joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gāzes gaisma

"Gāzes gaisma" () ir 1944. gada psiholoģiskais trilleris, kas balstīts uz Patrika Hamiltona lugu ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Džordžs Kjūkors. Galvenās lomas atveido Šarls Bojērs, Ingrīda Bergmane (ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā Labākā aktrise galvenajā lomā), Džozefs Kotens, Meja Vītija un Andžela Lensberija. Filmas pirmizrāde notika 1944. gada 4. maijā. Šī ir otrā Hamiltona lugas ekranizācija, pirmā filma ar tādu pašu nosaukumu tika izdota 1940. gadā.

Filmā dziedātāja Pola Alkvista kopā ar savu līgavaini Gregoriju ievācas namā, kur kādreiz tika nogalināta Polas tante. Gregorijs vēlas dabūt nelaiķes dārglietas un sāk psiholoģiski manipulēt ar sievu, liekot Polai noticēt, ka viņa ir kļuvusi ārprātīga. No filmas angliskā nosaukuma cēlies psiholoģijas termins "gazlaitings".

Šī filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai septiņās kategorijās, no kurām tika iegūtas divas. 2019. gadā filmu iekļāva Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturālu, vēsturisku vai estētiski ievērojamu".

Atsauces

Ārējās saites 

1944. gada filmas
ASV filmas
Skaidrīte Albertiņa

Skaidrīte Albertiņa (dzimusi , mirusi ) bija latviešu ekoloģe un sabiedriskā darbiniece, bijusī Latvijas Augstākās Padomes deputāte.

Dzīvesgājums 
Dzimusi  Rīgā Jāņa Tuča un viņa sievas Amālijas (dzimušas Bramanes) ģimenē. 1958. gadā absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Meža fakultāti.

Strādāja par Rīgas Politehniskā institūta docētāju, bija fakultātes dekāne.

Atmodas kustības laikā 1990. gadā Albertiņa kļuva par Latvijas Zaļās partijas (LZP) biedri. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputāti no 157. Pārogres vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā Albertiņa balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1992. gadā S. Albertiņa kļuva par Ogres Lauksaimniecības Inovāciju centra direktoru padomes locekli.

1995. gadā viņa nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no LZP un LNNK kopējā saraksta.

Mirusi 2016. gada 9. februārī.

Apbalvojumi 
2000. gadā S. Albertiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1934. gadā dzimušie
2016. gadā mirušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
LR Augstākās Padomes deputāti
Rīgā dzimušie
Rīgas Tehniskās universitātes darbinieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Andris Apinītis

Andris Apinītis (dzimis , miris ) bija latviešu lauksaimnieks un pašvaldību darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts un Gulbenes novada domes priekšsēdētājs (2015—2017).

Dzīvesgājums 
Dzimis  Alūksnes rajona Trapenē zemnieka Raimonda Apinīša ģimenē. Mācījās Trapenes astoņgadīgajā skolā, tad Gaujienas vidusskolā. Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, kuru absolvēja 1980. gadā, iegūstot lauksaimniecības ekonomista organizatora diplomu.

Strādāja kolhozā "Trapene" par ekonomistu (1980—1981), pēc tam bija kolhoza "Ilzene" priekšsēdētājs (1981—1990), PSKP biedrs.

Atmodas kustības laikā A. Apinītis iesaistījās Latvijas Tautas frontē un 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 105. Apes vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā A. Apinītis balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. LR Augstākajā padomē vadīja Lauksaimniecības uzņēmumu privatizācijas komisiju.

No 1994. gada A. Apinītis bija Unibankas Gulbenes filiāles vadītājs. 2013. gadā ievēlēts Gulbenes novada domē no partijas “Reģionu alianse” saraksta Gulbenes pilsētas domes deputāts (ievēlēts no "Reģionu alianses") un 2015. gadā ievēlēts par Gulbenes novada domes priekšsēdētāju mirušā Nikolaja Stepnova vietā (amatā līdz 2017. gadam). 2017. gada pašvaldību vēlēšanās atkal kandidēja uz vietu novada domē, taču netika ievēlēts.

Miris 2017. gada decembrī.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)
 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1957. gadā dzimušie
2017. gadā mirušie
Smiltenes novadā dzimušie
LKP biedri
Reģionu alianses politiķi
LR Augstākās Padomes deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Aivars Berķis

Aivars Berķis (dzimis  Annas pagastā, miris ) bija latviešu mežsaimnieks, žurnālists un politiķis, Latvijas Zemnieku savienības biedrs, bijis Augstākās Padomes un 5. Saeimas deputāts, Saeimas priekšsēdētāja biedrs (1993—1995).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1936. gada 24. septembrī Annas pagastā. Augstāko izglītību ieguva 1959. gadā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas (LLA) Mežsaimniecības un mežtehnikas fakultātē, līdz 1960. gadam strādāja par mežziņa palīgu Smiltenes mežrūpniecības Sikšņu mežniecībā, papildinājās LLA Meliorācijas un hidrotehnikas fakultātē.

Mācījās Tautas universitātes Literatūras un mākslas fakultātē, no 1969. gada darbojās Latvijas Radio kā vecākais redaktors, komentētājs, Lauksaimniecības redakcijas vadītājs, līdztekus 1973. gadā pabeidza studijas Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļā un 1986. gadā pabeidza divu gadu kursus Marksisma un ļeņinisma vakara universitātes Diplomātijas fakultātē.

Politiskā darbība 
Atmodas kustības laikā A. Berķis 1990. gadā iestājās Latvijas Zemnieku savienībā (LZS) un kandidēja Augstākās Padomes vēlēšanās Elejas vēlēšanu apgabalā, taču netika ievēlēts. 1991. gada 16. februārī tika ievēlēts par pirmo LZS priekšsēdētāju. 1991. gada augustā A. Berķi ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no Aizkraukles 180. vēlēšanu apgabala deputāta mandātu nolikušā Imanta Ziedoņa vietā.

Pēc 1993. gada 5. Saeimas vēlēšanām A. Berķis kļuva par 5. Saeimas deputātu un Saeimas priekšsēdētāja biedru. 1994. gadā apguva parlamenta darba pieredzi Kanādā.

1994. gadā A. Berķis atkāpās no LZS priekšsēdētāja amata un 1995. gadā tika ievēlēts Nacionālajā radio un televīzijas padomē, kur ievēlēts vēl vairākkārt, tostarp no 2005. līdz 2007. gadam bija padomes priekšsēdētājs.

1999. gadā kļuva par LZS ģenerālsekretāru. Kandidējis vēlēšanās arī pēc 5. Saeimas, taču nav ticis ievēlēts (2001. gada Rīgas domes vēlēšanās, 2002. gada 8. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta). 2003. gadā A. Berķis tika ievēlēts Centrālajā vēlēšanu komisijā, savukārt 2004. gadā viņš varēja kļūt par 8. Saeimas deputātu ar "mīksto mandātu", taču atteicās no šīs iespējas. 2007. gadā A. Berķis netika pārvēlēts Nacionālajā radio un TV padomē uz atkārtotu termiņu.

