joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Andris Puriņš

Andris Puriņš (1950—2022) bija latviešu rakstnieks un kinoscenārists. Publicējis romānus, īsprozu, scenārijus dokumentālajām un spēlfilmām.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1950. gada 25. martā Rīgā. Mācījās Rīgas 3. vidusskolā un Rīgas pārtikas rūpniecības mehānikas un tehnoloģijas tehnikumā. Strādāja par noliktavas pārzini un krāvēju maizes ražošanas apvienībā “Druva” (1967–1969). 1970. gadā žurnālā “Liesma”  publicēja noveli “Durvis”.
1974. gadā absolvēja studijas Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē un strādāja par zinātnisko līdzstrādnieku Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejā (1974–1979). Papildinājās Maskavas Augstākajos scenāristu kursos (1979–1981) un kopš 1982. gada darbojās kā profesionāls literāts.

Miris 2022. gada 1. septembrī.

Romāni 
 1977: "Nevaicājiet man neko" 
 1981: "Zelta zirneklis smejas" 
 1989: "Bezrūpīgie ceļotāji"
 1990: "Zilā Jumprava"
 1992: "Ar skatienu augšup jeb Vampīru sazvērestība" 
 1994: "Saulesšķēps" 
 1997: "Neredzamās nāves pieskāriens" 
 1999: "Mīla un naids Livonijā"
 2001: "Lāčplēša klejojumi" 
 2001: "Lielā bērza noslēpums"
 2002: "Mana dzīve jūsu rokās" 
 2004: "Brentes pils briljanti" 
 2005: "Auss no debesīm" 
 2006: "Divu brāļu divas kaislības" 
 2008: "Tarzāns Latvijā" 
 2012: "Brentes pils noslēpumi" 
 2013: "Brentes pils mistērijas" 
 2015: "Nāc droši iekšā, brāl!"

TV un kinoscenāriji 
 1982: dokumentālā filma "Un tomēr – skaitās" 
 1986: aktierfilma "Breik-valsis" (neīstenota)
 1987: TV muzikālā komēdija-farss "Peldētāja Zuzanna" 
 1992: spēlfilma "Magnetizētāja piektā ziema" (neīstenota)
 1993: dokumentālā filma "Stāsts par valodu" 
 1993: dokumentāl filma "Baltijas ceļš" 
 1995: dokumentālā filma "Kam lai sēžu kamanās" 
 1997: TV seriāls "Tarzāns Latvijā" (neīstenota)
 2002: TV raidījumu cikls "Latvija. Ulmaņlaiki" 14 sērijās 
 2003: spēlfilma "Bezrūpīgie ceļotāji" 
 2011: spēlfilma "Dancis pa trim"

Atsauces 

1950. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latviešu rakstnieki
Oleksandrs Staruhs

Oleksandrs Staruhs (ukraiņu: Олександр Васильович Старух; dzimis 1973. gada 28. aprīlī Zaporižjā) ir ukraiņu vēsturnieks un politiķis. 2020. gada 18. decembrī viņš tika iecelts par Zaporižjas apgabala gubernatoru. Amatā viņš iepriekš atradās no 2008. līdz 2010. gadam.

Biogrāfija 
Staruhs studējis vēsturi Zaporožjas nacionālajā universitātē (1995). Vēstures zinātņu kandidāts (1998), asociētais profesors (2003).

1998. gada Ukrainas parlamenta vēlēšanās Staruhs netika ievēlēts Ukrainas parlamentā no partijas "Ukrainas Tautas kustība" saraksta.

2007. un 2008. gadā Staruhs strādāja Ukrainas prezidenta reģionālās attīstības departamenta sekretariātā.

2008. gada 25. septembrī prezidents Viktors Juščenko iecēla gubernatora pienākumu izpildītāju Staruhu par Zaporižjas apgabala gubernatoru. Janukovičs viņu atlaida no šī amata 2010. gada 18. martā.

Staruham 2012. gada Ukrainas parlamenta vēlēšanās atkal neizdevās iekļūt nacionālajā politikā; kā partijas "Tēvzeme" kandidāts zaudēja 75. vēlēšanu apgabalā, kas atrodas Zaporožjā.

2014. gada Ukrainas parlamenta vēlēšanās Staruhs apvienības "Tēvzeme" nacionālajā vēlēšanu sarakstā ierindojās 49. vietā, taču viņš netika ievēlēts, jo partija ieguva 17 vietas nacionālajā partijas sarakstā un divas vietas vairākuma vēlēšanu apgabalos.

2015. gada Ukrainas pašvaldību vēlēšanās Staruhs tika ievēlēts par Zaporožjas apgabala padomes deputātu no "Tēvzemes" saraksta.

2020. gada 18. decembrī prezidents Volodimirs Zelenskis Staruhu atkal iecēla par Zaporižjas apgabala gubernatoru.

Staruhs ir visukrainas apvienības "Tēvzeme" biedrs.

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālais Facebook konts
 Oficiālais Telegram konts

1973. gadā dzimušie
Zaporižjā dzimušie
Ukrainas politiķi
Vēsturnieki
Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
Jāzepa iela (Rīga)

Jāzepa iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Berģu apkaimē. Tā sākas ar strupceļu un beidzas krustojumā ar Saulcerītes ielu. Kopējais ielas garums ir 90 metri, tā ir viena no īsakajām apkaimes ielām, tai nav seguma. Izveidota 2016. gadā un kopš tiem laikiem ielas nosaukums netika mainīts. Ielā ir savrupmāju apbūve.

Ielu savienojumi 
Jāzepa iela ir savienota ar šādām ielām:
 Saulcerītes iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Vidzemes priekšpilsēta
 Berģi

Atsauces 

Ielas Berģos
Vidzemes priekšpilsēta
RED & WHITE

RED & WHITE ir amerikāņu repera un dziedātāja Lil Uzi Vert trešais EP un viņu gaidāmā projekta THE P!NK TAPE priekštecis. EP izlaida Atlantic Records 2022. gada 26. jūlijā. EP iezīmē viņu pirmo solo darbu kopš 2020. gada marta Lil Uzi Vert vs. The World 2 (2020).

Uzi paziņoja par projektu un atklāja tā vāka mākslas darbu savā Instagram 2022. gada 12. jūlijā.

Izdošana 
EP galvenais singls “SPACE CADET” tika izlaists vietnē Uzi's SoundCloud 2022. gada 16. jūlijā. Otrais reklāmas singls “I KNOW” tika izlaists vietnē SoundCloud tikai divas dienas pēc tam. Trešais reklāmas singls “FLEX UP” tika izdots dienu pēc tam.

EP ceturtais un pēdējais reklāmas singls “HITTIN MY SHOULDER” tika izdots, izmantojot SoundCloud, 20. jūlijā, savukārt EP pirmais singls “SPACE CADET” kļuva pieejams visās straumēšanas platformās. 2022. gada 22. jūlija agrās stundās dažas stundas vēlāk periodiski tika izdoti vēl pieci ieraksti, izmantojot Lil Uzi Vert SoundCloud un straumēšanas platformas.

Dziesmu sarakts 

Lil Uzi Vert albumi
2022. gada albumi
Don Cannon producētie albumi
Maaly Raw producētie albumi
Sojuz MS-22

Sojuz MS-22 «K. E. Ciolkovskij»  (Союз МС-22 «К. Э. Циолковский») ir Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2022. gada 21. septembrī.

Kosmosa kuģis nosaukts Krievijas kosmonautikas teorētiķa Konstantīna Ciolkovska vārdā.

