joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mārsila veronika

Mārsila veronika (Veronica serpyllifolia) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga, kura ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un kā nezāle ir ieviesusies visos citos kontinentos. Tā aug atmatās, tīrumos, zālājos, ceļmalās un dažādās nezālienēs.

Morfoloģija 
Mārsila veronika ir daudzgadīgs, 5-20 cm garš lakstaugs ar kailu, gulošu vai pacilu stublāju.

Lapas ir olveidīgas vai eliptiskas, aptuveni 0,8-2 cm garas un 0,3-1 cm platas, to mala ir gandrīz gluda, gals strups, kāts - īss. Augšējās lapas ir sēdošas.

Ziedi pa vienam ir izvietoti seglapu žāklēs ķekarveidīgā ziedkopā stublāja galā. Ziedkopa ir blīva, uz ziedkopas ass var būt daži dziedzermatiņi. Vainags ir balts ar zilām vai zili violetām dzīslām, garāks nekā kauss. Kauss un pogaļa ir klāti ar dziedzermatiņiem, pogaļa ar jomu, irbuļa palieka gara. Zied no maija līdz augustam.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Aleksejs Šeršunovs

Aleksejs Šeršunovs (1889 - 1970) bija Latvijas krievu skolotājs un Tautas Saeimas (1940) deputāts.

Dzimis 1889. gada 24. februārī Smoļenskas guberņas Belijas apriņķī sīkpilsoņa Grigorija Šeršunova ģimenē.

1911. gadā, meklējot skolotāja vietu devies uz Rīgu, kur jau dzīvojis un strādājis par skolotāju viņa vecākais brālis Ivans Šeršunovs. 1911. gada beigās Aleksejs Šeršunovs ticis pielaists pārbaudījumam Rīgas Mācību apgabala Pārbaudījumu komitejā, rezultātā 1912. gada janvārī viņš atestēts kā mājskolotājs un viņam piešķirtas tiesības pasniegt krievu valodu. No 1912. gada 2. marta līdz 1915. gada 1. janvārim strādājis J. Spicinas privātajā sieviešu ģimnāzijā, vienlaicīgi no 1912. līdz 1917. gadam – V. Zaubes četrklasīgajā vīriešu skolā. No 1915. līdz 1917. gadam – Rīgas Tirdzniecības skolā; 1916.-1917. gadā – R. Gēgera privātajā komercskolā un Rīgas Katrīnas II Augstākajā sākumskolā.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma, frontes līnijai tuvojoties, A. Šeršunovs evakuējies uz Krievijas iekšzemes guberņām. No 1917. līdz 1920. gadam dzīvojis un strādājis Kurskas guberņas Dmitrijevā.

1920. gadā Aleksejs Šeršunovs atgriezies Rīgā. No 1921. gada strādājis par skolotāju Rīgas 4. pamatskolā. 1923. gadā uzņemts Latvijas pavalstniecībā. 1931. gadā kandidējis Saeimas vēlēšanās no Krievu vecticībnieku darba tautas vēlētāju saraksta Rīgas apgabalā un Rīgas pilsētas domes vēlēšanās. No 1932. gada - Rīgas 4. krievu pamatskolas pārzinis. Piedalījies krievu sabiedriskās dzīves norisēs - bijis “Rīgas Krievu izglītības biedrības” loceklis un piedalījies ikgadējo Krievu kultūras dienu pasākumu organizēšana un rīkošanā. Bijis “Krievu skolotāju savienības” valdes loceklis.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā kļuva par Tautas Saeimas deputātu no Rīgas apgabala.

Otrā pasaules kara laikā strādāja par skolotāju Vladimiras apgabalā, Krievijā. No 1947. gada decembra līdz pat aiziešanai pensijā bija vecākais pasniedzējs Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes krievu valodas un literatūras katedrā.

Miris 1970. gada 30. jūnijā Rīgā. Apglabāts Rīgas Miķeļa kapos.

Dzīvesbiedre - Ksenija Šeršunova (dzim. Larionova; 1893 Vitebskas guberņa - 1973 Rīga).

Vecākais brālis - Ivans Šeršunovs (1881 - 1970) - skolotājs, Rīgas 6. krievu pamatskolas pārzinis.

