joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ansis Daumanis

Ansis Daumanis (, , 1885-1920) bija padomju sabiedriskais un militārais darbinieks. Narvas pilsētas galva. Pēc Oktobra revolūcijas lielinieku partijas darbinieks (pseidonīms Puika) un Sarkanās armijas 10. divīzijas un 16. armijas komandieris. Daugavpils cietokšņa komandants (1919).

Dzīves gājums 
Dzimis 1885. gada 8. decembrī (26. novembrī) Rīgas apriņķa Dreiliņu pagasta zemnieka Ernesta Daumaņa ģimenē. Mācījās Pleskavas pamatskolā, 1905. gada revolūcijas laikā organizēja Rīgas fabriku streikus, pēc Pleskavas mērnieku skolas beigšanas 1907. gadā sāka strādāt par mērnieku Viļņas guberņā. Karadienestā Varšavā (1907-1911).

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gadā Daumani iesauca Krievijas impērijas armijā, kur viņš uzdienējās līdz bataljona komandiera pakāpei. Pēc Februāra revolūcijas bija Narvas pilsētas galva, pēc tam Narvas padomes priekšsēdētājs. 1917. gada 29. (16.) novembrī Krievijas Republikas Tautas Komisāru padome (TKP) pēc viņa lūguma pieņēma lēmumu par Narvas atdalīšanu no Pēterburgas guberņas Jamburgas apriņķa un pievienošanu Autonomajai Igaunijas guberņai. Pēc tam, kad Narvu 1918. gada martā okupēja Vācijas karaspēks, Daumanis organizēja partizānu vienību Narvas-Jamburgas rajonā, vēlāk bija Sarkanās gvardes pulka (Нарвский полк Красной гвардии) komandieris un Sarkanās armijas 6. divīzijas komisārs.

Pēc Sarkanās armijas iebrukuma Latvijā 1919. gada sākumā Ansis Daumanis bija Padomju Latvijas armijas revolucionārās padomes loceklis un Kurzemes karaspēka grupas pavēlnieks. No 1919. gada 17. jūnija līdz 8. augustam bija Latviešu sarkano strēlnieku divīzijas 2. brigādes komandieris. Pēc
Padomju Latvijas armijas likvidēšanas Daumanis no 1919. gada 15. oktobra bija KPFSR 16. armijas revolucionārās padomes loceklis.

Poļu-padomju kara laikā bija 10. divīzijas komandieris, kritis kaujā pie Brestļitovskas (Brestas) 1920. gada 1. augustā, apbedīts Minskā.

Viņa vecākais brālis bija Jānis Daumanis (segvārds Juris Gavens), 1905. gada revolūcijas kaujinieks un lielinieku partijas darbinieks.

Atsauces 

Krievijas pilsoņu kara dalībnieki
Sarkano latviešu strēlnieku virsnieki
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Dienvidsudānas futbola izlase

Dienvidsudānas futbola izlase ir futbola komanda, kas pārstāv Dienvidsudānu starptautiskās sacensībās. Šobrīd tā ir jaunākā Āfrikas Futbola Konfederācijas dalībniece.

Vēsture 
Pirmo neoficiālo maču Dienvidsudānas futbola izlase aizvadīja  pret Kenijas premjerlīgas klubu Tusker F.C., lai gan sākotnēji bija plānots, ka mačs būs pret Kenijas futbola izlasi. Mačs beidzās ar Dienvidsudānas zaudējumu 1-3. 2011. gadā Dienvidsudānas futbola izlase vēl aizvadīja maču pret Ugandas premjerlīgas klubu SC Villa, kas beidzās ar neizšķirtu 1-1.

Pirmo oficiālo maču Dienvidsudānas futbola izlase aizvadīja  pret Ugandas futbola izlasi. Tas beidzās ar neizšķirtu 2-2. Dienvidsudānas izlases labā šajā mačā vārtus guva Džeimss Moga un Ričards Džastins. Pēc šī mača Dienvidsudāna iekļuva FIFA rangā iegūstot 199. vietu.

Pirmais turnīrs, ko aizvadīja Dienvidsudānas izlase bija 2012. gada CECAFA kauss. Dienvidsudāna palika pēdējā savā grupā zaudējot Etiopijai, Kenijai un mājniekiem Ugandai, trijās spēlēs negūstot nevienus vārtus, bet ielaižot septiņus.

2015. gada Āfrikas Nāciju kausa kvalifikācijā Dienvidsudāna ar tehnisko uzvaru uzveica Eritreju, kas izstājās, bet otrajā kārtā piedzīvojot zaudējumu divu spēļu summā ar 0-5 pret Mozambiku, tādējādi nekvalificējoties finālturnīram.

Sasniegumi

Pasaules čempionātos 
 1930-2014 - Nepiedalījās
 2018 - Nekvalificējās

Āfrikas Nāciju kausā 
 1957-2013 - Nepiedalījās
 2015-2017 - Nekvalificējās

Sastāvs 
Dienvidsudānas futbola izlases sastāvs uz 2012. gada CECAFA kausu

|-
! colspan="9" style="background:#b0d3fb; text-align:left;"|
|- style="background:#dfedfd;"

|-
! colspan="9" style="background:#b0d3fb; text-align:left;"|
|- style="background:#dfedfd;"

|-
! colspan="9" style="background:#b0d3fb; text-align:left;"|
|- style="background:#dfedfd;"

Treneri 
  Malešs Soro (2011–2012)
  Zorans Džordževičs (2012–2013)
  Ismails Balanga (2013–14)
  Salji Lolaku Semjuels (2014)
  Lī Sundža (2014–15)
  Leo Adrā (2016)
  Džozefs Malešs (2016–)

Atsauces 

Āfrikas futbola izlases
Futbols Dienvidsudānā
Tībingene

Tībingene () ir pilsēta Vācijas dienvidos, Bādenes-Virtembergas federālajā zemē. Tā atrodas aptuveni 30 km uz dienvidiem no Štutgartes. 2011. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 89 tūkstoši cilvēku, no kuriem aptuveni viena trešdaļa ir studenti. Nozīmīgākā augstskola ir Tībingenes universitāte, bet pilsētā atrodas arī Maksa Planka institūta filiāles.

Atsauces

Ārējās saites 

Bādenes-Virtembergas pilsētas
Čehoslovākijas basketbola izlase

Čehoslovākijas basketbola izlase bija nacionālā basketbola komanda, kas pārstāvēja Čehoslovākiju tādās starptautiskās basketbola sacensībās kā Eiropas čempionāts, Pasaules čempionāts, Olimpiskās spēles. Pēc Čehoslovākijas sadalīšanās no Čehoslovākijas izlases izveidojās Čehijas un Slovākijas nacionālās izlases.

Sasniegumi

Ārējās saites 
 Čehoslovākijas basketbola izlases rezultāti 

Basketbola izlases
Basketbols Čehoslovākijā
Hobits: Negaidīts ceļojums

"Hobits: Negaidīts ceļojums" () ir 2012. gada fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Pīters Džeksons. Šī ir pirmā daļa filmu triloģijā, kas balstīta uz Džona Ronalda Rūela Tolkīna 1937. gada grāmatu "Hobits". Filmas darbība norisinās Viduszemē 60 gadus pirms "Gredzenu pavēlnieka" filmu triloģijas sākuma. Filmā burvja Gendalfa nolīgtais hobits Bilbo Baginss dodas ceļojumā kopā ar trīspadsmit rūķiem.

Filmā galvenās lomas attēlo Ians Makellens, Martins Frīmens, Ričards Armitedžs, Džeimss Nesbits, Kens Skots, Keita Blanšeta, Jans Holms, Kristofers Lī, Hugo Vīvings, Elaidža Vuds un Endijs Serkiss. "Hobits: Negaidīts ceļojums" pirmizrāde notika  Velingtonā, Jaunzēlandē. Starptautiski tā tika izdota 13. decembrī, Latvijā — 14. decembrī.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

2012. gada filmas
ASV filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Jaunzēlandes filmas
Fantāzijas piedzīvojumu filmas
Viduszeme
Pītera Džeksona filmas
Haralds Burkovskis

Haralds Burkovskis (dzimis ) ir Latvijas žurnālists, vadīja Latvijas Neatkarīgās televīzijas analītisko raidījumu "LNT Ziņu TOP 10". Iepriekš strādājis SEB Unibankā kā sabiedrisko attiecību speciālists un Latvijas Radio. H. Burkovskis darbojas arī politikā, ievēlēts Ropažu novada domē no Nacionālās apvienības saraksta.