Apkalpe 
Kuģa Sojuz MS-22 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
 Oļegs Konoņenko, komandieris, Roskosmos, 
 Nikolajs Čubs, Lidojuma inženieris 1, Roskosmos, 
 Lorela Ohara, Lidojuma inženieris 2, NASA, 

Sākotnēji pamatapkalpē bija apstiprināta Krievijas kosmonaute Anna Kikina. 2021. gada vasarā kopā ar Sojuz MS-22 apkalpi sāka gatavoties ASV pārstāvis Fransisko Rubio, bet Anna Kikina devās uz ASV gatavoties lidojumam Crew Dragon kuģī (SpaceX Crew-5).

Lidojuma gaita 
Sojuz MS-22 tika palaists  13:54 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas.

Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās tajā pašā dienā 17:06 UTC (aptuveni trīs stundas pēc starta) automātiskā režīmā pie Rassvet moduļa.

Ārējās saites 
 «Союз МС-22» № 751 (ISS-67S) astronaut.ru 
 Soyuz-MS 01 - 20 (11F732A48) Gunter Dirk Krebs 

Sojuz kosmosa kuģi
Sojuz pilotējamie lidojumi
Rišards Labanovskis

Rišards Labanovskis (, 1940—2022) bija Latvijas poļu publicists, tulkotājs, žurnālists un politiķis, 7. Saeimas deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1940. gada 15. februārī Daugavpilī. 1963. gadā absolvēja latviešu filoloģijas studijas Latvijas Valsts Universitātē, strādāja Radio un televīzijas komitejā par Jaunatnes radio redaktoru (1966-1976), TV informācijas nodaļas galvenā redaktora vietnieku (1976-1979) un Jaunatnes un televīzijas izglītības galvenās redakcijas padomes galveno redaktoru (1979–1988), tad vadīja radio Ideoloģijas un ekonomikas redakciju (1988–1990).

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā darbojās Latvijas Tautas frontē, vēlāk vadīja mazākumtautību programmu nodaļu Latvijas radio (1993–1998).
1998. gadā Labanovski no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas saraksta ievēlēja 7. Seimā, kur viņš darbojās Ārlietu un pilsoņu tiesību komitejā. Sava pilnvaru termiņa vidū viņš pārgāja uz jaundibināto Sociāldemokrātu Savienību. 2004. gadā viņš kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās.

Miris 2022. gada 20. septembrī.

Apbalvojumi 
 Triju zvaigžņu ordenis (2020)

Darbi  
 Latviešu – poļu sarunvārdnīca (līdzautors, 1984)
 Priestera Jordāna atmiņas: Inflantijas aina XVII gadsimtā, ko tēlojis Kazimirs Buiņickis (tulkojums no poļu valodas, 2003, 2018) 
 Cilvēku, zvēru un dievu zemē: jāšus cauri Centrālajai Āzijai / Antonijs Ferdinands Osendovskis (tulkojums no poļu valodas, 2017)
 Poļu Inflantija = Inflanty Polskie (tulkojums no poļu valodas, 2020)

Atsauces 

1940. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Daugavpilī dzimušie
Latvijas poļi
Latvijas sociāldemokrāti
7. Saeimas deputāti
Latvijas Universitātes absolventi
2022. gada aneksijas referendumi Krievijas okupētajā Ukrainā

2022. gada aneksijas referendumi Krievijas okupētajās Ukrainas teritorijās ir Krievijas Federācijas kontrolēto Hersonas un Zaporižjas apgabala teritorijās un pašpasludināto Doneckas un Luhanskas Tautas Republikas teritorijās organizētie starptautiski neatzītie "referendumi par šo teritoriju pievienošanos Krievijai".

Referendumi sākās 2022. gada 23. septembrī un noslēdzās 27. septembrī. Pēc visu balsu saskaitīšanas, Krievijas Centrālā vēlēšanu komisija paziņoja, ka Zaporožjes apgabalā pievienošanos Krievijai esot atbalstījuši 93%, Hersonas apgabalā 87%, DTR 99%, bet LTR – 98% vēlētāju.

Referendumu rezultātā Krievijas prezidents Vladimirs Putins var pasludināt ieņemto teritoriju aneksiju un pāriešanu Krievijas Federācijas sastāvā. 30. septembrī viņš kopā ar ieņemto reģionu vietvalžiem parakstīja rīkojumu par teritoriju iekļaušanu Krievijas sastāvā.

Referendumu sākuma posmā Krievijas Federācija bija ieņēmusi ap 15% no starptautiski atzītās Ukrainas teritorijas. OSCE, Ukrainas, kā arī daudzu pasaules valstu vadītāji jau pirms referendumu uzsākšanas ir tos nosodījuši un paziņojuši, ka neatzīs to rezultātus. Arī Latvijas Saeima nosodīja šos referendumus.

Atsauces 

Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
2022. gada referendumi
Jaunsaimniecība

Jaunsaimniecība bija neliela individuāla lauku saimniecība Latvijā, kas tika izveidota pēc 1920. g., agrārās reformas rezultātā. Jaunsaimniecības izmērā bija no 15 līdz 22 ha lauksaimniecībā izmantojamās zemes. Agrārās reformas rezultātā, no 1920. līdz 1937. gadam tika izveidots ap 54 tūkstoši jaunsaimniecību.

Jaunsaimniecībās galvenokārt dominēja roku darbs, lauki tika apstrādāti ar zirgiem, jo lauksaimniecībai vajadzīgo mašīnu iegāde neatmaksājās. Ļoti bieži jaunsaimniecību īpašniekiem trūka līdzekļu un aiz tā ka bieži šie cilvēki bija bez saimniekošanas pieredzes, tiem nepietika prasmes. Tāpēc jaunsaimniecības nespēja atmaksāt no valsts saņemtos aizdevumus un bieži nonāca ūtrupē.

Atsauces 

Lauksaimniecība Latvijā
Latvijas sabiedrība
Latvijas vēsture
Leivera kauss

Leivera kauss () ir starptautisks vīriešu tenisa turnīrs, kas notiek kopš 2017. gada slēgtos kortos starp Eiropas izlasi un Pasaules izlasi (pēdējā sastāv no ārpuseiropas valstu spēlētājiem). Katru gadu notiek divas nedēļas pēc ASV atklātā čempionāta noslēguma, un norises vieta katru gadu mainās. Spēlētāji saņem garantētas dalības izmaksas atkarībā no ranga, turklāt katrs uzvarētāju komandas dalībnieks saņem $250 000 naudas balvu. Turnīra rezultāti netiek ņemti vērā ATP reitinga aprēķinā.

Sacensībās piedalās seši Eiropas tenisisti un seši tenisisti, kas pārstāv pārējo pasauli. Trīs no sešiem spēlētājiem kvalificējas, pamatojoties uz viņu ATP vienspēļu rangu pirmdien pēc Francijas atklātā čempionāta jūnijā. Trīs ir "kapteiņa izvēles", par kurām tiek paziņots līdz ASV atklātā čempionāta sākumam augustā.

Trīs dienu laikā tiek aizvadītas 12 spēles (9 vienspēles un 3 dubultspēles), par uzvaru katrā pirmās dienas spēlē komanda saņem 1 punktu, katra uzvara otrās dienas spēlēs ir 2 punktu vērtība, trešajā dienā katra uzvara nes 3 punktus. Katram spēlētājam ir jāaizvada vismaz viena vienspēle un vismaz četriem no sešiem komandas dalībniekiem ir jāpiedalās dubultspēlēs. Visi mači tiek spēlēti līdz diviem uzvarētiem setiem, ja vajadzīgs trešais sets, tas tiek izspēlēts taibreika formātā līdz 10 punktiem. Ja mača noslēgumā rezultāts ir neizšķirts (12:12), uzvarētāju nosaka papildu dubultspēle, kurā piedalās jebkuri divi katras komandas dalībnieki.