Atsauces 

1889. gadā dzimušie
Tautas Saeimas deputāti
1970. gadā mirušie
Krasta veronika

Krasta veronika (Veronica teucrium) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, neiekļaujot kontinenta ziemeļu un rietumu daļu. Latvijā krasta veronika ir sastopama bieži, tomēr nevienmērīgi - visbiežāk upju ielejās un valsts austrumu daļā.

Morfoloģija 
Krasta veronika ir daudzgadīgs, 15-75 cm garš  lakstaugs ar stāvu, skraji apmatotu stublāju.

Lapas ir pretējas un sēdošas. To plātne ir olveidīga ar zāģzobainu malu un skraji apmatotu apakšpusi, aptuveni 3-6 cm gara un 1-2,5 cm plata. Lapas pamats ir sirdsveidīgs.

Ziedi ir blīvos un pretējos ķekaros, kuri garumā var sasniegt pat 15 cm, pa 2 (reti 4) augšējo lapu žāklēs. Seglapas ir nelielas, apmēram ziedkāta garumā. Vainags ir plats (1-1,5 cm), vainaglapas īsi smailas, zilas, ar tumšākām dzīslām. Kauslapas piecas, apmatotas. Auglis ir kaila pogaļa ar seklu jomu, irbuļa palieka mazliet pārsniedz jomu. Ziedēšanas sezona ir jūnijā un jūlijā.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Vārpu veronika

Vārpu veronika (Veronica spicata) ir mainīga izskata ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā un Rietumāzijā. Latvijā tā ir sastopama visā valsts teritorijā, visbiežāk - valsts austrumu daļā.

Morfoloģija 
Vārpu veronika ir daudzgadīgs, 15-45 cm garš lakstaugs. Stublājs ir stāvs, nezarojošs, stīvs un blīvi klāts ar īsiem, atstāvošiem matiņiem. Lapas uz stublāja ir pretējas, lai gan augšējās var būt pamīšus. Pēc formas lapas ir lancetiskas, aptuveni 1,5-8 cm garas un 0,4-2 cm platas. Lapu pamats ir ķīļveidīgs, mala strupi zāģzobaina, gals strups, lapu kāts ir īss vai lapas ir sēdošas.

Ziedkopa ir blīvs un garš ķekars stublāja galotnē, kurš nedaudz atgādina vārpu. Ziedu kauss ir četrdaļīgs, vismaz divreiz īsāks nekā violeti zilais vainags.  Auglis ir ieapaļa pogaļa. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Garlapu veronika

Garlapu veronika (Veronica longifolia) ir mainīga izskata augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā,  un vietumis arī Ziemeļamerikā kalnu un ziemeļu apvidos, ūdenstilpju palienē, mitrās pļavās, krūmājos un grāvjos.

Morfoloģija 
Garlapu veronika ir daudzgadīgs, 50-130 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir stāvs, apakšdaļā kails, augšdaļā apmatots, vienkāršs vai ziedkopā zarojošs.

Lapas ir iegareni olveidīgas vai lancetiskas, 3-15 cm garas un 1-4 cm platas. Tās uz stublāja izvietotas mieturos pa 3 vai 4, dažreiz pretējas. Lapas mala ir asi zāģzobaina, gals smails, kāts īss.

Ziedkopa ir blīvs, 5-25 cm garš ķekars stublāja vai stāvo zaru galā, pēc formas atgādina vārpu. Seglapas ir īlenveidīgas, garākas nekā ziedkāts. Kauss ir četrdaļīgs, īsāks nekā zilais vainags. Auglis ir kaila pogaļa ar jomu. Zied no jūnija vidus līdz augustam.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Būns Dženers

Būns Roberts Kenets Dženers (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2013. gada Dženers pārstāv NHL komandu Kolumbusas "Blue Jackets". 2011. gada NHL draftā Dženeru ar kopējo 37. numuru otrajā kārtā izvēlējās Kolumbusas "Blue Jackets".

Kolumbusas "Blue Jackets" rindās debitējis 2013–14. gada sezonā. 2021. gada oktobrī kļuvis par "Blue Jackets" komandas kapteini.