Biogrāfija 
Studējis Latvijas Universitātē, ieguvis bakalaura grādu filozofijā un maģistra grādu komunikācijas zinātnē. Vadījis Latvijas Radio Ziņu dienestu, Latvijas Televīzijas raidījumu "Latvija, Eiropa, Pasaule" un ir bijis SEB Unibankas sabiedrisko attiecību speciālists. 2005. gadā kandidējis uz Latvijas Radio ģenerāldirektora amatu.

No 2001. līdz 2008. gadam H. Burkovskis bija LTV raidījuma "Futūršoks" aizkadra balss. Kopš 2007. gada vada Latvijas Neatkarīgās televīzijas analītisko raidījumu "LNT Ziņu TOP 10". Līdz 2010. gadam vadījis Latvijas Radio raidījumu "Kā labāk dzīvot?".

Politiskā darbība 
2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās H. Burkovskis tika ievēlēts Ropažu novada domē no Nacionālās apvienības saraksta un šobrīd ir Ropažu novada domes priekšsēdētājas vietnieks.

Privātā dzīve 
Dzimis . Precējies ar Kristīni Burkovsku. Audzina 3 bērnus.

Atsauces 

Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas žurnālisti
Latvijas Radio darbinieki
Latvijas Televīzijas darbinieki
1970. gadā dzimušie
Rucavas muiža

Rucavas muiža ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Rucavas pagastā uz austrumiem no Rucavas. Sventājas upes stāvkrastā atrodas Rucavas muižas () vieta. 
Upes pretējā krastā ir Lietuvas teritorija. 

Hercoga Jēkaba laikā te bijusi merīnaitu audzētava. Netālu no muižas vietas atrodas Leju svētavots. Ap to līdz nesenam laikam auga Rucavas Leju ieva, kas sasniedza 2,5 metru apkārtmēru. Koks atstājis savu atvašu izveidoto birzi, kas aptver Leju svētavotu.

Atsauces

Ārējās saites 
LĢIA vietvārdu datubāze

Rucavas pagasts
Latvijas ciemi
Martinsons

Martinsons var būt:

 Māris Martinsons — latviešu kinorežisors (dzimis 1960);
 Harri Martinsons (Harry Martinson) — zviedru dzejnieks un prozaiķis (1904—1978);
 Ivo Martinsons — latviešu aktieris (dzimis 1978);
 Pēteris Martinsons — latviešu keramiķis (1931—2013).

Skatīt arī 
 Martinsone

Uzvārdi
Akvelīna Līvmane

Akvelīna Līvmane (dzimusi ) ir latviešu aktrise un astroloģe.

Studējusi Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras fakultātē (1969—1971), 1974. gadā absolvējusi Latvijas Valsts Konservatorijas Teātra fakultāti. 1974. gadā sākusi strādāt Dailes teātrī. Tāpat filmējusies kino. Attēlojusi lomas tādās filmās kā "Ābols upē" (1974), "Nakts bez putniem" (1979), "Dārzs ar spoku" (1983), "Cilvēka bērns" (1991).

1989. gadā saņēmusi Latvijas PSR Nopelniem bagātās skatuves mākslinieces goda nosaukumu. Par Austras lomu 2004. gada filmā "Rudens rozes" saņēmusi "Lielā Kristapa" balvu kā labākā aktrise.

1974. gadā Vanagu katoļu baznīcā Upmalas pagastā laulājusies ar aktieri Jāni Paukštello. Šķīrusies 1998. gadā.

Pēdējos gados profesionāli nodarbojas ar astroloģiju.

Atsauces

Ārējās saites 
 Dailes teātra profils
 

1951. gadā dzimušie
Augšdaugavas novadā dzimušie
Latviešu kinoaktieri
Latviešu teātra aktieri
Dailes teātra aktieri
Valmieras Viestura vidusskolas absolventi
Latvijas Mūzikas akadēmijas absolventi
Astrologi
Latvijas PSR Nopelniem bagātie skatuves mākslinieki
Lielā Kristapa balvas ieguvējas aktrises
ICarly

iCarly ir amerikāņu tīņu komēdijseriāls, kura autors ir Dens Šneiders. Tas tika pārraidīts Nickelodeon televīzijas kanālā, laikā no  līdz . Seriāls ir par pusaudzi Kārliju Šeju un viņas draugiem Semu Paketu un Frediju Bensonu, kas izveidojuši savu interneta šovu iCarly. Seriālam ir iznākušas septiņas sezonas (kopumā 109 sērijas). Seriāls ir saņēmis vairākus apbalvojumus, tāpat vairākiem tas ir ticis arī nominēts. iCarly galvenās lomas attēlo Miranda Kosgrova, Dženeta Makerdija, Neitans Kress, Džerijs Treinors, Noā Manks. 2013. gadā tika izveidots jauns Nickelodeon seriāls ar nosaukumu Sam & Cat, kurā galvenajās lomās ir dalībnieki gan no iCarly, gan Victorious.

Latvijā rādija kanālā Nickelodeon.

Ārējās saites 
 

 Nickelodeon profils

ASV televīzijas seriāli
Vinss Vons

Vinsents Entonijs "Vinss" Vons (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, komiķis, producents, scenārists un aktīvists.

Karjeru sācis 1980. gadu beigās, kad piedalījās dažādos televīzijas seriālos. Plašāku uzmanību guvis ar lomu 1996. gada filmā Swingers. Pēc tam filmējies tādās filmās kā "Juras laikmeta parks 2", Return to Paradise, "Kā vecajos, labajos laikos" (Old School), "Bēdz no bumbas: Patiess bēdubrāļu stāsts", "Nelūgtie viesi", "Šķiršanās amerikāņu stilā", "Freds Klauss" (Fred Claus), "Brīvdienu terapija" (Couples Retreat) un "Kaimiņu patruļa" (The Watch).

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Minesotā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV komiķi
Vons

Vons var būt:

Roberts Vons (Robert Vaughn, 1932-2016) - amerikāņu aktieris
Vinss Vons (Vince Vaughn, 1970) - amerikāņu aktieris
Plūstamība

Plūstamība jeb šļūde ir materiāla spēja lēni un nepārtraukti plastiski deformēties ilgstošas slodzes iedarbībā. Slodzes lielums ir mazāks par tecēšanas robežu. Laika gaitā šļūde var radīt nepieļaujami lielas izmēru izmaiņas vai pat detaļas sagraušanu. Plastiskās deformācijas attīstība ir atkarīga no slogojuma veida un temperatūras. Šļūde piemīt materiāliem ar viskoelastīgu dabu. Kaut gan daudzi materiāli ir elastīgi, pieaugot temperatūrai, tiem parādās viskoelastīga materiāla pazīmes. Tā, piemēram, tēraudu karsējot, šļūde paliek izteiktāka, kaut gan tērauds ir izteikts elastīgas dabas materiāls un pakļaujas Huka likumam.

Visbiežāk veic šļūdes pārbaudi stiepē. Pārbaudes rezultātā nosaka šļūdes robežu – vislielāko spriegumu, pie kura šļūdes deformācija vai ātrums noteiktā laika periodā nepārsniedz iepriekš noteiktu lielumu.
Šļūdes robežu apzīmē ar R un skaitļu indeksu, kas norāda pārbaudes temperatūru, pieļaujamo deformāciju procentos un pārbaudes ilgumu stundās. Piemēram, R1 700°/0,2/1000 uzrāda, ka dotajam materiālam šlūde 700 °C temperatūrā, ja pieļaujamā deformācija ir 0,2 % un pārbaudes ilgums ir 1000 stundas, nebūs lielāka par 1 %.