Vēsture 
Turnīrs nosaukts leģendārā Austrālijas tenisista Roda Leivera vārdā, kurš tiek plaši uzskatīts par vienu no labākajiem spēlētājiem sporta vēsturē.

2017: Atklāšanas sacensības 
Pirmā Leivera kausa izcīņa notika Prāgā no 2017. gada 22. līdz 24. septembrim, O2 arēnā. Eiropas izlase uzvarēja Pasaules izlasi ar 15:9.

2018 
Otrā Leivera kausa izcīņa notika Čikāgā no 2018. gada 21. līdz 23. septembrim. Eiropas izlase uzvarēja Pasaules izlasi ar 13–8.

2019 
Trešā Leivera kausa izcīņa notika Ženēvā no 2019. gada 20. līdz 22. septembrim. Eiropas izlase uzvarēja Pasaules izlasi ar 13−11.

2021 
Ceturtā Leivera kausa izcīņa notika Bostonā no 2021. gada 24. līdz 26. septembrim. Sākotnēji tas bija paredzēts 2020. gada septembrī, taču COVID-19 pandēmijas dēļ tas tika atlikts, lai izvairītos no pārklāšanās ar 2020. gada Francijas atklāto čempionātu, kas arī tika pārcelts. Eiropas izlase uzvarēja Pasaules izlasi ar 14−1.

2022 

Piektā Leivera kausa izcīņa notika Londonā no 2022. gada 23. līdz 25. septembrim. Pirmo reizi Pasaules izlase pieveica Eiropas izlasi ar 13−8.

Šai turnīrā atzīmēja Rodžera Federera aizziešanu no profesionālā tenisa.

Skatīt arī 
 Deivisa kauss
 Hopmana kauss

Atsauces

Ārējās saites 

 

Tenisa turnīri
Džimijs Džonstons

Džeimss Konolijs Džonstons (, dzimis , miris ) bija skotu futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā, pārstāvējis Skotijas futbola izlasi.

Džonstons pārstāvēja Celtic komandu 13 gadus un bija daļa no tās komandas, kas uzvarēja 1966–67. gada Eiropas kausa sezonas finālā Lisabonā, kur tika pārspēta Internazionale. Viņš ir arī deviņkārtējs Skotijas čempions. 515 mačos Celtic komandas labā guvis 129 vārtus. 2002. gadā, kluba līdzjutēju balsojumā, Džonstons tika atzīts par visu laiku labāko Celtic futbolistu.

Skotijas futbola izlasi pārstāvējis no 1964. līdz 1974. gadam, 23 mačos gūstot 4 vārtus. Piedalījies 1974. gada FIFA Pasaules kausā. 1967. gadā finišējis trešajā vietā Ballon d'Or balsojumā. 2004. gadā viņš tika iekļauts Skotijas futbola slavas zālē.

Sasniegumi 
Celtic

 Skotijas Pirmā divīzija: 1965–66, 1966–67, 1967–68, 1968–69, 1969–70, 1970–71, 1971–72, 1972–73, 1973–74
 Skotijas kauss: 1966–67, 1970–71, 1971–72, 1973–74
 Skotijas Līgas kauss: 1965–66, 1966–67, 1968–69, 1969–70, 1974–75
 Eiropas kauss: 1966–67

Atsauces

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
2006. gadā mirušie
Skotijas futbolisti
Skotijas izlases futbolisti
Celtic F.C. spēlētāji
Sheffield United F.C. spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Skotijā dzimušie
Deniss Lo

Deniss Lo (, dzimis ) ir bijušais skotu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Skotijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis 1956. gadā Anglijas Otrās divīzijas komandā Huddersfield Town. 1960. gadā par aptuveni 55 tūkstošiem sterliņu mārciņu pievienojies Manchester City. Lo tur pavadīja vienu gadu un pievienojās Itālijas komandai Torino, pārejas summai sasniedzot 110 tūkstošus sterliņu mārciņu, kas bija lielākā summa, kas līdz šim tika samaksāta par britu futbolistu. Jau nākamgad pārspējis šo rekordu un par 115 tūkstošiem sterliņu mārciņu pārcēlies uz Manchester United.

Lo Manchester United komandā pavadīja 11 gadus un 404 mačos guva 237 vārtus. Pašlaik viņš ir trešais visu laiku rezultatīvākais Manchester United spēlētājs aiz Veina Rūnija un Bobija Čarltona. 1963–64. gada sezonā visos turnīros kopumā guvis 46 vārtus, kas vēljoprojām ir nepārspēts Manchester United rekords. Lo ir vienīgais skotu futbolists, kurš ir saņēmis Zelta bumbas balvu, izdarot to 1964. gadā. Divreiz kļuvis par Anglijas čempionu un vienreiz par Eiropas kausa uzvarētāju.

Skotijas futbola izlasi pārstāvējis no 1958. līdz 1974. gadam, 55 mačos gūstot 30 vārtus. Piedalījies 1974. gada FIFA Pasaules kausā. 2004. gadā, UEFA jubilejas apbalvojumu ietvaros, Skotijas Futbola asociācija izvēlējās Lo kā visu laiku labāko skotu futbolistu.

Sasniegumi 
Manchester United

 Anglijas Pirmā divīzija: 1964–65, 1966–67
 FA kauss: 1962–63
 FA Charity Shield: 1965, 1967
 Eiropas kauss: 1967–68

Individuālie sasniegumi

 Zelta bumba: 1964
 Eiropas kausa labākais vārtu guvējs: 1968–69

Ārējās saites 

1940. gadā dzimušie
Skotijas futbolisti
Skotijas izlases futbolisti
Huddersfield Town A.F.C. spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Torino F.C. spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Skotijā dzimušie
Zelta bumbas ieguvēji
Rūds Gēlss

Rūds Gēlss (, dzimis ) ir bijušais nīderlandiešu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Ar Feijenoord komandu 1969. gadā uzvarējis Eredivisie čempionātā, kā arī uzvarējis 1969–70. gada Eiropas kausa sezonā. Otro reizi par Nīderlandes čempionu kļuvis 1977. gadā ar Ajax. Club Brugge rindās 1973. gadā kļuvis arī par Beļģijas čempionu. Piecas reizes kļuvis par Eredivisie sezonas labāko vārtu guvēju.

Nīderlandes futbola izlasi pārstāvējis no 1974. līdz 1981. gadam, 20 mačos gūstot 11 vārtus.

Sasniegumi 
Feijenoord

 Eredivisie: 1968–69
 Nīderlandes kauss: 1968–69
 Eiropas kauss: 1969–70

Club Brugge

 Beļģijas Pirmā divīzija: 1972–73

Ajax

 Eredivisie: 1976–77

Anderlecht

 UEFA Superkauss: 1978

Individuālie sasniegumi

 Eredivisie labākais vārtu guvējs: 1974–75, 1975–76, 1976–77, 1977–78, 1980–81
 UEFA kausa labākais vārtu guvējs: 1975–76

Ārējās saites 

1948. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Club Brugge KV spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Briseles "Anderlecht" spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1976. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ziemeļholandē dzimušie
Widerøe

Widerøes Flyveselskap AS, pazīstama kā Widerøe, ir 1934. gadā dibināta Norvēģijas lidsabiedrība. Tās galvenā mītne atrodas Norvēģijas ziemeļos Būdē un ir lielākā Skandināvijas reģionālā aviosabiedrība. Nodrošina aviopārvadājumus uz vairāk nekā 40 vietām Norvēģijā un ārvalstīs. Uzņēmumu 1934. gadā dibināja norvēģu aviators Vigo Viderē (Viggo Widerøe). Kopš 2016. gada uzņēmums pieder norvēģu kompānijai Torghatten ASA.

