joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
NEE-01 Pegaso

NEE-01 Pegaso ir Ekvadoras pirmais pavadonis. Tas paredzēts fotografēšanai un video uzņemšanai kosmosā izglītojošiem mērķiem. Pavadonis orbītā tika palaists 2013. gada aprīlī.

Pavadoni izgatavoja nevalstiska organizācija Ekvadoras civilā kosmosa aģentūra (EXA). NEE-01 Pegaso tika būvēts CubeSat 1U formā ar izmēriem 10 × 10 × 10 cm un masu 1,26 kg. Tam ir divi atverami saules bateriju paneļi ar kopējo pletumu 70 cm. Ar tā kameru uzņemto video tiešsaistē varēja skatīt internetā.

Sākotnēji NEE-01 Pegaso bija plānots orbītā ievadīt ar Dnepr raķeti Krievijā, bet sakarā ar tās starta pārcelšanu, pavadoni pārnesa uz Ķīnas raķeti.

Lidojuma gaita 
NEE-01 Pegaso tika palaists  04:13  UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 2D no Dzjucjuaņas pavadoņu palaišanas centra. Pavadonis ievadīts solārsinhronā orbītā. NEE-01 Pegaso bija sekundārā krava pēc Ķīnas tālizpētes pavadoņa Gaofen 1; kopā ar to palaisti nanopavadoņi TurkSat-3USat un CubeBug-1.

 05:38:17 UTC NEE-01 Pegaso sadūrās ar kādu no 1985. gada jūlijā palaistās PSRS nesējraķetes Ciklon-3 pēdējās pakāpes fragmentu mākoņa daļiņu. Pēc sadursmes pavadonis zaudēja orientāciju un tika fiksēta tā orbītas slīpuma neliela izmaiņa. No tā vairs netika uztverti radiosignāli. Līdzīga orbītas parametru maiņa bija novērota pavadonim CubeBug-1.

6. septembrī paziņots, ka Ekvadoras civilā kosmosa aģentūra pārtraukusi mēģinājumus sazināties ar pavadoni.

2014. gada janvāra beigās tika paziņots, ka nodibināts kontakts ar NEE-01 Pegaso. Sakaru nodibināšanā palīdzējā Ekvadoras otrais pavadonis NEE-02 Krysaor, kas palaists 2013. gada novembrī.

Skatīt arī 
 Pavadoņu sadursmju uzskaitījums

Atsauces

Ārējās saites 
 NEE-01 PEGASO EXA
 NEE 01 Pegaso Gunter Dirk Kreb

Ekvadoras kosmiskie aparāti
CubeSat pavadoņi
Valstu pirmie Zemes mākslīgie pavadoņi
Milks

"Milks" () ir 2008. gada ASV biogrāfiska filma, kuras režisors ir Gass Van Sants, bet scenārija autors ir Dastins Lenss Bleks. Galvenās lomas filmā atveido Šons Penns, Emīls Hiršs, Džošs Brolins, Djego Luna un Džeimss Franko. Filma ir stāsts par pirmo Kalifornijas štatā ievēlēto atklāti homoseksuālo priekšstāvi Hārviju Milku, un viņa cīņu par LGBT tiesībām.

Šons Penns par darbu šajā filmā saņēma Oskaru kā labākais aktieris galvenajā lomā, bet Dastins Lenss Bleks balvu par labāko scenāriju.

Atsauces

Ārējās saites 

2008. gada filmas
ASV filmas
Biogrāfiskas filmas
Ņikita Zaicevs

Ņikita Zaicevs (; dzimis 1991. gada 29. oktobrī) ir krievu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2019) Zaicevs spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Otavas "Senators" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Zaicevs sāka 2008.—09. gada sezonā Krievijas Augstākās līgas kluba MHC Krylya. Jau nākamajā sezonā aizsargs pievienojās KHL vienībai Novosibirskas "Sibir". "Sibir" rindās hokejists spēlēja līdz pat 2012.—13. gada sezonas beigām. 2013. gada 1. maijā tika aizmainīts uz Maskavas CSKA. 2014.—15. gada sezonā Zaicevs kļuva par komandas rezultatīvāko aizsargu un tika iekļauts līgas simboliskajā izlasē.

2016. gada 2. maijā noslēdza viena gada līgumu ar Toronto "Maple Leafs". "Maple Leafs" rindās spēlēja līdz 2019. gada vasarai, kad tika aizmainīts uz Otavas "Senators".

Krievijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2013. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Otavas "Senators" spēlētāji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Goda ordeni apbalvotie
Maskavā dzimušie
Alfrēds Gels

Alfrēds Gels (angļu: Alfred Antony Francis Gell) (12. jūnijs, 1945 — 28. janvāris, 1997) bija britu sociālantropologs, kura visietekmīgākie darbi bija par mākslu, simbolismu, valodu un rituālām praksēm. Viņa svarīgais darbs "Māksla un Aģentūra" (Art and Agency) kļuva par inovatīvu darbu antropoloģijā.

Terminoloģija 

Alfrēds Gels izstrādājis Mākslas un aģentūras teoriju. Tā ir balstīta uz sociālām attiecībām, caur mākslas starpniecību. Gels ieveda mākslas antropoloģijā vairākus terminus, kas vairākos veidos skaidro vizuālas mākslas rašanos un reakciju uz tās lietošanu. Katram, kas ir iesaistīts mākslas darba tapšanā vai apskatīšanā, ir sava loma kā aģentam un pacientam.

Mākslinieks ir tas, kas rada mākslas darbu.

Indekss ir fiziskais objekts, kas ir mākslas darbs, un kas ataino kaut ko.

Prototips ir atainotais objekts. Tā var būt persona, vai cita būtne, kuru uzzīmēja.

Recipienti ir mākslas patērētāji. Cilvēki, kuri skatās uz gleznu un saņem caur aģentūru motivācijas un tiek ietekmēti emocionāli un/vai intelektuāli.

Atsauces 

1945. gadā dzimušie
1997. gadā mirušie
Sociālantropologi
Josta (stacija)

Josta ir neizmantots dzelzceļa pieturas punkts dzelzceļa līnijā Jelgava—Liepāja starp staciju Biksti un pieturu Blīdene.

Vēsture 
Jostas pietura tika atvērta līdz ar līnijas Jelgava—Liepāja atklāšanu 1928. gadā. Jostā līdz 2001. gadam apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja. 

Kopš 2001. gada pieturas punkts ir neizmantots, bet stacijas ēka — 2012. gadā nojaukta. 2021. gadā portāls LA.LV rakstīja, ka ēku par kultūras pieminekli neatzina "daudzu speciālistu iniciatīvas trūkuma dēļ" un vēlāk iztirgoja ķieģeļos. Tā bija līdzīga Tadaiķu vai Airītes staciju ēkām. Pasažieru dīzeļvilcieni nepietur kopš 2001. gada 15. jūnija.

Ārējās saites 
 Jostas pagaidu pietura vagonā (pirms stacijas ēkas uzbūvēšanas)
 Stacijas ēka pirms nojaukšanas 
 Jostas stacija 2003. gadā

Atsauces 

Dzelzceļa stacijas Latvijā
Dzelzceļa līnijas Jelgava—Liepāja stacijas un pieturas punkti
Bikstu pagasts
Oksana Vozovika

Oksana Vozovika (; dzimusi ) ir Ukrainas starptautiskā lielmeistare šahā (2003) un kikboksere.