Miris .

Apbalvojumi 
 Lielā Kristapa medaļa par dokumentālās filmas "Ar zemīti sadzīvot" scenāriju (1987)
 P. Stučkas prēmija žurnālistikā (1988)
 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme (1996)
 Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (2000)

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1936. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
5. Saeimas deputāti
Alūksnes novadā dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas Radio darbinieki
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas žurnālisti
LR Augstākās Padomes deputāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Mārtiņš Bērziņš

Mārtiņš Bērziņš (1949) ir latviešu inženieris mehāniķis un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums  
Dzimis 1949. gada 9. aprīlī Gaiķu pagastā. Absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Mehanizācijas fakultāti (1974), strādāja par inženieri, bija Saldus rajona kolhoza «Druva» valdes priekšsēdētājs.

Atmodas kustības laikā 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 178. Saldus vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
1992. gadā Bērziņu atkārtoti ievēlēja par paju sabiedrības "Druva" priekšnieku, taču 1993. gada nogalē viņš smagi cieta nelaimes gadījumā un kļuva darba nespējīgs.

Apbalvojumi 
2000. gadā Mārtiņu Bērziņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1949. gadā dzimušie
Latvijas inženieri
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
LR Augstākās Padomes deputāti
Saldū dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Jānis Biezais

Jānis Biezais (dzimis  Galgauskas pagastā; miris ) bija latviešu ekonomists, publicists, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Galgauskas pagastā zemnieku ģimenē. Mācījās Gulbenes vidusskolā, studēja Latvijas Valsts Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, bet 4. kursā studijas pārtrauca, jo 1960. gadu sākumā viņu aizturēja Valsts drošības komiteja un pratināja politisko uzskatu dēļ, J. Biezā vārds atrodams VDK aģentu kartotēkā.

Vairākus gadus strādāja par skolotāju, tad atsāka mācības un 1968. gadā pabeidza Zaļenieku sovhoztehnikumu. Pēc tam strādāja dažādos amatos lauksaimniecībā, līdztekus neklātienē studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Ekonomikas fakultātē. Strādāja par vecāko inženieri matemātiķi-programmētāju Lauksaimniecības ministrijas informatīvajā skaitļošanas centrā, pēc tam par vecāko ekonomistu kolhozā „Ķekava” (1980—1990).

Atmodas kustības laikā 1988. gadā J. Biezais piedalījās Latvijas Atdzimšanas partijas un Latvijas Nacionālās neatkarības kustības (LNNK) dibināšanā. LNNK Ķekavas nodaļa, kurā bija ap 40 dalībnieku, viņu deleģēja uz Latvijas Tautas frontes dibināšanas kongresu 1988. gada 8. un 9. oktobrī. 1989. gadā viņš piedalījās arī Latvijas Lauksaimnieku savienības un Latvijas Tautsaimnieku savienības dibināšanā.

1990. gadā J. Biezo ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no Ķekavas 168. vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Augstākajā Padomē vadīja Nacionālā īpašuma aizsardzības un konversijas komisiju.

Beidzoties deputāta pilnvarām, J. Biezais strādāja par 5. Saeimas deputāta Alfrēda Žīgura palīgu, pēc tam bija Ķekavas pagasta ekonomists (1994—1997), skolotājs Ķekavas vidusskolā, kopš 1998. gada septembra — galvenais speciālists Latvijas Lauksaimniecības universitātes Ekonomikas katedrā.

Pensionējās 2000. gadā. 2001. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja Ķekavas pagasta padomes vēlēšanās no apvienības “Tēvzeme”.

Miris 2017. gada 30. augustā.

Apbalvojumi 
2000. gadā J. Biezo apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1940. gadā dzimušie
2017. gadā mirušie
Gulbenes novadā dzimušie
Latvijas ekonomisti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas Lauksaimniecības universitātes darbinieki
Latvijas PSR VDK kartotēkā minētās personas
LR Augstākās Padomes deputāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Mārtiņš Arnītis

Mārtiņš Arnītis (dzimis  Ogrē) ir latviešu lauksaimnieks, uzņēmējs un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Ogrē.

Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Zootehnikas fakultātes absolvēšanas strādāja par galveno zootehniķi Jelgavas rajona padomju saimniecībā "Dzirnieki" (1975—1982), tad kolhozā "Staļģene" par valdes priekšēdētāju. Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā Arnītis vēlēšanu otrajā kārtā pārspēja Latvijas Tautas frontes atbalstīto kandidāti Ainu Labanovsku un tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 134. Ozolnieku vēlēšanu apgabala. Kā deputāts neiestājās nevienā no AP frakcijām. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Ekonomikas komisijā, 1991. gadā kļuva par agrofirmas “Staļģene” ģenerāldirektoru.

Beidzoties deputāta pilnvarām, M. Arnītis bija Valsts ieņēmumu dienesta Muitas departamenta direktors (1994—1995), darbu atstājis iesniedzot atlūgumu pēc aizdomām par iespējamu interešu konfliktu. Uzcēla viesnīcas «Dalbes līcis» ēku Dalbē Rīgas — Jelgavas šosejas malā, kuru nepabeidza parādu dēļ. 1995. gadā agrofirma “Staļģene” maksātnespējas dēļ ieķīlāja savus nekustamos īpašumus AS „Parex banka”. Pēc agrofirmas bankrota Arnītis strādāja par vecāko padomnieku 1996. gadā Jaunsvirlaukas pagasta Staļģenē reģistrētajā SIA «Fito—AL», kuras īpašnieks ir viņa dēls Artūrs Arnītis.

Apbalvojumi 
2000. gadā M. Arnīti apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2016. gadā viņam piešķīra Jelgavas novada pašvaldības Goda diplomu.

Atsauces 

1953. gadā dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas uzņēmēji
LR Augstākās Padomes deputāti
Ogrē dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Karas Vārti

Karas Vārti () ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Novaja Zemļas arhipelāga Dienvidu salu un Vaigačas salu un savieno Barenca jūru un Pečoras jūru rietumos ar Karas jūru austrumos. Šaurums ir  garš un  plats, kuģojams. Karas Vārtos ir Ziemeļu jūras ceļa dienvidu maršruta rietumu ieeja.

Krasti augstu, akmeņaini, līčaini. Vidējā ūdens temperatūra šaurumā 0,9°С. Parasti lielāko gada daļu klāts ar ledu, bet siltākos gados straumju un vēja ietekmē var būt brīvs no ledus lielāko daļu ziemas.

Šauruma dienvidaustrumos izvietojusies Bolvanskijnosas polārstacija, ziemeļos — pamestā Mismenšikovas polārstacija.

