un organizācijas Latvijas teritorijā
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Cilvēktiesību organizācijas Latvijā
Polijas prezidenti

Šajā lapā ir uzskaitīti Polijas valsts vadītāji.

Prezidentu uzskaitījums 
Ja formāli valsts galvas amats tika saukts citādi, tas norādīts tekstā.

Polijas prezidenti
Valdnieku uzskaitījumi
Valsts prezidenti
Impērija

Impērija (no  — vara) ir tāda valsts pārvaldes forma, kurā lielas, spēcīgas valsts vara ir koncentrēta viena cilvēka — imperatora — vai nelielas grupas rokās. Impērijām ir raksturīga apkārtējo zemju un tautu pakļaušanas tieksme. Pakļauto teritoriju pārvaldi pēc iekarošanas veic centram pakļauti pārvaldnieki.

Vēsture 
Eiropā pirmā impērija radās 31. gadā pirms Kristus dzimšanas -- tā bija Romas impērija. Kad pašas Romas pozīcijas pēc apmēram 400 gadiem bija pārāk novājinātas, lai pilnvērtīgi turpinātu pastāvēt, tās pārvaldes tradīcijas turpināja Bizantijas impērija ar Romas imperatora Konstantīna dibināto Konstantinopoli centrā. Bet četrsimt gadu vēlāk, pēc Kārļa Lielā iekarojumiem, Romas pāvestam radās iespēja pasludināt Svētās Romas impērijas dibināšanu/atjaunošanu. Vēl pēc apmēram 400 gadiem turki sagrāva Bizantijas impēriju un tās vietā izveidoja Osmaņu impēriju. Pēc aptuveni četrsimt gadiem Maskavijas mežos mongoļu meslu vācējs Ivans Kuļita lika pamatus "trešajai Romai" — Krievijas impērijai, bet vēl apmēram 400 gadu vēlāk savus ziedu laikus sasniedza Lielbritānijas impērija. Tā kā impērijas politika attiecībā uz citām zemēm ir saistīta ar to pakļaušanas vēlmi savai neierobežotajai varai, tad šādas politikas piekopšana nosaukta par imperiālismu.

Impērija (no lat. imperium - "pavēle, vara"; angl. , fr. empire, vāc. Reich, kr. империя) - subkontinenta robežās ietekmīga dominējošā lielvalsts (kā likums, izveidojusies, pakļaujot un anektējot virkni mazāku valstu), ar plašu teritoriju un daudzveidīgu etnisko sastāvu, tendēta uz pastāvīgu ekspansiju. Pirmo impēriju izveidoja Senā Roma I gs. p.m.ē. (lat. imperium Romanum). Vēlāk daudzas valstis, lai uzsvērtu savu dominējošo statusu citu valstu vidū, pozicionēja sevi kā impērijas (to monarhi, attiecīgi, titulējās kā imperatori). Jaunajos laikos sastopams tāds fenomens kā koloniālimpērija, kur metropole pati var būt vidusmēra valsts, un nekādi nedominēt reģionā, taču kopā ar kolonijām un domīnijām veido globālu impēriju (piemēram, Portugāle, Nīderlande u.c.). Tā kā impēriju ārpolitikai praktiski vienmēr (izņemot vienīgi Ķīnas impēriju) bijis izteikts ekspansijas raksturs, tad agresīvu ārpolitiku, nevienlīdzīgas, politiski vājākās valstis ekspluatējošas starpvalstu attiecības kreisi orientēto domātāju darbos pieņemts dēvēt par "imperiālismu".

Valsts pārvaldes formas
Latvijas politika

Latvijas politika notiek parlamentāri pārstāvošas demokrātiskas republikas ietvaros, kur pamatā ir daudzpartiju sistēma, un premjerministrs ir valdības vadītājs. Prezidentam galvenokārt ir svinīga valsts vadītāja loma. Izpildvaru īsteno valdība. Likumdošanas vara ir gan valdībai, gan parlamentam - Saeimai, kuras 100 deputātus ievēl tiešās proporcionālās vēlēšanās reizi četros gados. Prezidentu ievēl Saeima atsevišķās vēlēšanās arī reizi četros gados. Prezidents izvēlas premjerministru (Ministru prezidentu), kuru kopā ar viņa kabinetu apstiprina Saeima. Tiesu vara ir neatkarīga no izpildvaras un likumdevēja varas. 