Šahistes karjera 
2002. gadā kļuvusi par FIDE starptautisko sieviešu meistari (WIM). 2003. gadā ieņēmusi 3. vietu starptautiskā šaha turnīrā Nikolajevā. Par šo panākumu tajā pašā gadā viņai piešķirts FIDE starptautiskās lielmeistares nosaukums (WGM). 2005. gadā dalījusi 
pirmo vietu divos starptautiskos turnīros Harkovā: Rektora kausā  un Temīda-2005. 2006. gada Ukrainas sieviešu čempionātā dalījusi pirmo vietu ar Annu Ušeņinu, taču uzvarējusi papildmačā un kļuvusi par Ukrainas čempioni. Tajā pašā gadā uzvarējusi Rektora kausā Harkovā. 2007. gadā Ukrainas sieviešu izlases sastāvā uzvarējusi Pasaules komandu šaha čempionātā Jekaterinburgā. Piedalījusies arī 2009. gada Latvijas atklātajā šaha čempionātā Mežezerā (Pļaviņu novads), kur uzrādīja labāko rezultātu dāmu konkurencē. Pēdējos gados šaha turnīros piedalās reti.

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Ukrainas šahisti
Mikolajivā dzimušie
Raiens Kalahens

Raiens Kalahens (; dzimis 1985. gada 21. martā) ir bijušais amerikāņu hokejists, labās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 757 spēles Nacionālās hokeja līgas klubu Ņujorkas "Rangers" un Tampabejas "Lightning" sastāvos, guvis 386 punktus. ASV hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2010. gada Olimpisko spēļu turnīrā.

Spēlētāja karjera 
Pēc četrām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Kalahens sāka 2006.—07. gada sezonā, tajā aizvadot 14 spēles NHL kluba Ņujorkas "Rangers", pārējo sezonu aizvadot AHL vienībā Hartfordas "Wolf Pack". 2007.—08. gada sezonā "Rangers" rindās hokejists aizvadīja jau 52 spēles, taču vēl pēc sezonas visbeidzot izcīnīja vietu komandas pamatsastāvā.

2011.—12. gada sezonā Kalahens sāka pildīt "Rangers" kapteiņa funkcijas. 2013.—14. gada sezonas gaitā bija iestrēgušas Kalahena sarunas ar kluba vadību par jauna līguma noslēgšanu, kā rezultātā 2014. gada martā "Rangers" aizmainīja Kalahenu uz Tampabejas "Lightning", pretī saņemot "Lightning" kapteini Martinu Senluī. "Lightning" rindās Kalahens spēlēja turpmākajās sešās sezonās, līdz 2019. gada vasarā savainojuma dēļ viņa karjera tika noslēgta. Par karjeras beigšanu Kalahens oficiāli paziņoja 2020. gada 30. decembrī.

ASV hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2010. gada Olimpisko spēļu turnīrā, spēlējis arī 2014. gada turnīrā un 2007. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Tampabejas "Lightning" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
2013. gada Monako Grand Prix

2013. gada Monako Grand Prix izcīņa notika 276 maijā Monako. Otro uzvaru karjerā izcīnija Niko Rosbergs, aiz sevis atstājot abus Red Bull pilotus - Sebastianu Fetelu un Marku Veberu. Niko Rosbergs uzvarēja 30 gadus pēc sava tēva - Kekes Rosberga - uzvaras

Rezultāti

Kvalifikācija
{| class=wikitable style="font-size:95%"
! 
! 
! Pilots
! Komanda
! Q1
! Q2
! Q3
! 
|-
! 1
| align="center" | 9
|  Niko Rosbergs
| Mercedes
| 1:24.620
| 1:16.135
| 1:13.876
| 1
|-
! 2
| align="center" | 10
|  Luiss Hamiltons
| Mercedes
| 1:23.779
| 1:16.265
| 1:13.967
| 2
|-
! 3
| align="center" | 1
|  Sebastiāns Fetels
| Red Bull-Renault
| 1:24.243
| 1:15.988
| 1:13.980
| 3
|-
! 4
| align="center" | 2
|  Marks Vebers
| Red Bull-Renault
| 1:25.352
| 1:17.322
| 1:14.181
| 4
|-
! 5
| align="center" | 7
|  Kimi Reikenens
| Lotus-Renault
| 1:25.835
| 1:16.040
| 1:14.822
| 5
|-
! 6
| align="center" | 3 
|  Fernando Alonso
| Ferrari
| 1:23.712
| 1:16.510
| 1:14.824
| 6
|-
! 7
| align="center" | 6 
|  Serhio Peress
| McLaren-Mercedes
| 1:24.682
| 1:17.748
| 1:15.138
| 7
|-
! 8
| align="center" | 15
|  Adrians Sutils
| Force India-Mercedes
| 1:25.108
| 1:17.261
| 1:15.383
| 8
|-
! 9
| align="center" | 5
|  Džensons Batons
| McLaren-Mercedes
| 1:23.744
| 1:17.420
| 1:15.647
| 9
|-
! 10
| align="center" | 18
|  Žans Ēriks Verņs
| Toro Rosso-Ferrari
| 1:23.699
| 1:17.623
| 1:15.703
| 10
|-
! 11
| align="center" | 11
|  Niko Hilkenbergs
| Sauber-Ferrari
| 1:25.547
| 1:18.331
|
| 11
|-
! 12
| align="center" | 19
|  Daniels Rikardo
| Toro Rosso-Ferrari
| 1;24.852
| 1:18.344
|
| 12
|-
! 13
| align="center" | 8
|  Romēns Grožāns
| Lotus-Renault
| 1:23.738
| 1:18.603
|
| 13
|-
! 14
| align="center" | 17
|  Valteri Botass
| Williams-Renault
| 1:24.681
| 1:19.077
|
| 14
|-
! 15
| align="center" | 21
|  Gīdo van der Garde
| Caterham-Renault
| 1:26.095
| 1:19.408
|
| 15
|-
! 16
| align="center" | 16
|  Pastors Maldonado
| Williams-Renault
| '1:23.452
| 1:21.688
|
| 16
|-
! 17
| align="center" | 14
|  Pauls di Resta
| Force India-Mercedes
| 1:26.322
| 
|
| 17
|-
! 18
| align="center" | 20
|  Šarls Piks
| Caterham-Renault
| 1:26.633
|
|
| 18
|-
! 19
| align="center" | 12
|  Estevans Gutjeress
| Sauber-Ferrari
| 1:26.917
|
|
| 19
|-
! 20
| align="center" | 23
|  Makss Čiltons
| Marussia-Cosworth
| 1:27.303
|
|
| 22
|-
! colspan=8 | 107% robeža:1:29.293
|-
! 21
| align="center" | 22
|  Žils Bjanki
| Marussia-Cosworth
| nav laika
|
|
| 20
|-
! 22
| align="center" | 4
|  Felipe Masa
| Ferrari
| nav laika
|
|
| 21
|-
|}Piezīmes:''
 - Makss Čiltons saņēma 5 starta vietu sodu par ātrumkārbas maiņu
 - Žils Bjanki neuzstādija kvalifikācijas laiku dzinēja avārijas dēļ, tiesneši atļāva dalību sacīkstēs
 - Felipe Masa neuzstādija kvalifikācijas laiku jo pēc 3. treniņbraucienu laikā piedzīvotās avārijas komanda nepaspēja saremontēt mašīnu, tiesneši atļāa dalību sacikstēs

Kopvērtējums pēc sacīkstēm

Braucēju čempionāts

Komandu čempionāts

 Piezīme: abās punktu ieskaitēs parādītas tikai pirmās piecas pozīcijas.