Atsauces

Ārējās saites 

Deformācija
Zīlīte

Zīlīte var būt:

 acs zīlīte
 zīlītes — zīlīšu ģints putni
 zīlīšu dzimta — zvirbuļveidīgo dzimta
 Dubeņas upes cits nosaukums
Freidenfelds

Freidenfelds (; sieviešu dzimtē Freidenfelde) ir vācu izcelsmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Andris Freidenfelds (dzimis 1961) — latviešu mūziķis un pasākumu vadītājs;
 Gunārs Freidenfelds (dzimis 1941) — latviešu mūziķis;
  (1935—2022) — latviešu izcelsmes Austrālijas basketbolists.
 Zelma Cēsniece-Freidenfelde (1892—1929) — latviešu ārste un politiķe.

Vācu uzvārdi
Gabonas futbola izlase

Gabonas futbola izlase ir futbola komanda, kas pārstāv Gabonu starptautiskās sacensībās. Tā ne reizi nav kvalificējusies FIFA Pasaules kausam, tomēr ir 7 reizes piedalījusies Āfrikas Nāciju kausā, kur labākais sasniegums ir divreiz sasniegtais ceturtdaļfināls (1996 un 2012).

Pasaules čempionātos 
 1930-1962 - Nepiedalījās
 1966 - Izstājās
 1970 - Nepiedalījās
 1974 - Izstājās
 1978-1986 - Nepiedalījās
 1990-2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
 2018 - Nekvalificējās

Āfrikas Nāciju kausā

Atsauces

Āfrikas futbola izlases
Futbols Gabonā
Neatkarības diena (filma)

"Neatkarības diena" () ir 1996. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas katastrofas filma, kuras režisors ir Ronalds Emerihs. Filma ir par citplanētiešu uzbrukumu Zemei, kuru cilvēki atvaira 4. jūlijā, kas ir ASV Neatkarības diena.

Filmā galvenās lomas atveido Vils Smits, Džefs Goldblums, Bills Pulmans, Mārgareta Kolina, Vivika Foksa, Mērija Makdonela, Džads Hiršs, Roberts Logija, Rendijs Kvaids un Džeimss Reborns. "Neatkarības dienas" pirmizrādes sākotnējais datums tika noteikts , taču to sāka izrādīt , dienā, kad sākās filmas notikumi. Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labākajiem vizuālajiem efektiem.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gada filmas
ASV katastrofu filmas
Amerikas Kinoakadēmijas balvas ieguvēji
Jans Brenans

Jans Brenans (, dzimis ) ir amerikāņu scenārists, aktieris, producents, režisors.

Viņš ir pazīstams ar darbu pie seriāla "Radīti skatuvei". Vidusskolas laikā bijis skolas kora dalībnieks, kas nebija ieguvis nevienu balvu un kuras vadītājs bija tikko izlaists no cietuma. 2009. gadā Brenans kopā ar Raienu Mērfiju un Bredu Falčuku uzsāka darbu pie seriāla Glee.

Atsauces

Ārējās saites 

ASV televīzijas producenti
Amerikāņu kinorežisori
Cilvēki ar nezināmu dzimšanas datumu
Lukne

Lukne ir vietvārds, kuram ir vairākas nozīmes.

Latvijā 
 Lukne — upe Rucavas novadā un Lietuvā, Sventājas pieteka;
 Lukne — apdzīvota vieta Rucavas novadā;

Skatīt arī 
 Lukna
 Luknas
 Luknes
 Luknele
Kontracepcija

Kontracepcija ir dažāda veida metodes, ar kurām var novērst grūtniecību. Kontracepcija tiek izmantota ģimenes plānošanā. Drošs sekss, piemēram, prezervatīvu izmantošana, arī ļauj izsargāties no seksuāli transmisīvām slimībām. Kontracepcijas lietošana jaunattīstītajās valstīs ir samazinājusi augļu mirstību pirmajās grūtniecības nedēļās par 44%, bet, ja kontracepcija tiktu lietota apjomā, kādā tā tiek pieprasīta, tas novērstu 73% augļu neiznēsāšanas gadījumu. Tā kā pusaudžu grūtniecība mūsdienās ir aktuāla problēma, kas rada tādas lietas kā priekšlaicīgu piedzimšanu, mazu jaundzimušā svaru un zīdaiņu mirstības pieaugumu, daži autori ir ieteikuši pusaudžus seksuāli izglītot un viņiem nodrošināt pieeju reproduktīvās veselības pakalpojumiem, piemēram, kontracepcijai. Pagarinot laiku starp grūtniecības reizēm, kontracepcija ļauj nodrošināt sieviešu organisma labāku atkopšanos pēc dzemdībām un arī samazināt savu dzimušo bērnu nāves risku.

Atsauces
Ada Lavleisa

Augusta Ada Kinga (; dzimusi Augusta Ada Bairona (Augusta Ada Byron) , mirusi ), pazīstama kā Ada Lavleisa (Ada Lovelace), bija angļu matemātiķe un rakstniece. Lavleisa galvenokārt ir pazīstama ar darbu pie Čārlza Bebidža analītiskās mašīnas. Viņa bija pirmā, kas saprata, ka šai iekārtai iespējamas funkcijas, kas pārsniedz tikai rēķināšanu, un publicēja pirmo algoritmu, kas paredzēts šādai iekārtai. Tādēļ viņa tiek uzskatīta par pasaulē pirmo programmētāju.

Viņas tēvs ir angļu dzejnieks Bairons, taču tēvs pameta Lielbritāniju, kad Ada bija četrus mēnešus veca. Adas māte Annabella Milbanka Bairona (matemātiķe) sekmēja viņas interesi par matemātika un loģiku. Viņu privāti apmācīja dažādi pasniedzēji, vēlāk mācījusies pati, padziļinātajā apmācībā palīdzēja Londonas Universitātes matemātikas profesors Augusts De Morgans. Pusaudzes gados matemātikas talanta dēļ viņa iedraudzējās ar citu matemātiķi — Čārlzu Bebidžu, ar ko arī kopā strādājusi. No 1842. līdz 1843. gadam iztulkojusi itāļu militārā inženiera Luidži Menabrejas rakstu Notions sur la machine analytique de Charles Babbage (1842; "Čārlza Bebidža analītiskās mašīnas elementi"), ko papildināja ar savām piezīmēm. Šajās piezīmēs ir informācija, ko daudzi uzskata par pasaulē pirmo datorprogrammu — algoritmu, ko ir paredzēts apstrādāt ar mašīnu. Aprakstīja, kā Bebidža analītiskā mašīna varētu tikt uzprogrammēta, lai aprēķinātu Bernulli skaitļus. Lavleisa uzskatīja, ka datori būtu spējīgi veikt vairāk uzdevumu, nekā vienkārši veikt aprēķinus.

Latvijas Universitātes Datorikas fakultātē katru gadu tiek pasniegta Adas Lavleisas stipendija labākajai studentei.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Biogrāfija 

1815. gadā dzimušie
1852. gadā mirušie
Londonā dzimušie
Anglijas matemātiķi
Tutāni

Tutāni (arī Tutini; ) ir ciems Ludzas novada Cirmas  pagastā, pagasta centrs. Izvietojies dienvidu daļā Cirmas ezera krastā pie Rēzeknes—Zilupes dzelzceļa un autoceļa A12  no novada centra Ludzas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā Cirmas ciema (kopš 1970. gadiem) un Suvorova kolhoza centrālais ciemats. Tutānos atrodas kultūras nams, bibliotēka, feldšeru un vecmāšu punkts, Pokuminas pasta nodaļa, uzņēmums "Cirmas Bekons", veikals.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Grebņova

Grebņova (arī Grebņeva) ir ciems Kārsavas novada Malnavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Krievijas pierobežā pie autoceļa A13  no pagasta centra Malnavas,  no novada centra Kārsavas un  no Rīgas. Grebņovā atrodas kapsēta, ziemeļos no ciema — robežkontroles punkts «Grebņeva».

