joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anklama

Anklama (), oficiāli Hanzas pilsēta Anklama () ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, uz dienvidaustrumiem no Greifsvaldes pie Pēnes upes. Limbažu sadraudzības pilsēta. Oto Lilientāla memoriālais muzejs.

Vēsture 
Vikingu laikos pie mūsdienu Anklamas bija vikingu apmetne, mūsdienās saukta par Alteslāgeri (Altes Lager, "vecā nometne"), kurā atrasti arī priekšmeti no Baltijas. 

Anklama veidojusies vendu apmetnes vietā. Kopš 1244. gada tai ir pilsētas tiesības, 1283. gadā tā tika uzņemta Hanzas sastāvā. Stipri izpostīta Trīsdesmitgadu kara laikā, kad par Anklamu notika sīvas cīņas. 
No 1648. gada Anklama bija Zviedru Pomerānijas sastāvā. 1676. gadā pilsētu ieņēma kūrfirsta Frīdriha Vilhelma I spēki, bet Lielā Ziemeļu kara laikā 1713. gadā Krievijas karaspēks, pēc kara 1720. gadā pilsētas dienvidu daļu iekļāva Prūsijā, un līdz 1815. gadam pilsēta bija sadalīta starp Prūsiju un Zviedriju pa Pēnes upi. 
Anklma smagi cieta Otrā pasaules kara laikā, vispirms ASV uzlidojumos, vēlāk PSRS uzbrukumā.

Novadnieki 
Anklamā dzimuši kara lidotājs Nikolajs fon Belovs (Nicolaus von Below, 1907-1983), diplomāts Ulrihs fon Hasels (Ulrich von Hassell, 1881-1944), aviācijas pionieris Oto Lilientāls (Otto Lilienthal, 1848-1896) un VDR politiķis Ginters Šabovskis (Günter Schabowski, 1929). Valodnieks Johans Kristofs Adelungs savulaik mācījās pilsētas skolā.

Atsauces

Ārējās saites 

Mēklenburgas-Priekšpomerānijas pilsētas
Hanzas pilsētas
Sēja

Sēja var būt:
 Sēja — sēšana
 Sēja — apdzīvota vieta Sējas novadā
 Ludvigs Sēja — Latvijas diplomāts
Lāslo IV Kumāns

Lāslo IV Kumāns (, , ; dzimis , miris ) bija Ungārijas un Horvātijas karalis no 1272. līdz 1290. gadam (līdz 1277. gadam valdīja reģente - karaļa māte Kumānu Elizabete). Iesauka Kumāns radusies, jo karalis lielu daļu laika pavadīja savu sabiedroto, kumānu (polovciešu), nevis ungāru, sabiedrībā. Kumāni masveidā Ungārijā ienāca, glābjoties no mongoļiem. Karalis neveiksmīgi centās apvienot sadrumstaloto valsti. 1290. gadā neskaidru iemeslu dēļ Lāslo nogalināja viņa sabiedrotie kumāni.

Ungārijas valdnieki
1262. gadā dzimušie
1290. gadā mirušie
Ārpādu dinastija
Je Šiveņa

Je Šiveņa (, , , ; dzimusi ) ir ķīniešu peldētāja.

Peldēšanā sākusi trenēties 2003. gadā. 2011. gada Pasaules čempionātā garajā baseinā Ķīnā viņa uzvarēja 200 m kompleksajā peldējumā, 2010. gada Pasaules čempionātā īsajā baseinā izcīnīja divas sudraba medaļas. 2010. gada Āzijas spēlēs viņa svinēja uzvaru gan 200 m, gan 400 m kompleksajos peldējumos.

Piedalījusies  Londonā. Tajās izcīnījusi zelta medaļu 200 m un 400 m kompleksajos peldējumos. Pirms Olimpiskajām spēlēm viņas personiskais rekords 400 m distancē bija 4:33,79 min, ko bija uzstādījusi 2010. gada Āzijas spēlēs. Olimpisko spēļu finālā viņa distanci veica 4:28,43, tādējādi otro reizi sacensībās viņa laboja savu personisko rekordu, kā arī bija uzstādījusi pasaules rekordu. Pēdējos 50 metrus viņa veica 28,93 sekundēs, kas ir ātrāk nekā Raiens Lohte (Olimpisko spēļu zelta medaļas ieguvējs 400 m kompleksajā peldējumā) — viņš šo posmu veica 29,10 sekundēs. Je kopumā distanci veica tikai par apmēram 23 sekundēm lēnāk nekā to paveica R. Lohte. Šis sasniegums kļuva par pamatu diskusijām par dopinga lietošanu. Tomēr vēlāk tika paziņots, ka Je dopinga proves bijušas negatīvas.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Džedzjanā dzimušie
Ķīnas peldētāji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki peldēšanā
Greifsvalde

Greifsvalde (), oficiāli Universitātes un Hanzas pilsēta Greifsvalde () ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, starp Rostoku un Ščecinu. Pilsēta pazīstama ar savu universitāti. Viena no "gados jaunākajām" Vācijas pilsētām — no apmēram 55 000 pilsētas iedzīvotāju, 12 500 ir universitātes studenti un 5 000 — tās darbinieki. Greifsvalde ir gāzes vada Nord Stream Vācijas puses galapunkts.

Vēsture 

Greifsvalde dibināta 1199. gadā ap cisterciešu dibināto klosteri. Pilsēta attīstījās kā sāls tirdzniecības centrs. 13. gadsimta beigās iekļāvās Hanzas savienībā. 1456. gadā Greifsvaldē tika dibināta Grifu akadēmija (Academia Gryphica), kuras patrons bija Pomerānijas hercogs Vartislavs IX. 1631. gadā Greifsvaldi ieņēma zviedri un pēc Trīsdesmitgadu kara (1648. gadā) Greifsvalde oficiāli iekļāvās Zviedrijā. Greifsvalde bija Zviedru Pomerānijas galvaspilsēta līdz Vīnes kongresam 1815. gadā, kad to piešķīra Prūsijai.

Zinātniskie institūti 
Pilsētā atrodas veterinārās pētniecības Frīdriha Leflera institūta (Friedrich-Loeffler-Institut) galvenais birojs, viens no diviem Vācijā Maksa Planka Plazmas fizikas institūtiem, Alfrēda Krupa Padziļinātās pētniecības institūts un Zemo temperatūru plazmas fizikas institūts. Maksa Planka Plazmas fizikas institūtā kopš 2005. gada tiek būvēts kodoltermiskais reaktors Wendelstein 7-X. Saules bateriju un jahtu ražošanas uzņēmumi. 44% no pilsētas iedzīvotājiem ikdienā pārvietojas ar velosipēdiem.

Cilvēki 
Greifsvaldes universitātē darbojušies dzejnieks Ernsts Morics Arnts (Ernst Moritz Arndt, 1769—1860, viņa vārdā nosaukta universitāte), reliģijas reformators Johanness Būgenhāgens (Johannes Bugenhagen, 1485—1558), patologs Gerhards Domagks (Gerhard Domagk, 1895—1964), ķirurgs Teodors Bilrots (Theodor Billroth, 1829—1894), fiziķis Johanness Štarks (Johannes Stark, 1874—1957).

Greifsvaldē dzimuši 
 Heinrihs Cimmers (Heinrich Zimmer, 1890–1943) — indologs
 Hanss Fallada (Hans Fallada, 1893—1947) — rakstnieks 
 Kaspars Dāvids Frīdrihs (Caspar David Friedrich, 1774—1840) — gleznotājs
 Gerhards Gencens (Gerhard Gentzen, 1909—1945) — matemātiķis
 Volfgangs Kepens (Wolfgang Koeppen, 1906—1996) — rakstnieks
 Felikss Kross (Felix Kroos, 1991) — futbolists
 Tonijs Kross (Toni Kroos, 1990) — futbolists
 Johans Kārlis Rodbertuss (Johann Karl Rodbertus, 1805—1875) — ekonomists
 Robins Šolkovi (Robin Szolkowy, 1979) — daiļslidotājs

Atsauces

Ārējās saites 

Mēklenburgas-Priekšpomerānijas pilsētas
Hanzas pilsētas
Antans Kavaļausks

Antans Kavaļausks (; dzimis  Viļņā) ir bijušais lietuviešu basketbolists, spēlēja centra un spēka uzbrucēja pozīcijās, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. Karjeras pēdējās sezonās pārstāvēja Lietuvas klubu Kauņas "Žalgiris". Spēlējis arī Rīgas VEF.