Monako
Monako Grand Prix
Litovela

Litovela () ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Olomoucas apriņķī pie Morāvas upes.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1270. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Litava (). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Olomoucas apgabala pilsētas
Ilkajs Gindogans

Ilkajs Gindogans (, dzimis ) ir turku izcelsmes Vācijas futbola pussargs, kas šobrīd spēlē Manchester City F.C. un Vācijas futbola izlasē. Gindogans ir 2012. gada Vācijas čempions un ir piedalījies 2012.-2013. gada Čempionu līgas finālā, kurā, lai gan komanda zaudēja, viņš guva tās vienīgos vārtus.

Sasniegumi 
Borussia Dortmund

 Vācijas Bundeslīga: 2011–12
 DFB Pokal: 2011–12
 DFL Supercup: 2013

Manchester City

 Anglijas Premjerlīga: 2017–18, 2018–19
 FA kauss: 2018–19
 Anglijas Līgas kauss: 2017–18, 2018–19, 2019–20
 FA Community Shield: 2018, 2019

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Dortmundes "Borussia" spēlētāji
1. FC Nürnberg spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Mihails Beiļins

Mihails Beiļins (; , Smoļenskas apgabals - , Maskavas apgabals) bija Krievijas šaha meistars, FIDE starptautiskais arbitrs (1980), pēc profesijas advokāts.

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt desmit gadu vecumā, piedalījies Maskavas skolnieku sacensībās. Otrā Pasaules kara laikā strādājis par izmeklētāju Urālos un beidzis juridisko institūtu.

1945. gadā pārcelts darbā Rīgā, kur līdz 1947. gada pavasarim strādājis par advokātu. Šajā laikā aktīvi iekļāvies pēckara Latvijas šaha dzīvē. 1945. gadā piedalījies Baltijas republiku turnīrā, kur dalījis 13.-14. vietu. 1946. gadā kļuvis par Rīgas čempionu šahā. Tajā pašā gadā piedalījies Friča Apšenieka memoriālā, kur dalījis 3.-5. vietu, bet Baltijas republiku turnīrā izcīnījis 5. vietu. Piedalījies divos Latvijas šaha čempionātos: 1946. gadā dalījis 4.-5. vietu, bet 1947. gadā - 3.-4. vietu. Latvijā pavadītajā laikā vadījis arī šaha nodaļu laikrakstā «Sovetskaya Molodezh».

Pēc atgriešanās Maskavā izcīnījis 4. vietu spēcīgajā pilsētas šaha čempionātā. Par šo panākumu Beiļinam piešķirts PSRS sporta meistara nosaukums (1950). Tomēr vēlākajos gados daudz laika aizņēmis darbs advokatūrā, un divas reizes (1953, 1955) viņš Maskavas čempionātā šahā palicis pēdējā vietā.

No 1953. līdz 1963. gadam strādājis par šaha literatūras redaktoru izdevniecībā «Fizkultura i sport». No 1967. gada līdz pensijai strādājis par PSRS Sporta komitejā par treneri, daudz nodarbojies ar šaha sacensību organizāciju. Bijis arī avīzes «64» galvenā redaktora vietnieks (1971—1973). Tāpat sadarbojies ar Vasiliju Smislovu - vienu no tā laika spēcīgākajiem lielmeistariem, bijis viņa sekundants pretendentu turnīrā Cīrihē 1953. gadā. Daudzu šaha grāmatu autors. Sarakstījis daudz šaha grāmatu. 1971. gadā izdevniecība Liesma latviešu valodā izlaida Mihaila Beiļina (kopā ar Juriju Averbahu) grāmatu «Šaha spēles pamati un kodekss».

Atsauces

Ārējās saites 

1921. gadā dzimušie
2010. gadā mirušie
Krievijas šahisti
PSRS šahisti
Krievijas juristi
Šantaru jūra

Šantaru jūra () ir neliela malas jūra Krievijas Tālajos austrumos. Izvietojusies Ohotskas jūras rietumos un no pārējās jūras akvatorijas to norobežo Šantaru salas. Izstiepta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā. Ziemeļaustrumos no Šantaru jūras atrodas Udas līcis, dienvidaustrumos — Akadēmijas līcis, dienvidos — Tuguras līcis. Jūrā vairākas nelielas salas. Krasti mazapdzīvoti. Daļa jūras akvatorijas kopā ar salām iekļauta 1999. gadā izveidotajā liegumā «Šantaru salas».

Atsauces

Ārējās saites 
 Topogrāfiskās kartes lapa mērogā 1:1 000 000, 1990. gads

Ohotskas jūra
Jūras
Teodors Germans

Teodors Germans (;  — ) bija Tallinas šaha meistars, Latvijas un Igaunijas pirmo šaha čempionātu dalībnieks.

Mācījies Rīgas realskolā, no 1896. gada politehnikumā. Strādājis par inženieri tehnologu Tallinā.

Šahista karjera 
Teodors Germans bija Rīgas Šaha biedrības biedrs un aktīvi piedalījās dažādos Baltijas šaha turnīros. 1899. gadā viņš dalīja 6.—8. vietu I Baltijas šaha kongresa blakusturnīrā Rīgā.
1901. gadā Germans ieņēma 5. vietu Rīgas šaha biedrības jubilejas turnīrā un 6. vietu II Baltijas šaha kongresā Tērbatā. 1902. gadā dalījis 6.—7. vietu Rīgas turnīrā. 1904. gadā III Baltijas šaha kongresā Rēvelē dalījis 3.—4. vietu, bet 1907. gadā dalījis 6.—7. vietu IV Baltijas šaha kongresa apakšgrupas turnīrā Rīgā.

1910. gados dzīvojis Anglijā un spēlējis dažādos šaha turnīros, kuri galvenokārt notikuši Londonā. Pēc Pirmā Pasaules kara 1919. gadā piedalījies nelielā Hastingsas turnīrā.

Vēlāk atgriezies Igaunijā. Piedalījies 1924. gada I Latvijas šaha kongresā un dalījis 9.-10. vietu. Lai gan rezultāts varēja būt labāks, tomēr Germans bija vienīgais turnīra dalībnieks, kas nezaudēja uzvarētāju trijotnei — ar Hermani Matisonu, Frici Apšenieku un Kārli Bētiņu viņš nospēlēja neizšķirti. 1930. gadā Germans dala 3.—5. vietu III Igaunijas šaha čempionātā, kurā uzvarēja Vlads Mikens.

Atsauces

Ārējās saites 

1879. gadā dzimušie
1935. gadā mirušie
Igaunijas šahisti
Latvijas šahisti
Danti (futbolists)

Danti Bonfims Košta Santušs (; plašāk zināms kā Danti; dzimis ) ir brazīliešu futbola centra aizsargs, kas šobrīd (2021) spēlē OGC Nice. Danti ir arī spēlējis kā aizsargājošais pussargs un kreisās malas aizsargs. Danti ir vēlais talants, kurš tiek uzskatīts par vienu no Eiropas labākajiem centra aizsargiem.

Sasniegumi 
Lille

 UEFA Intertoto kauss: 2004

Ljēžas "Standard"
 Beļģijas Pro līga: 2007–08
 Beļģijas Superkauss: 2008

Minhenes "Bayern"
 DFL-Superkauss: 2012
 Bundeslīga: 2012–13, 2013–14, 2014–15
 UEFA Čempionu līga: 2012–13
UEFA Superkauss: 2013
FIFA Klubu Pasaules kauss: 2013
Brazīlija

 FIFA Konfederāciju kauss: 2013

Atsauces

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Baijā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
Menhengladbahas "Borussia" spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
LOSC Lille spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji
OGC Nice spēlētāji
Moravski Berouna

Moravski Berouna () ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Olomoucas apriņķī.