2003. gada 20. septembra referendumā 66,9% Latvijas pilsoņu nobalsoja par valsts dalību Eiropas Savienībā. Latvija kļuva par ES dalībvalsti 2004. gada 1. maijā. Latvija ir NATO dalībvalsts kopš 2004. gada 29. marta.

Vēlēšanas

Saeimas vēlēšanas 

 5. Saeimas vēlēšanas (1993)
 6. Saeimas vēlēšanas (1995)
 7. Saeimas vēlēšanas (1998)
 8. Saeimas vēlēšanas (2002)
 9. Saeimas vēlēšanas (2006)
 10. Saeimas vēlēšanas (2010)
 11. Saeimas vēlēšanas (2011)
 12. Saeimas vēlēšanas (2014)
 13. Saeimas vēlēšanas (2018)

Pašvaldību vēlēšanas 
 1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
 1997. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
 2001. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
 2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
 2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
 2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas

Eiropas Parlamenta vēlēšanas 
 6. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2004)
 7. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2009)
 8. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2014)
 9. Eiropas Parlamenta vēlēšanas (2019)

Skatīt arī 
 Nepilsoņi (Latvija)
 Latvijas politisko partiju saraksts
 Parlamenta vēlēšanas Latvijā
 :Kategorija:Referendumi Latvijā

Ārējās saites 
 politika.lv - sabiedriskās politikas portāls
 Centrālā vēlēšanu komisija
Hermanis Helevegs

Hermanis Helevegs (?-1489.; ), saukts arī Vestfāls, bija Rīgas rātes sekretārs, pirmās Rīgas pilsētas hronikas autors.

Helevega dzimšanas gads nav zināms, taču zināms, ka viņš dzimis Rīgā. No 1443. gada studējis Rostokas universitātē, no 1454. gada līdz 1481. gadam bijis Rīgas rātes sekretārs (sindiks), no 1479. gada arī rātskungs, miris 1489. gadā.

Pēc Salaspils līguma noslēgšanas pilsētas rāte 1456. gadā uzdeva Helevegam sarakstīt hroniku, kas pierādītu, ka līguma noteikumi Rīgas pilsētai uzspiesti nelikumīgi. Helevega hronika aptver notikumus no 1158. līdz pat autora nāves gadam. Tā ir nozīmīgākais avots par Livonijas vēsturi 15. gadsimtā un pirmā zināmā pilsētas hronika Baltijā.

Ārējās saitess 
 Hermanis Helveges alias Hermann Westual in the Rostock Matrikelportal
 Helevegs, Hermanis, Historia.lv

1489. gadā mirušie
Livonija
Aleksanders

Aleksanders var būt:
 Harolds Aleksanders (Harold Rupert Leofric George Alexander) — Lielbritānijas feldmaršals (1891—1969),
 Konels Hjū O'Donels Aleksanders (Conel Hugh O'Donel Alexander) — Lielbritānijas šahists un matemātiķis (1909—1974).

Uzvārdi
Alnpeke Dītlebs

Alnpeke Dītlebs bija Atskaņu hronikas viltus autors.

Alnpeke Dītlebs bija viltus autora vārds, ko Ļvovas (Lembergas) birģermeistars Johans Alnpehs ap 1625. gadu, godkārības dzīts, uzrakstīja uz Livonijas atskaņu (rīmju) hronikas vecākā manuskripta. Patiesībā šo hroniku ap 1290. gadu sacerējis kāds nezināms Vācu ordeņa brālis.

Informācijas avoti 
 Alnpeke Ditlebs, Latviešu konversācijas vārdnīca. 1.sējums, 302.sleja.

Livonija
Neeksistējoši cilvēki
Vāgners

Vāgners (, no Waganari — 'ratnieks'; sieviešu dzimtē Vāgnere) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Anete Vāgnere-Mihele (Annett Wagner-Michel; 1955) — Vācijas šahiste;
 Brigite Vāgnere (Brigitte Wagner; 1983) — vācu cīkstone;
 Džila Vāgnere (Jill Wagner; 1979) — amerikāņu aktrise, modele un TV šovu vadītāja;
 Ešlija Vāgnere (Ashley Wagner; 1991) — Vācijā dzimusi amerikāņu daiļslidotāja;
 Heinrihs Vāgners (Heinrich Wagner; 1888—1959) — Vācijas šahists;
 Honuss Vāgners (Honus Wagner; 1874—1955) — amerikāņu beisbolists;
 Oto Vāgners (Otto Wagner, 1841—1918) — austriešu arhitekts un pilsētplānotājs;
 Rihards Vāgners (Richard Wagner; 1813—1883) — vācu komponists, mūzikas teorētiķis un esejists;
 Sandro Vāgners (Sandro Wagner; 1987) — vācu futbolists.