Atsauces
Francisella tularensis

Francisella tularensis ir gramnegatīvas aerobas baktērijas. Sīkas — 0,1—0,3 × 1,5 µm, polimorfas (t.i., var būt koku, ovālas, graudu, lodes vai nepareizas formas) nūjiņas; neveido sporas, nekustīgas, var veidot gļotainas kapsulas. Ir tularēmijas izraisītājs. Spējīgs ilgi saglabāties ārpus organisma (piemēram, piesārņotās ūdenstilpēs), taču neizturīgs pret augstu temperatūru un dezinfekcijas līdzekļiem.. Latvijā tularēmija sastopama ļoti reti, taču 2012. gada vasarā saslimuši seši bērni.

Atsauces 

Baktērijas
Enrike Penja Njeto

Enrike Penja Njeto (; dzimis ) ir meksikāņu politiķis, bija Meksikas prezidents no 2012. līdz 2018. gadam.

Pārstāv Institucionāli Revolucionāro partiju. Laikā no 2005. līdz 2011. gadam bijis Mehiko štata gubernators. 2012. gada vispārējās vēlēšanās viņš guva uzvaru prezidenta vēlēšanās, iegūstot 39,19% balsu. Prezidenta amatā stājās , tajā nomainot Felipi Kalderonu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija 

1966. gadā dzimušie
Meksikas politiķi
Meksikas prezidenti
Coxiella burnetii

Coxiella burnetii  (arī Rickettsia buretii) ir ļoti mazas gramnegatīvas baktērijas. Ir ovālas, pleomorfas (morfoloģiski daudzveidīgas); izmēri 0,2-0,7 µm. Obligāti intracelulārie (iekššūnu) parazīti. Spēj veidot filtrējošās jeb L-formas..

Izraisa Q drudzi, kura inkubācijas periods ir 18—21 diena. Slimību pavada drudzis, galvas sāpes, citi ARS (akūta respiratorā saslimšana) simptomi. Slimība var norisēt līdzīgi SARS (atipiskajai pneimonijai). Var būt arī slikta dūša un vemšana. Slimniekiem ar Coxiella burnetii izraisītu pneimoniju novēro aknu bojājumu, kuru pavada hepatolienālais sindroms.

Atsauces 

Baktērijas
Rēzeknes Dieva Žēlsirdības baznīca

Rēzeknes Dieva Žēlsirdības Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tas ir dievnams Rēzeknē, kurš pašlaik atrodas celtniecības stadijā.
Līdz 2012. gada beigām tika ielikti baznīcas pamati un uzmūrētas sienas, šobrīd norisinās darbi pie jumta būvniecības. Baznīcu ceļ par vietējās diacēzes un tautas saziedotajiem līdzekļiem. Baznīca atrodas pilsētas Ziemeļu rajonā, Atmodas ielā 10.

Baznīca tika iesvētīta 2021. gada 30. maijā, Vissvētās Trīsvienības lielajos svētkos.

Atsauces

Ārējās saites 
 projekts

Baznīcas Rēzeknē
Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Rēzeknes Svētā Nikolaja vecticībnieku lūgšanu nams

Svētā Nikolaja vecticībnieku lūgšanu nams ir vienīgais koka dievnams Rēzeknē. Tas pieder Rēzeknes vecticībnieku draudzei un atrodas pilsētas dienvidu rajonā, Siņicina ielā 4, blakus vecticībnieku kapiem. Tas ir lielākais koka dievnams Latgalē.

Vēsture 

Vecticībnieku lūgšanas nama vēsture saistās ar 19. gs. 50. gadiem, kad pašreizējās I. Siņicina ielas apkārtnē titka izveidota Režicas kapu kopiena. Tieši pēc Režicas tirgoņa Lūka Masļeņņikova–Manonī 1859. gada 20. aprīlī mirušās meitas apglabāšanas šajā vietā aizsākās tālāka kapu attīstība. Tās kapa piemineklis ir saglabājies vēl līdz mūsdienām. 19. gs. 60. gados pie kapiem bija vienkāršs lūgšanu nams vecticībnieku kopienas vajadzībām.  Pašreizējo dievnamu uzcēla 1896. gadā. Tā bija vienkārša, dzīvojamai ēkai līdzīga būve. 1906. gadā dievnams tika būtiski pārbūvēts, uzceļot zvanu torni un iekarinot tajā trīs sudraba un vara zvanus. Kopš tā laika lūgšanu nama ārējais izskats būtiski nav mainījies.
19. un 20. gadsimta mijā pie vecticībnieku lūgšanu nama pamazām sāka veidoties kopienas vienots komplekss. 1911. gadā tajā bija lūgšanu nams ar zvanu torni, skolotāja un ekonoma mājas, nabagmāja un vairākas saimniecības ēkas.

Arhitektūra un elementi 

Rēzeknes Vecticībnieku lūgšanu nams veidots kā vienjoma celtne. Tai ir plānā kvadrātveida torņa daļa, kurai ziemeļaustrumu pusē pieslēdzas taisnstūrveida lūgšanu telpa. Ēka būvēta klasiskā guļbūves konstrukcijā ar krusta paksi. Pašreizējais apšuvums, acīmredzot, veidots 1898.gadā, kad guļbūve pacelta uz mūra cokola. 

Sv. Nikolaja vecticībnieku lūgšanu nams ir slavens ar saviem trīs zvaniem. Tie 1905. gadā tika atlieti varā un sudrabā. Darbus veica A. S. Lavrova biedrībā, Gadčinā. Lielākais no tiem sver 4832 kg un ir lielākais zvans Baltijas valstīs. Tā mēle vien sver 200 kg. 
Nostāsti vēsta, ka sudraba zvans tika izliets no vecticībnieku ziedotajiem sudraba rubļiem.
Mūsdienās Rēzeknes vecticībnieku kapu draudzes telpās ir atvērts muzejs. Tajā ir savākta informācija par Latgales  vecticībnieku ikdienu viņu dzīvesveidu un kultūrvidi. Muzeja ekspozīcija atspoguļo arī draudzes vēsturi un etnogrāfiju.

Atsauces

Ārējās saites 
 Zvanu tornis 20. gs. 30. gados

Baznīcas Rēzeknē
Vecticībnieku baznīcas Latvijā
Vecticība
Vasilijs Meļņiks

Vasilijs Meļņiks (Василий Иванович Мельник; dzimis ) ir Latvijas uzņēmējs un politiķis, 1997. gadā nepilnu nedēļu bija Latvijas finanšu ministrs.

Biogrāfija 
Vasīlijs Meļņiks piedzima  Rīgā. No 1984. līdz 1988. gadam studējis inženieriju Rīgas J. Alkšņa vārdā nosauktajā Kara aviācijas inženieru augstskolā. 1990. gadā absolvējis Maskavas Vissavienības tirdzniecības institūtu ekonomista specialitātē. No 1993. līdz 2001. gadam bija SIA "LaCon" prezidents. 1994. gadā ievēlēts Rīgas domē. No 1994. līdz 2002. gadam bijis AS "Baltijas Holdings" prezidents, no 1994. līdz 1997. gadam — Rīgas pilsētas īpašumu un privatizācijas komitejas loceklis. No 1995. līdz 1996. gadam — Ministru prezidenta biedra Ziedoņa Čevera padomnieks. Bijis vairāku uzņēmumu — AS "Latvijas Kuģniecība", AS "Kvadrāts", AS "Ogre" un AS "Latvijas Gāze" padomes loceklis.

1996. gadā kļuvis par finanšu ministra Aivara Kreitusa padomnieku. Pēc Kreitusa demisijas 1997. gada janvārī tika iecelts par finanšu ministru. Meļņika iecelšana bija skandaloza, jo viņš bija pārkāpis pretkorupcijas likumu, vienlaikus atrodoties Rīgas ostas valdē un būdams AS "Rīgas kuģu būvētava" valdes priekšsēdētājs. Neilgi pēc Meļņika iecelšanas Andris Šķēle atkāpās no Ministru prezidenta amata. Pēc nepilnas nedēļas amatā arī Meļņiks demisionēja.