Vēsture
Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Berna (). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Olomoucas apgabala pilsētas
Raiens Vitnijs

Raiens Vitnijs (; dzimis 1983. gada 19. februārī) ir amerikāņu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2014) Vitnijs spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba HK Soči sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Vitnijs sāka 2003.—04. gada sezonas otrajā pusē, kad izslēgšanas kārtā debitēja AHL kluba Skrentonas "Penguins" rindās. 2005.—06. gada sezonu aizsargs jau lielākoties aizvadīja NHL kluba Pitsburgas "Penguins" sastāvā, 2006.—07. gada sezonu tā rindās aizvadot jau pilnībā. 2006.—07. gada sezonu Vitnijs noslēdza kā otrs rezultatīvākais "Penguins" aizsargs aiz Sergeja Gončara.

2008.—09. gada sezonas vidū Vitnijs tika aizmainīts uz Anahaimas "Ducks" vienību, taču gadu vēlāk nonāca jau Edmontonas "Oilers" rindās.

2013. gada 29. septembrī Vitnijs noslēdza viena gada līgumu ar Floridas "Panthers", taču sezonas gaitā tika nosūtīts uz AHL, lielāko daļu sezonas aizvadot Sanantonio "Rampage" sastāvā.

ASV hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā.

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Pitsburgas "Penguins" spēlētāji
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Floridas "Panthers" spēlētāji
Soču "Leopardi" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Brents Sībruks

Brents Sībruks (; dzimis 1985. gada 20. aprīlī) ir bijušais kanādiešu hokejists, aizsargs. Karjeras laikā aizvadījis 1114 spēles Nacionālās hokeja līgas kluba Čikāgas "Blackhawks" sastāvā, kopā ar komandu trīs reizes izcīnot Stenlija kausu. Kanādas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2010. gada olimpisko čempionu.

Spēlētāja karjera 
Pēc vairākām Rietumu hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Sībruks sāka 2004.—05. gada sezonā, tajā aizvadot vairākas spēles AHL kluba Norfolkas "Admirals" rindās.

Jau 2005.—06. gada sezonu aizsargs pilnībā aizvadīja NHL vienības Čikāgas "Blackhawks" sastāvā. 2007.—08. gada sezonā Sībruks sāka pildīt arī tās kapteiņa palīga funkcijas. 2010., 2013. un 2015. gadā kopā ar klubu izcīnīja Stenlija kausu. 2014.—15. gada sezonā pirmo reizi piedalījās arī NHL Visu Zvaigžņu spēlē. 2015. gada septembrī hokejists pagarināja līgumu ar "Blackhawks" vēl uz astoņām sezonām. 2019. gada decembrā Sībruks vairāku savainojumu dēļ nevarēja turpināt sezonu. Dažas dienas pirms 2020.—21. gada sezonas sākuma Sībruks guva jaunu savainojumu, kura dēļ nevarēja pievienoties komandai. 2021. gada martā aizsargs paziņoja, ka savainojuma dēļ vairs nevarēs spēlēt NHL.

Kanādas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļas 2010. gada Olimpisko spēļu turnīrā. Spēlējis arī 2006. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Britu Kolumbijā dzimušie
Aļaskas līcis

Aļaskas līcis () ir plašs atvērts līcis Klusā okeāna ziemeļu daļā Ziemeļamerikas piekrastē. Izvietojies starp Aļaskas pussalu rietumos un Ziemeļamerikas kontinentu ziemeļos un austrumos. Pēc Starptautiskās hidroloģijas organizācijas datiem līča dienvidu robeža tiek vilkta no Habuča raga Aļaskas pussalas galā līdz Spensera ragam pie Krosa šauruma ziemeļu malas, pēc ASV Ģeoloģijas dienesta datiem — no Kodiakas salas dienvidu gala rietumos līdz Diksona šaurumam austrumos. Visa līča piekraste pieder ASV Aļaskas štatam. Līča piekrastē daudz salu, lielākās no tām ir Kodiaka un Aleksandra arhipelāgs. Krasti stipri izroboti, daudz līču, fjordu. Līča ziemeļu piekrastē noplūst vairāki glečeri. Krastā nav lielu apdzīvoto vietu, lielākā osta ir Sūarda Kīnajas pussalā.

Atsauces

Ārējās saites 

Klusā okeāna līči
ASV ģeogrāfija
Aļaskas pussala

Aļaskas pussala () ir ap 800 km gara un no 10 līdz 170 km plata pussala Ziemeļamerikas ziemeļrietumos. Izstiepta ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā un atdala Beringa jūras Bristoles līci no Klusā okeāna Aļaskas līča. Administratīvi ietilpst Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstī. Dažkārt ar nosaukumu «Aļaskas pussala» literatūrā saprot visu Aļaskas štatā ietilpstošo Ziemeļamerikas kontinenta ziemeļrietumu izvirzījumu.

Lielāko daļu pussalas aizņem vulkāniski aktīvā Aleutu grēda, kas turpinās dienvidrietumu virzienā kā Aleutu salas. Pussalas augstākais punkts ir  augstais Pavlova vulkāns, galējais dienvidu punkts — Habuča rags. Krasti stipri roboti, daudz līču un sīku saliņu piekrastē. Ziemeļrietumu piekrastē līdzenums ar lielu daudzumu sīku ezeriņu. Pussalā izveidots Katmaja nacionālais parks un vairāki rezervāti. Pussalas nosaukums cēlies no aleutu valodas un apzīmē «Lielo zemi».

Atsauces

Ārējās saites 

Ziemeļamerikas pussalas
ASV pussalas
Aļaska
Šternberka

Šternberka () ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Olomoucas apriņķī.

Vēsture 

Rakstos pirmoreiz minēta 1269. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Šternberga (). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

Cilvēki 

Šternberka ir hokejista Davida Krejči (David Krejčí, 1986), futbolista Davida Rozehnala (David Rozehnal, 1980) un hokejista Petra Vrānas (Petr Vrána, 1985) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites 
 

Čehijas pilsētas
Olomoucas apgabala pilsētas
Liekulība

Liekulība ir izturēšanās, rīkošanās vai uzskatu paušana neatbilstoši saviem patiesajiem uzskatiem, parasti savtīgos nolūkos. Liekulība ir uzskatāma par melu formu.

Atsauces 

Cilvēka uzvedība
DSL

DSL ( — ‘ciparu abonentlīnija’) ir tehnoloģiju saime, kas nodrošina piekļuvi internetam, pārraidot datus pa vietējo telefonu tīkla vadiem. Telekomunikāciju tirgū termins DSL ir pazīstams kā asimetriskā ciparu abonenta līnija (ADSL), kas ir visbiežāk izmantotā DSL tehnoloģija. DSL pakalpojums tiek sniegts vienlaicīgi ar vadu telefona pakalpojumu par to pašu tālruņa līniju. Tas ir iespējams, jo DSL izmanto augstākas frekvences joslas datiem.

Lejupielādes bitu plūsmas ātrums DSL pakalpojumos parasti svārstās no  līdz  atkarībā no DSL tehnoloģijām, līnija stāvokļa, un pakalpojuma sniedzēja tehniskā līmeņa. ADSL pakalpojuma datu augšupielāde (virzienā uz pakalpojumu sniedzēju) ir zemāka, tādēļ arī ir šis apzīmējums — asimetriskā līnija. Simetriskās ciparu abonentlīnijas (SDSL) pakalpojumiem lejupielādes un augšupielādes datu pārraides ātrumi ir vienādi.

Ciparu tehnoloģijas
Sakari
Telesakari
Internets
Gēra

Gēra () ir pilsēta Veise Elsteras upes krastos Tīringenes austrumu daļā Vācijā. Pilsētā 2011. gadā dzīvoja 98 762 iedzīvotāju un tā bija trešā lielākā pilsēta Tīringenes federālajā zemē pēc iedzīvotāju skaita. Tā ir arī otrā lielākā pilsēta pēc platības.