Skatīt arī 
 Vāgnera grupa

Vācu uzvārdi
Imažisms

Imažisms () bija virziens angloamerikāņu dzejā 20. gadsimta sākumā, kura pārstāvji atbalstīja brīvo pantmēru un pārdzīvojuma atspoguļojumu skaidriem, precīziem vārdiem. Imažisti noraidīja sentimentu un diskursīvu, kas vairāk izpaudās tā laika romatisma un Viktorijas laikmeta dzejā. Tas arī bija kontrastā ar tā laikabiedru, georgiāņu dzejnieku, tradīcijām. Lielākā daļa no publicētajiem imažistu darbiem tika publicēti laika posmā no 1914. līdz 1917. gadam. Tos publicēja arī vairāki ievērojami modernisma dzejas pārstāvji.

Imažisti koncentrējās galvenokārt Londonā. Tie tur ieradās no visas Apvienotās Karalistes, Īrijas, kā arī no ASV. Tieši amerikāņi bija ievērojamākie imažisma rakstnieki. Daļēji neierasti tam laikam, dažas no imažistu galvenajām figūrām bija sievietes. Imažisms vēsturē ir iegājis arī kā pirmais modernisma virziens angļu valodā.

Imažisma dzejoļiem bija jābūt muzikāliem, taču ne ar stingrām atskaņām un pantmēru. Parasti tie bija īsi, uzbūra skaudri precīzu ainu, nevis lietoja simbolus (Ezra Paunds: "Pats priekšmets vienmēr ir vispiemērotākais simbols"). Tomēr imažisti uzskatīja, ka spilgta literāra attēla radīšanai nav obligāti nepieciešami sīki apraksti. Dzejā nelietoja abstrakcijas. Autori ietekmējās no Austrumu kultūras (piemēram, japāņu haiku), nelietojot simbolus vai metaforas, taču, līdzīgi haiku, radot dziļākas pārdomas caur uzburto attēlu.

Par imažisma pamatlicēju uzskatāms Ezru Paundu, vēl ievērojami šī literatūras novirziena pārstāvji ir Eimija Louela, D.H. Lorenss, H. D. (Hilda Dūlitla) un Ričards Oldingtons. Lai arī Tomass Stērnss Eliots savā agrīnajā dzejā izmanto imažismam līdzīgus paņēmienus, viņš nekad šajā grupējumā nav iekļāvies. Imažisms radās kā pretkustība atkalplaukstošajam romantismam.

No imažistu manifesta:
 Lietot ikdienas valodu, taču izvēlēties precīzus vārdus, nevis gandrīz precīzus vai tukši dekoratīvus.
 Mēs uzskatām, ka dzejnieka individualitāte bieži vien var veiksmīgāk izpausties, lietojot brīvo pantmēru, nevis ierastās dzejas formas. Dzejā jauns ritma plūdums nozīmē jaunu domu.
 Pilnīga tēmas izvēles brīvība.
 Radīt attēlu. Mēs neesam gleznotāju bars, tomēr esam pārliecināti, ka dzejai precīzi jāattēlo detaļas un nav jānodarbojas ar miglainiem vispārējiem jautājumiem, lai cik cildeni un skanīgi to arī nedarītu. Tieši tāpēc mēs nostājamies pret kosmosa apdzejotājiem, kas, mūsuprāt, izvairās no īstajām mākslas problēmām.
 Radīt stingru un skaidru dzeju, nekad izplūdušu vai aptuvenu.
 Visbeidzot — mēs gandrīz visi uzskatām, ka koncentrācija ir dzejas būtība.

Izpostītā zeme (fragments)
Tas līķis, ko pērn ierušināji dārzā — 
vai sācis dzīt asnus? Vai šovasar ziedēs? 
Varbūt pēkšņā salna iztraucējusi tā dusu? 
Ai, nelaid klāt suni, šo cilvēka draugu, 
lai asajiem nagiem tas viņu neizkaš! 