Kopš 1995. gada Meļņiks ir AS "Rīgas kuģu būvētava" valdes priekšsēdētājs, kopš 1996. gada — AS "Remars-Rīga" padomes priekšsēdētājs, kopš 2001. gada — Latvijas Darba devēju konfederācijas viceprezidents, bet kopš 2002. gada — SIA "Eiroholdings" prezidents. No 2006. līdz 2009. gadam bija Ministru prezidenta padomnieks, bet kopš 2010. gada ir Valsts prezidenta padomnieks.

Privātā dzīve 
Vasīlijs Meļņiks ir precējies, ir divi bērni. Brīvajā laikā nodarbojas ar ceļošanu un makšķerēšanu.

Apbalvots ar Latvijas Pareizticīgā Baznīcas Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa ordeņa I šķiru.

Atsauces 

1967. gadā dzimušie
Latvijas ekonomisti
Latvijas finanšu ministri
Latvijas uzņēmēji
Rīgā dzimušie
Rīgas domes deputāti (1994—1997)
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Meļņiks

Meļņiks (krievu vai  — 'dzirnavnieks'; sieviešu dzimtē Meļņika) ir krievu vai ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Igors Meļņiks (1962) — Ukrainā dzimis Latvijas basketbolists;
 Vasilijs Meļņiks (1967) — Latvijas uzņēmējs un politiķis,

Skatīt arī 
 Meļņikovs

Krievu uzvārdi
Ukraiņu uzvārdi
Aglonas stacija

Aglonas stacija (; agrāk — Rušonu stacija, Rušona, Rušoni) ir ciems Riebiņu novada Rušonas pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā pie Rēzeknes—Daugavpils dzelzceļa un autoceļu A13 un P62 krustojumā  no pagasta centra Kastīres,  no novada centra Riebiņiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Pēterburgas—Varšavas dzelzceļa līnijas stacijas «Aglona» (agrāk — «Rušoni»). Aglonas stacijā atrodas Rušonas tautas nams, bibliotēka, pasts, feldšeru un vecmāšu punkts, veikals, degvielas uzpildes stacija. Agrāk bija pagasta centrs.

Atsauces
Q drudzis

Q drudzis (arī Kū drudzis) ir infekcijas slimība, kuru izraisa Coxiella burnetii baktērijas, kas spēj inficēt cilvēku un citus zīdītājus. Slimība ir izplatīta visā pasaulē. Sastopami divi Q drudža veidi: akūtais un hroniskais. Inficēties var, ieelpojot gaisu, kurā ir inficēti putekļi vai apēdot inficētus piena produktus (piemēram, svaigu sieru un pienu); inficēties var arī no zīdītājiem (govīm, aitām, kazām, kaķiem un suņiem, arī savvaļas zvēriem) un ērcēm, kuras ir baktērijas dabiskie rezervuāri.

Q drudža inkubācijas periods ir 18—21 diena. Slimību pavada drudzis, galvas sāpes, citi ARS (akūta respiratorā saslimšana) simptomi. Slimība var norisēt līdzīgi SARS (atipiskajai pneimonijai). Var būt arī slikta dūša un vemšana. Slimniekiem ar Coxiella burnetii izraisītu pneimoniju novēro aknu bojājumu, kuru pavada hepatolienālais sindroms.

Atsauces

Ārējās saites 

Baktēriju izraisītās slimības
Andis Caunītis

Andis Caunītis (dzimis  Gulbenē) ir latviešu mežsaimnieks un politiķis. Pārstāv Latvijas Reģionu apvienību (iepriekš partiju "Vienotība"), šobrīd ir Gulbenes novada domes priekšsēdētājs. Bijis 10. Saeimas deputāts.

Biogrāfija 
A. Caunītis dzimis  Gulbenē. 1994. gadā absolvējis Latvijas Lauksaimniecības universitāti mežsaimniecības inženiera specialitātē.

Politiskā darbība 
Atmodas laikā bijis Latvijas Tautas frontes biedrs. Pirmo reizi Gulbenes pilsētas domes vēlēšanās kandidēja no Kristīgi demokrātiskās savienības 2001. gada pašvaldību vēlēšanās, taču netika ievēlēts. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās, jau pārstāvot partiju "Jaunais laiks", A. Caunītis tika ievēlēts Gulbenes pilsētas domē. 2006. gadā A. Caunītis kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no "Jaunā laika" saraksta, netika ievēlēts. 2009. gadā ievēlēts Gulbenes novada domē no "Jaunā laika" un "Pilsoniskās savienības" apvienotā saraksta.

2010. gadā A. Caunītis kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās jau no partijas "Vienotība" saraksta, un, lai arī netika ievēlēts, taču ieņēma partijas biedra Arta Pabrika vietu Saeimā, kad tas kļuva par ministru. Pēc 10. Saeimas atlaišanas 2011. gadā A. Caunītis kandidēja ārkārtas Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts.

2012. gada aprīlī A. Caunītis kļuva par Gulbenes pilsētas pārvaldes vadītāju. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās viņš bija "Vienotības" deputāta kandidāts un saraksta līderis uz vietu Gulbenes novada domē un tika ievēlēts. Pašvaldības sasaukuma laikā divreiz atteicies no iespējas kļūt par Saeimas deputātu amatu atstājušo kolēģu vietā. 2017. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēts Gulbenes novada domē. 2018. gadā izstājies no partijas "Vienotība" un pievienojies organizācijai "Sabiedrība centriskai politikai". Ievēlēts par Gulbenes novada domes priekšsēdētāja vietnieku. Nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības saraksta.

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās A. Caunītis tika ievēlēts Gulbenes novada domē no Latvijas Reģionu apvienības un jaunā sasaukuma pirmajā darba dienā ievēlēts par domes priekšsēdētāju.

Atsauces

Ārējās saites 
 "Vienotības" profils

1971. gadā dzimušie
10. Saeimas deputāti
Gulbenē dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Melioidoze

Melioidoze () (arī pseidoienāši jeb pseidoholera) ir  infekcijas slimība, kuru izraisa Burkholderia pseudomallei‎. Ir zoonoza slimība, ar kuru var saslimt, kontaktējoties ar slimiem lauksaimniecības (cūkām, zirgiem, kazām, govīm) un mežonīgiem dzīvniekiem, kā arī ar grauzējiem. Nav fiksēti gadījumi, kad slimība būtu pārgājusi no cilvēka cilvēkam. Ierosinātājs iekļūst organismā caur bojātu ādu un gļotādām (respiratori un fekāli-orāli). Nav islēgta iespēja inficēties, saskaroties ar pārnesēju (transmisīvi). Bieži sastopama Dienvidaustrumāzijas valstīs un Austrālijā.

Atsauces 

Slimības
Aina Karlsone

Aina Karlsone ( — ) bija latviešu  gleznotāja, grafiķe, lietišķās mākslas māksliniece, sertificēta amatu meistare un Jēkabpils Goda pilsone, vairāku grāmatu autore. Dzimusi Cesvaines novada Kraukļu pagastā, no 1961. gada dzīvojusi Jēkabpilī. Studējusi Jaņa Rozentāla mākslas vidusskolā, vēlāk  Valsts Mākslas akadēmijā  glezniecību. Galvenokārt ievērību guvusi kā ekslibriste, piedaloties starptautiskās ekslibru izstādēs, kā arī grāmatu grafikas jomā. Dzīves laikā izdevusi vairākas grāmatas.