Karjera 
2003. gadā pārcēlies mācīties un spēlēt basketbolu uz ASV. Pārstāvējis Teksasas A&M universitātes basketbola komandu NCAA turnīrā. Pēc augstskolas beigām netika izvēlēts NBA draftā un arī spēlēs NBA vasaras līgā Hjūstonas "Rockets" sastāvā neizdevās iegūt līgumu ar NBA komandu.

Profesionāļa karjeru uzsācis 2007. gadā, kad vienu sezonu aizvadīja Grieķijas klubā Atēnu "Panionios". Arī nākamo sezonu spēlēja Grieķijā, šoreiz Kavala kluba sastāvā. 2009.—2010. gada sezonā A. Kavaļausks bija Itālijas kluba Juvecaserta Basket spēlētājs, savukārt 2010.—2011. gada sezonā — Società Veroli Basket.

2011. gadā parakstīja līgumu ar Latvijas klubu Rīgas VEF. Tā sastāvā 2012. gada pavasarī kļuva par LBL čempionu. Turpināja spēlēt VEF sastāvā arī nākamajā sezonā, vēlreiz uzvarot LBL un sekmīgi nospēlējot Eiropas kausa izcīņā. Pēc šīs sezonas A. Kavaļausks pārgāja uz Spānijas basketbola līgas klubu Bilbao "Bizkaia Basket", kur spēlēja kopā ar bijušo komandas biedru VEF sastāvā Dairi Bertānu. 2014. gada vasarā pievienojās Lietuvas klubam Viļņas "Lietuvos rytas", tādējādi pirmo reizi pārstāvot savas valsts klubu komandu. 2016. gadā pārgājis uz vadošo Lietuvas komandu Kauņas "Žalgiris".

2019. gada vasarā beidza profesionālā basketbola karjeru.

Nacionālā izlase 
Spēlējis Lietuvas junioru izlasē. Lietuvas pieaugušo basketbola izlasē debitēja tikai 2012. gadā, kad komanda izjuta gara auguma spēlētāju deficītu. Nelielā konkurencē A. Kavaļauskam izdevās izcīnīt tiesības pārstāvēt Lietuvas izlasi , kur komanda ieņēma astoto vietu. Kopā ar Lietuvas izlasi izcīnīja sudraba medaļas 2015. gada Eiropas čempionātā.

Atsauces

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Lietuvas basketbolisti
Basketbola uzbrucēji
Basketbola centri
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Marianna Vosa

Marianna Vosa (Marianne Vos; dzimusi ) ir nīderlandiešu riteņbraucēja. Izcīnījusi divas Olimpisko spēļu zelta medaļas.

Juniores vecumā izcīnījusi Pasaules un Eiropas čempionātu junioriem medaļas šosejas riteņbraukšanā, 19 gadu vecumā uzvarējusi Pasaules čempionātos pieaugušajiem gan velokrosā, gan šosejas riteņbraukšanā.  M. Vosa izcīnīja zelta medaļu treka riteņbraukšanā punktu braucienā, savukārt  — šosejas riteņbraukšanā grupas braucienā. Pasaules čempionātos grupas braucienā ir uzvarējusi divas reizes: 2006. un 2012. gadā. Divas reizes tikusi atzīta par Nīderlandes gada labāko sportisti.

Ārējās saites 

 

1987. gadā dzimušie
Nīderlandes riteņbraucēji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Ziemeļbrabantē dzimušie
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki riteņbraukšanā
Riteņbraukšana 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grupas brauciens vīriešiem

Vīriešu šosejas riteņbraukšanas grupas brauciena sacensības 2012. gada Olimpiskajās spēlēs norisinājās 28. jūlijā 10.00 Londonas centrālajā un dienvidrietumu daļā, kā arī Sarejas ziemeļdaļā, sākoties un noslēdzoties The Mall ielā.

Savu čempiona titulu nevarēja aizstāvēt spānis Samuels Sančess, jo 2012. gada Tour de France laikā viņš guva savainojumu un nepiedalījās. Sacensību startu klātienē vēroja vairāk kā miljons skatītāju, kas bija jauns rekords Olimpiskajām sacīkstēm.

Sacensībās uzvarēja Kazahstānas pārstāvis Aleksandrs Vinokurovs. Viņš sprintā pārspēja Kolumbijas pārstāvi Rigoverto Uranu, kurš saņēma sudraba medaļu. Norvēģijas pārstāvis Aleksandrs Kristofs uzvarēja sprinta finišā sekojošajā grupā un ieguva bronzu.

Starta saraksts un rezultāti 

 
Starta saraksts tika publicēts 23. jūlijā.

Tabulā zemāk "t.p.l." norāda, ka braucējs līniju šķersoja tajā pašā grupā kā sportists pirms viņa un tāpēc saņēmis tādu pašu finiša laiku. 

 
Ārpus laika limita (OTL)
Saskaņā ar UCI noteikumiem viendienas sacensībām (sadaļa 2.3.039), "Katrs braucējs, kurš pārsniedzis uzvarētāja laiku par vairāk kā 5%, netiek attēlots kā finišējis." Pielietojot šo noteikumu Vinokurova rezultātam, laika limits bija 6 stundas, 3 minūtes un 14 sekundes.

Atsauces 

grupas brauciens
Sporta veidi 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Valērijs Kravcovs

Valērijs Kravcovs (; dzimis ) ir Latvijas krievu politiķis. Bijis 10. Saeimas deputāts. Partijas "Saskaņa" biedrs.

Biogrāfija

Dzīves sākums un izglītība 
Valērijs Kravcovs ir dzimis  Prokopjevskas pilsētā Kemerovas apgabalā. No 1976. līdz 1980. gadam mācījies Meždurečjes Kalnrūpniecības tehnikumā kalnu elektromehāniskajā nodaļā. No 1980. līdz 1986. gadam studējis Sibīrijas Metalurģiskajā institūtā, melnās metalurģijas fakultātē, iegūta kvalifikācija inženieris-metalurgs.  iegūta profesija kalnu tehniķis-elektromehāniķis. No 1988. līdz 1991. gadam studējis Maskavas tērauda un kausējumu institūta metālu iegūšanas procesu fakultātē, iegūta kvalifikācija: metalurģijas maģistrs.

Darba pieredze 
No 1979. līdz 1988. gadam strādājis Krievijas PFSR. 1988. gadā sācis strādāt "Liepājas Metalurgā" par tērauda kausēšanas ražotnes inženieri. No 1996. līdz 1997. gadam bija galvenais skaitļošanas sistēmu speciālists tajā pašā rūpnīcā, no 1997. līdz 1998. gadam bija mārketinga nodaļas vadītājs. No 1998. līdz 2009. gadam bija uzņēmuma "TONUS ELAST" finanšu direktors.

Politiskā karjera 
2009. gadā piedalījies Liepājas domes vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta, ticis ievēlēts. Latviešu valodas neprasmes dēļ viņš sev algoja tulku, kas nāca uz domes sēdēm. 2010. gadā ievēlēts 10. Saeimā. Nacionālās apvienības frakcijas deputāti rosināja V. Kravcovu valodas neprasmes dēļ izslēgt no parlamenta, taču tas nenotika. 2011. gadā Saeima tika atlaista un V. Kravcovs nepiedalījās 11. Saeimas vēlēšanās, paziņojot par vēlmi piedalīties 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās.