Atrodas aptuveni 60 kilometrus uz dienvidiem no Leipcigas un 80 kilometrus uz austrumiem no Erfurtes. Pilsēta atrodas no 180 līdz 354 metriem virs jūras līmeņa.

2009. gadā bezdarba līmenis Gērā sasniedza 14,9%.

Vēsture 

Vietas nosaukums Gēra, sākotnēji atsaucās uz Veise Elstera upes ieleju, kur tagad atrodas pilsēta. Nosaukums ir cēlies Eiropas migrācijas laikā, kad slāvu cilvēki 8. gadsimtā apmetās šajā vietā uz dzīvi. Pirmo reizi pilsētas nosaukums Gēra ir minēts 995. gadā. Pilsētas tiesības Gēra ieguva 13. gadsimta beigās jeb 1237. gadā.

1450. gadā pilsēta var teikt bija pilnībā iznīcināta Sakona Fratricidāla karā. Lai gan pilsēta bija stipri cietusi, tā vēlāk uzplauka un kļuva par Reusas republikas vienu no galvenajām pilsētām.

1806. gadā Napoleons izveidoja savu impērijas mītni Geras pilsētas teritorijā. No šejienes 1806. gada 12. oktobrī, Francijas imperators nosūtīja augstprātīgu un bīstamu vēstuli Hoencollernas dinastijas Prūsijas karalim Frīdriham Vilhelmam III Hoencollernam, kas noveda pie kara.

19. gadsimtā, industriālās revolūcijas laikā Gera strauji attīstījās, izmantojot savu tekstilrūpniecību. Daudzas palikušās villas joprojām atgādina par tā laika greznību un izšķerdību. Vēlāk pilsēta kļuva par nozīmīgu dzelzceļa pieturas vietu.

1920. gadā pilsēta kļuva par daļu no jaunizveidotās Tīringenes federatīvās zemes, bet 1952. gadā Tīringene tiek sadalīta trīs rajonos. Un Gēra kļūst par Gēras rajona administratīvo centru.

1938. gada 10. novembrī norisinās lielas demonstrācijas pret ebrejiem. Demonstrāciju laikā notiek sinagongu apgānīšana un dedzināšana, ebreju skolu un veikalu okupācija un visi ebreju vīrieši tiek arestēti.

1945. gada 6. aprīlī notiek uzlidojums Geras pilsētai, kuras laikā stipri tiek sabojāta centrālā stacija, pilsētas vecpilsēta un citi rajoni. Bojā gāja 142 cilvēki, bet vairāk kā 8000 iedzīvotāju palika bez mājām.

1990. gada 6. maijā pēc četrdesmit gadu pārtraukuma, atkal notiek brīvas un demokrātiskas pašvaldības vēlēšanas.

Ārējās saites 

Vācijas pilsētas
Tīringene
2013. gada Olaines novada domes vēlēšanas

2013. gada Olaines novada domes vēlēšanas bija Olaines novada domes vēlēšanas, kas notika , 2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās . Vēlēšanās uz 17 domes deputātu vietām kandidēja 93 kandidāti no 5 sarakstiem. Balsošana notika divos vēlēšanu iecirkņos Olainē un vienā iecirknī Jaunolainē, tajā piedalījās 47,08%, jeb 5437 vēlētāji.

Kandidātu saraksti

Ievēlētie deputāti
Vēlēšanās Olaines novada domē tika ievēlēti 17 deputāti.

Atsauces

Ārējās saites 
 Kandidātu saraksti

Olaine
Olaines novads
Uničova

Uničova () ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Olomoucas apriņķī. Pilsētā atrodas liels metālapstrādes uzņēmums "UNEX".

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1213. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Mērišneištate (). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Kompānija UNEX

Čehijas pilsētas
Olomoucas apgabala pilsētas
Rihards Rēti

Rihards Rēti (Richard Réti; , Pazinoka (netālu no Bratislavas), Austroungārija - , Prāga, Čehoslovākija) bija šaha lielmeistars, teorētiķis un literāts.

Jaunība 
Izaudzis Vīnē, kur beidzis vidusskolu un iestājies augstskolā fizikas un matemātikas fakultātē. Vēlāk studijas pametis, jo nopietni pievērsies šaham. 1907. gadā sācis piedalīties šaha turnīros. Iesākumā Rēti vajāja neveiksmes, jo Vīnes 1908. gada turnīrā viņš palika pēdējā vietā, iegūstot tikai 1,5 punktu no 19 iespējamajiem. Ceļš pie panākumiem šahā aizņēma gandrīz desmit gadu ilgu darbu.

Pirmās uzvaras un jaunas idejas šahā 
Pēc Pirmā Pasaules kara 1918. un 1919. gadā Rēti ieņēma pirmo vietu nelielos starptautiskos šaha turnīros Košicē un Roterdamā. 1920. gadā viņš uzvarēja prestižā turnīrā Gēteborgā, apsteidzot tādus atzītus meistarus kā Akiba Rubinšteins un Jefims Bogoļubovs. Tajā pašā gadā sekoja uzvara Amsterdamas turnīrā, kur spēlēja Makss Eive, Gēza Maroci un Savelijs Tartakovers. Šajos gados Rēti uzrakstīja vienu no savām svarīgākajām teorētiskajām grāmatām «Jaunas idejas šahā» (vāciski «Die neuen Ideen im Schachspiel»), kuru izdeva Vīnē 1922. gadā. Pēc gada grāmata tika tulkota angļu valodā, tā guva lielu popularitāti šaha pasaulē un vēl šodien nav zaudējusi savu nozīmi.

Panākumi turnīros 
1920. gados Rēti turpināja ar panākumiem piedalīties turnīros. 1922. gadā viņš uzvarēja Teplices starptautiskajā turnīrā, pēc gada bija otrais divos turnīros: Ostravā (aiz Emanuela Laskera) un Vīnē (aiz Savelija Tartakovera). 1924. gadā viņš piedalījās vienā no tā laika lielākajiem turnīriem Ņujorkā, kur palika 5. vietā, aiz trim Pasaules šaha čempioniem Emanuela Laskera, Hosē Raula Kapablankas, Aleksandra Aļehina un ASV čempiona Frenka Māršala. Šeit Retī sagādāja pirmo zaudējumu Kapablankam beidzamo astoņu gadu laikā un kopš Kapablanka ir kļuvis par Pasaules čempionu šahā.

Dzīves pēdējie gadi 
1925. gadā Sanpaulu Rēti uzstādīja neparastu rekordu, spēlējot vienlaicīgi ar 29 dalībniekiem, neskatoties uz galdiņu  (+20 −2 =7), kuru tikai 1933. gadā pārspēja Aļehins. Pirmajā Pasaules šaha olimpiādē Londonā 1927. gadā Rēti bija Čehoslovākijas izlases pirmais numurs un palīdzēja tai ierindoties augstajā 5. vietā, pie sava galdiņa izcīnot trešo vietu individuālajā vērtējumā. Rēti pēdējais turnīrs bija Stokholmā 1929. gadā, kurā viņš uzvarēja. Priekšlaicīgi miris 40 gadu vecumā pēc smagas saslimšanas ar skarlatīnu.

Radošais mantojums 
Rēti atstāja nozīmīgu ietekmi uz šaha attīstību. Viņš bija hipermodernisma ideju pamatlicējs, viņa vārdā ir nosaukta Rēti atklātne (1. Zf3 d5 2.с4). Tāpat daudzas Rēti etīdes atstāja paliekošu iespaidu uz šaha kompozīcijas attīstību.