Biogrāfija 
Aina Karlsone, pilnā vārdā Aina Ausma Karlsone (Zībiņa) dzimusi kā trešais bērns  Kraukļu pagasta „Dzirnupēs”  Zībiņu ģimenē 1935. gada 13. novembrī. Mākslas izglītību ieguvusi, 1955. gadā absolvējot Jaņa Rozentāla mākslas vidusskolu, bet vēlāk studijas turpināja  Valsts Mākslas akadēmijā, kurā studēja glezniecības nodaļā pie tādiem izciliem gleznotājiem kā Eduarda Kalniņa, Ugas Skulmes un  grafiķa Pētera Upīša, pie kura apguva linogriezumu un oforta tehniku. Studijas pabeidza 1960. gadā. Pēc akadēmijas beigšanas no 1961. gada dzīvojusi  Jēkabpilī, kur sākumā strādājusi Jēkabpils novadpētniecības un mākslas muzejā, bet no 1976. gada strādājusi Jēkabpils Lauktehnikā kā māksliniece noformētāja, darbā pavadot 14 gadus.  1984. gadā māksliniecei tika piešķirts Tautas daiļamata meistares Goda nosaukums, bet 1994. gadā viņa saņēmusi Latvijas Amatniecības kameras meistares diplomu. Mūža pēdējos 17 gadus aktīvi darbojusies Jēkabpils Svētā Miķeļa draudzē, kur 14 gadus bijusi rakstvede, bet trīs pēdējos arhivāre un hroniste. Par daudzpusīgu un radošu devumu Jēkabpils kultūras dzīvē 2006. gadā māksliniecei tika piešķirts Jēkabpils Goda pilsones nosaukums.  Mirusi  Jēkabpilī, 2012. gada 17. decembrī, apbedīta Jēkabpils pilsētas kapsētā 20. decembrī.

Mākslinieciskā darbība 
Izcila ekslibru meistare, izveidojusi aptuveni 3100 grāmatzīmes. Strādājusi galvenokārt grafikas tehnikās. 1967. gadā norisinājās viņas pirmā personālizstāde Jēkabpilī, vēlāk arī citās pilsētās. No 1985. gada notikušas daudzas Ainas Karlsones izstādes kā Latvijā, tā ārzemēs. No tām 35 bija starptautiskās ekslibru izstādes, kurās māksliniece guvusi augstu sava darba novērtējumu. Darbojusies arī grāmatu grafikā, kopumā izdotas astoņas grāmatas ar grafiķes darbiem. Mākslas darbus veidojusi arī kalendāriem un citiem periodiskajiem izdevumiem.

Izdotās grāmatas
Dzīves laikā māksliniece izdevusi četras grāmatas- „Klūdziņu un sloksnīšu pinumi” (1992), „Mašīnizšūšana” (2000), „Grāmatzīmes Jēkabpils novadam” (2004) un „Īpašuma, cieņas un pateicības zīme- Ex libris” (2005).

Ārējās saites 
 Video fragments ar mākslinieci
 Makslinieces ekslibri 
 Jubilejas izstāde
 www.bdaugava.lv
 Biogrāfija un darbi
 Biogrāfija un darbi

Atsauces 

1935. gadā dzimušie
2012. gadā mirušie
Latvijas mākslinieki
Latvijas gleznotāji
Latviešu mākslinieki
PSRS gleznotāji
Jēkabpils Goda pilsoņi
Jēkabpilī mirušie
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Madonas novadā dzimušie
Ostgoti

Ostgoti ( — "austrumgoti", ), zināmi arī kā greitungi (Greutungen), bija ģermāņu cilts. Tā no gotiem atšķēlās 3. gadsimtā (otrs atzars bija vestgoti). Ostgoti piedalījās lielajā tautu staigāšanā.

Iespējams, ka ostgotu nosaukums nāk no indoeiropiešu pirmvalodas vārda austr, kas nozīmē "spīdošs".

Izcelsme 
Goti no Skandināvijas no 1. līdz 3. gadsimta sākumam bija kolonizējuši mežaino Vislas baseinu (Vielbarkas kultūra). 2. gadsimta vidū viņi virzījās uz dienvidaustrumiem, uz mūsdienu Ukrainas teritoriju, kur bija attīstījusies Zarubiņecas kultūra. Viņi sasniedza Dņestru, Dņepru un Melnās jūras ziemeļu piekrasti. 3. gadsimta vidū goti sasniedza Donu. Uz dienvidiem viņi ieņēma Dākiju. Šo kopējo gotu kultūru mūsdienās sauc par Čerņahovas kultūru.

Sadalīšanās 
3. gadsimtā goti bija sadalījušies divās grupās. Melnās jūras ziemeļu stepes un mežastepes gotus, kuru valdnieki bija no Amalu dinastijas, sāka saukt par greitungiem jeb ostgotiem. Dākijas gotus, kurus pārvaldīja Baltu dinastija, sauca par tervingiem jeb vestgotiem.

Aptuveni 370. gadā gotu pārvaldītajā teritorijā no austrumiem iebruka huņņi. Nespējot pretoties tiem, daļa ostgotu devās uz Romas teritoriju Balkānos, bet daļa vienojās ar huņņiem un palika dzīvot iepriekšējās vietās. Neliela daļa nostiprinājās Krimas pussalā.

Iebrukums Romas impērijā 

Pēc huņņu varas sabrukuma 5. gadsimta otrajā pusē ostgoti sāka uzbrukumus Ilīrijai.

489. gadā ostgoti ar Teodoriku priekšgalā padzina Itālijas karali Odoakru un 493. gadā ieņēma visu Itāliju. Teodoriks Itālijā, Sicīlijā un Ilīrijā izveidoja Ostgotu karalisti, kas formāli bija Austrumromas impērijas pakļautībā. Teodoriks, kas bija izglītots, centās apvienot gotus un romiešus vienā tautā, bet tas neizdevās, jo goti piekopa ariānismu, bet vietējie iedzīvotāji bija kristieši. Pēc Teodorika nāves Austrumroma centās iekarot Ostgotu karalisti, līdz 6. gadsimta vidū tas izdevās. Atlikušie ostgoti devās uz ziemeļiem un apmetās tagadējās Austrijas dienvidos, kur asimilējās ar vietējiem iedzīvotājiem.

Ģermāņi
Apenīni

Apenīni () ir kalnu sistēma gandrīz visas Apenīnu pussalas garumā Itālijas un Sanmarīno teritorijās. Ziemeļaustrumos Apenīnu kalni savienojas ar Alpiem. Augstākā virsotne ir Korno Grande (2912 metri virs jūras līmeņa). Vidējais kalnu sistēmas augstums ir no 1200 līdz 1800 metriem. Lielākās kalnu grēdas ir Ligūrijas Apenīni, Toskānas-Emīlijas Apenīni, Umbrijas-Markes Apenīni, Abruco Apenīni, Lukānijas Apenīni un Kalabrijas Apenīni.

Kalnu sistēmas Eiropā
Itālijas kalni
Jauns mēness (nozīmju atdalīšana)

Jauns mēness var būt:
 viena no Mēness fāzēm;
 Jauns Mēness — latviešu mūzikas grupa;
 "Jauns mēness" — grāmata;
 "Jauns mēness" — filma.
Jūlijs Lācis

Jūlijs Rihards Lācis ( — ) bija latviešu žurnālists, literāts un sabiedriskais darbinieks. Preses izdevumu "Jaunākās Ziņas" un "Atpūta" līdzstrādnieks, pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Tautas Saeimas deputāts un tautas labklājības ministrs, 1941. gada sākumā apcietināts par pretpadomju darbību.

Dzīves gājums 
Dzimis  Lēdurgas pagasta Lodes muižā lauksaimnieku Ādama un Karlīnas Lāču ģimenē.
Mācījās Biķernieku draudzes skolā (1900—1905), Ķeniņa reālskolā un Mākslas veicināšanas biedrības skolā (1907—1912). Uzsāka ķīmijas studijas Rīgas Politehniskajā institūtā, 1914. gadā apprecējās ar Annu Liepiņu, viņu laulībā piedzima meita Dagmāra (režisores un aktrises Māras Ķimeles māte).
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņi devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur studēja Pēterburgas Behtereva Psihoneiroloģiskajā institūtā.

Pēc atgriešanās dzimtenē J. Lācis turpināja studijas Latvijas Universitātē (1921—1923), tad devās uz Franciju, kur studēja žurnālistiku Parīzes Augstākajā sabiedrisko zinātņu skolā (École des hautes études en sciences sociales, EHESS, 1925-1926).