Ārējās saites 
 
 
 

Norvēģijas uzņēmumi
Norvēģijas lidsabiedrības
Juris Monvīds Skalbergs

Juris Monvīds Skalbergs (1935–2022) bija latviešu modernisma arhitekts. Projektēšanas institūta “Agroprojekts”  galvenais arhitekts (1975–1991).

Baltijas Arhitektu savienības (BAUA) prezidents.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1935. gada 11. jūnijā. 1960. gadā absolvēja studijas Rīgas Politehniskā institūta Celtniecības fakultātes Arhitektūras nodaļā un strādāja Latvijas PSR Kultūras ministrijas celtniecības, restaurācijas projektēšanas uzņēmumos (1960-1975). Projektēja Rīgas pareizticīgo katedrāles pārbūvi par Zinību namu (1964), kinoteātri "Blāzma" (1964), Rīgas Krievu drāmas teātra rekonstrukciju (1967), muzikālo klubu "Allegro" (1970) u.c. Projektēja Viļa Lāča pieminekli Rīgas Meža kapos (tēlnieks Aivars Gulbis, 1974). 

1975. gadā Skalbergs kļuva par projektēšanas institūta “Agroprojekts/Latgiprokolhozstroj” galveno arhitektu, projektēja Rendas administratīvās ēkas (1987), apvienības "Lauku celtnieks" tehniskā centra ēku Peldu ielā Vecrīgā (1987), institūta "Agroprojekts" ēku Maskavas ielā (1988), kā arī saliekamu ūdenstorni lauku ciemiem.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Juris Monvīds Skalbergs bija Baltijas Arhitektu savienības (BAUA) prezidents, 1993. gadā panāca tās uzņemšanu Starptautiskajā Arhitektu savienībā (UIA). Līdztekus vadīja projektēšanas biroju “Arbi”, vēlāk bija SIA “ JS & Partneri” valdes priekšsēdētājs.
Projektēja kultūras pils "Ziemeļblāzma" pārbūvi un skatu torņa rekonstrukciju (2011–2013).
2015. gadā Latvijas Arhitektūras muzejā notika izstāde "Juris Monvīds Skalbergs. Starp modernismu un postmodernismu."
Miris 2022. gada 3. augustā.

Balvas 
 Latvijas PSR Ministru Padomes prēmija (1989) par Lodes ciema sabiedriskā centra projektēšanu (kopā ar Ivaru Martinsonu) 
 J.F. Baumaņa prēmija, Būvindustrijas Lielā balva

Literatūra 
 Jānis Lejnieks. Juris Monvīds Skalbergs, Divkāršais kūlenis. Modernisms – Postmodernisms. Rīga: 2018.

Atsauces

Ārējās saites 
 Jura Skalberga arhitektūras izstāde 

Latvijas arhitekti
Rīgas Politehniskā institūta absolventi
Luīze Rādeke

Luīze Rādeke (, dzimusi , mirusi ) bija vācu operdziedātāja (soprāns). No 1876. gada dzīvoja Latvijā pie Kokneses.

Mācījusies pie Matildes Markēzi (Mathilde Marchesi) Ķelnes konservatorijā. 1867. gadā debitēja Ķelnes operā Agates lomā Kārļa Maria fon Vēbera operā "Burvju strēlnieks". No 1873. līdz 1876. gadam bija Minhenes Nacionālā teātra soliste, kur guva ievērību ar Riharda Vāgnera operu izpildījumu, uzstājoties arī privāti karalim Ludvigam II. 1876. gadā Luīze Rādeke apprecējās ar baronu fon Brimmeru un pārcēlās uz dzīvi Vidzemē, apmetoties Mežamuižā pie Kokneses (Gut Löwenruh, mūsdienās šeit atrodas viesu nams Kalnavoti). Kopš ši laika viņa uzstājās tikai labdarības pasākumos un pasniedza privātstundas. Mirusi Tartu 1916. gadā.

Ārējās saites 
Luīze Rādeke Baltisches biografisches Lexikon digital 
Luīze Rādeke Bayerischen Musiker-Lexikon Online
Ekšu pilskalns

Ekšu pilskalns (arī Pilskolns, Piļskolns, ) atrodas Latgalē, Krāslavas novada Skaistas pagastā, uz ziemeļiem no Stirna ezera. Pilskalnu plašāk 1942. gadā aprakstīja Arveds Gusars.

Daļēji ar kokiem noaugušais pilskalns ir ziemeļu — dienvidu virzienā orientēts 20 metrus augsts kalns. Pilskalna plakums — 70 x 30 metrus liels. Ziemeļu nogāze ir īpaši stāva, bet dienvidu un dienvidrietumu pusē ir terases. Kultūrslānis 0,2 — 0,3 metrus biezs, nogāzēs izteiktāks. Pilskalna dienvidaustrumu pakājē — apmetnes vieta. Pilskalnā atrastās keramikas lauskas ļauj pieminekli attiecināt uz 1. gadu tūkstoti p.m.ē. līdz 1. gadu tūkstoti m.ē.

Atsauces 

Skaistas pagasts
Pilskalni Krāslavas novadā
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Augstienes iela (Rīga)

Augstienes iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Berģu apkaimē. Tā sākaskrustojumā ar Madaru ielu, pagriežas pa 90 grādiem un beidzas krustojumā ar Mākoņu ielu. Kopējais ielas garums ir 636 metri un tai nav seguma. Izveidota 1974. gadā un kopš tiem laikiem ielas nosaukums netika mainīts. Ielā ir savrupmāju apbūve.

Ielu savienojumi 
Augstienes iela ir savienota ar šādām ielām:
 Madaru iela (T veida krustojums)
 Lejasciema iela
 Cīnītāju iela (T veida krustojums)
 Mākoņu iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Vidzemes priekšpilsēta
 Berģi

Atsauces 

Ielas Berģos
Vidzemes priekšpilsēta
Atmiņas par slepkavību

"Atmiņas par slepkavību" (; Sarinui chueok) ir 2003. gada Dienvidkorejas krimināltrillera filma, kuras režisors ir Pons Čunho. Filmā galvenās lomas atveido Sons Kanho, Kims Sangens, Kims Roiha un Paks Nosiks.

Filma ir balstīta uz patiesu stāstu par pirmajām apstiprinātajām sērijveida slepkavībām Dienvidkorejā, kas notika laika posmā no 1986. līdz 1991. gadam. Filma stāsta par diviem detektīviem, kas mēģina atrast vainīgo.

"Atmiņas par slepkavību" pirmizrāde notika . Tā bija otrā Pona Čunho režisētā filma pēc Barking Dogs Never Bite (2000). Filma saņēma plašu kritiķu atzinību, īpaši izceļot filmas atmosfēru, kinematogrāfiju, montāžu, mūziku, Sona aktierspēli, kā arī Pona Čunho režiju un scenāriju. Filma kopumā saņēma 30 dažādas balvas un nominācijas un tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām Dienvidkorejas filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

2003. gada filmas
Dienvidkorejas filmas
Ūve Kindvals

Bengts Ūve Kindvals (, dzimis ) ir bijušais zviedru futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Zviedrijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis dzimtās pilsētas Noršēpingas komandā IFK Norrköping. 1966. gadā pievienojies Nīderlandes komandai Feyenoord. 1969–70. gada Eiropas kausa sezonas finālā pret Celtic Kindvals 117. minūtē guva Feyenoord komandai uzvaras vārtus, atnesot komandai pirmo un pagaidām vienīgo Eiropas spēcīgākā klubu turnīra trofeju. Divas reizes kļuvis arī par Eredivisie čempionu. Trīs reizes kļuvis par līgas labāko vārtu guvēju. 1971. gadā atgriezies IFK Norrköping, bet savu karjeru noslēdzis IFK Göteborg.