--- Tomass Sterns Eliots

Ārējās saites 
  Project Gutenberg pilnais T. S. Eliota darba "Izpostītā zeme" teksts Internetā
  Imagists.org
  The 1915 issue of Some Imagist Poets
  Bibliography of Japan in English-Language Verse
  J.T. Barbarese et al: "In a Station of the Metro" at Modern American Poetry
  Quiz: An Imagist Poem or a Ridiculous Parody?

Literatūras virzieni
Dzeja
Jāsirs Arafāts

Jāsirs Arafāts (ياسر عرفات‎, Yasser Arafat), īstajā vārdā Mohameds Abdelraūfs Arafāts el Kudva el Huseinī (محمد عبد الرؤوف القدوة الحسيني, Mohammed Abdel-Raouf Arafat al-Qudwa al-Husseini; dzimis  Kairā, miris  Parīzē) bija Palestīnas Atbrīvošanas organizācijas dibinātājs un vadītājs, Palestīnas autonomijas prezidents un 1994. gada Nobela miera prēmijas laureāts.

Arafāts tika pretrunīgi vērtēts visas savas politiskās karjeras garumā. Viņa atbalstītāji uzskata Arafātu par varonīgu brīvības cīnītāju, kas simbolizē palestīniešu nacionālos centienus. Arafāta oponenti apraksta viņu kā teroristu, kas atbalstījis vardarbību. Daļa palestīniešu apsūdzēja Arafātu politiskā korupcijā un kritizēja viņu kā vāju līderi, kas pārlieku piekāpies Izraēlai 1993. gadā parakstītajā Oslo līgumā, ar kuru palestīnieši atzina Izraēlas tiesības uz pastāvēšanu un tika izveidota autonoma Palestīnas pašpārvalde, par kuras prezidentu kļuva Arafāts.

Biogrāfija 
Oficiāli dokumenti vēsta, ka Arafāts dzimis Kairā audumu tirgotāja ģimenē, tomēr pats viņš apgalvoja, ka dzimis Jeruzalemē. Arafāts studēja Kairas Universitātē, kur esot diskutējis ar ebrejiem un iepazinis Hercla darbus. Ap 1946. gadu kļuva par pārliecinātu palestīniešu nacionālistu. No 1952. līdz 1956. gadam vadīja paramilitāro Palestīniešu studentu savienību un darbojās organizācijā Musulmaņu brālība.

1959. gadā Jāsirs Arafāts kopā ar domubiedriem Kuveitā nodibināja organizāciju Fatah, kas kļuva par Palestīnas Atbrīvošanās organizācijas (PAO) galveno spēku. 1968. gadā Jāsira Arafāta un Fatah kaujinieku galvenā bāze bija Jordānijas pilsēta Karameha. Tajā pašā gadā Izraēlas karaspēks mēģināja pilsētu ieņemt, tomēr tam nācās atkāpties. Tas ārkārtīgi pacēla Arafāta autoritāti palestīniešu acīs, un 1969. gadā Jāsirs Arafāts nomainīja Ahmadu Šukeiri PAO vadītāja amatā.

Pēc Melnā septembra notikumiem Arafāts līdz ar palestīniešiem pērcēlās uz Libānu, kur aktīvi piedalījās Libānas pilsoņu kara notikumos. 1982. gadā Arafāts bija spiests pamest Libānu un līdz 1993. gadam uzturējās Tunisijā, no kurienes vadīja PAO darbību. 1988. gadā PAO deklarēja neatkarīgu Palestīnas valsti. Pēc Oslo līguma parakstīšanas 1993. gadā Arafāts atgriezās Palestīnā kā pašvaldības vadītājs, bet 1996. gadā vēlēšanās viņu ievēlēja par Palestīnas pašpārvaldes prezidentu.

Atsauces un piezīmes

Ārējās saites 

Jāsira Arafāta biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 

1929. gadā dzimušie
2004. gadā mirušie
Politiķi
Nobela miera prēmijas laureāti
Jānis Gregors

Jānis Gregors (dzimis , miris ) bija virsleitnants, 5. Zemgales strēlnieku pulka komandieris (1918-1920), Kureļa grupas štāba adjutants.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1893. gada 2. aprīlī Jaunpiebalgas pagastā mācītājmuižas kalpa ģimenē. 1914. gadā beidzis Valmieras skolotāju semināru.