Kanādas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu 2015. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Kolumbusas "Blue Jackets" spēlētāji
Sirmā veronika

Sirmā veronika (Veronica incana) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas dienvidos, dienvidaustrumos un Āzijā, kā arī Latvijā, kur tā ir uzskatāma par ļoti retu, adventīvu augu, tālu ziemeļrietumos no auga dabiskā izplatības areāla. Augs aug stepēs, akmeņainās nogāzēs, uz klintīm, sausos priežu mežos un solončaku pļavās.

Morfoloģija 
Sirmā veronika ir daudzgadīgs 10-45 cm garš lakstaugs ar ložņājošu sakneni. Stublājs ir stāvs, stingrs vai pacils un parasti vienkāršs. Viss augs ir pelēcīgi balts un tūbaini apmatots.

Lapas ir pretējas, plātnes forma ir no olveidīgas līdz iegareni lancetiskai. Tās ir aptuveni 2-10 cm garas un 0,5-2 cm garas, slīpi augšupvērstas un nedaudz piespiestas pie stublāja. Lapas mala augšdaļā ir gluda, bet apakšdaļā sīkjomaina vai attāli strupi zobaina, gals ir smails, un pamats ķīļveidīgs. Pašas apakšējās lapas ir satuvinātas un veido it kā rozeti; šo lapu kāts līdz 2.5 cm garš.

Ziedu ķekars ir 3-10 cm garš. Seglapas ir īlenveidīgas, divreiz garākas nekā ziedkāts, un balti tūbainas. Kauss ir dziļi šķelts vai dalīts četrās nevienādās daļās. Vainags ir zils, divas vai trīs reizes pārsniedz kausa garumu. Auglis ir ieapaļa pogaļa, gals noapaļots, joma sekla. Ziedēšanas sezona ir no maija līdz jūlijam.

Atsauces 

Panātru rinda
Ceļteku dzimta
Veronikas
Kliedziens (2022. gada filma)

"Kliedziens" (, tāpat zināms kā Scream 5) ir 2022. gada ASV slešers. Filmas režisori ir Radio Silence (Mets Betineli Olpins un Tailers Džilets), scenāristi ir Džeimss Vanderbilts un Gajs Bjusiks. Šī ir filmu sērijas piektā filma. Neskatoties uz baumām, ka filma būs sērijas pārstartēšana, filma ir tiešs turpinājums iepriekšējai sērijas daļai "Kliedziens 4" (Scream 4, 2011) un šī ir pirmā filma sērijā, ko nav režisējis Vess Kreivens, kurš mira 2015. gadā. Filma ir veltījums Kreivena piemiņai. Galvenās lomas atveido Melisa Barera, Meisons Gudings, Dženna Ortega un Džeks Kveids, kā arī Mārlija Šeltone, Skīts Alričs, Kortnija Koksa, Deivids Ārkets un Neva Kempbela, kas turpina atveidot lomas no iepriekšējām sērijas daļām. Filmas darbība norisinās divdesmit piecus gadus pēc pirmajām Vudsboro slepkavībām, kad parādās cita Spoku seja un sāk sekot pusaudžu grupai, kas kaut kādā veidā ir saistīta ar pirmajām slepkavībām. Līdzīgi kā iepriekšējās sērijas daļās filmā ir apvienota vardarbība no slešeru žanra filmām kopā ar melno humoru un whodunit noslēpumu atminēšanu, lai izsmietu filmu pārstartēšanu un turpinājumu izdošanu. Tāpat filma atspoguļo fanu kultūru un plaisu starp šausmu māksliniecisko kino un klasiskajām slešara filmām.