Zviedrijas futbola izlasi pārstāvējis no 1965. līdz 1974. gadam, 43 mačos gūstot 16 vārtus. Piedalījies 1970. un 1974. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
IFK Norrköping

 Allsvenskan: 1962, 1963

Feyenoord

 Eredivisie: 1968–69, 1970–71
 Nīderlandes kauss: 1968–69
 Eiropas kauss: 1969–70
 Starpkontinentālais kauss: 1970
 UEFA Intertoto kauss: 1967, 1968

Individuālie sasniegumi

 Zviedrijas gada futbolists: 1966
 Allsvenskan labākais vārtu guvējs: 1966
 Eredivisie labākais vārtu guvējs: 1967–68, 1968–69, 1970–71

Ārējās saites 

1943. gadā dzimušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Esterjētlandes lēnē dzimušie
Tarčīzjo Burničs

Tarčīzjo Burničs (, dzimis , miris ) bija Itālijas futbolists un futbola treneris, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Udinese, Juventus, Palermo, Internazionale un SSC Napoli. Vislabāk pazīstams no laika Internazionale komandā, kur pavadījis 12 gadus. Tur viņš izcīnīja četrus Itālijas A sērijas čempionu titulus, divus Eiropas kausus un divus Starpkontinentālos kausus.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1963. līdz 1974. gadam, 66 mačos gūstot 2 vārtus. Piedalījies 1960. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur Itālija ieguva ceturto vietu. Piedalījies arī 1966., 1970. un 1974. gada FIFA Pasaules kausā. Bijis daļa no komandas, kas pirmo reizi kļuva par Eiropas čempioniem, uzvarot 1968. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Juventus

 Itālijas A sērija: 1960–61

Internazionale

 Itālijas A sērija: 1962–63, 1964–65, 1965–66, 1970–71
 Eiropas kauss: 1963–64, 1964–65
 Starpkontinentālais kauss: 1964, 1965

Napoli

 Itālijas kauss: 1975–76

Itālija

 Eiropas čempionāts: 1968

Ārējās saites 

1939. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Itālijas futbola treneri
Udinese Calcio spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Palermo FC spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1968. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Friuli-Venēcijā Džūlijā dzimušie
Enriko Albertozi

Enriko Albertozi (, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem itāļu vārtsargiem, viņš aizvadīja veiksmīgu karjeru, izcīnot trofejas ar Fiorentina, Cagliari un AC Milan komandām.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1961. līdz 1974. gadam, kopumā aizvadot 34 mačus. Bijis daļa no komandas, kas uzvarēja 1968. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1962., 1966., 1970. un 1974. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Fiorentina

 Itālijas kauss: 1960–61, 1965–66
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1960–61

Cagliari

 Itālijas A sērija: 1969–70

AC Milan

 Itālijas A sērija: 1978–79
 Itālijas kauss: 1976–77

Itālija

 Eiropas čempionāts: 1968

Ārējās saites 

1939. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
ACF Fiorentina spēlētāji
Cagliari Calcio spēlētāji
AC Milan spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1968. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Futbola vārtsargi
Toskānā dzimušie
Kapmirtes

Kapmirtes () ir oleandru dzimtas augu ģints, kura savvaļā ir sastopama Eiropā, Āfrikas ziemeļrietumos un Āzijas dienvidrietumos.

Sugas 
Ģintī ir akceptētas šādas sugas:

 Vinca difformis Pourr. – Azoru salas, Vidusjūras rietumu un centrālā daļa
 Vinca erecta Regel & Schmalh. – Afganistāna, Kirgizstāna, Tadžikistāna, Uzbekistāna
 Vinca herbacea Waldst. & Kit. – Centrāleiropa, Austrumeiropa un Dienvidaustrumeiropa; Tuvie Austrumi
 Vinca major L. – Dienvideiropa, Turcija, Sīrija, Kaukāzs; ievests un reģistrēts Jaunzēlandē, Kalifornijā, Britu salās, Centrāleiropā, Ukrainā, Ziemeļāfrikā, Dienvidķīnijā, Kanāriju salās, Madeirā, Ziemeļamerikā, Meksikā, Kolumbijā, Venecuēlā, Peru, Kostarikā, Gvatemalā.
 Mazā kapmirte (Vinca minor) L. – centrālā un dienvidaustrumeiropa, Ukraina, Kaukāzs; ievests un reģistrēts Britu salās, Skandināvijā, Portugālē, Turcijā, Ķīnas dienvidos, Ziemeļamerikā, Jaunzēlandē, Latvijā
 Vinca soneri Koyuncu – Turcija
 Vinca ispartensis Koyuncu & Ekşi – Turcija

Galerija

Atsauces 

Kapmirtes
Oleandru dzimta
Ainārs Vilciņš

Ainārs Vilciņš (dzimis , Ogrē) ir latviešu politiķis, uzņēmējs, atslēdznieks skijoringists un 13. Saeimas deputāts (mandāts apstiprināts, jo mūžībā devās deputāts Aldis Blumbergs). Darbojas Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā.

13. Saeimā Ainārs Vilciņš ievēlēts no politiskās partijas KPV LV saraksta Vidzemes vēlēšanu apgabalā, pašlaik pārstāv partiju Suverēnā vara. Ainārs Vilciņš ieguvis vidējo profesionālo izglītību Ogres 32. pilsētas profesionāli tehniskā vidusskolā autoatslēdznieka, autoceltņa vadītāja profesijā. Ainārs Vilciņš nodarbojas ar uzņēmējdarbību un ir valdes loceklis, SIA "YOURTIME", Biedrība "L.A.M.A.", Latvijas Skijoringa federācijā.

Atsauces 

1966. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
13. Saeimas deputāti
Ogrē dzimušie
Santalkoku dzimta

Santalkoku dzimta () ir plaši izplatīta augu dzimta santalu rindā, kura sevī ietver vairākas mazu koku, krūmu, daudzgadīgu augu un epifītisku augu sugas, kas, tāpat kā citi dzimtas pārstāvji, daļēji parazitē uz citiem augiem. Daļa no ģintīm iepriekš tika klasificētas citās dzimtās, piemēram lorantu dzimtā (Loranthaceae) tika klasificētas ģintis Viscum, Arceuthobium, un Phoradendron, bet 2003. gadā publicētajā APG III sistēmas klasifikācijā santalkoku dzimta tika pārstrukturizēja - tagad tā satur aptuveni 1000 sugas un 43 ģintis.