Atsauces

Ārējās saites 

1889. gadā dzimušie
1929. gadā mirušie
Bratislavas apgabalā dzimušie
Slovākijas ebreji
Austroungārijas šahisti
Čehoslovākijas šahisti
Šaha problēmisti
Alsungas iela (Rīga)

Alsungas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņos. Iela sākas krustojumā ar Robežu ielu, iziet zem Kārļa Ulmaņa gatves pārvada pār Rīgas—Jelgavas dzelzceļa līniju un, šķērsojusi dažus kvartālus, beidzas strupceļā aiz krustojuma ar Vecmoku ielu, nešķērsojot Mārupītes pieteku Bieriņgrāvi. Kopējais ielas garums ir 758 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Ielā ir tikai savrupmāju apbūve.

Iela nosaukta Alsungas — Alsungas novada centra — vārdā.

Ielu savienojumi 
Alsungas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Robežu iela (T veida krustojums)
 Engures iela (T veida krustojums)
 Ģimnastikas iela
 Vecmoku iela

Skatīt arī 
 Bieriņi

Atsauces 

Ielas Bieriņos
Zemgales priekšpilsēta
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
MAS-38

MAS-38 (Manufacture d'Armes de Saint-Étienne) bija franču mašīnpistole, kas izstrādāta pirms 2. pasaules kara. Tā tika lietota franču un vācu spēkos. MAS-38 attīstījusies mazā ieroču attīstības programmā no 1918. Līdz 1922. gadam kā Service Technique de l'Armement (Tehniskais dienesta bruņojums) aprīkojums. Mašīnpistole ir viegla pusautomātiska šautene, kas tika ražota, lai aizstātu visus eksistējošos kājnieku ieročus. Sakarā ar budžeta ierobežojumu un Mažino līnijas būvēšanu, ar kavēšanos šie ieroči tika sākti izmantot kājnieku vienībās.

Mašīnpistoles
Fricis Deglavs

Fricis Deglavs, līdz 1940. gadam Fricis Deklavs' ( — ) bija Latvijas politiķis, Latvijas Komunistiskās partijas biedrs. 1940. gadā kļuvis par Tautas Saeimas deputātu. Vēlāk bijis LPSR MP priekšsēdētāja Viļa Lāča pirmais vietnieks.

Biogrāfija 
Dzimis  Embūtes pagastā. Mācījās Nīkrāces pamatskolā. Darba gaitas sācis 1915. gadā kā laukstrādnieks. 1919. gadā iestājās Sarkanajā armijā, piedalījās kaujās pret Antona Deņikina un Pjotra Vrangeļa vadītajām armijām. 1923. gadā beidza Augstāko partijas skolu Petrogradā. 
1923. gadā iesūtīts Latvijā, darbojās nelegālajā Latvijas Komunistiskajā partijā, par ko 1923. gadā apcietināts un 1926. gadā izsūtīts uz PSRS, kur strādāja žurnālos "Коммунистический Интернационал" (), "Cīņu Biedrs" un "Krievijas Cīņa". 1931. gadā pabeidza Rietumtautu Komunistisko universitāti Maskavā. 

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā iecelts par LKP CK biroja locekli un laikraksta "Cīņa" redaktoru, nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas deputāts. Pēc Latvijas inkorporācijas PSRS kļuva par Latvijas PSR Ministru padomes priekšsēdētāja Viļa Lāča pirmo vietnieku, LPSR Valsts plāna komisijas priekšsēdētāju.

No 1947. līdz 1951. gadam bijis LPSR Valsts plāna komisijas priekšsēdētājs, no 1951. gada strādājis zinātnisko darbu. Bijis LPSR Zinātņu akadēmijas viceprezidents un tās žurnāla redaktoru kolēģijas priekšsēdētājs. No 1957. gada bijis LPSR ZA Ekonomikas institūta direktors. Bijis vairāku PSRS un LPSR Augstākās padomes sasaukumu deputāts. Dzīves pēdējos gados slimojis ar hipertonisko slimību un asinsvadu aterosklerozi,  viņam bija insults. Miris .

Apbalvots ar PSRS Ļeņina ordeni, Darba Sarkanā Karoga ordeni un ordeni "Goda Zīme". 1967. gadā nodibināta Zinātņu akadēmijas Friča Deglava prēmija (prēmija piešķirta līdz 1988. gadam). Lietojis pseidonīmus F. Dadzis, F. Krauze, Sūna un Klāvs.

Atsauces 

1898. gadā dzimušie
1957. gadā mirušie
Dienvidkurzemes novadā dzimušie
LKP biedri
Tautas Saeimas deputāti
Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāti
Latvijas žurnālisti
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Bātas iela

Bātas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Šosciemā. Bātas iela sākas krustojumā ar Vienības gatvi un beidzas krustojumā ar Spulgas ielu. Ielā pārsvarā ir savrupmāju apbūve.

Vēsture 
Iela Rīgas plānā ir iezīmēta jau 1902. gadā ar nosaukumu Bates iela (, ), un iela veda uz Ēbeļmuižu. 1923. gadā ielas nosaukums precizēts uz mūsdienu. Nosaukums cēlies no Bātas, kas atradās tagadējā Vaiņodes novada Vaiņodes pagastā. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela saucās Bahtensche Straße.

Ielu savienojumi 
Bātas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Vienības gatve (T veida krustojums)
 Blīdenes iela
 Basu iela (T veida krustojums)
 Spulgas iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Zemgales priekšpilsēta
 Šosciems

Atsauces 

Ielas Ziepniekkalnā
Zemgales priekšpilsēta
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Velka Bistršice

Velka Bistršice () ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Olomoucas apriņķī.

Vēsture

Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Grosvisternica (). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Olomoucas apgabala pilsētas
Gļebs Kļuškins

Gļebs Kļuškins (dzimis  Rīgā) ir Latvijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) pārstāv Lietuvas klubu Marijampoles "Sūduva".

Latvijas Virslīgā debitēja  FK Daugava (vēlāk apvienojās ar Rīgas Futbola skolu) sastāvā pret Skonto FC. Nākamās divas sezonas aizvadīja Latvijas 1. līgā Rīgas Futbola skolas sastāvā. No 2012. līdz 2014. gadam spēlēja FK Daugava Rīga. No 2015. līdz 2017. gadam pārstāvēja FK Jelgava, divreiz uzvarot Latvijas kausa izcīņā. Vēlāk divas sezonas aizvadīja FK RFS rindās. 2020. gada maijā pievienojās Lietuvas klubam Marijampoles "Sūduva".

Lavijas izlasē Kļuškins debitēja  pārbaudes spēlē pret Kataru. Pirmos vārtus izlases labā guva  draudzības spēlē pret Kosovu, spēles laikā izceļoties uzreiz ar diviem vārtu guvumiem.

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas futbolisti
Latvijas izlases futbolisti
FK RFS spēlētāji
FK Jelgava spēlētāji
Nīlss Henriks Ābels

Nīlss Henriks Ābels (; dzimis , miris ) bija norvēģu matemātiķis.