Atsauces 

Ziemeļu Ledus okeāna šaurumi
Barenca jūra
Karas jūra
Lašodefona

Lašodefona (, ) ir pilsēta Šveices ziemeļrietumos, Neišateles kantonā. Pilsēta atrodas Juras kalnos, netālu no Šveices un Francijas robežas. 2018. gada beigās pilsētā dzīvoja 37,9 tūkstoši iedzīvotāju, no kuriem lielākā daļa ir frančvalodīgie.

Rakstiskajos avotos Lašodefona minēta sākot ar 14. gadsimtu. 1656. gadā tā ieguva pilsētas tiesības. Pēc 1794. gada ugunsgrēka pilsēta uzcelta no jauna. 18. gadsimta sākumā pilsētā tika uzsākta rokas pulksteņu ražošana. 2009. gadā Lašodefona un blakus esošā Lelokla (Le Locle) tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Pulksteņu ražošanas kompānijas 
Lašodefonā ir izveidojušās daudzas rokas pulksteņu ražošanas kompānijas:
 Corum
 Omega SA, 1848. gadā
 Invicta Watch Group, dibin. Rafaēls Pikārs 1837. gadā
 Rolex preču zīme, ko 1908. gadā reģistrēja Hanss Vilsdorfs. Viņa uzņēmums Wilsdorf and Davis, Londona, vēlāk tika pārdēvēts par Rolex Watch Company, Ženēvā un Bīlē
 Rotary, dibin. Moiss Dreifuss 1895. gadā

Ārējās saites

Atsauces 

Šveices pilsētas
Jānis Blaževičs

Jānis Blaževičs (dzimis  Konstantinovas pagastā) ir latviešu inženieris mehāniķis, tautsaimniecības un sabiedriskais darbinieks, uzņēmējs, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993), PSRS un Latvijas politiķis (1980-1996).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1947. gada 8. oktobrī Konstantinovas pagastā Vladislava Blaževiča ģimenē. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Aparātbūves un automatizācijas fakultātē, pēc studiju beigšanas strādāja Līvānu bioķīmiskajā rūpnīcā kā inženieris mehāniķis, pēc tam bijis ceha priekšnieks, vēlāk - nodaļas vadītājs.

1974. gadā kļuvis par PSKP biedru.

Bija Preiļu rajona izpildkomitejas priekšsēdētājs (1980—1986). Vēlāk bija PSKP Ventspils rajona komitejas pirmais sekretārs un Ventspils rajona Tautas deputātu padomes priekšsēdētājs. Sadarbojies ar Latvijas Tautas fronti. Bijis viens no autoriem Latvijas Komunistiskās partijas jaunajai programmai, kas krasi atšķīrās no PSKP principiem. 1990. gadā izslēgts no PSKP par šķeltniecisku darbību.

Atmodas kustības laikā 1990. gadā J. Blaževiču ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 199. Ziru vēlēšanu apgabala. Kā neatkarīgais deputāts darbojies Latvijas Tautas frontes frakcijā (1990—1993), bijis Tautas pašvaldības un sabiedrisko lietu komisijā. 1990. gada 4. maijā viņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc deputāta pilnvaru termiņa beigām J. Blaževiču iecēla par valsts akciju sabiedrības  "Ventspils nafta" direktoru. No 1997. gada viņš bija AS "Ventspils nafta" prezidents un padomes priekšsēdētāja vietnieks, vēlāk AS "Rietumu cauruļvadu sistēma" prezidents. No 1999. līdz 2006. gadam viņam kopā ar Aivaru Lembergu, Igoru Skoku un Genadiju Ševcovu piederēja Nīderlandē reģistrētā kompānija Yelverton Investments B.V., kas bija uzņēmuma AS "Ventbunkers" lielākais akcionārs.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme (1991)
 Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (2000)

Vaļasprieks 
Medības un sporta nodarbības.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Ārējās saites 
 «Latvijas Republikas dibinātāji un atjaunotāji — Jānis Blaževičs» // Dokumentālā filma par J. Blazeviču, Autors: Vidzemes Augstskola, 2020.

Atsauces 

1947. gadā dzimušie
Krāslavas novadā dzimušie
PSKP biedri
LR Augstākās Padomes deputāti
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Alfreds Asikainens

Alfreds Asikainens (; dzimis , miris ) bija somu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1912. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieks, 1911. gada pasaules čempions.

Biogrāfija 
Alfreds Asikainens dzimis 1888. gadā Viborgā (Somijas lielhercogistē). 1910. gadā viņš uzvarēja Somijas čempionātā, bet 1911. gadā kļuva par pasaules čempionu. 1912. gadā viņš piedalījās Stokholmas olimpiādē. Viņa cīņa ar Martinu Kleinu vēsturē aizgāja kā garākā cīkstoņu cīņa olimpiskajās spēlēs: tā ilga 11 stundas 40 minūtes. Šo cīņu Alfreds Asikainens zaudēja un izcīnīja bronzas medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 

1888. gadā dzimušie
1942. gadā mirušie
Somijas cīkstoņi
1912. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Ļeņingradas apgabalā dzimušie
Pasaules čempioni grieķu-romiešu cīņā
Olimpiskie bronzas medaļnieki cīņas sportā
Malije Karmakuli

Malije Karmakuli () ir Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Novaja Zemļas arhipelāga Dienvidu salas rietumu krastā Barenca jūras piekrastē. Dibināta 1896. gadā un tiek uzskatīta par Krievijā pirmo un pasaulē otro Arktisko meteostaciju, kurā tiek veikti regulāru novērojumi.

Vēsture 
Malije Karmakuli dibināti 1877. gadā kā pirmā Krievijas kolonistu apmetne arhipelāgā. Apmetnes iedzīvotāji bija sešas ņencu ģimenes. 1878. gadā Krievijas Biedrība glābšanai uz ūdeņiem norīkoja uz Malije Karmakuliem hidrogrāfa Tjagina ekspedīciju, kura šeit izbūvēja glābšanas staciju un veica hidrometeoroloģiskos novērojumus ziemošanas laikā. No 1882. gada 1. septembra līdz 1883. gada 3. septembrim Malije Karmakulos darbojās kompleksa pētniecības stacija 1. Starptautiskā polārā gada programmas ietvaros. 1896. gadā tika atvērta pastāvīga meteostacija, kas nepārtraukti darbojas joprojām.

Līdz kodolieroču izmēģinājumu poligona izveidošanai Malije Karmakuli bija viena no lielākajām arhipelāga apdzīvotajām vietām ar baznīcu un medpunktu. Līdz 1924. gadam tā bija arhipelāga administratīvais centrs. 1957. gadā visi arhipelāga civiliedzīvotāji tika pārvietoti uz kontinentu. Mūsdienās stacijā visu gadu strādā 7—8 cilvēki; līdzās stacijai ir armijas radiolokācijas apakšvienība.