Privātā dzīve 
Valērijs Kravcovs ir precējies, ir trīs bērni. Brīvajā laikā nodarbojas ar boksu, kalnu slēpošanu, vindsērfingu un daivingu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa
 Twitter konts

1961. gadā dzimušie
10. Saeimas deputāti
Latvijas krievi
Kemerovas apgabalā dzimušie
Valentīna Vecāli

Marija Valentīna Vecāli (; dzimusi ) ir itāļu paukotāja, startē paukošanā ar floreti. Līdzās Vācijas šāvējam Ralfam Šūmanim, Slovākijas airētājam Mihalam Martikanam un Japānas džudistei Rioko Tani viņa ir viena no tikai četriem sportistiem Vasaras Olimpisko spēļu vēsturē, kas ir spējuši iegūt piecas olimpiskās medaļas vienā un tajā pašā disciplīnā.

V. Vecāli ir piedalījusies piecās Olimpiskajās spēlēs (, , , , ), visās izcīnot medaļas. 1996. gadā Atlantā viņa izcīnīja zeltu komandu sacensībās, savukārt individuālajās sacensībās ar floreti ierindojās otrajā vietā. 2000. gadā Sidnejā gan komandu, gan individuālajās sacensībās viņa kļuva par čempioni, 2004. gadā Atēnās un 2008. gadā Pekinā atkārtoja šo panākumu individuālajās sacensībās, vēl 2008. gadā izcīnīja bronzu komandu sacensībās. 2012. gadā Londonā V. Vecāli bija bronzas medaļas ieguvēja individuālajās sacensībās un zelta medaļas ieguvēja komandu sacensībās. Tāpat sportiste ar panākumiem ir startējusi Pasaules čempionātos (13 zelti, 5 sudrabi, 3 bronzas) un Eiropas (11 zelti, 4 sudrabi, 2 bronzas).

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Itālijas paukotāji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki paukošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki paukošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki paukošanā
Aosta

Aosta (, ) ir pilsēta Itālijas ziemeļrietumos, Valles d'Aostas autonomā reģiona administratīvais centrs. Tā atrodas Alpu rietumos Dora Baltea (Po pietekas) upes krastos. Caur pilsētu iet nozīmīgi tranzīta ceļi no Itālijas uz Franciju un Šveici. Attīstīta metalurģija, tekstilrūpniecība, pārtikas rūpniecība (siers, vīns). Nozīmīgs tūrisma un ziemas sporta veidu centrs.

Valles d'Aostas pilsētas
Sergejs Civinskis

Sergejs Civinskis (dzimis 1895. gada 22. jūnijā, miris 1941. gada 30. jūlijā), pseidonīmi — Aviators, Zero, Civis, bija kara lidotājs, vēlāk plakātists un karikatūrists, kas cita starpā savos darbos izsmēja PSRS politiku. Nogalināts un apglabāts Komunarkas masu kapos Piemaskavā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1895. gada 22. jūnijā Daugavpilī poļu izcelsmes Krievijas impērijas armijas virsnieka ģimenē. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma iestājās Pleskavas kadetu korpusā un Aleksandra karaskolā (1914), Gatčinas lidotāju skolā (1916) un Odesas augstākās pilotāžas skolā (1917). 1915. gadā publicēja savas pirmās karikatūras.

Krievijas pilsoņu kara laikā atgriezās dzimtenē un apmetās Rīgā. Publicēja vairāk nekā 7500 karikatūras Latvijas krievu avīzē „Сегодня” (1929-1934), kā arī „Latvijas Sargā”, „Pēdējā Brīdī” un humoristiskajos izdevumos „Rūgtās Drapes”, „Pūcesspieģelis”, „Sikspārnis”, „Svari” u.c. Sarīkoja personālizstādes 1923., 1927. un 1931. gadā, izdeva karikatūru albumu „Augstais simts” (1929), kurā attēlojis katru no simts tā laika Latvijas Saeimas deputātiem. 1931. gadā izdeva karikatūru grāmatu par PSRS, 1933. gadā politisko karikatūru krājumu „Mūslaiku varoņi” par PSRS un Vācijas attiecībām.

Pēc Ulmaņa apvērsuma Sergejs Civinskis devās uz ASV, kur strādāja komercreklāmas un noformēšanas jomā. 1935. gada augustā atgriezās dzimtenē un strādāja žurnālā „Для Вас”. Pēc Latvijas okupācijas Sergeju Civinski 1940. gada oktobrī apcietināja un deportēja uz PSRS. Pēc pratināšanām Maskavas Lubjankas cietumā 1941. gada 30. jūlijā nošauts un apglabāts Komunarkas masu kapos.

Darbi

Atsauces 

1895. gadā dzimušie
Daugavpilī dzimušie
1941. gadā mirušie
Latviešu karikatūristi
Latvijas poļi
Padomju represijās nogalinātie
Aforisms

Aforisms ir konkrēta autora īss, kodolīgs izteiciens, kas izsaka kādu pabeigtu, vispārinātu domu vai vērtējumu: domugrauds, dzīves gudrība, mutiskā vai pierakstītā formā. Pirmo reizi šis termins tika lietots Hipokrata "Aforismos".

Literatūra 
Aforismus ir sarakstījuši daudzi slaveni cilvēki, piemēram:

 Tolstojs
 Helvēcijs
 Markss
 Bērkons
 Cicerons
 Franklins
 Reinis Kaudzīte
 Aristotelis
 Da Vinči
 Demokrīts
 Horācijs
 Rainis
 Šekspīrs
 Jaunsudrabiņš
 Ēzops
 Dostojevskis
 Tomass Džefersons
 Edisons
 Tvens

Ārējās saites 
 Aforismu enciklopēdija "Ābolu sēkliņas"
 teicieni.lv
 aforismi.lv

Atsauces 

Valodniecība
TED

TED (akronīms no angļu vārdiem „Technology, Entertainment, Design”) ir privātas bezpeļņas organizācijas Sapling Foundation rīkota konferenču sērija ar saukli „Idejas, ar kurām vērts dalīties“ ().

Vēsture 

Pirmā TED konference notika 1984. gadā. Sākot ar 1990. gadu, tā tika rīkota ik gadu, konferencēm notiekot Monterejā, Kalifornijā. Pašlaik pasākumi notiek Longbīčā un Polmspringsā, kā arī dažādās Eiropas un Āzijas vietās, neklātienes skatītājiem piedāvājot tiešo straumēšanu. Runātāju runas laiks uz skatuves parasti ir līdz 18 minūtēm. Konferencēs tiek runāts par plašu tēmu spektru: zinātni, mākslu, tehnoloģiju, dizainu, politiku, kultūru, izklaidi, uzņēmējdarbību, kā arī dažādām pasaules problēmām. Dažādās TED konferencēs ir uzstājušies tādi cilvēki kā pāvests Francisks, Bills Klintons, Džeina Gudola, Malkolms Gladvels, Els Gors. Gordons Brauns, Ričards Dokinss, Bills Geitss, Stīvens Hokings, Salamans Kāns, Google dibinātāji Lerijs Peidžs un Sergejs Brins, kā arī daudzi Nobela prēmijas laureāti. TED pašreizējais kurators ir bijušais britu žurnālists un žurnālu izdevējs Kriss Andersons.

TED Translators 

Sākot ar 2006. gada jūniju šīs runas bezmaksas ir pieejamas Ted.com. 2011. gada novembrī bija publicētas jau bija vairāk kā 1050 runu. Kopš 2009. gada maija ir pieejamas runu transkripcijas, kuras brīvprātīgie var pārtulkot citās valodās. 2011. gada maijā, divus gadus pēc Atvērtā tulkošanas projekta (OTP — Open Translation Project) uzsākšanas, kopā bija veikti jau vairāk nekā 18 000 tulkojumu 81 valodā, tostarp arī latviski. 2013. gada decembrī tie jau bija gandrīz 50 000 tulkojumu 103 valodās, kurām pievienojās arī latgaliešu valoda. 2011. gada jūnijā visas runas kopā bija noskatījušies vairāk nekā 500 miljoni cilvēku, bet 2012. gada 13. novembrī šis skaitlis sasniedza jau miljardu.