Viņa tēvs Sērens Georgs Ābels bijis priesteris un politiķis. Ābels absolvēja Karalisko Frederika universitāti. Bijis vairāku matemātikas nozaru pionieris. Viņa pirmais darbs, kas tika publicēts 1823. gadā, bija par funkcionālajiem vienādojumiem un integrāļiem, viņš bija pirmais, kas formulējis un atrisinājis integrālvienādojumu. Ābels darbojies algebrisko vienādojumu teorijā, kā arī eliptisko integrāļu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukta Ābela prēmija, kas kopš 2003. gada katru gadu tiek piešķirta vienam vai vairākiem matemātiķiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Biogrāfija 

1802. gadā dzimušie
1829. gadā mirušie
Rūgalannē dzimušie
Norvēģu matemātiķi
Ābels

Ābels var būt:

 Ābels (Bībele) — viens no Ādama un Ievas dēliem;

Cilvēki ar šādu uzvārdu 
 Lūiss Ābels (Louis Abell; 1884—1962) — amerikāņu airētājs, divkārtējs olimpiskais čempions;
 Nils Henriks Ābels (Niels Henrik Abel; 1802―1929) — norvēģu matemātiķis;
 Rūdolfs Ābels (Рудольф Абель; īstajā vārdā Viljams Fišers; 1903―1971) — padomju spiegs.

Uzvārdi
Filips V Antigonīds

Filips V (; dzimis 238. gadā p. m. ē., miris 179. gadā p. m. ē.) bija Maķedonijas karalis no 221. gada p. m. ē. līdz savai nāvei. Valdīšana iezīmējās ar enerģisku, tomēr neveiksmīgu pretošanos Romas ekspansijai.

Dzimis Maķedonijas karaļa Dēmetrija II Etolieša ģimenē. Par karali kļuva 17 gadu vecumā. No 220. līdz 217. gadam p. m. ē. kā Ellīnijas līgas līderis karoja pret Etolijas līgu Sabiedroto karā.

No 217. gada p. m. ē. vienlaicīgi ar Hanibālu uzbruka Romai, uzsākot Pirmo Maķedonijas karu, un cenzdamies ieņemt Ilīriju. Karš faktiski beidzās bez rezultātiem, 205. gadā p. m. ē. noslēdzot Fēnikes miera līgumu.

No 205. līdz 200. gadam p. m. ē. karoja Krētas karā, cenšoties palielināt Maķedonijas ietekmi dienvidu virzienā. Pēc Hanibala sakāves, par ieganstu minot Grieķijas neatkarības aizstāvēšanu pret Maķedonijas tīkojumiem, 200. gadā p. m. ē. romieši Filipam pieteica karu, uzsākot Otro Maķedonijas karu. Filips tika sakauts, Maķedonijai nācas aiziet no Grieķijas. No 192. līdz 188. gadam p. m. ē. kā romiešu sabiedrotais karoja pret Seleikīdiem Sīrijas karā.

Ārējās saites 
 

238. gadā p.m.ē. dzimušie
179. gadā p.m.ē. mirušie
Centrālās Maķedonijas perifērijā dzimušie
Antigonīdu dinastija
Maķedonijas monarhi
Olaines novada dome

Olaines novada dome (arī Olaines novada pašvaldība) ir Olaines novada pašpārvaldes augstākā iestāde, kas atrodas tās administratīvajā centrā Olainē. Dome sastāv no 15 deputātiem, ko ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās Olaines novadā deklarētie balsstiesīgie Latvijas un Eiropas Savienības pilsoņi.

Domes sastāvs

Priekšsēdētāji 
Skatīt arī: Olaines novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
 2009—2013 — Jānis Pavlovičs;
 2013 — Inta Purviņa (p.i.)
 2013—pašlaik — Andris Bergs

Atsauces

Ārējās saites 
 Olaines novada pašvaldības mājaslapa

 
Latvijas pašvaldības
Inta Purviņa

Inta Purviņa (dzimusi ) ir Latvijas politiķe, pašreizējā (2013) Olaines novada domes priekšsēdētāja vietniece.

Biogrāfija 
1959. gadā pabeigusi Jelgavas 1. vidusskolu. 1963. gadā pabeigusi Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju, iegūstot inženieres-tehnologa pārtikas produktu tehnoloģijas speciālistes kvalifikāciju.

Kopš 1994. gada strādājusi kā Olaines domes priekšsēdētāja vietnieci gan Ojāra Kienkasa, gan arī Jāņa Pavloviča vadībā. 2013. gada 27. martā, mūžībā aizejot Pavlovičam, Purviņa kļuva par Olaines novada domes priekšsēdētājas pienākumu izpildītāju.

Amatu saglabāja līdz 21. jūnijam, kad domes jaunā sasaukuma sēdē kļuva par jaunā domes priekšsēdētāja Andra Berga vietnieci.

1940. gadā dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Olaines novada domes vadītāji
Baterijas iela

Baterijas iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Baterijas iela —  iela Liepājā
 Baterijas iela —  bijusī iela Rīgā

Skatīt arī 
 Baterija
Norvēģijas hokeja līga

Norvēģijas hokeja līga (pazīstama arī kā GET-ligaen) ir Norvēģijas spēcīgākā hokeja līga, kas dibināta 1935. gadā. Līgas uzvarētāja izcīna Norvēģijas čempiones titulu.

Pašreizējās komandas (2019.—20.) 
 Frisk Asker Ishockey
 Oslo "Grüner"
 HK Lillehammere
 Manglerud Star Ishockey
 Narvik IK
 Sarpsborgas "Sparta Warriors"
 Stavangeras "Oilers"
 Stjernen Hockey
 Storhamar Hockey
 Vålerenga Ishockey

Līgas čempiones (nepilns uzskaitījums) 

2018.—19. — Frisk Asker Ishockey
2017.—18. — Storhamar Hockey
2016.—17. — Stavangeras "Oilers"
2015.—16. — Stavangeras "Oilers"
2014.—15. — Stavangeras "Oilers"
2013.—14. — Stavangeras "Oilers"
2012.—13. — Stavangeras "Oilers"
2011.—12. — Stavangeras "Oilers"
2010.—11. — Sarpsborgas "Sparta Warriors"
2009.—10. — Stavangeras "Oilers"
2008.—09. — Vålerenga Ishockey
2007.—08. — Storhamar Hockey
2006.—07. — Vålerenga Ishockey
2005.—06. — Vålerenga Ishockey
2004.—05. — Vålerenga Ishockey
2003.—04. — Storhamar Hockey
2002.—03. — Vålerenga Ishockey
2001.—02. — Frisk Asker Ishockey
2000.—01. — Vålerenga Ishockey
1999.—00. — Storhamar Hockey
1998.—99. — Vålerenga Ishockey
1997.—98. — Vålerenga Ishockey
1996.—97. — Storhamar Hockey
1995.—96. — Storhamar Hockey
1994.—95. — Storhamar Hockey
1993.—94. — HK Lillehammere
1992.—93. — Vålerenga Ishockey
1991.—92. — Vålerenga Ishockey
1990.—91. — Vålerenga Ishockey
1989.—90. — Furuset Ishockey
1988.—89. — Sarpsborgas "Sparta Warriors"
1987.—88. — Vålerenga Ishockey
1986.—87. — Vålerenga Ishockey
1985.—86. — Stjernen Hockey
1984.—85. — Vålerenga Ishockey
1983.—84. — Sarpsborgas "Sparta Warriors"
1982.—83. — Furuset Ishockey
1981.—82. — Vålerenga Ishockey
1980.—81. — Stjernen Hockey
1979.—80. — Furuset Ishockey
1978.—79. — Frisk Asker Ishockey
1977.—78. — Manglerud Star Ishockey

Ārējās saites 
Līgas oficiālā mājaslapa

Hokejs Norvēģijā
Hokeja līgas
Latgales Kultūrvēstures muzejs

Latgales Kultūrvēstures muzejs (LKM) atrodas Rēzeknes pilsētas centrā, Atbrīvošanas alejā 102. 2018. gadā bija trešais apmeklētākais muzejs Latgalē (17 216 reizes).