Atsauces

Ārējās saites 
 Служебно-жилой комплекс полярной станции Малые Кармакулы на о.Новая Земля.
 ЕДЕЙ-Я ИЛИ АРХИПЕЛАГ ЛЕТАЮЩИХ СОБАК

Krievijas polārstacijas
PSRS polārstacijas
Arktiskās polārstacijas
Vissezonas polārstacijas
Novaja Zemļa
1. Starptautiskā polārā gada polārstacijas
Asterikss olimpiskajās spēlēs

"Asterikss olimpiskajās spēlēs" () ir 2008. gada filma, kas balstīta uz Renē Gosīni tāda paša nosaukuma komisku grāmatu. Filmas režisori ir Frederiks Forestjērs un Tomass Langmans. 

Filmā Grieķijas valdnieks vēlas, lai viņa meita Irīna apprecētos ar Cēzara dēlu Brutu. Negribot to darīt, Irīna pasludina, ka precēsies ar vīru, kas uzvarēs Olimpiskajās spēlēs. Asterikss un Obelikss palīdz savam draugam iekārot princeses sirdi, kā arī paši piedalās Olimpiādē. 

Filmas galvenās lomas atveido Žerārs Depardjē, Kloviss Kornilaks, Benuā Pūlvords, Alēns Delons, Vanesa Heslere, Franks Djūbosks, Hosē Garsija, Stefans Rūsso, Žans Pjērs Kasēls, Elī Semūns un Aleksandrs Astjērs. Filmas pirmizrāde notika Polijā 2008. gada 25. janvārī. Šis ir turpinājums 2002. gada filmai "Asterikss un Obelikss: Misija Kleopatra". 2012. gadā tika izdots filmas turpinājums — "Asterikss un Obelikss Viņas Majestātes dienestā".

Atsauces

Ārējās saites 

2008. gada filmas
Francijas filmas
Vācijas filmas
Spānijas filmas
Itālijas filmas
Beļģijas filmas
Jonass Korpisalo

Jonass Korpisalo (, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2020) Korpisalo pārstāv NHL komandu Kolumbusas "Blue Jackets".

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru sāka 2012.—13. gada sezonā, kad aizvadīja savu debijas spēli SM līgas vienībā Helsinku "Jokerit". Nākamās sezonas gaitā tika izīrēts citam līgas klubam Tamperes "Ilves", tā sastāvā aizvadot astoņas spēles. 2014.—15. gada sezonā Korpisalo bija "Ilves" pamatvārtsargs.

Pēc sezonas beigām Somijā, Korpisalo pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur sezonas izskaņā aizvadīja vēl trīs spēles Amerikas hokeja līgā. Nākamajā sezonā Korpisalo debitēja NHL, Kolumbusas "Blue Jackets" sastāvā aizvadot 31 spēli. Turpmākajās sezonās Korpisalo nostiprinājās kā komandas otrais vārtsargs aiz Sergejs Bobrovskis. 2019. gada vasarā Bobrovskis komandu pameta, un 2019.—20. gada sezonas ievadā Korpisalo kļuva par "Blue Jackets" pamatvārtsargu.

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Helsinku "Jokerit" spēlētāji
Kolumbusas "Blue Jackets" spēlētāji
Māris Budovskis

Māris Budovskis (1939) ir latviešu sporta ārsts, pedagogs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes un 5. Saeimas deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Rīgā cīņas sporta meistara Paula Budovska (1907—1994) un viņa sievas Fanijas (1914), dzimušas Rozenfeldes, ģimenē. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā, kuru absolvēja 1957. gadā. Līdz 1965. gadam studēja Rīgas Medicīnas institūtā, tad līdz 1972. gadam Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā (LVFKI). Bija fiziskās kultūras un sporta pasniedzējs un LVFKI katedras vadītājs.

M. Budovskis kopš 1967. gada ir precējies ar basketbolisti Skaidrīti Smildziņu-Budovsku. Ģimenē izaudzinātas divas meitas: Evija un Agnija. Evijai ticis piedāvāts arī spēlēt TTT komandā, bijusi TTT jaunatnes komandas dalībniece. Abas meitas pabeigušas Latvijas Medicīnas akadēmiju, Agnija pabeigusi arī Rīgas Biznesa augstskolu.

Atmodas kustības laikā bija Latvijas Nacionālās neatkarības kustības dalībnieks, 1988. gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē. 1990. gadā M. Budovski ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 67. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. 1991. gadā M. Budovskis vadīja Ļeņina pieminekļa demontāžu Brīvības ielā Rīgā.

5. Saeimas vēlēšanās 1993. gadā M. Budovski ievēlēja par 5. Saeimas deputātu no LNNK saraksta. 1995. gadā viņš bija Baltijas Asamblejas Prezidija priekšsēdētājs. Šajā pašā gadā nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no LNNK un Latvijas Zaļās partijas kopējā saraksta. 1996. gadā izstājies no LNNK.

1999. gadā M. Budovskis kļuva par Tautas partijas biedru. No tās saraksta nesekmīgi kandidējis 2001. gada Rīgas domes vēlēšanās un 8. Saeimas vēlēšanās 2002. gadā, kā arī 2005. gada Rīgas doems vēlēšanās.

M. Budovskis bija Latvijas centrālā cīņas sporta kluba valdes priekšsēdētājs.

Apbalvojumi 
2000. gadā Māri Budovski apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Darbi 
 Māris Budovskis. Personības un sociālās vides rezonanse: psihodiagnostika, konflikti, disharmonija, statuss, lomas, socializācija, komunikācija, optimizācija, psihohigiēna, rehabilitācija. Rīga: Zinātne, 1986. — 114 lappuses

Atsauces 

1939. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas Nacionālās neatkarības kustības politiķi
LR Augstākās Padomes deputāti
5. Saeimas deputāti
Latvijas ārsti
Rīgas Valsts 1. ģimnāzijas absolventi
Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijas absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Fēlikss IV

Fēlikss IV (, dzimšanas datums nezināms, miris ) bija Romas pāvests no 526. gada jūlija līdz 530. gada septembrim. Viņš bija pāvesta Jāņa I pēctecis. Fēlikss IV tika iecelts Svētajā Krēslā kā ostgotu valdnieka Teorodika Lielā izvēle. Teodoriks Lielais bija ieslodzījis viņa priekšgājēju Jāni I, kurš neilgi pēc Fēliksa IV konsekrācijas nomira mocekļa nāvē. Lai izvairītos no cīņas par pāvesta krēslu, Fēlikss IV kā savu pēcteci izvēlējās arhidiakonu Bonifāciju II.

Ārējās saites 
 
 
 

5. gadsimtā dzimušie
530. gadā mirušie
Romas pāvesti
Katoļu svētie
Pareizticīgo svētie
Alita: Kaujas eņģelis

"Alita: Kaujas eņģelis" (), bieži pazīstama kā vienkārši "Alita" ir 2019. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas kiberpanka filma, kuras producents, scenārija autors un režisors ir Roberts Rodrigess.