TED Prize 
No 2005.—2009. gadam katru gadu tika pasniegtas trīs TED Prize balvas 100,000 ASV dolāru apmērā, palīdzot tās saņēmējam piepildīt savu vēlēšanos pasaules mainīšanā. Sākot ar 2010. gadu, gadā tika pasniegta tikai viena šāda balva un, sākot ar 2013. gadu, tās apjomu bija paredzēts palielināt līdz 1 miljonam ASV dolāru. Katras balvas saņēmējs arī uzstājās ikgadējā TED galvenajā konferencē.

Atsauces

Skatīt arī 
 TEDxRiga

Ārējās saites 

 Oficiālā TED tīmekļa vietne 
 Oficiālais TED Youtube kanāls 
 TED Translators tīmekļa vietne 

Organizācijas
Izglītība
Suņs Jans

Suņs Jans (, , ; dzimis ) ir ķīniešu peldētājs.

Karjera 
Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 2008. gada Pekinā viņa augstākais sasniegums bija 1500 m brīvā stila distancē izcīnītā 8. vieta. 2012. gadā Londonā Jans bija viens no medaļām bagātākajiem peldētājiem. Izcīnīja zeltu 400 m un 1500 m brīvā stila distancēs, sudrabu 200 m brīvā stila distancē, savukārt Ķīnas komandas sastāvā izcīnīja bronzu 4x200 m brīvā stila distancē.

2009. gada Pasaules čempionātā garajā baseinā Romā viņš ierindojās trešajā vietā 1500 m brīvā stila distancē, savukārt 2011. gada Pasaules čempionātā garajā baseinā Šanhajā šajā distancē izcīnīja zeltu, tāpat kļuva par čempionu arī 800 m brīvajā stilā, sudrabu izcīnīja 400 m brīvajā stilā un Ķīnas komandas sastāvā izcīnīja bronzu 4x200 m brīvā stila distancē. 2013. gada Pasaules čempionātā izcīnīja trīs zelta medaļas (400 m, 800 m un 1500 m brīvā stila distances) un bronzu 4x200 m brīvā stila distancē Ķīnas komandas sastāvā. 2010. gada Āzijas spēlēs viņš svinēja uzvaru gan 1500 m brīvā stila distancē, gan Ķīnas komandas sastāvā 4x200 m brīvā stila distancē, tāpat izcīnīja sudrabu 200 m un 400 m brīvā stila distancēs.

Jans tika atzīts par Pacific Rim reģiona 2011. gada labāko peldētāju.

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Džedzjanā dzimušie
Ķīnas peldētāji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki peldēšanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki peldēšanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki peldēšanā
Mika Pierele

Mika Pierele (; dzimis 1981. gada 13. jūlijā) ir somu hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) Pierele spēlē SM līgas kluba Oulu "Karpat" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Pierele uzsāka 2000.—01. gada sezonā, kad debitēja SM līgas kluba Oulu "Karpat" sastāvā. Jau nākamajā sezonā hokejists izcīnīja vietu komandas pamatsastāvā. 2003.—04. gada sezonā Pierele kopā ar komandu izcīnīja Somijas čempiona titulu. 2006.—07. gada sezonā "Karpat" rindās Pierele kļuva jau par divkārtējo Somijas čempionu.

2007. gada vasarā hokejists pārcēlās uz Zviedrijas Elitsērijas klubu Timrå IK, tā rindās aizvadot nākamās divas sezonas, bet 2009.—10. gada sezonu hokejists aizvadīja starp NHL vienību Filadelfijas "Flyers" un tās AHL fārmklubu Adirondekas "Phantoms". 2010. gada vasarā Pierele atgriezās Zviedrijā, nākamās divas sezonas aizvadot Frölunda HC rindās.

2012.—13. gada sezonas pirmo pusi aizvadīja KHL kluba Habarovskas "Amur" rindās, taču tad atgriezās Zviedrijā, pievienojoties Luleå HF. 2013. gada pavasarī noslēdza līgumu ar SM līgas klubu Oulu "Karpat". Tā rindās kļuva par 2014. un 2015. gada Somijas čempionu, 2014. gada izslēgšanas kārtas sērijas noslēdzot kā visas līgas rezultatīvākais spēlētājs. 2015. gada septembra nogalē pagarināja līgumu ar "Karpat" uz vēl trim gadiem.

Somijas hokeja izlases sastāvā Pierele kļuvis par 2011. gada Pasaules čempionu, piedaloties vēl četros Pasaules čempionātos, 2007. gadā izcīnot sudraba, bet 2008. gadā — bronzas medaļas.

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Oulu "Karpat" spēlētāji
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Habarovskas "Amur" spēlētāji
SM līgas čempioni
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ziemeļpohjanmā dzimušie
Sorbu valodas

Sorbu valodas (Serbsce, Serbski) ir klasificētas kā slāvu valodu atzars. Sorbu valodās galvenokārt runā sorbi, kas apdzīvo Lauzicas reģionu Vācijā. Valodu ISO 639-2 kods ir wen. Tās kopā ar poļu, kašūbu, čehu un slovāku valodām pieder pie rietumslāvu valodu grupas.

Pie sorbu valodām pieder augšsorbu valoda, kurā runā aptuveni 40 tūkstoši Saksijas iedzīvotāju, un lejassorbu valoda, kuru prot aptuveni 10 tūkstoši Brandenburgas iedzīvotāji.

Vācijā abas sorbu valodas ir oficiāli atzītas un aizsargātas kā minoritāšu valodas.

Rietumslāvu valodas
Vācijas valodas
Sorbi
Īkšķis

Īkšķis (, digitus primus) ir pirmais no ekstremitātes pirkstiem. Atšķirībā no citiem pirkstiem, kurus veido trīs falangas, īkšķi veido tikai divas falangas — pamata un naga falanga. Īkšķis ļauj satvert dažādus priekšmetus, jo to var nostatīt pretim pārējiem pirkstiem.

Sarunvalodā ar izteicienu "turēt īkšķus" saprot līdzjušanu, lai tādā veidā sūtītu kādam veiksmi kāda procesa veikšanā. Senajā Romā pēc paceltiem vai nolaistiem īkšķiem gladiatori pasargāja pretinieka dzīvību vai attiecīgi to nogalināja. Arī autostopētāji parasti ar paceltu īkšķi mēģina apturēt kādu mašīnu.

Plauksta
Antakja

Antakja () ir pilsēta Turcijas dienvidaustrumos, Hatajas ila administratīvais centrs. Tā atrodas netālu no Sīrijas robežas. 2011. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 213 tūkstoši iedzīvotāju

Senajos laikos pilsēta bija zināma kā Antioha jeb Antioheja. Pilsētai bija liela nozīme Krusta karu laikā. Pilsētā ir ievērojami arhitektūras pieminekļi no Senās Romas, Bizantijas, Mameluka un Osmaņu impērijas valdīšanas laikiem.

Ārējās saites 

Turcijas pilsētas
Hatajas ils
Sandra Izbaša

Sandra Raluka Izbaša (; dzimusi ) ir rumāņu sporta vingrotāja.

Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 2008. gadā Pekinā viņa kļuva par čempioni brīvajās kustībās un bronzas medaļas ieguvēju komandu sacensībās, savukārt 2012. gadā Londonā izcīnīja zeltu atbalsta lēcienā un atkārtoja Pekinas Olimpisko spēļu panākumus komandu sacensībās. Izcīnījusi vienu sudraba un divas bronzas medaļas (no kurām viena ir izcīnīta daudzcīņā) Pasaules čempionātā. Eiropas čempionātā kļuvusi par septiņkārtēju čempioni, tāpat četras reizes ieņēmusi otro vietu un vienu reizi — trešo vietu.