Vēsture
Ēkā, kas atrodas Atbrīvošanas alejā 102 muzejs atradies jau kopš 20. gs. 30. gadiem, taču kultūrvēstures muzejs dibināts tikai 1959. gadā kā Ludzas novadpētniecības muzeja filiāle. 1960. gadā tas uzsāka patstāvīgu darbību kā Rēzeknes Novadpētniecības muzejs. Šajā laikā muzejā parādījas pirmā ekspozīcija. 1989. gadā tā apmeklētājiem tiek atvērta lasītava, bet 1990. gadā mainoties krājuma kolekciju saturam un raksturam, tas tiek pārdēvēts par Latgales Kultūrvēstures muzeju. 1996. gadā blakus vecajai muzeja ēkai ekspluatācijā tiek nodota jauna, trīsstāvīga ēka, kur tiek izvietots LKM Izstāžu nams. Pēc 2010. gada muzeja rekonstrukcijas, kas tika veikta ar ERAF un Rēzeknes pilsētas domes finansiālo atbalstu, muzeja vecais korpuss un izstāžu nams tika apvienots vienā korpusā, starp tiem uzbūvējot piebūvi (tajā atrodas administrācija, lifts, tualetes un izstāžu zāles), kā arī notika vispārēji rekonstrukcijas darbi abās līdzšinējās ēkās.

Ārējās saites
LKM virtuālā pastaiga

Atsauces

Celtnes un būves Rēzeknē
Muzeji Latvijā
Daugavpils dome

Daugavpils pilsētas dome ir Daugavpils pilsētas augstākā pašpārvaldes iestāde, kas tika izveidota 1994. gadā pēc 1994. gada pašvaldību vēlēšanām, nomainot LR Augstākās Padomes iecelto Daugavpils pilsētas pagaidu valdi. 
Pilsētas dome sastāv no 15 deputātiem, ko ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās.

Vēsture 
Pašvaldība Daugavpilī tika pirmoreiz nodibināta 1582. gadā ar Polijas karaļa un Lietuvas lielkņaza Stefana Batorija privilēģiju, kas piešķīra Daugavpilij Magdeburgas tiesības, uz ko pamata pilsētā tika izveidots maģistrāts.
Kopš 1905. gada izvietojas pilsētas centrā Krišjāņa Valdemāra ielā 1.

Skatīt arī 
 2013. gada Daugavpils domes vēlēšanas
 2009. gada Daugavpils domes vēlēšanas
 Daugavpils pašvaldības vadītāju uzskaitījums

Atsaucas

Ārējās saites 
 Informācija par Daugavpils pilsētas domi tās mājaslapā
 Dinaburgas – Dvinskas – Daugavpils pašvaldība

 
Latvijas pašvaldības
Romāns Veidenfellers

Romāns Veidenfellers (; dzimis  Dīcā) ir bijušais vācu futbola vārtsargs. Karjeru Veidenfellers sāka 1. FC Kaiserslautern, bet 2002. gadā pārcēlās uz Dortmundes "Borussia", kura sastāvā kļuva par divkārtēju Vācijas čempionu, kā arī vienu reizi ieguva Vācijas kausu.

Tituli

Klubs 
Dortmundes "Borussia"
 Bundeslīga (2): 2010–11, 2011–12
 Vācijas kauss (1): 2011–12

Karjeras statistika

Atsauces

Ārējās saites 
Romāna Veidenfellera oficiālā mājaslapa

1980. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Dortmundes "Borussia" spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Vācijas izlases futbolisti
Futbola vārtsargi
Jānis Zālītis (ārsts)

Jānis Zālītis (dzimis  Valkas rajonā, miris  Rīgā) bija latviešu ārsts, onkologs, psihoterapeits un seksologs. "Mīlestības vārdā" (1981), "Mīlestības mācība: dzimumaudzināšana" (2001, Medicīnas preses apgāds), autobiogrāfijas darba "Sestā simfonija. Dzīvesstāsts" (2006, izdevniecība "Zvaigzne ABC") kā arī citu grāmatu autors.

Biogrāfija 
1961. gadā ieguvis ārsta izglītību Tomskas Medicīnas institūta Ārstniecības fakultātē. Līdz 1995. gadam strādājis Valsts onkoloģiskajā centrā, Rīgā, par onkologu un psihoterapeitu. No 1990. gada līdz 1993. gadam pasniedzis Latvijas Universitātē. 1995. gadā kļuvis par psihoterapeitu Valsts ģimenes centrā, "Zālīša Psihoterapijas klīnikā" Raunā. 2002. gadā strādājis Latvijas Transoloģiskās psihoterapijas asociācijas klīnikā par ārstu, bijis lektors Rīgas Stradiņa universitātē. Latvijas Seksologu un seksopatologu un Latvijas Transoloģiskās psihoterapijas asociāciju dibinātājs.

Atsauces 

1933. gadā dzimušie
2007. gadā mirušie
Latvijas mediķi
Līna Čanka

Līna Čanka (1893-1981; pazīstama arī kā Jānis Čanka) bija jaunākā apakšvirsniece 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulkā un pirmā sieviete, kas apbalvota ar Lāčplēša Kara ordeni. Apbalvota arī ar Trīszvaigžņu ordeni.

Biogrāfija 
Līna Čanka dzimusi 1893. gada 5. novembrī Rendas pagasta "Mežzīlēs" zemnieka ģimenē. Sākoties Pirmajam pasaules karam ģimene devās bēgļu gaitās uz Ukrainu, bet Līna palika Rīgā, kur ar sava mirušā brāļa dokumentiem un segvārdu Jānis brīvprātīgi iestājās latviešu strēlnieku vienībās. Ieskaitīta 3. Kurzemes latviešu strēlnieku bataljonā un piedalījusies visās bataljona (vēlāk pulka) kaujās Rīgas frontē. Arī pēc tam, kad atklājās Čankas patiesais dzimums. 1915. gadā pie Pavasaru muižas Slokā viņa tika ievainota, bet palika ierindā un turpināja kauju zem nepārtrauktas ienaidnieka uguns līdz tika ievainota otrreiz. 1916. gada vasarā piedalījās visās Nāves salas aizstāvēšanas kaujās. Ziemassvētku kauju laikā Tīreļpurvā kā vecākā sanitāre pašaizliedzīgi izpildīja savu pienākumu nepārtrauktā ienaidnieka ugunī. Par apbrīnojamo varonību strēlnieku rindās apbalvota ar III un IV šķiras Sv. Jura krustiem un Jura medaļas IV šķiru kā arī paaugstināta kaprāļa dienesta pakāpē.

Pēc latviešu strēlnieku pulku došanās uz Krieviju un frontes sabrukuma palikusi Latvijā. 1919. gada septembrī brīvprātīgi iestājusies Latvijas armijā un dienējusi 5. Cēsu kājnieku pulkā.

Atvaļināta 1920. gada maijā un saņēmusi jaunsaimniecību Lielrendas "Virsaišos" kur saimniekojusi visu Latvijas Republikas laiku. Lāčplēša Kara ordenis piešķirts 1921. gadā. 1927. gadā apbalvota ar IV šķiras Trīszvaigžņu ordeni. Apprecējusies ar Robertu Freidenfeldu.

Pēc Otrā pasaules kara represēta, zaudējusi savu īpašumu. Mūža nogali pavadījusi Reģu pansionātā Kuldīgas rajonā, kur arī mirusi 1981. gada 9. jūnijā. 1989. gadā pārapbedīta dzimtas kapos Rendas pagastā.

Atsauces 

Latviešu strēlnieki
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Kuldīgas novadā dzimušie
Jura krusta saņēmēji