1914. gadā mobilizēts Krievijas armijā. 1916. gadā Petrogradā beidza Vladimiras karaskolu. Pēc tam kā virsnieks pārcelts uz 5. Zemgales latviešu strēlnieku pulku. 1917. gadā pēc latviešu strēlnieku piesliešanās lieliniekiem palicis pulkā. 1918. gadā kļuvis par 5. Zemgales strēlnieku pulka (vēlāk 5. atsevišķā latviešu pulka) komandieri. Par dienestu Sarkanajā armijā saņēmis vairākus apbalvojumus, tai skaitā, apbalvots ar zelta pulksteni, bet 1919. gada 1. novembrī - ar Sarkanā Karoga ordeni. Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām izdevis pavēli par sava vadītā pulka demobilizāciju, uzdot strēlniekiem atgriezties Latvijā. Sakarā ar šo pavēli lielinieki izsludinājuši 10 000 rubļu godalgu par Gregora notveršanu.

Pēc atgriešanās Latvijā Gregors no 1921. gada strādāja par skolotāju Limbažu vidusskolā. 1924. gadā izturēja Izglītības ministrijas rīkotos eksternu pārbaudījumus vidusskolas kursa apjomā. Kopš 1925. gada strādāja Rīgas Skolotāju institūtā, no 1934. gada - par Jelgavas-Bauskas apriņķu tautskolu inspektoru. 1929. gadā iestājās Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes Tiesību zinātņu nodaļā, ko beidza 1939. gadā, iegūstot mag. iur. grādu. Kopš 1940. gada strādājis par skolotāju Rīgas komercskolā.

Vācu okupācijas laikā 1942. gadā iecelts par Pašpārvaldes vidusskolu vicedirektoru. Kopš 1944. gada 28. jūlija bija Kureļa grupas štāba adjutants. 1944. gada 14. novembrī kopā ar visu Kureļa grupas štābu tika arestēts. 19. novembrī XVI SS un policijas tiesa Liepājā viņam un vēl septiņiem Kureļa grupas virsniekiem piesprieda nāvessodu nošaujot, ko izpildīja 20. novembra naktī.

Atrodoties Kureļa grupas štābā, rakstījis dienasgrāmatu, ko pēc Kureļa grupas likvidācijas uzglabājusi Biruta Kaģe, kas t1945. gada 14. maijā pārvedusi to uz Zviedriju un nodevusi Leonīdam Siliņam.

Informācijas avoti 
 Gregors, Jānis, Historia.lv

Ārējās saites 
 Virsleitnanta Jāņa Gregora dienasgrāmata (28.07.1944.-10.11.1944.)

1893. gadā dzimušie
1944. gadā mirušie
Cēsu novadā dzimušie
Latvijas virsnieki
Latviešu strēlnieku virsnieki
Sarkano latviešu strēlnieku virsnieki
Krievijas pilsoņu kara dalībnieki
Kurelieši
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar nāvi sodītie cilvēki
Heimskringla

Heimskringla (no īslandiešu valodas — 'Pasaules loks') ir Snorri Sturlusona sarakstītās sāgas par Norvēģijas un tās karaļu vēsturi.

Heimskringla ir Īslandes valstvīra un dzejnieka Snorri Sturlusona (1178—1241) galvenais darbs, kurā attēlota Norvēģijas un tās karaļu vēsture no 9. gadsimta pirmās puses līdz 1177. gadam. Savos darbos Sturlusons jau bija tuvu modernās historiogrāfijai un centās psiholoģiski pamatot attēloto personu rīcību. Autors ir veicis kritisku pastāvošās tradīcijas pārbaudi, salīdzinot ar attiecīgā laika skaldu dzeju un sāgām.

Heimskringlas sāgas par Olavu Svēto LXXX nodaļā, kurā aplūkoti 1016. gada notikumi, cita starpā minēts, ka Upsalas ķēniņš Eriks Anundsons 860. gados karojis Igaunijā un Kursā.

Informācijas avoti 
 Heimskringla, Historia.lv

Skandināvu mitoloģija
Historiogrāfija
Hronikas
Viduslaiki
Kurzemes vēsture