Klasifikācija 
Saskaņā ar 2003. gada APG III sistēmu (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma), santalkoku dzimtā ir šādas ģintis:

 Acanthosyris
 Amphorogyne
 Anthobolus
 Antidaphne
 Arceuthobium
 Buckleya
 Cervantesia Ruiz & Pavón
 Choretrum R.Br.
 Cladomyza
 Comandra Nutt.
 Daenikera
 Dendromyza
 Dendrophthora
 Dendrotrophe
 Dufrenoya
 Elaphanthera
 Eubrachion
 Exocarpos Pers.
 Geocaulon
 Ginalloa
 Henslowia
 Jodina
 Korthalsella Tiegh.
 Kunkeliella
 Lepidoceras
 Leptomeria
 Mida
 Myoschilos
 Nanodea
 Nestronia
 Notothixos
 Okoubaka Pellegr. & Normand
 Omphacomeria
 Osyridicarpos
 Osyris
 Phacellaria
 Phoradendron Nutt.
 Pilgerina Z.S.Rogers, Nickrent & Malécot
 Pyrularia
 Rhoiacarpos
 Santalum L.
 Scleropyrum
 Spirogardnera
 Staufferia
 Thesidium
 Thesium L.
 Viscum L. - āmuļi

Ārējās saites

Galerija

Atsauces 

Santalu rinda
Santalkoku dzimta
XXXTentacion diskogrāfija

XXXTentacion bija amerikāņu reperis un dziedātājs, kurš izdeva četrus studijas albumus (no kuriem divi bija pēcnāves izdevumi), divus miksteipus, četrus kopīgus miksteipus (viens no tiem bija pēcnāves izdevums), septiņas izvērstas lugas un 28 singlus (tostarp astoņus kā mākslinieks ). 2018. gada jūnijā viņš Amerikas Savienotajās Valstīs pārdeva vairāk nekā 25 miljonus albumam līdzvērtīgu vienību. Amerikas Ierakstu industrijas asociācija (RIAA) XXXTentacion saņēma balvu par vairāk nekā 20 miljonu ierakstu pārdošanu. 2020. gada oktobrī viņš Amerikas Savienotajās Valstīs ir pārdevis vairāk nekā 60 miljonus ierakstu.

XXXTentacion savu pirmo dziesmu "News/Flock" izdeva 2013. gada jūnijā vietnē SoundCloud. Viņa pirmais oficiālais miksteips XXX (Unmastered) tika izdots 2014. gada 5. martā, taču daudzi ieraksti vēlāk tika izdzēsti, un daži vēl nav atklāti. "Ice Hotel" ir pirmais projekts, kas tika darīts pieejams sabiedrībai. 2015. un 2016. gadā viņš izdeva dažādus miksteipus un EP. Šajā laikā viņš izlaida vairākus EP, tostarp "ItWillBeAllOverSoon" un "Red Light District", taču vēlāk tie tika dzēsti un izņemti metāllūžņos, un atlasītās dziesmas no izņemtajiem EP parādījās vēlākos projektos. 2015. gada decembrī XXXTentacion izdeva savu izrāvienu singlu “Look At Me!”, kas saņēma miljoniem atskaņojumu vietnē SoundCloud, pirms tas tika atkārtoti izdots Empire Distribution 2017. gada februārī. Singls sasniedza 34. vietu Billboard Hot 100. Tas notika vēlāk. RIAA sertificēts ar platīnu. Tā paša gada maijā viņš izdeva savu pirmo komerciālo miksteipu "Revenge", kas Billboard 200 topā ieņēma 28. vietu.

Viņa debijas studijas albums "17" tika izdots 2017. gada 25. augustā un debitēja Billboard 200 otrajā vietā. Albums radīja trīs singlus: zelta sertifikātu "Revenge" un 5x platīna "Jocelyn Flores" un 6x. platīna "Fuck Love". 2017. gada decembrī viņš izdeva savu septīto EP A Ghetto Christmas Carol. Viņa otrais studijas albums "?" tika izlaists 2018. gada martā un debitēja Billboard 200 pirmajā vietā. Albums radīja trīs singlus: "SAD!", sertificēts Diamond, "changes" un "Moonlight", ko attiecīgi 3 platīna un 6 platīna statuss ieguvis. RIAA. Tikai biedriem, sēj. 4 iznāca 2019. gada 23. janvārī, datumā, kurā būtu viņa 21 dzimšanas diena.

Albumi

Studijas albumi

Komplikācijas albumi

Miksteipi

Kopdarba miksteipi

EPs 

Diskogrāfijas
Dmitrijs Peteļins

Dmitrijs Peteļins (Дмитрий Александрович Петелин; dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, inženieris.

Biogrāfija 
Dmitrijs Peteļins piedzima 1983. gada 10. jūlijā Kostanajas pilsētā, Kazahstānas PSR (tagad Kazahstānas Republika), kur viņa vecāki (māte bija skolotāja, tēvs — inženieris) pārcēlās no Galējiem Ziemeļiem. No 1990. līdz 1992.gadam viņš mācījās Sahas Republikas (Jakutijas) Udačnijas pilsētas 24. skolā, No 1992. līdz 1997.gadam Peteļins mācījās Družbinskas vidusskolā. 2000. gadā viņš absolvēja Kustanai Tehniski ekonomisko liceju. Pēc tam viņš iestājās Dienvidurāla Valsts universitātes Aerokosmiskajā fakultātē. 2006. gadā viņš ieguva inženiera diplomu lidmašīnu un helikopteru specialitātē.

Dmitrijs Peteļins strādāja uzņēmumā NIK lidmašīnu projektēšanas nodaļā par 3. kategorijas konstruktoru. Viņš nodarbojās ar Boeing 747, Boeing 777, Boeing 787, Boeing 787 Dreamliner un citu lidmašīnu konstrukcijas elementu inženierijas un stiprības aprēķiniem. Bija komandējumos uz Sietlu.

2012. gadā Peteļins pieteicās atklātajā konkursā, lai iekļūtu Krievijas kosmonautu vienībā. 8. oktobrī viņu apstiprināja par kosmonautu kandidātu, un 26. oktobrī Peteļins tika uzņemts kosmonautu vienībā. 2014. gada 6. jūnijā viņš pabeidza vispārējos kosmonautu sagatavošanas kursus, un 16. jūnijā viņam piešķīra kosmonauta izmēģinātāja kvalifikāciju.

2020. gada 3. novembrī Dmitrijs Peteļins tika apstiprināts par kosmosa kuģa Sojuz MS-18 dublieru apkalpes lidojuma inženieri, un līdz ar to Sojuz MS-19 pamatapkalpes 2. bortinženieri.
2021. gada februārī Peteļina vieta Sojuz MS-19 tika atdota ASV pārstāvim.
2021. gada vasarā Peteļins sāka gatavoties lidojumam ar kosmosa kuģi Sojuz MS-22, un bija Sojuz MS-21 dublieru apkalpē.

Dmitrija Peteļina pirmais kosmiskais lidojums sākās 2022. gada 21. septembrī, esot kosmosa kuģa Sojuz MS-22 lidojuma inženierim. Starptautiskajā kosmosa stacijā 67.  un 68. ekspedīcijā viņš bija lidojuma inženieris.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums

Ārējās saites 

 Biogrāfija Kosmonautu sagatavošans centrs
 Biogrāfija astronaut.ru, 

Krievijas kosmonauti
Andris Vilks (politiķis, 1956)

Andris Vilks (dzimis 1962. gadā Rīgā) ir latviešu politiķis, 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Nacionālās apvienības saraksta. Mandāts apstiprināts uz laiku, kamēr ministra pienākumus pilda deputāti Dzintars Rasnačs un Dace Melbārde. 2015. gada 25. februārī Andris Vilks paziņojis par deputāta mandāta nolikšanu, sakarā ar to, ka alkohola reibumā sarīkoja nekārtības Gaiļezera slimnīcā Rīgā. Andris Vilks 2015. gada 19. februāra vakarā atrasts uz ielas, iespējams, alkohola reibumā. Vilks agresīvi uzvedies gan ātrās palīdzības automašīnā, gan Gaiļezera slimnīcā, tādēļ vajadzējis pieaicināt kārtības sargus.