Filma ir stāsts par kiborgu meiteni vārdā Alita, kuru kādu dienu salauztu izgāztuvē, meklēdams robotu detaļas, atrod doktors Daisons Ido. Viņš Alitu atved mājās, salabo un uzņemas par viņu atbildību kā par savu meitu. Alita, kura patiesībā ir kaujai paredzēts kiborgs, neko neatceras ne par sevi, ne to, no kurienes nāk. Viņai nākas sākt jaunu dzīvi un no jauna iepazīt pasauli, taču būdama ļoti labsirdīga, naiva un emocionāla, viņa bieži iekuļas nepatikšanās. Alitas mērķis ir censties atcerēties, kas viņa ir un kāda ir viņas dzīves jēga.

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
ASV filmas
Roberta Rodrigesa filmas
Roberts Lovets

Roberts Aberkrombijs Lovets (angļu: Robert Abercrombie Lovett, 1895—1986) bija amerikāņu bijušais kareivis, gaisa spēku ģenerālis un politiķis, kas darbojās kā Amerikas Savienoto Valstu ceturtais aizsardzības sekretārs no 1951. līdz 1953. gadam un viens no galvenajiem Korejas kara arhitektiem un komandieriem.

Viņš bija ārpolitikas vecāko grupas kas pazīstama ar nosaukumu "Viedie vīri" galvenais loceklis un galvenais Aukstā kara arhitekts. Aukstā kara laikā piedalījas Berlīnes blokādes vadīšanā.

Ārējās saites 

ASV politiķi
ASV militārpersonas
Teksasā dzimušie
SAG-AFTRA

Ekrāna aktieru ģildes — Amerikas televīzijas un radio mākslinieku federācija (, saīsināti SAG-AFTRA) ir ASV arodbiedrība, kas pārstāv apmēram 160 000 kino un televīzijas aktierus, žurnālistus, radio personības, ierakstu māksliniekus, dziedātājus, balss aktierus un citus mediju profesionāļus visā pasaulē. Organizācija izveidota , apvienojot tajā Ekrāna aktieru ģildi (saīsināti SAG, izveidota 1933. gadā) un Amerikas televīzijas un radio mākslinieku federāciju (saīsināti AFTRA, izveidota 1937. gadā kā Amerikas radio mākslinieku federācija, un 1952. gadā tai pievienojās arī televīzijas pārstāvji). SAG-AFTRA ir AFL–CIO biedrs.

Atsauces

Ārējās saites 

ASV organizācijas
Reiz Holivudā

"Reiz Holivudā" () ir 2019. gada ASV un Apvienotās Karalistes kopražojuma komēdijdrāma. Filmas režisors un scenārija autors ir Kventins Tarantīno. Filmu producējušas studijas Columbia Pictures, Bona Film Group, Heyday Films un Visiona Romantica, izplata Sony Pictures Releasing. Galvenās lomas atveido aktieri Leonardo Di Kaprio, Breds Pits, Margota Robija, Emīls Hiršs un Als Pačīno. Filmas darbība norisinās 1969. gada Losandželosā, sižets seko aktierim un viņa kaskadierim, kas mēģina izdzīvot mainīgajā kino industrijā Holivudas Zelta ēras norieta laikā.

Par filmas izveidi tika paziņots 2017. gada jūlijā, un šī ir pirmā Tarantīno filma, kas nav veidota sadarbībā ar Bobu un Hārviju Vainstīnu, jo Tarantīno pārtrauca sadarbību ar producentiem pēc Hārvija apsūdzībām seksuālā izmantošanā. Pēc solīšanas beigām, par filmas izplatītāju kļuva Sony Pictures, saglabājot tiesības Tarantīno uz pēdējo filmas redakciju. Pits, Di Kaprio, Robija, Zoja Bella, Kurts Rasels un citi pievienojās aktieru sastāvam laika posmā no 2018. gada janvāra līdz jūnijam. Filmēšana norisinājās Losandželosā no jūnija līdz novembrim. Šī ir pēdējā filma, kurā filmējas Lūks Perijs, kurš nomira 2019. gada martā.

Filmas "Reiz Holivudā" pirmizrāde norisinājās  Kannu kinofestivālā, savukārt ASV kinoteātros filmu sāka demonstrēt , bet Apvienotajā Karalistē tā paša gada 14. augustā. Latvijā filmas pirmizrāde norisinājās . Filmas pasaules ienākumi ir vairāk kā 374 miljoni ASV dolāru. Tā ir saņēmusi pozitīvu kritiku par Tarantīno scenāriju un režiju, aktierspēli, operatora darbu, kostīmiem, un skaņu celiņu. Šo filmu starp desmit labākajām 2019. gada filmām ir izvēlējušies Amerikas Kinoinstitūts, ASV kinokritiķu padome un Time. Filma tika nominēta 77. Zelta globusa balvai piecās kategorijās, no kurām ieguva trīs — "Labākā filma — mūzikls vai komēdija", "Labākais otrā plāna aktieris" (Breds Pits) un "Labākais scenārijs" (Kventins Tarantīno). Tāpat filma saņēmusi desmit nominācijas, gan 92. Kinoakadēmijas balvai un 73. BAFTA kino balvai. Kinoakadēmijas balvas saņēma Breds Pits ("Labākais aktieris otrā plāna lomā") un kategorijā "Labākais mākslinieka darbs", bet BAFTA kino balvu — Breds Pits.

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
ASV filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Columbia Pictures filmas
Kventina Tarantīno filmas
Emerita Buķele

Emerita Buķele (1941) ir latviešu ekonomiste un sabiedriskā darbiniece, bijusī Latvijas Augstākās Padomes deputāte.

Dzīvesgājums 
Dzimusi  Varakļānu pagasta Skapstatu sādžā. Strādāja par rūpniecības uzņēmumu grāmatvedi, 1988. gadā kļuva par LKP Bauskas rajona komitejas sekretāri.

Atmodas kustības laikā 1990. gadā Buķeli ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputāti no 113. Īslīces vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņa nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

No 1998. gada Buķele bija Rundāles pagasta viesu nama "Straumēni" saimniece.
2005. gada Rundāles pagasta padomes vēlēšanās viņa piedalījās no vēlētāju apvienības «Cilvēkiem un zemei», bet 2008. gada aprīlī piedalījās partijas "Pilsoniskā savienība" dibināšanā Limbažos.

Apbalvojumi 
2000. gadā Buķeli apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.
 Latgaliešu politiķi un politiskās partijas neatkarīgajā Latvijā. Sastādītāji Ē. Jēkabsons, V. Ščerbinskis. Rīga: Jumava, 2006. 163.-164.lpp.