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Rumānijas vingrotāji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki vingrošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vingrošanā
Jānis Bērziņš (militārpersona)

Jānis Bērziņš (, dzimis Pēteris Ķuzis; 1889—1938), bija latviešu komunists un profesionāls revolucionārs. PSRS militārā izlūkdienesta (GRU) vadītājs (1924—1935, 1937), rezidentūras (spiegu tīkla) veidotājs un slepeno operāciju vadītājs, kā galvenais militārais konsultants piedalījies Spānijas pilsoņu karā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1889. gada 13. novembrī Rīgas apriņķa Jaunpils (Zaubes) pagasta "Kliģenē" zemnieka Jāņa Ķuža ģimenē. Mācījās Baltijas Skolotāju seminārā Kuldīgā, 1905. gada revolūcijas laikā iestājās LSDSP Madlienas organizācijas pulciņā „Sprigulis”, kaujinieku grupas sastāvā piedalījās uzbrukumā soda ekspedīcijas kazakiem Jaunpils muižā. 1907. gadā viņu apcietināja un kara tiesa Tallinā viņam piesprieda astoņu gadu cietumsodu, ko nepilngadības dēļ samazināja līdz diviem gadiem. 1909. gadā darbojās LSD Rīgas organizācijā. 1911. gadā Ķuzi atkārtoti apcietināja un izsūtīja uz Irkutskas guberņu, no kurienes 1914. gadā viņš aizbēga un ar pieņemtu vārdu Jānis Bērziņš nelegāli dzīvoja Rīgā, Pleskavā un Petrogradā līdz Februāra revolūcijai, kad strādāja par laikraksta "Proletariāta cīņa" redaktoru.

Oktobra revolūcijas laikā Bērziņš (Ķuzis) bija Petrogradas komitejas loceklis. Jau 1917. gada decembrī sāka darboties Viskrievijas ārkārtas komisijā cīņai pret kontrrevolūciju un sabotāžu (čekā). 1919. gada janvārī atgriezās Latvijā un bija LSPR Iekšlietu komisāra vietnieks, vēlāk 15. armijas sevišķās nodaļas priekšnieks. No 1920. gada decembra strādāja Sarkanās armijas izlūkošanas pārvaldē, mācījās Sociālistiskajā akadēmijā (1921). 1924. gada martā Bērziņu (Ķuzi) iecēla par Sarkanās armijas štāba 4. (izlūkošanas) pārvaldes priekšnieku, viņa vadībā tika izveidots padomju ārējās izlūkošanas dienests. 1935. gadā viņu atcēla no amata un nozīmēja par Tālo Austrumu armijas pavēlnieka vietnieku. 1936. un 1937. gadā viņš bija Spānijas republikāņu armijas galvenais militārais padomnieks.

1937. gada jūnijā viņš atgriezās PSRS un tika atjaunots armijas izlūkošanas pārvaldes priekšnieka amatā, tomēr jau 1. augustā viņu atstādināja un NKVD "Latviešu operācijas" ietvaros 27. novembrī apcietināja sakarā ar apsūdzību "trockistiskā pretpadomju teroristiskā darbībā". Nāvessodu izpildīja Komunarkas masu kapos pie Maskavas 1938. gada 29. jūlijā.

Atsauces 

Cēsu novadā dzimušie
PSRS militārpersonas
Revolucionāri
Marksisti
Komunisti
Padomju represiju upuri
Krievijas latvieši
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar Sarkanās Zvaigznes ordeni apbalvotie
Joahims Zīgerists

Joahims Zīgerists (, 1947) ir Vācijas žurnālists un politiķis, kas kādu laiku darbojās arī Latvijas politikā kā LNNK, vēlāk Tautas kustības "Latvijai" līderis un 5. Saeimas deputāts (1993-1995).

Dzīvesgājums 
Dzimis  pēc Otrā pasaules kara okupētajā Šlēsvigas-Holšteinas Neikirhenes pilsētā kā Verners Joahims Bīrbrauers (Werner-Joachim Bierbrauer), viņa tēvs bija Latviešu leģionā iesauktais agronoms Ludvigs Jānis Šmits (dzimis 1908. gadā Jaunsvirlaukas pagastā). Apguva žurnālista amatu, kā reportieris darbojās populārajos izdevumos Bild-Zeitung un Hörzu. Kopš 1986. gada ir labējās politiskās organizācijas Die Deutschen Konservativen dibinātājs un priekšsēdētājs. Pēc Vācijas atkalapvienošanās 1990. gadā neveiksmīgi centās kļūt par Bundestāga deputātu.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Zīgerists 1992. gadā ieguva tēva īpašumu Jaunsvirlaukas pagasta „Gaideļu Viduču” mājas, Latvijas pilsonību un iestājās LNNK. 1993. gadā ar populistiskiem paņēmieniem (ieskaitot banānu dāļāšanu vēlētājiem, kas ar autobusiem tika vesti no Rīgas uz Jelgavu, lai nobalsotu par viņu) Zīgeristu ievēlēja 5. Saeimā, bet 1994. gada 1. janvārī viņš izstājās no LNNK frakcijas. Tajā pašā gadā Zīgerists izveidoja savu politisko spēku "Tautas kustība Latvijai" (TKL) un līdz 1998. gadam bija līdzpriekšsēdētājs kopā ar Odiseju Kostandu. Sakarā ar sēžu neapmeklēšanu 1995. gada 23. augustā 5. Saeima pieņēma lēmumu "Par deputāta J. Zīgerista izslēgšanu no Saeimas sastāva".

Kaut arī 6. Saeimas vēlēšanās Zīgerists nekandidēja, viņa izveidotā partija ieguva 16 deputātu vietas un izveidoja koalīciju ar Demokrātisko partiju "Saimnieks", tomēr Saeima šo partiju veidoto valdību neapstiprināja. Pēc TKL neveiksmīgā starta 7. Saeimas vēlēšanās (ieguva 1,7% balsu un 0 vietas) nolēma pārtraukt šīs partijas darbību
un atgriezās Vācijā, kur piedalījās Die Deutschen Konservativen aktivitātēs un nodarbojās ar publicistiku. 2016. gadā iznāca viņa memuāri "Joahims Zīgerists. Par sevi, par Vāciju un arī par Latviju".

Publicistika 
 Willy Brandt – Das Ende einer Legende (1989), 
 Das Testament des Uwe Barschel (1989), 
 Onkel Herbert wie er wirklich war und Das rote Quartett (1994), 
 Leibchen und Strapse (2005), 
 Was ungeschrieben blieb (2006), 
 Sprechende Bilder (2007),
 Gegen den Wind pinkeln (2008).

Atsauces

Ārējās saites 
 J. Zīgerista biogrāfija Die Deutschen Konservativen mājas lapā 

1947. gadā dzimušie
Šlēsvigā-Holšteinā dzimušie
Latvijas Nacionālās neatkarības kustības politiķi
Tautas kustības "Latvijai" politiķi
5. Saeimas deputāti
Vācijas politiķi
Vācijas žurnālisti
2005. gada Rīgas domes vēlēšanas

2005. gada Rīgas domes vēlēšanas notika  2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās . Vēlēšanās Rīgas domē tika ievēlēti 60 deputāti, tādējādi padarot Rīgas domi par lielāko Latvijā. Vēlēšanās piedalījās 17 kandidātu saraksti, kas veidoti no 843 kandidātiem. Rīgā vēlēšanas notika 158 iecirkņos.

Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Jaunais laiks (17,98%), bet kopā pilsētas domē iekļuva 8 saraksti. Rīgas domes vēlēšanās piedalījās 204 056 vēlētāji jeb 52,87% no balsstiesīgajiem. Savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 202 657 vēlētāji.