Vienlaikus Vilks apgalvoja, ka  plašsaziņas līdzekļos izskanējusī informācija “neatbilst patiesībai”, jo “tur bija sabiezinātas krāsas”. Pēc viņa teiktā, nebija nekādu nekārtību. “Kāda var būt agresija, ja tu tikko esi dabūjis ar dzelzs durvīm pa galvu?” retoriski vaicāja politiķis, sīkāk nepaskaidrojot. “Esmu pieņēmis lēmumu brīvprātīgi nolikt Saeimas deputāta mandātu, lai nemestu ēnu uz nacionālo apvienību,” norādīja Vilks, piebilzdams, ka iesniegumu par mandāta nolikšanu jau ir uzrakstījis.

Atsauces 

1962. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Cēsīs dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas Universitātes absolventi
Vasaras jānītis

Vasaras jānītis () ir kurvjziežu dzimtas suga. Tās dabiskais izcelsmes areāls ir Ziemeļamerikā, taču kopš 18. gs. šī suga ir ieviesusies Centrāleiropā un turpinājusi izplatīties citviet.

Latvijā vasaras jānītis ir rets adventīvs (ievazāts) augs. Dažviet lokāli var būt diezgan masveidīgs. Iespējams, tā sastopamība valstī palielinās un variē pa gadiem. 

Dažāda lieluma grupas aug nezālienēs, ceļmalās un gar dzelzceļiem.

Apraksts 
Vasaras jānītis ir divgadīgs, 40-120 (dažreiz 180) cm garš lakstaugs ar stāvu, augšdaļā zarojošu stublāju.  Stublājs un lapas ir ar matiņiem. Lapu forma ir no iegareni olveidīgas līdz lancetiskas, tās ir 5-9 cm garas un 1,5-4 cm platas; to mala ir lielzāģzobaina vai gluda (augšējām lapām). Ziedu kurvīši ir 1,5-2 cm plati un ir izvietoti vairogveidīgās ziedkopās stublāja un zaru galā. Parasti sānzari mazliet garāki nekā centrālais stublājs. Kurvīšu daudz, to ārmalā gaišvioleti vai balti mēlziedi, centrā dzelteni stobrziedi. Mēlziedi apmēram divreiz garāki nekā stobrziedi. Vīkallapas apmatotas, jumstiņveidīgi vairākās rindās. Auglis ir aptuveni 0,2 cm garš, apmatots sēklenis. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces 

Jānīši
Latvijas flora
Maltuves iela (Rīga)

Maltuves iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Berģu apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Berģu ielu un beidzas krustojumā ar Upesciema ielu. Kopējais ielas garums ir 172 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu, daļēji ir bez seguma. Izveidota 1974. gadā un kopš tiem laikiem ielas nosaukums netika mainīts. Ielā ir savrupmāju apbūve

Ielu savienojumi 
Maltuves iela ir savienota ar šādām ielām:
 Berģu iela (T veida krustojums)
 Purva skvērs (T veida krustojums)
 Upesciema iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Vidzemes priekšpilsēta
 Berģi

Atsauces 

Ielas Berģos
Vidzemes priekšpilsēta
Ferencs Bene

Ferencs Bene (, dzimis , miris ) bija ungāru futbolists un futbola treneris. Spēlējis uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Ungārijas futbola izlasi.

Visu savu karjeru aizvadījis Ungārijas komandā Újpesti Dózsa, kur viņš 417 mačos guva 303 vārtus.

Ungārijas futbola izlasi pārstāvējis no 1962. līdz 1979. gadam, 76 mačos gūstot 36 vārtus. Ar izlasi izcīnījis zelta medaļu 1964. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur viņš kļuva par turnīra rezultatīvāko spēlētāju, 5 mačos gūstot 12 vārtus. Piedalījies arī 1966. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1964. un 1972. gada Eiropas čempionātā.

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
2006. gadā mirušie
Ungārijas futbolisti
Ungārijas izlases futbolisti
Ungārijas futbola treneri
1964. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
1964. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1972. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Šomoģas meģē dzimušie
Leonīds Pasečņiks

Leonīds Pasečņiks jeb Leonīds Pasičniks (, dzimis 1970. gada 15. martā) ir ukraiņu drošības dienestu darbinieks, Luhanskas tautas republikas līderis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1970. gadā Luhanskā (tolaik Vorošilovgradā), 1975. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Magadanā. Pēc atgriešanās Ukrainā iestājās Doneckas militāri politiskajā augstskolā (Донецьке вище військово-політичне училище), pēc studiju beigšanas strādāja Ukrainas drošības dienesta Luhanskas apgabala kontrabandas apkarošanas vienības vadītāju. 2007. gadā apakšpulkvedis Pasečņiks saņēma medaļu no Ukrainas prezidenta Viktora Juščenko.

Eiromaidana laikā 2014. gadā Pasečņiks nostājās prokrievisko separātistu pusē un kļuva par pašpasludinātās Luhanskas Tautas Republikas (LTR) valsts drošības ministru.
2017. gada 21. novembrī pēc LTR vadītāja Igora Plotņicka atcelšanas Pasečniku iecēla par vadītāja pienākumu izpildītāju.
2021. gada 6. decembrī Pasečņiks kļuva par Krievijas valdošās partijas "Vienotā Krievija" biedru.
2022. gada 21. februārī Leonīds Pasečņiks kopā ar DTR vadītāju Denisu Pušiļinu aicināja Krievijas prezidentu Putinu atzīt LTR un DTR neatkarību.
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā 2022. gada 27. martā Pasečņiks paziņoja, ka Luhanskas Tautas Republikā tuvākajā laikā varētu notikt referendums par pievienošanos Krievijas Federācijai.
20. septembrī Leonīds Pasečņiks un Deniss Pušiļins paziņoja, ka referendumu rīkos 23.-27. septembrī.

Atsauces 

Donbasa karš
Kanādas jānītis

Kanādas jānītis () ir kurvjziežu dzimtas suga, kuras sākotnējais izplatības areāls ir Ziemeļamerikā, taču augs ir plaši ieviesies citos kontinentos. Latvijā Kanādas jānītis ir bieži sastopams visā valsts teritorijā - atsevišķi eksemplāri un grupas aug dārzos, nezālienēs, atmatās, sausos priežu mežos pilsētu tuvumā, kā arī ceļu un dzelzceļu malās.

Apraksts 
Kanādas jānītis ir viengadīgs 20-120 cm garš lakstaugs ar stāvu, apmatotu stublāju, kurš zaro ziedkopā. Lapas ir apmatotas, uz stublāja izvietotas blīvi līdz pat galotnei un pamīšus. Tās ir lineāras vai lancetiskas, 3-10 cm garas un 0,2-1 cm platas. Lapas gals smails vai strups, mala gluda, dažreiz tuvu plātnes galam 1-3 zobiņi, pamats ķīļveidīgs, pakāpeniski sašaurināts kātā. Augšējās lapas ir sēdošas. Ziedu ir kurvīši sīki, 0,2-0,5 cm plati, izvietoti blīvās, skarveidīgās ziedkopās uz daudziem zariem, sākot no stublāja vidus. Vīkala lapas gandrīz lineāras, plēvjainas. Kurvīša ziedgultne ir kaila. Sievišķie mēlziedi dzeltenīgi balti, kurvīša ārmalā, stāvi, mazliet garāki nekā kurvīša centrā esošie dzeltenie divdzimumu stobrziedi. Kausmatiņi pelēkbalti, manāmi garāki nekā auglis - sēklenis. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Jānīši
Latvijas flora
Sliktais leitnants

"Sliktais leitnants" () ir 1992. gada ASV neo-noir kriminālfilma, kuras režisors ir Abels Ferrara. Filmā galveno lomu atveido Hārvijs Keitels.