Atsauces 

1941. gadā dzimušie
LR Augstākās Padomes deputāti
PSKP biedri
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Varakļānu novadā dzimušie
Roberts Millers

Roberts Svons Millers III () ir amerikāņu jurists, izlūkdienestu virsnieks, bijušais armijas komandieris un valsts amatpersona, kas strādāja kā sestais Federālā izmeklēšanas biroja (FIB) direktors no 2001. līdz 2013. gadam. Būdams FIB direktora amatā, viņš vadīja 11. septembra Dvīņu torņu terorakta izmeklēšanu un 2013. gada Bostonas maratona terorakta izmeklēšanu.

ASV militārpersonas
Kāsems Soleimānī

Kāsems Soleimānī (;  — ) bija Irānas ģenerālmajors, no 1998. gada līdz savai nāvei arī Irānas Revolucionārās gvardes vienības "Kudsas spēki", kas atbildīga par Irānas ārvalstu operācijām, komandieris.

Militāro karjeru uzsāka 20. gadsimta 80. gados Irānas—Irākas kara laikā. Vēlāk iesaistījās ārvalstu operācijās, Libānā sniedza militāru palīdzību Hezbollah. 2012. gadā Soleimānī Sīrijas pilsoņu karā atbalstīja Sīrijas valdību, kas bija nozīmīga Irānas sabiedrotā. Viņš bija viens no pirmajiem, kas atbalstīja pret ISIS cīnošos kurdu spēkus, nodrošinot viņus ar ieročiem. Vienīgi militārās karjeras pēdējos gados ļāva citiem uzņemt fotogrāfijas kaujas laukā un publicēt tās sociālajos medijos.

Soleimānī tika nogalināts  ASV raķešu triecienā Bagdādē, Irākā. Dažas stundas pēc Soleimānī bērēm  Irānas bruņotie spēki ar raķetēm apšaudīja divas ASV bruņoto spēku bāzes Irākā.

Atsauces

Ārējās saites 

1957. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Irānas cilvēki
Velta Čebotarenoka

Velta Čebotarenoka (dzimusi Velta Deglava,  Rīgā) ir latviešu žurnāliste un sabiedriskā darbiniece, bijusī Latvijas Augstākās Padomes deputāte.

Dzīvesgājums 
Dzimusi  Rīgā Rīgas pilsētas DDPI priekšsēdētāja Arnolda Deglava un viņa sievas bibliotekāres Ainas, dzimušas Sukutes, ģimenē. Viņas brālēns ir kinorežisors Augusts Sukuts.

Mācījās Rīgas 3. vidusskolā, studēja LVU Filoloģijas fakultātē. Bijusi PSKP biedre.

1970. gadā filmējusies nelielā lomā populārajā PSRS filmā "Baltā tuksneša saule". Apprecējās ar fotomākslinieku Igoru Čebotarenoku un pārcēlās uz dzīvi Jūrmalā, Bulduros, strādāja par žurnālisti avīzē "Jūrmala".

Atmodas kustības laikā bija viena no Latvijas Tautas frontes Jūrmalas nodaļas dibinātājiem 1988. gadā. 1989. gadā izstājusies no PSKP. tajā pašā gadā ievēlēta par Jūrmalas Tautas deputātu padomes deputāti un priekšsēdētāja vietnieci. 1990. gadā V. Čebotarenoku ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputāti no 85. Jūrmalas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņa nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

No 1993. līdz 1995. gadam V. Čebotarenoka bija viena no "Bankas Baltija" viceprezidentiem (otrs bija cits agrākais Augstākās Padomes deputāts Andris Puzo), pamatā nodarbojusies ar sponsorēšanas projektiem un reklāmām.

2017. gadā viņu ievēlēja par "4. maija deklarācijas kluba" prezidenti, klubs apvieno Latvijas Augstākās Padomes deputātus, kuri 1990. gada 4. maijā balsoja par Latvijas Republikas Neatkarības atjaunošanas deklarācijas pieņemšanu.

Apbalvojumi 
2000. gadā V. Čebotarenoku apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. Gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1949. gadā dzimušie
Latvijas Universitātes absolventi
LR Augstākās Padomes deputāti
Rīgā dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
ASV—Meksikas karš

ASV—Meksikas karš  (), saukts arī par Savienoto Valstu karu pret Meksiku () jeb vienkārši par Meksikas karu (Mexican War), bija bruņots konflikts starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Meksiku laika posmā no 1846. gada aprīļa līdz 1848. gada februārim, kuru galvenokārt izraisīja abu valstu ģeopolitiskās intereses Teksasas teritorijā.

Kara rezultātā amerikāņi ieguva tiesības ne tikai uz Teksasu, bet arī uz plašām teritorijām ASV Rietumos, kas līdz tam piederēja Meksikai un stiepās līdz pat Klusajam okeānam. Jauniegūtās zemes vēlāk veidoja tādus štatus kā, piemēram, Ņūmeksiku, Arizonu, Kaliforniju, Nevadu un Jūtu, kā arī daļu no mūsdienu Vaiomingas un Kolorādo štatiem.

Skatīt arī 

 Amerikas pilsoņu karš
 ASV vēsture
 Francijas intervence Meksikā

Atsauces

Ārējās saites 

 Encyclopaedia Britannica ieraksts 

ASV vēsture
Meksikas vēsture
Kari ar ASV
Kari ar Meksiku
Eksplozīvā blondīne

"Eksplozīvā blondīne" () ir 2017. gada ASV spriedzes trilleris spiegu filma, kas balstīts uz 2012. gada grafiskā romāna Coldest City motīviem. Sižets ir par spiegu, kurai jāatrod aģentu saraksts, ko pretlikumīgi ieved rietumos īsi pirms Berlīnes mūra krišanas 1989. gadā. Filmas režisors ir Devids Lītčs, un šī ir viņa kā režisora debija (pirms tam viņš bija līdzrežisors), scenārija autors ir Kurts Džonsteds. Lomas filmā atveido Šarlīze Terona, Džeimss Makevojs, Džons Gudmens, Tils Švaigers, Edijs Marsans, Sofija Butella un Tobijs Džonss.

Filmas "Eksplozīvā blondīne" pasaules pirmizrāde norisinājās festivālā South by Southwest , bet ASV kinoteātros to sāka demonstrēt . Latvijā filmas pirmizrāde norisinājās . Pasaules ienākumi filmai ir 100 miljoni ASV dolāru, tāpat tā ir saņēmusi pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes, kas izcēluši spriedzes skatu secību, Teronas un Makevoja aktierspēli un skaņu celiņu. Daudzi salīdzina šo filmu ar filmu sēriju "Džons Viks", no kurām pirmajai filmai Lītčs bija titros nepieminēts līdzrežisors un producents.

Atsauces

Ārējās saites 

2017. gada filmas
ASV filmas
Jānis Endele

Jānis Endele (dzimis  Vecpiebalgas pagastā) ir latviešu skolotājs un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993). Draudzīgā aicinājuma Cēsu Valsts ģimnāzijas direktors (1993—2002).