Strādāja laikrakstos "Jaunākās Ziņas" un "Atpūta", kur publicēja rakstus, dzejoļus un stāstus.
1934. gadā apprecējās ar dzejnieci Rūtu Skujiņu. Šajā laulībā dzimušas meitas rekstniece un valodniece Lalita Muižniece (1935) un Māra (1938). No 1936. līdz 1937. gadam turpinājumos publicēts viņa romāns "Mūža meža maldi", kas lielā mērā balstīts aculiecinieku liecībās par latviešu baptistu kolonijas Vārpa izveidošanu Brazīlijas Sanpaulu štata džungļos.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā J. Lācis bija Tautas Saeimas deputāts, iecelts par tautas labklājības ministru Kirhenšteina valdībā, vēlāk par Latvijas PSR Tautas komisāru padomes izglītības tautas komisāru.

 arestēts un deportēts uz PSRS par pretpadomju aģitāciju, kuru viņš esot vērsis laikā, kad strādājis "Jaunākajās Ziņās" un "Atpūtā". Miris  Astrahaņas cietumā.

Atsauces 

1890. gadā dzimušie
1941. gadā mirušie
Siguldas novadā dzimušie
LKP biedri
Latvijas tautas labklājības ministri
Tautas Saeimas deputāti
Latviešu rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
Latvijas dzejnieki
Latvijas rakstnieki
Latvijas žurnālisti
Padomju represiju upuri
Astrahaņā mirušie
Rušenica (upe)

Rušenica (arī Rušonīca) ir upe uz Rēzeknes un Preiļu novadu robežas. Sākas no Zolvas ezera. Tek cauri Sekstu ezeram un ietek Rušona ziemeļrietumu galā. Uz iztekas no Zolvas ezera aizsprosts ar regulatoru. Caurtece pie augsta ūdenslīmeņa Zolvas ezerā. Pietek strauts no Merjinka ezera. Upi šķērso autoceļš A13.

Atsauces 

Preiļu novada upes
Rēzeknes novada upes
Daugavas baseina upes
Rušona pietekas
Riebiņu novada upes
Papiruss

Papiruss ir biezs, papīram līdzīgs materiāls, ko iegūst no papirusa auga. Pirmie papirusu izmantoja senie ēģiptieši, to izmantoja Vidusjūras reģionā. Senie Ēģiptieši to lietoja kā materiālu, uz kura raksta, un izmantoja arī laivām, groziem, sandalēm. Ķīmiski papiruss sastāv no 57% celulozes, 27% lignina, 9% minerālu un 7% ūdens. Plaši izmantots bija līdz 12. gadsimtam, kad lielos apjomos tika uzsākta papīra ražošana. Tā ražošanas process tika rekonstruēts 20. gadsimta vidū.

Atsauces 

Materiāli
Test Drive (sērija)

Test Drive ir ātrumsacīkšu spēļu sērija, ko sākotnēji izdeva Accolade, bet vēlāk Accolade nopirkušais Infogrames. Sērijas pirmā spēle izdota 1987. gadā, un kopš tā laika tai izdoti vairāki turpinājumi. Patlaban Test Drive sērijas spēles izdod Atari, par ko Infogrames sevi pārdēvēja 2003. gadā.

Test Drive spēlēs spēlētājs ar vienu no vairākiem eksotiskiem automobiļiem piedalās ātrumsacīkstēs pret pretiniekiem vai laika ierobežojumu, vienlaikus izvairoties no satiksmes un policijas.

Spēles

Galvenās spēles

Bezceļa spēles

Mazāk svarīgās spēles 

Videospēļu franšīzes
Ātrumsacīkšu spēles
Rokpelnis

Rokpelnis (sieviešu dzimtē Rokpelne) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Fricis Rokpelnis (1909—1969) — latviešu dzejnieks;
 Jānis Rokpelnis (1945) — latviešu dzejnieks.

Latviešu uzvārdi
Serious Sam

Serious Sam ir pirmā video spēle (izdota divās epizodēs) Serious Sam sērijā. Tā ir pirmās personas šaujamspēle (ar trešās personas šaujamspēles iespējām), ko izstrādāja Horvātijas kompānija Croteam. Sākotnēji spēle tika izlaista tikai personālajiem datoriem, taču Serious Sam pieaugošā popularitāte izraisīja spēles pārnešanu uz vairākām citām platformām, ieskaitot Xbox, GameCube, PlayStation 2 un Xbox Live Arcade.

Sērija seko galvenā varoņa Sema Nopietnā Stouna (Sam "Serious" Stone) piedzīvojumiem un viņa cīņai pret ārpuszemes iebrucēju armiju, ko sauc par Mental.

Spēlēšana 
Serious Sam spēles tiek veidotas tradicionālā pirmās personas šaujamspēļu stilā, kā piemēram, Doom un Quake. Ienaidnieki parādās bieži un uzbrūk lielos viļņos no visas kartes, un spēlētājam ir jāizvairās no viņu šāviņiem un uzbrukumiem, ko parasti dara lecot un pārvietojoties, nevis slēpjoties. Veselība un bruņas neatjaunojas pašas, tā vietā to papildina ar pakām, kas ir atrodamas visos līmeņos. Atlikusī veselība ir redzama kā procentuāls skaitlis uz ekrāna. Cīņas ir ātras un mežonīgas: līmenis parasti sastāv no vairākām arēnām, kurās spēlētājam jāuzvar noteiktu skaitu ienaidnieku, kuri atkārtoti parādās (angļu valodas termins - spawn), pirms turpināt ceļu uz nākamo. Spēlētājs var pārnēsāt neierobežotu ieroču daudzumu, un arī munīcijas līmeņos ir ļoti daudz, lai gan ienaidnieki mirstot to nekad nenomet.

Spēles vizuālais stils ir fantastisks un smieklīgs. Ienaidnieki variē no karavīriem ar raķešmetējiem un gigantiskiem robotiem līdz kliedzošiem pašnāvniekiem - spridzinātājiem bez galvām un ar bumbām rokās. Spēles apkārtne ir svešzemju planētas, Seno ēģiptiešu piramīdas un tropu meži.
Serious Sam  ir iespējama kooperatīvā spēlēšana, izmantojot dalītā ekrāna režīmu vai ar interneta starpniecību.

Epizodes 
Serious Sam sastāv no trīs epizodēm: Serious Sam: The First Encounter, Serious Sam: The Second Encounter, un fanu izveidotās līmeņu pakas Dark Island, kas oriģinālajā versijā nav iekļauta. Izlaidums, ko sauc par Serious Sam: Gold Edition ietver visu saturu no First Encounter, Second Encounter un Dark Island

Pārveidošana HD 

Spēli pārveidoja HD izmantojot Serious Engine 3. Tā ietver atjaunotu grafiku, modeļus un apkārtni augstā izšķirtspējā. Kopā ar uzlabotām tekstūrām un galveno varoņu modeļiem, pārveidojums ietver arī 16 spēlētāju daudzspēlētāju kooperatīvo režīmu (4 spēlētāju XBLA versijā), Deathmatch spēles režīmu, un sasniegumu sistēmu. Jauns spēles režīms, ar nosaukumu Co-op Tournament arī tika ieviests šajā pārveidojumā.

First Encounter HD versija tika izlaista 2009. gada 24.novembrī, savukārt Second Encounter pārveidojums tika publicēts .

Vērtējums 
First Encounter saņēma lielu redakciju un patērētāju atzinību. Līdz 2012. gada 25. maijam kopējais vērtējumu rezultāts sasniedza 83% GameRankings, un 87% Metacritic. <ref>[http://www.metacritic.com/game/pc/serious-sam-the-first-encounter Serious Sam: TFE Metacritic mājaslapā]</ref> Spēle saņēma vairākas galvenās balvas no plašsaziņas līdzekļiem, tostarp arī prestižo Game of the Year''.