Kandidātu saraksti

Ievēlētie deputāti

Atsauces

Ārējās saites 
 Kandidātu saraksti
 Vēlēšanu rezultāti
 Balsotāju aktivitāte

Riga
Veleszanas 2005
Tīra

Tīra var būt:
 Sūras pilsētas Libānā grieķiskais nosaukums
 Bilhorodas-Dņistrovskas pilsētas Ukrainā grieķiskais nosaukums
Tira

Tira var būt:

 Dņestras antīkais nosaukums ();
 Sūra — pilsēta Libānas dienvidos;
 Santorine — sala Egejas jūras dienvidos, Grieķijā.
Tomāšs Peperle

Tomāšs Peperle (; dzimis 1984. gada 10. oktobrī) ir čehu hokejists, vārtsargs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2018) Peperle spēlē Vācijas hokeja līgas vienībā Fištaunas "Pinguins".

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Peperle uzsāka 2003.—04. gada sezonā, kad debitēja Čehijas Ekstralīgas vienībā Prāgas "Sparta". Nākamo sezonu hokejists jau noslēdza kā viens no vadošajiem līgas vārtsargiem.

2005.—06. gada sezonu Peperle aizvadīja Vācijas hokeja līgas klubā Berlīnes "Eisbaren", taču 2006. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku. Ja 2006.—07. gada sezonā Peperle debitēja NHL, aizvadot divas spēles Kolumbusas "Blue Jackets" rindās, 2007.—08. gada sezonu hokejists pilnībā aizvadīja AHL vienībā Sirakūzas "Crunch".

2008.—09. gada sezonu Peperle aizvadīja Prāgas "Sparta" rindās, nākamajā sezonā spēlējot HC Plzen, taču no 2010. līdz 2012. gadam atkal spēlēja "Sparta" sastāvā. 2012.—13. gada sezonu aizvadīja KHL klubā Prāgas "Lev", taču tad atgriezās "Sparta" rindās. 2014.—15. gada sezonā spēlēja KHL klubā HK Soči, taču vēlāk vēl uz divām sezonās atgriezās Prāgas "Sparta" rindās.

Čehijas hokeja izlases rindās spēlējis 2006. gada Pasaules čempionātā, nevienā spēlē uz laukuma neizejot, bet kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas.

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Čehijas hokejisti
Berlīnes "Eisbaren" spēlētāji
Kolumbusas "Blue Jackets" spēlētāji
Prāgas "Lev" spēlētāji
Soču "Leopardi" spēlētāji
Krizantēmas

Krizantēmas (Chrysanthemum) ir kurvjziežu dzimtas ģints. Tie daudzgadīgi lakstaugi, kas tiek audzēti kā krāšņumaugi. To dabiskais izplatības areāls ir Āzijas un Eiropas ziemeļaustrumu mērenā josla un subtropi. Krizantēmas ziedkopas ir kurvīši. Ģintī ir apvienotas aptuveni 150 sugas. Nosaukums "krizantēma" ir cēlies no grieķu valodas, kas burtiskā tulkojumā nozīme "zelta zieds" (chrysos — zelts; anthemos — zieds). Latvijā savvaļā aug tikai sējumu krizantēma (C. segetum).

Galerija

Atsauces 

Asteru apakšdzimta
Raians

Raians (, ; sieviešu dzimtē Raiana) ir īru cilmes personvārds (priekšvārds un uzvārds). Cilvēki ar šo uzvārdu:

 vīrieši
 Bobijs Raians (Bobby Ryan; 1987) — amerikāņu hokejists;
 Metjū Raians (Mathew Ryan; 1992) — Austrālijas futbolists
 Nolans Raians (Nolan Ryan; 1947) — amerikāņu beisbolists;
 Pols Raians (Paul Ryan; 1970) — amerikāņu politiķis.

 sievietes
 Debija Raiana — Amerikas Savienoto Valstu aktrise un dziedātāja.

Īru uzvārdi
Laura Asadauskaite

Laura Asadauskaite (; dzimusi ) ir lietuviešu modernās pieccīņas sportiste.

Četras reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs (, , , ). 2012. gadā Londonā izcīnīja zelta medaļu, kas bija Lietuvas sportistu otrā uzvara Londonas Olimpiskajās spēlēs pēc peldētājas Rūtas Meilutītes, 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā izcīnījusi sudraba medaļu. Tāpat sportiste ir izcīnījusi vairākas medaļas Eiropas un Pasaules čempionātā. L. Asadauskaite tika atzīta par 2011. un 2015. gada Lietuvas gada labāko sportisti.

Viņas vīrs Andrejs Zadneprovskis arī ir modernās pieccīņas sportists, izcīnījis Olimpisko spēļu sudraba un bronzas medaļu.

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Lietuvas modernās pieccīņas sportisti
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki modernajā pieccīņā
Olimpiskie sudraba medaļnieki modernajā pieccīņā
Lietuvas olimpiskie zelta medaļnieki
Lietuvas olimpiskie sudraba medaļnieki
Oļegs Kvaša

Oļegs Kvaša (; dzimis 1978. gada 26. jūlijā) ir bijušais krievu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis septiņas sezonas un 493 spēles Nacionālajā hokeja līgā. Krievijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis 2002. gada olimpisko spēļu bronzas medaļu.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Kvaša uzsāka 1995.—96. gada sezonā, kad debitēja Krievijas Superlīgas kluba Maskavas CSKA rindās. 

1997. gada vasarā Kvaša gan pārcēlās uz Ziemeļameriku, nākamo sezonu aizvadot Amerikas hokeja līgā. 1998.—99. gada sezonā hokejistam izdevās nostiprināties NHL vienībā Floridas "Panthers", tajā aizvadot nākamās divas sezonas.

2000. gada vasarā Oļegs tika aizmainīts uz Ņujorkas "Islanders" vienību, kurā uzbrucējs aizvadīja nākamās četras sezonas. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Kvaša spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Čerepovecas "Severstal", taču tad atgriezās "Islanders" sastāvā.

2005.—06. gada sezonas gaitā Kvaša tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes", tās sastāvā noslēdzot sezonu.

2006. gada vasarā hokejists atgriezās Krievijā, pievienojoties Čehovas "Vitjaz" rindām. Turpmākajos gados spēlēja arī Čeļabinskas "Traktor", Mitišču "Atlant", Magņitogorskas "Metallurg", Ņižņekamskas "Neftekhimik", Maskavas CSKA, Omskas "Avangard", Maskavas "Spartak" un Astanas "Baris" rindās, līdz 2015. gadā noslēdza karjeru. KHL kopumā Kvaša aizvadīja septiņas sezonas, 286 spēlēs gūstot 105 punktus.

Krievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2002. gada olimpiskajās spēlēs, tajās kopā ar komandu izcīnot bronzas medaļas.

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Maskavā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas CSKA spēlētāji
Floridas "Panthers" spēlētāji
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
Čerepovecas "Severstal" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Mitišču "Atlant" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Omskas "Avangard" spēlētāji
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Astanas "Baris" spēlētāji
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Čeļabinskas "Traktor" spēlētāji
Džons Mirasti

Džons Mirasti (; dzimis 1982. gada 4. jūnijā) ir kanādiešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2013) ir bez kluba.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Mirasti uzsāka 2003. gadā, kad uzsāka spēlēt ECHL līgas klubā Beikersfildas "Condors". No 2004. līdz pat 2007. gadam Mirasti spēlēja dažādās zemāka līmeņa profesionālajās Ziemeļamerikas hokeja līgās, taču 2007.—08. gada sezonu uzsāka Amerikas hokeja līgas vienībā Sirakūzas "Crunch".