Dzīvesgājums 
Dzimis  Vecpiebalgas pagastā. Mācījās Kagaiņu četrgadīgajā skolā un Ogrēnu septiņgadīgajā skolā un Vecpiebalgas vidusskolā. Studēja Latvijas Valsts universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1958—1964). Strādāja kā matemātiķis programmētājs konstruktoru birojā (1963—1964), tad par matemātikas skolotāju Dobeles vidusskolā (1964—1968).

1968. gadā sāka strādāt par Cēsu 1. vidusskolas specializētās matemātikas novirziena klases skolotāju.

Atmodas kustības laikā J. Endele bija Latvijas Tautas frontes Cēsu rajona nodaļas aktīvists, Latvijas Tautas frontes kongresu delegāts, ievēlēts par Cēsu pilsētas deputātu padomes priekšsēdētāju (1989—1990). 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes (AP) deputātu no 115. Pārgaujas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā J. Endele nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu, darbojās AP Tautas izglītības, zinātnes un kultūras komisijā. Piedalījies Valsts drošības komitejas lietu pārņemšanas komisijā, strādāja pie izglītības, nodokļu un medību likumiem.

1991. gadā pēc deputāta J. Endeles iniciatīvās atjaunoja Draudzīgā aicinājuma Cēsu Valsts ģimnāziju, 1993. gadā viņš kļuva tās direktoru, līdztekus bija 5. Saeimas deputāta A. Kiršteina palīgs. 1994. gadā Jānis Endele nodibināja Draudzīgā aicinājuma fondu.

2001. gadā ievēlēts Cēsu pilsētas domē no Tautas partijas saraksta.

2002. gadā J. Endele atstāja ģimnāzijas direktora amatu.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, III (2000) un IV (1998) šķiras
 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme
 Ata Kronvalda prēmija

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1939. gadā dzimušie
Cēsu novadā dzimušie
LR Augstākās Padomes deputāti
Latvijas pedagogi
Latvijas Universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Kvinsijs Promess

Kvinsijs Promess (dzimis ) ir Nīderlandes futbolists, uzbrucējs, Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Krievijas Premjerlīgas kluba Maskavas "Spartak" sastāvā.

Promess karjeru uzsāka FC Twente komandā, kurā pavadīja 3 sezonas, pēc kā pārcēlās uz Maskavas "Spartak". 2017. gadā kopā ar komandu izcīnija Krievijas Premjerlīgas titulu. Promess tika atzīts par tā gada labāko futbolistu Krievijā, kā arī bija labākais vārtu guvējs līgā. 2018. gadā par 20 miljoniem eiro pievienojās Sevilla, kur gan nespēja nostiprināties pamatsastāvā. 2019. gadā futbolists atgriezās dzimtenē pievienojoties Amsterdamas "Ajax".

Sasniegumi 
Spartak Moscow

 Krievijas Premjerlīga: 2016–17
 Krievijas Superkauss: 2017

Ajax

 Johan Cruijff Schaal: 2019

Individuālie sasniegumi

 Spartak Moscow sezonas labākais spēlētājs: 2014–15, 2015–16
 Krievijas Premjerlīgas labākais vārtu guvējs: 2017–18

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Ziemeļholandē dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Trešā Harkivas kauja

Trešā Harkivas kauja (, ) bija kauja Otrā pasaules kara Austrumu frontēs mūsdienu Harkivas un Voroņežas apgabalā 1943. gada februārī-martā.

Uzvarot Staļingradas kaujā, Sarkanā armija centās nostiprināt panākumus, uzbrūkot rietumu virzienā. 15. februārī tā ieņēma Harkivu, bet 19. februārī vācu spēki Eriha fon Manšteina vadībā sāka pretuzbrukumu un līdz marta vidum atkal ieņēma Harkivu un Belgorodu.

Ārējās saites 
 

Operācijas Otrajā pasaules karā
Kaujas Ukrainas teritorijā
Kaujas Krievijas teritorijā
Kaujas ar Vācijas piedalīšanos
Kaujas ar PSRS piedalīšanos
20. gadsimta kaujas
Otrā pasaules kara kaujas
Webpack

Webpack ir atvērtā pirmkoda JavaScript moduļu saistītājs.

Galvenokārt paredzēts JavaScript, taču to var izmantot arī, piemēram, HTML, CSS, attēlu saistīšanai, ja tiek iekļauti atbilstoši ielādētāji. 

Webpack izmanto moduļu saites, lai sasaistītu moduļus savā starpā. Šīs moduļu saites ļauj tīmekļa izstrādātājiem izmantot modulāru pieeju tīmekļa lietotņu izstrādē. Webpack var konfigurēt gan ar komandrindas parametriem, gan ar konfigurācijas failu, kura nosaukums pēc noklusējuma ir webpack.config.js.

Atsauces

Ārējās saites 
 

JavaScript
Israel-Premier Tech

Israel-Premier Tech (UCI komandas kods: ISN) ir UCI Pasaules tūres komanda, ko 2015. gadā dibināja Rons Barons un Rans Margaliots. Komanda reģistrēta Izraēlā.

Vēsture 
Komanda tika izveidota 2014. gada novembrī kā Cycling Academy Team ar mērķi veicināt jauno braucēju, īpaši no Izraēlas, attīstību. Komandas pirmais panākums bija 2015. gada Tour d'Azerbaïdjan ceturtajā posmā, kad uzvaru guva čehu sportists Daniels Tureks.

2015. gada 2. jūlijā komandai pievienojās Izraēlas čempions Gajs Sagivs. Pirms 2017. gada sezonas komanda nomainīja nosaukumu uz Israel Cycling Academy.

2018. gadā komanda pirmoreiz piedalījās kādā no klasiku pieminekļiem — Milāna—Sanremo un lielajā tūrē — Giro d'Italia. Giro d’Italia atklāšanas posms notika Jeruzalemē 2018. gada 4. maijā, kas bija pirmā reize sacensību 101. gadu vēsturē, kad tās sākās ārpus Eiropas. Arī otrais un trešais posms notika Izraēlā. Šie posmi piesaistīja manāmu vietējās publikas interesi, kas izrādīja atbalstu savai komandai, un to sarīkošana tika uzskatīta par ievērojamu panākumu. Israel Cycling Academy komandas līdzīpašnieks ebreju izcelsmes Kanādas uzņēmējs Silvens Adamss bija viens no Giro starta Izraēlā iniciatoriem un finansētājiem. Komandas labākais rezultāts bija spāņu sportista Ruvena Plasas 18. posmā iegūtā otrā vieta. Līdz ar sacensību finišu Romā Gajs Sagivs kļuva par pirmo Izraēlas riteņbraucēju, kurš finišējis kādā Lielajā tūrē.