Atsauces 

Šaujamspēles no pirmās personas skatpunkta
PC spēles
Xbox spēles
Križi

Križi (agrāk Križauka) ir Daugavpils pilsētas daļa (mikrorajons) Daugavas labajā krastā. Izvietojusies pilsētas ziemeļos un to  norobežo pilsētas robežas, dzelzceļš un gaļas kombināta teritorija (ieskaitot). Dienvidos robežojas ar Mazajiem Stropiem, ziemeļos — ar Daugavpils novada Naujenes un Līksnas pagastiem.

Mikrorajons izaudzis padomju gados, kad Križos pie Mazā Stropu ezera uzbūvēja gaļas kombinātu un pie tā vairākas daudzdzīvokļu mājas. Križos ir bērnudārzs, trīs veikali. Kursē 12. autobuss.

Atsauces
Luijs XV

Luijs XV (Louis XV;  — ) bija Francijas un Navarras karalistes karalis laikā no  līdz savai nāvei 1774. gadā.

Viņš kļuva par karali piecu gadu vecumā, stājoties vecvectēva Luija XIV vietā. Faktiskā vara līdz 1723. gadam, kad Luijs XV tika atzīts par pilngadīgu, bija Orleānas Filipam. No 1726. gada Kardināls Flerī bija pirmais ministrs līdz pat 1743. gadam, kad viņš mira un kontroli pār karalisti pilnībā pārņēma Luijs. Luijs XV mira 1774. gadā, par karali kļuva viņa mazdēls Luijs XVI.

Ārējās saites 

1710. gadā dzimušie
1774. gadā mirušie
Ivelīnā dzimušie
Francijas monarhi
Burbonu dinastija
Glorija Makapagala-Arojo

Glorija Makapagala-Arojo (; dzimusi ) ir filipīniešu politiķe, bijusi valsts prezidente (2001—2010) un viceprezidente (1998—2001).

Viņas tēvs Diosdado Makapagals laikā no 1961. līdz 1965. gadam bija valsts prezidents. Pati Glorija ir otrā sieviete Filipīnu valsts vēsturē, kas ieņēmusi šo amatu (pirmā bija Korasona Akino). 1987. gadā sākusi strādāt valdībā, laikā no 1992. līdz 1998. gadam bijusi Filipīnu Senāta locekle, pēc tam kļuvusi par valsts viceprezidenti. Kad tā laika prezidents Džozefs Estrada tika apsūdzēts korupcijā, Makapagala-Arojo atkāpās no savas vietas kabinetā un pievienojās pieaugošajai opozīcijai prezidentam, pret kuru tika vērsts impīčments. Makapagala-Arojo kļuva par prezidenti 2001. gada janvārī. 2004. gada vēlēšanās viņa tika ievēlēta uz pilnu sešu gadu termiņu. Pēc termiņa beigām viņa sāka strādāt Filipīnu Pārstāvju palātā.

1947. gadā dzimušie
Filipīnu politiķi
Filipīnu prezidenti
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Jānis Rudzītis (kritiķis)

Jānis Rudzītis (dzimis  Bērzaunes pagastā, miris  Stokholmā) bija latviešu literatūrkritiķis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.  Pazīstams kā galvenais latviešu grāmatu vērtētājs trimdā 20. gadsimta 40.-60. gados.

Biogrāfija 
Jānis Rudzītis dzimis Bērzaunes pagasta "Susurēnos" lauksaimnieka ģimenē, beidza Madonas ģimnāziju (1928), LU Filoloģijas un filozofijas fakultātē studēja baltu filoloģiju (1929 - 1936). No 1933. gada periodikā publicēja rakstus un recenzijas. 

Otrā pasaules kara laikā 1942.-1944. gadā strādāja žurnālā "Latvju Mēnešraksts". 1944. gadā emigrēja uz Vāciju, tur bija skolotājs Lībekas un Neištates latviešu ģimnāzijā. 1950. gadā pārcēlās uz Zviedriju, dzīvoja Upsālā. No 1952. gada strādāja laikrakstā "Latvija", bija ražīgs grāmatu recenzents. 
Sastādīja un rediģēja vairāk nekā 20 grāmatu, to vidū Veronikas Strēlertes dzejas izlasi "Sudraba ūdeņi" (1949) un Erika Ādamsona "Rakstus" divos sējumos (1960). Pētīja dzejas formālos aspektus. Lielākā un nozīmīgākā Rudzīša rakstu daļa pēc viņa nāves apkopota grāmatās "Starp provinci un Eiropu" un "Raksti". Saņēmis Raiņa un Aspazijas fonda prēmiju par grāmatu "Raiņa ritmi".

Miris 1970. gada 25. maijā Stokholmā.

Bibliogrāfija 
 Paši savā valstī. Rīga, 1938
 Spīdola Nāves salā. 1948
 Raiņa ritmi. 1958
 Starp provinci un Eiropu. Vesterosa, 1971
 Tālos ceļos, savos ļaudīs. Vesterosa, 1973
 Raksti. Vesterosa, 1977

Atsauces 

1909. gadā dzimušie
1970. gadā mirušie
Latvijas literatūras kritiķi
Madonas novadā dzimušie
Ēģipte (ciems)

Ēģipte (agrāk arī Vilkumiests) ir ciems Daugavpils novada Medumu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos Lietuvas pierobežā Laucesas ezera krastā pie autoceļa A13  no pagasta centra Medumiem,  no novada domes Daugavpilī un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Ēģiptes (Aegypten) mācītājmuižas un zirgu pasta stacijas. Luterāņu baznīcas (celta 1823.—1825. gadā; vietējas nozīmes kultūras piemineklis) drupas, kapsēta (izpostīta).

Atsauces
Žans Marē

Žans Alfrēds Vilēns-Marē (, dzimis , miris ), vairāk zināms kā Žans Marē () bija franču aktieris, rakstnieks, mākslinieks, tēlnieks un kaskadieris. Par ieguldījumu Francijas kinomākslā apbalvots ar Goda Leģiona ordeni (1996).

Biogrāfija 
Sācis filmēties 1933. gadā. Galvenokārt filmās atveidojis varonīgu un drosmīgu personāžu lomas, esot labā fiziska formā, pats izpildījis visus trikus, cīnījās ar zobeniem, jāja ar zirgu, lēca caur logiem un no tiltiem. Režisori speciāli filmēja, lai parādītu skatītājiem, ka trikus izpilda pats aktieris.

Attēlojis lomas 95 filmās, tai skaitā Žana Kokto filmās "Skaistule un briesmonis" (La belle et la bête, 1946) un "Orfejs" (Orphée, 1950). Attēlojis grāfa Monte-Kristo lomu TV seriālā Le comte de Monte-Cristo (1954). Starp pazīstamākajām Marē lomām ir žurnālista Fandora loma filmās "Fantomass" (1964), "Fantomass trako" (1965) un "Fantomass pret Skotlendjardu" (1967). Pēdējo lomu Marē attēloja Bernardo Bertoluči filmā "Skaistuma nolaupīšana" (Stealing Beauty, 1996). 1993. gadā Marē saņēma Goda Cēzara balvu.

Bez aktierspēles Ž. Marē vēl nodarbojās ar rakstniecību un tēlniecību. Pablo Pikaso, ieraudzījis viņa agrīnos tēlniecības darbus, nobrīnījās, kā cilvēks ar tādu tēlnieka talantu velti tērē savu laiku kaut kādām mākslas filmām un teātriem. 1989. gadā Parīzes rajonā Monmartrā tika uzstādīts piemineklis rakstniekam Marselam Emē, ko bija veidojis viņa draugs Žans Marē.

Apmēram 20 gadus Žana Marē dzīvesbiedrs bija Žans Kokto.

1998. gadā miris no sirds un asinsvadu slimības Kannās, 84 gadu vecumā.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

1913. gadā dzimušie
1998. gadā mirušie
Manšā dzimušie
Francijas aktieri
Franču kinoaktieri
Franču rakstnieki
Cēzara balvas ieguvēji
Ar Goda Leģiona ordeni apbalvotie