"Crunch" sastāvā Mirasti spēlēja līdz pat 2010.—11. gada sezonas vidum, taču 2011. gada vasarā pievienojās KHL vienībai Čehovas "Vitjaz". 2011.—12. gada sezonā Mirasti bija viens no līgas nedisciplinētākajiem spēlētājiem. 2012.—13. gada sezonu aizvadīja Astanas "Baris" sastāvā, taču februārī no komandas rindām tika atlaists.

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Astanas "Baris" spēlētāji
Monterreja

Monterreja () ir pilsēta Meksikā, Nuevoleonas štata administratīvais centrs.

Pilsētas dokumentētā vēsture sākas 1596. gadā, kad to dibināja Djego de Montemajors (Diego de Montemayor). Pilsētas iedzīvotāju skaits 2010. gadā sasniedza 1,1 miljonu cilvēku. Monterrejas aglomerācija ir trešā lielākā aglomerācija valstī, kā arī Monterreja ir devītā lielākā pilsēta valstī. Tā ir Meksikas ziemeļu daļas komerciālais centrs, tāpat šeit ir bāzētas vairākas nozīmīgas starptautiskas korporācijas. Ar 102 miljardus ASV dolāru lielu iekšzemes kopproduktu šī ir otra bagātākā pilsēta valstī un 63. — pasaulē. Monterreja ir viena no valsts attīstītākajām pilsētām.

Atsauces

Ārējās saites 

Meksikas pilsētas
Kārlis Jansons (revolucionārs)

Kārlis Jansons, pieņemtais vārds Čārlzs (Čārlijs) Skots  (, 1882-1939), bija latviešu lielinieks un spiegs, viens no Amerikas Komunistiskās partijas dibinātājiem. Kominternes un komunistisko arodbiedrību (Profinternes) kustības darbinieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1882. gada (12.) 24. janvārī Rāvas pagastā „Kaugaru” mājās zemnieka Ernesta Jansona un viņa sievas Annas, dzimušas Krauzes, daudzbērnu ģimenē, viņa vecākais brālis bija publicists un jaunstrāvnieks Jānis Jansons. Mācījās Liepājas jūrskolā, pēc tās beigšanas 1904. gadā iestājās LSDSP. 1905. gada revolūcijas laikā ar segvārdiem "Kažis" un "Kapteinis" piedalījās nelegālās literatūras un ieroču transportēšanā. Pēc 1906. gada februāra uzbrukuma Krievijas Valsts bankas aplaupīšanā Helsinkos emigrēja uz Vāciju un Angliju. Uzstājās ar runu 2. LSDSP kongresā.

1908. gadā Jansons pārcēlās uz dzīvi ASV, kur pieņēma vārdu Čārlzs Skots, saukts arī Čārlijs Skots. Tur darbojās Amerikas Sociālistiskās partijas Latviešu koporganizācijā, piedalījās Amerikas Komunistiskās partijas un Kanādas Komunistiskās partijas dibināšanā. Bija Apvienotās Amerikas Komunistiskās partijas (United Communist Party of America) Centrālkomitejas loceklis (1919—1923). 
1920. gadā viņš ar Čārlza Skota vārdu tika ievēlēts par ASV un Kanādas komunistu delegātu Kominternes kongresā Maskavā un piedalījās arī Austrumu tautu kongresā Baku.

Pēc Kominternes uzdevuma viņš izveidoja tās Panamerikas biroju (Communist International’s Pan-American Bureau in America, 1921). 
1923. gadā viņā kā Kanādas komunistu pārstāvis Čārlzs Džonsons atkal ieradās Maskavā uz Kominternes izpildkomitejas plēnumu un piedalījās Arodbiedrību internacionāles jeb "Profinternes" (Профинтерн) Centrālās padomes sesijā.
1925. gada maijā viņu iecēla par PSRS pārstāvniecības Japānā preses un informācijas biroja referentu ar segvārdu "Jamoto". Viņa uzdevums bija organizēt Profinternes arodbiedrības Japānā, bet 1929. gadā arī Ķīnā un Britu Indijā. 
1930. gadā viņu ievēlēja Profinternes Centrālkomitejā. 1932. gadā ar Kārļa Šteina vārdu viņš pildīja slepenus uzdevumus Vācijā un Francijā, bet 1933. gadā viņš ar Čārlza Džonsona vārdu sāka lasīt lakcijas ārzemju studentiem Maskavas Starptautiskajā Ļeņina skolā (Международнaя Ленинскaя школa в Москве). 1935. gadā viņš piedalījās 7. Kominternes kongresā Maskavā, bet 1936. gadā kļuva par Profinternes anļu-amerikāņu sekcijas vadītāja vietnieku.

NKVD "Latviešu operācijas" laikā 1937. gada rudenī apcietināts un pēc pratināšanām 1939. gada 19. aprīlī nošauts kādā no Piemaskavas masu kapiem.
1982. gadā Liepājas jūrskolu nodēvēja Kārļa Jansona vārdā.

Literatūra 
 Штейнберг В. А. Чарлз Скотт, его друзья и враги. О Карле Янсоне. Москва: Политиздат, 1983

Atsauces 

1882. gadā dzimušie
1939. gadā mirušie
Revolucionāri
Spiegi
Padomju represijās nogalinātie
Ernests Rolavs

Ernests Rolavs (1874-1907) bija latviešu publicists un sabiedriskais darbinieks. Rakstīja nelegālos latviešu nacionālrevolucionāru izdevumos un ārzemju presē par brīvas, neatkarīgas Latvijas nepieciešamību.

Dzīvesgājums 
Dzimis kā Ernests Ulrihs Rolavs 1874. gada 14. augustā Asītes pagasta Nodegu muižas "Mikās" zemnieka Kristapa Rolava ģimenē. Viņa tēvs no muižas nopirka "Ezergalu" mājas, bet tika no tām izdzīts, kad nevarēja laikā nomaksāt parādu. Mācījās pagasta skolā, tad Liepājas pilsētas skolā, bet 1895. gadā pabeidza Liepājas Nikolaja ģimnāziju. Uzsāka jurisprudences studijas Maskavas universitātē, bet jau 1896. gadā viņu apcietināja par revolucionārās literatūras pārvadāšanu no Liepājas ostas uz Maskavu. 1896.–1899. gadā viņš izcieta cietumsodu Jelgavas cietumā. 1899. gadā Rolavs emigrēja uz Londonu, vēlāk uz Cīrihi, lai turpinātu tieslietu studijas. Tomēr jau 1900. gadā viņš devās uz Austrumprūsijas ciemu Nimerzati (tagad Nemirseta Palangas dienvidu daļā) pie pašas Kurzemes guberņas robežas, kur ar kontrabandistu palīdzību nodarbojas ar nelegālās literatūras pārvešanu.

1901. gada janvārī viņš pats ar grāmatām šķērsoja robežu, bet Rīgā tika arestēts un 1902. gadā izsūtīts uz Turuhanskas ciemu pie Jeņisejas. 1903. gadā viņš no nometinājuma vietas aizbēga uz Šveici, kur turpināja studijas un piedalījās Latviešu sociāldemokrātu savienības (LSS) dibināšanā. Ar savu partijas biedru palīdzību viņš nodibināja spēcīgu un efektīvu transporta tīklu, kuru izmantoja arī krievu Sociālistu revolucionāru partija un Kaukāza tautu revolucionārās partijas. 1905. gada revolūcijas laikā Rolavs atgriezās Latvijā, pēc tās sakāves 1906. gadā emigrēja uz Angliju, kur norobežojās no lieliniekiem.

1907. gadā viņš ieradās Odesā, lai kā eksterns kārtotu valsts eksāmenus tieslietās Novorosijas (Jaunkrievijas) universitātē, bet tika apcietināts.
Vedot uz Liepāju, viņu pēc baronu Noldes, Ropa un Henkeļa rīkojuma piekāva un 1907. gada 18. augustā "bēgot" nošāva netālu no Grobiņas. 