2019. gadā komanda paplašināja sastāvu līdz 30 braucējiem un izveidoja sacensību programmu, kas iekļāva 250 sacensību dienas. Komandu atkal uzaicināja piedalīties Giro d'Italia un pirmoreiz arī Tour of California. Komandas īpašnieki Rons Barons un Silvens Adamss uzstādīja mērķi tuvākajos gados startēt nozīmīgākajās sacensībās, ieskaitot Tour de France, turpinot attīstīt jaunu Izraēlas sportistu paaudzi. 2019. gada janvārī komanda Izraēlā izveidoja trīs speciālās jauniešu programmas un izveidoja jauniešu komandu arābu ciematā Šfaramā. Tika izveidota arī attīstības komanda ar 10 U23 vecuma braucējiem, izveidojot sadarbību arī ar vienu no vadošajām Francijas amatieru komandām — Côte d’Armor —, ļaujot attīstības komandas braucējiem startēt Francijā un gūt pieredzi.

2019. gada oktobrī Israel Cycling Academy iegādājās UCI Pasaules tūres komandu  un tās licenci, noslēdzot līgumu arī ar daļu tās braucēju. Tā rezultātā pēc UCI apstiprinājuma ICA kļuva par Pasaules tūres komandu. UCI statusu apstiprināja decembrī, bet komanda nomainīja nosaukumu uz Israel Start Up Nation.

2020. gada 4. decembrī par vienu no komandas sporta direktoriem kļuva Čerija Pridhema, kļūstot par pirmo sievieti, kas šādu lomu ieņēmusi vīriešu UCI Pasaules tūre komandā.

2022. gada janvārī tika prezentēts jauns komandas nosaukuma sponsors, Kanādas uzņēmums Premier Tech (iepriekš sponsorēja  komandu), un komanda tika pārsaukta par Israel-Premier Tech.

Latvijas sportisti 
Kopš 2016. gada komandu pārstāv Latvijas sportists Krists Neilands. Līdz ar Kristu 2016. gadā komandai pievienojās velomehāniķis Kristaps Osis.

2022. gada sezona

Komandas sastāvs

Uzvaras

Atsauces

Ārējās saites 

 

Riteņbraukšanas komandas
Riteņbraukšana Izraēlā
Andris Felss

Andris Felss (dzimis  Krustpils rajonā) ir latviešu lauksaimnieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

Dzīvesgājums 
Dzimis  Krustpils ciema "Vīnkalnos". Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātes absolvēšanas bija kolhoza "Ļeņina karogs" agronoms, vēlāk priekšsēdētājs. Bijis PSKP biedrs, izstājies 1990. gadā.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā A. Felss tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 128. Kūku vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Lauksaimniecības komisijā.

Beidzoties deputāta pilnvarām, A. Felss no 1993. gada bija Krustpils pagasta padomes deputāts un priekšsēdētāja vietnieks, vēlāk saimniekoja savā zemnieku saimniecībā "Vīnkalni" Krustpils pagasta Prižos.

1997. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Krustpils pagasta padomē no Latvijas Zemnieku savienības saraksta. 2001. gadā ievēlēts no saraksta "Krustpils", bet 2005. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Krustpils pagasta padomē no partijas "Jaunais laiks" saraksta.

Apbalvojumi 
2000. gadā A. Felsu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Atsauces 

1957. gadā dzimušie
Jēkabpils novadā dzimušie
LR Augstākās Padomes deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Pēteris Gabrānovs

Pēteris Gabrānovs (dzimis , miris ) bija latviešu lauksaimnieks, uzņēmējs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Abrenes apriņķa Krišjāņu pagastā zemnieku ģimenē. 1959. gadā beidza Malnavas lauksaimniecības tehnikumu un studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Zootehnikas fakultātē. Studijas beidza 1964. gadā un sāka strādāt Jēkabpils rajona Lauksaimniecības pārvaldē. Vēlāk strādāja par padomju saimniecības “Stāmeriena” galveno zootehniķi (1965—1967), kolhoza “Agrumi” priekšsēdētāju (1967—1970), kolhoza ”Rainis” priekšsēdētāju (1970-1980, 1982-1990), bija arī Gulbenes Lauksaimniecības pārvaldes priekšnieks (1980—1982).

Atmodas kustības laikā 1989. gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē un izstājies no PSKP. 1990. gadā P. Gabrānovu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 125. Daukstu vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Rūpniecības komisijā.

Iestājās Latvijas Nacionālās neatkarības kustībā, vēlāk darbojās partijā "Tēvzemei un Brīvībai". 1995. gadā nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no LNNK un Latvijas Zaļās partijas saraksta.

Beidzoties deputāta pilnvarām, P. Gabrānovs vadīja Gulbenes SIA "Rainis".

Miris 2007. gada 28. jūnijā.

Apbalvojumi 
2000. gadā P. Gabrānovu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.
 Latgaliešu politiķi un politiskās partijas neatkarīgajā Latvijā. Sast. Ē. Jēkabsons, V. Ščerbinskis. Rīga: Jumava, 2006. 171.-172.lpp.

Atsauces 

1941. gadā dzimušie
2007. gadā mirušie
Balvu novadā dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas uzņēmēji
LR Augstākās Padomes deputāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
2019. gada Lietuvas futbola čempionāta sezona

Lietuvas futbola čempionāta 2019. gada sezonā Marijampoles "Sūduva" bija iepriekšējie čempioni un aizstāvēja savu titulu arī šajā sezonā, kļūstot par Lietuvas čempioniem trešo reizi.

Līgas 
 A līga ir 1. līmenis (elites divīzija); 
 Pirmā līga ir 2. līmenis; 
 Otrā līga ir 3. līmenis;

A līga 
 A līga ir 1. līmenis (elites divīzija);

Parbaudes spēles

Pirmā līga 
 Pirmā līga – ir 2. līmenis;

Otrā līga (Rietumu zona) 
 Otrā līga – ir 3. līmenis, 2. līga, rietumu zona;

Otrā līga (Ziemeļu zona) 
 Otrā līga – ir 3. līmenis, 2. līga, dienvidu zona;

Atsauces

Ārējās saites 
 RSSSF.com Lietuva 2019
 A lyga
 LFF
 lietuvosfutbolas.lt alyga

Lietuvas futbola sezona
Lietuva
2019. gads Lietuva
Mazā Caunes iela

Mazā Caunes iela atrodas Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikas apkaimē. Tā sākas pie Vāveres un Caunes ielu krustojuma un beidzas krustojumā ar Ropažu ielu. Ielas garums ir 132 metri. Visā garumā iela klāta ar asfaltu. Transporta kustība ir vienvirziena (no Vāveres ielas).

Vēsture 
Mazā Caunes iela izveidota Monrepo muižiņas teritorijā un pirmo reizi minēta rakstītajos avotos 1902. gadā ar nosaukumu Pagarināšanas iela (, ). 1923. gadā tika pārdēvēta par Mazo Vāveres ielu, bet 1932. gadā ieguva savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā vairs nav mainījies.

Ielu savienojumi 
Mazā Caunes iela krustojas ar:
 Caunes ielu
 Vāveres ielu
 Ropažu ielu

Skatīt arī 
 Teika
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Teikā
Vidzemes priekšpilsēta