Filma stāsta par korumpētu Ņujorkas detektīvu ar nopietnām narkotiku un azartspēļu atkarībām, kurš izmeklē jaunas mūķenes izvarošanu.

Filmas "Sliktais leitnants" pirmizrāde notika . To izrādīja arī 1992. gada Kannu kinofestivāla Un Certain Regard sadaļā. 2009. gadā iznāca ar stāstījumu nesaistīts turpinājums "Sliktais policists" (Bad Lieutenant: Port of Call New Orleans), kuras režisors ir Verners Hercogs un galveno lomu attēlo Nikolass Keidžs.

Atsauces

Ārējās saites 

ASV filmas
1992. gada filmas
Drāmas
Alans Bols

Alans Džeimss Bols (, dzimis , miris ) bija Anglijas futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks.

Savā 22 gadus ilgajā spēlētāja karjerā pārstāvējis vairākas komandas ne tikai Anglijā, bet arī Dienvidāfrikā, ASV, Kanādā, Austrālijā un Hongkongā. Ar Everton komandu 1970. gadā kļuvis par Anglijas čempionu.

Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1965. līdz 1975. gadam, kopumā 72 mačos gūstot 8 vārtus. Viņš bija jaunākais komandas spēlētājs, kad Anglijas izlase uzvarēja 1966. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1970. gada FIFA Pasaules kausā un 1968. gada Eiropas čempionātā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Augstākajā līgā vadījis Portsmouth, Southampton un Manchester City.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Everton

 Anglijas Pirmā divīzija: 1969–70
 FA Charity Shield: 1970

Anglija

 FIFA Pasaules kauss: 1966

Ārējās saites 

1945. gadā dzimušie
2007. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbola treneri
Blackpool F.C. spēlētāji
Everton F.C. spēlētāji
Arsenal FC spēlētāji
Southampton FC spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1968. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Lankašīrā dzimušie
Izskatīgais jānītis

Izskatīgais jānītis () ir kurvjziežu dzimtas suga, kura ir sastopama arktiskos un kalnu reģionos cirkupolāros apvidos. Bieži to klasificē kā vienu no daudzajām asā jānīša (Erigeron acris) pasugām - Erigeron acris ssp. politus.

Latvijā šī suga ir uzskatāma par ļoti retu un adventīvu. Latvija atrodas tālu dienvidos no sugas vienlaidu izplatības apvidiem Skandināvijas kalnos.

Apraksts 
Izskatīgais jānītis ir divgadīgs, 10-60 cm garš lakstaugs ar stāvu, zarainu un blīvi apmatotu stublāju. Lapas ir kopumā kailas - tikai mala ir apmatota, lancetiskas, 3-8 cm garas un 0,5-1 cm platas, mala gluda, gals strups, uz stublāja izvietotas pamīšus un sēdošas. Ziedkopa: pa vienam kurvītim garos ziednešos izplestā ķekarā stublāja un zaru galā. Kurvīši ir lieli (1,5-2 cm plati). Divdzimumu mēlziedi ir izvietoti divās rindās (iekšējā rindā dažreiz ir sievišķie mēlziedi), violeti sārti, manāmi garāki nekā stobrziedi. Vīkals klāts ar īsiem dziedzermatiņiem. Kurvīša centrā dzelteni sievišķie stobrziedi. Auglis ir 0,2 cm garš sēklenis. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces 

Jānīši
Latvijas flora
Jānīši

Jānīši () ir kurvjziežu dzimtas ģints, kura ir tuvi radniecīga ar mārpuķītēm (Bellis). Ģintij ir kosmopolītiska izplatība - tā ir sastopama sausos, kalnainos apgabalos un pļavās; vislielākā sugu daudzveidība ir sastopama Ziemeļamerikā.

Ekoloģija 
Jānīšu sugas uzturā izmanto dažu zvīņspārņu kāpuri, tostarp Bucculatrix angustata, Coleophora squamosella (kas barojas tikai ar aso jānīti (Erigeron acris)), Schinia intermontana, Schinia obscurata (abas arī barojas tikai un vienīgi ar jānīšu sugām), Schinia sexata (kas barojas tikai ar Erigeron glabellus) un Schinia villosa.

Sugas 
Jānīšu ģintī ietilpst aptuveni 460 augu sugas. Latvijā ir sastopamas šādas jānīšu sugas:

 Asais jānītis (Erigeron acris)
 Izskatīgais jānītis (Erigeron politus)
 Kanādas jānītis (Erigeron canadensis)
 Vasaras jānītis (Erigeron annuus)

Atsauces 

Jānīši
Kurvjziežu dzimta
Uniangas ezeri

Uniangas ezeri () ir ezeru grupas Čadas ziemeļos, Sahāras tuksnesī. 2012. gadā šie ezeri tika iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Grupas veido 18 ezeri, kuru kopējā platība ir apmēram 20 km2. Ezeriem ir dažāds izmērs un dziļums, atšķirīgs ķīmiskais sastāvs un ūdens krāsa. Reģionā  faktiski nav nokrišņu, tāpēc tie barojas no gruntsūdens. Kaut arī no ezeru virsmas ir ievērojama iztvaikošana, daudzi no tiem ir saldūdens. Ģeogrāfiski tie iedalās trīs grupās - Uniangas-Kēbira grupa (vislielākie ezeri), Montro ezers (30 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Uniangas-Kēbira grupas) un Uniangas-Sērira grupa (45-60 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Uniangas-Kēbira grupas).

Ārējās saites 

Čadas ezeri
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Čadā
Veismaņi (Vaives pagasts)

Veismaņi (agrāk arī Veismaņu muiža) ir ciems Cēsu novada Vaives pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Dzeņupītes upes krastā. Ciems izveidojies bijušās Veismaņu muižas (Weissenstein) centrā.

Atsauces
Krēslas iela (Rīga)

Krēslas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētas Āgenskalna apkaimē. Krēslas iela sākas krustojumā ar Daugavgrīvas ielu un beidzas krustojumā ar Slokas ielu. Kopējais ielas garums ir 300 metri, tā sastāv no 2 braukšanas joslām un ir klāta ar asfalta segumu.

Ielā ir vienvirziena autotransporta kustība, pa to var braukt tikai Slokas ielas virzienā. Krēslas ielas nepāra numuru pusē ir koka dzīvojamo ēku apbūve, pāra numuru pusē atrodas Mārtiņa kapi.

Vēsture 
Iela pirmoreiz sastopama Rīgas adrešu grāmatās no 1902. gada ar Hilhena ielas nosaukumu. 1921. gada adrešu grāmatās ielas nosaukums ir Īles iela, 1923. gadā tika pārdēvēta par Ilķēna ielu. 1934. gada adrešu grāmatās nosaukums ir Ilkena iela. 1938. gadā iela ieguva savu tagadējo nosaukumu. No 1942. līdz 1944. gadam uz īsu laiku atguva savu pirmo Hilhena ielas nosaukumu. No 1944. gada nosaukums atkal ir Krēslas iela, kopš tiem laikiem tas vairs netika mainīts.

Ielu savienojumi 
Krēslas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Daugavgrīvas iela (T veida krustojums)
 Slokas iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Āgenskalns

Atsauces 

Ielas Āgenskalnā
Zemgales priekšpilsēta