E. Rolava nāve satricināja un no jauna vienoja Latviešu sociāldemokrātu savienības biedrus. Tika kalti atriebības plāni, meklētas liecības par notikumiem uz Liepājas-Grobiņas ceļa 18. augusta rītā, savākti ziedojumi E. Rolava tēvam. Viņa brālis Andžus Rolavs un Emīls Skubiķis apkopoja E. Rolava dokumentus un sagatavoja izdošanai viņa darbu "Kā izcēlās Baltijas revolūcija". LSS bija zaudējusi savu vadītāju, bet ieguvusi varoni un mocekli. 

Ernesta Rolava brālēns bija Kanta tulkotājs Atis Rolavs.

Atsauces

Ārējās saites 
 Piemineklis netālu no Grobiņas robežas pie Bārtas ceļa: "Šajā vietā 1907. gada 12. augustā nošauts revolucionārs Ernests Rolavs".

1874. gadā dzimušie
1907. gadā mirušie
Latvijas cilvēki
Revolucionāri
1905. gada revolūcija
Rosenlew

Oy W. Rosenlew Ab bija Somijas daudznozaru uzņēmums, kas piederēja Rosenlevu ģimenei. Beidzis pastāvēt 1990. gados, tā daļas pārdodot vairākiem uzņēmumiem. Galvenais birojs atradās Pori.

Rosenlew nodarbojās ar kokapstrādi, kokapstrādes ķīmijas ražošanu, metālapstrādi un mašīnbūvi. Tas ražoja labības kombainus un mājsaimniecības iekārtas. Uzņēmumā izgatavoja arī iepakojumu, piemēram, papīra un plastmasas maisus.

Mūsdienās ar Rosenlew zīmolu Electrolux izlaiž mājsaimniecības iekārtas Somijas tirgum. Uzņēmums Sampo-Rosenlew turpina ražot kombainus ar zīmolu Sampo Rosenlew.

Vēsture 
1853. gadā Vilhelms Rosenlevs (Wilhelm Rosenlew) kopā ar J. G. Holmbergu (JG Holmberg) Pori dibināja uzņēmumu W. Rosenlew & Co. Uzņēmums nodarbojās ar vairumtirdzniecību un mazumtirdzniecību, darbojās kokapstrādē un kuģu aprīkojuma jomā. Vēlāk uzņēmumam pievienojās Rosenleva brālis Karls. 1862. gadā Holmbergs aizgāja. 1860. un 1870. gados uzņēmums nopirka un uzbūvēja vairākas kokzāģētavas.

19. gadsimta beigās Rosenlew kļuva par kuģu būvēšanas centru centrālajā Somijā.

1907. gadā uzņēmums kļuva par kapitālsabiedrību Oy W. Rosenlew Ab. 1910. gados uzņēmums paplašinājās, nopērkot kokzāģētavu Alatornio. 
1920. gados Pori uzbūvēta papīra ražotne, sākta sulfātu ražošana, kā arī maisu ražošana. 1920. gadā Rosenlew ieguva līdzdalību Tamperes papīrfabrikā Frenckellin paperitehdas, apmainoties ar akcijām. Sakarā ar sliktajiem transportēšanas apstākļiem starp Pori un Tamperi 1920. gadu beigās tika slēgta Frenckellin papīrfabrika. 1929. gadā darbu sāka rauga rūpnīca, kas izmantoja atlikumus no cukura ražošanas.

1933. gadā Rosenlew pārstrukturēja uzņēmumu vairākos apakšuzņēmumos. 

1950. gadu sākumā Rosenlew noslēdza licences vienošanos ar Zviedrijas Bolinder un Anglijas Hoover par sadzīves tehnikas ražošanu. Pirmais ledusskapis izlaists 1951. gadā ar Bolinder zīmolu. Vēlāk visai sadzīves tehnikai tika izmantots zīmols Rosenlew.

1957. gadā Pori tika sākta labības pašgājēju kombainu ražošana. 1960. gados sākta plastmasas maisu ražošana.

1987. gadā Oy W. Rosenlew Ab akcijas tika pārdotas Rauma-Repola, kas tā biznesu vēlāk pārdeva un daļu ražotņu aizvēra. Pori papīrfabrika pārgāja Yhtyneet Paperitehtaat īpašumā; tagad tā pieder Stora Enso meitas uzņēmumam Corenso Oy. Labības kombainu bizness 1991. gadā tika pārdots Sampo-Rosenlew. 1992. gadā Rosenlew mājsaimniecības iekārtu bizness pārgāja Zviedrijas Electrolux īpašumā. 1998. gadā Electrolux slēdza ledusskapju ražotni Pori.
2001. gadā iepakojuma ražotne Pori (tajā laikā piederoša UPM-Kymmene) tika pārdota Vācijas RKW grupai; uzņēmuma jaunais nosaukums — Rosenlew RKW.

2006. gadā Pori tika atklāts Rosenlew muzejs.

Atsauces

Ārējās saites 
 Rosenlew muzejs
 Sampo kombainu vēsture

Somijas bijušie uzņēmumi
Labības kombainu ražotāji
Sampo-Rosenlew

Sampo-Rosenlew Oy ir Somijas mašīnbūve uzņēmums, kas dibināts 1991. gadā. Galvenais birojs atradās Pori.

Sampo-Rosenlew ražo labības kombainus, meža harvesterus un rūpnieciskās mazgāšanas iekārtas. Uzņēmums nodarbojas arī ar metāla apstrādi pasūtījuma darbiem (Sampo-Components).

Uzņēmumā ietilpst Jiveskilē bāzēts hidrodzinēju un rotatoru ražotājs Sampo Hydraulics Oy.

Produkcija

Labības kombaini 
 SR2000 sērija (hedera platums 3,1 — 4,8 m)
 SR3000 sērija (hedera platums 4,5 — 6,3 m)
 SR2010 — paredzēts maziem lauciņiem selekcijas un izmēģinājumu augkopībā (hedera platums 1,5 — 2,3 m)
 COMIA sērija

Meža harvesteri 
 SR1046
 SR1066

Vēsture 
1991. gadā Timo Prihti dibināja uzņēmumu Sampo-Rosenlew Oy. No Rauma-Repola viņš nopirka labības kombainu biznesu, kas līdz 1987. gadam bija uzņēmuma Rosenlew sastāvdaļa. Kombaini tajā bija ražoti kopš 1957. gada ar zīmolu Sampo Rosenlew.

Tā kā kombainu ražošanai bija sezonāls raksturs, 1993. gadā uzņēmums papildus sāka izgatavot rūpnieciskas mazgāšanas iekārtas. 1990. gadu beigās Sampo-Rosenlew izstrādāja un izlaida meža harvesterus.

2003. gadā uzņēmums no Metso nopirka hidrodzinēju ražotāju Metso Hydraulics Oy (tagad Sampo Hydraulics Oy). 2005. gadā Nakilā atvērts metāla izstrādājumu ražošanas apakšuzņēmums Sampo-Components Oy.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 

 Sampo-Rosenlew vietne
 Sampo-Components 
 COMIA kombains

Somijas uzņēmumi
Labības kombainu ražotāji
Iveta Pole

Iveta Pole (dzimusi  Liepājā, Latvijā) ir latviešu 
teātra un kino aktrise. Piedalījusies daudzās Jaunā Rīgas teātra izrādēs, kā arī izrādēs Liepājas teātrī un Valmieras Drāmas teātrī. Saņēmusi Latvijas nacionālā kino festivāla Lielais Kristaps balvu kā 
labākā aktrise par lomām filmās Kolka Cool un Monotonija.

Filmogrāfija

Lomas seriālos

Ārējās saites 
 Jaunā Rīgas teātra aktieri: Iveta Pole 
 

Latviešu kinoaktieri
Latvijas kinoaktieri
Latviešu teātra aktieri
Latvijas teātra aktieri
Jaunā Rīgas teātra aktieri
1981. gadā dzimušie
Liepājā dzimušie
Lielā Kristapa balvas ieguvējas aktrises