Par "Kliedziena" piekto un sesto daļu jau sprieda uzreiz pēc filmas "Kliedziens 4" iznākšanas 2011. gadā, tomēr Kreivens, scenārists Kevins Viljamsons un izpildproducents Hārvijs Vainstīns šaubījās par sērijas turpināšanu pēc ceturtās daļas zemajiem kases ienākumiem. Pēc 2017. gada Vainstīna seksa skandāla un The Weinstein Company slēgšanas, 2019. gada novembrī tiesības uz "Kliedziena" filmu sēriju ieguva Spyglass Media Group, kas vēlāk apstiprināja, ka tiks veidota jauna filma. Nākamajā gadā Viljamsons, kas atgriezās kā izpildproducents, apstiprināja, ka filma nebūs sērijas restarts un 2020. gada martā par jaunās filmas režisoriem apstiprināja Radio Silence. Mēnesi vēlāk Kempbela un Ārkets apstiprināja atgriešanos filmu sērijā, savukārt Koksa un pārējie aktieri projektam pievienojās visas vasaras garumā. Filmas veidošanu aizkavējās dēļ COVID-19 pandēmijas, un filmēšana norisinājās 2020. gadā no septembra līdz novembrim Ziemeļkarolīnā. Lai izvairītos no sižeta noplūdes, izveidoja vairākus scenārijus un uzfilmēja papildu ainas.

Filmas "Kliedziens" pirmizrāde ASV kinoteātros notika  un to izplatīja Paramount Pictures. Latvijā filmas pirmizrāde notika dienu ātrāk — 13. janvārī. Filmas kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāru. Tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kas atzīmēja Kreivena mantojuma saglabāšanu, un daži šo filmu pat nosauca par labāko no "Kliedziena" turpinājumiem. Par turpinājuma izstrādi paziņoja 2022. gada februārī.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Šausmu filmas
Vairogu veronika

Vairogu veronika (Veronica scutellata) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp nereti visā Latvijass teritorijā, Rietumāzijā un dažviet Ziemeļāfrikā. Parasti atsevišķi vairogu veronikas eksemplāri aug mitrās vai pārmitrās, skrajās vietās pļavu ieplakās, atmatās, uz aizaugošiem ceļiem, izžūstošās peļķēs un grāvjos, arī purvos.

Morfoloģija 
Vairogu veronika ir daudzgadīgs, 15-50 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir ļogans, kails vai skarbmatains, gulošs vai pacils, mezglos sakņojas, un vismaz pie pamata četršķautņains.

Lapas ir lineāri lancetiskas vai lineāras, aptuveni 2-5 cm garas un 0,3-0,7 cm platas. Tās ir uz stublāja sēdošas un pretēji izvietotas. Lapas plātnes mala ir gandrīz gluda vai attāli sekli zobaina, lapas gals ir smails. 

Ziedi ir izvietoti ļoti skrajos ķekaros lapu žāklēs. Ziedkāts ir ļoti garš. Zieda kauss ir četrdaļīgs, daudz īsāks nekā vainags. Vainags ir balts līdz gaišzils vai gaišsārts ar tumšākām dzīslām. Auglis ir olveidīga pogaļa ar jomu galā un garu irbuļa palieku. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces 

Panātru rinda
Ceļteku dzimta
Veronikas
Latvijas flora
Dilēna veronika

Dilēna veronika (Veronica dillenii) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas vidienē un austrumu daļā, kā arī dažviet Āzijā. Dilēnu veronika ir sastopama arī Latvijā, lai gan ļoti reti, jo Latvija ir uz ziemeļiem no sugas vienlaidu izplatības areāla.

Augs aug nelielās grupās sausās, smilšainās vietās - tīrumos, ceļmalās, gar dzelzceļiem.

Morfoloģija 
Dilēna veronika ir lakstaugs ar stāvu, vienkāršu vai maz zarojošu stublāju, kurš ir apmatots ar vienkāršiem matiņiem un dziedzermatiņiem.

Auga lapas pārsvarā ir uz stumbra sēdošas, taču pašas apakšējās mēdz būt ar īsu kātu. Tās ir nespodri zaļas, diezgan biezas, gandrīz kailas, aptuveni 0,5-2 cm garas un 0,4-0,9 cm platas. Lapas stublāja apakšdaļā un vidū ir plūksnaini šķeltas vai dalītas 5-7 daļās, bet augšējās lapas veselas.

Ziedu ķekars ir stublāja vai zaru galā, tas ir blīvs un nav acīm redzami nodalīts no stublāja. Ziedu seglapas ir līdzīgas stublāja lapām, tās garākas nekā ziedkāts. Kauslapas klātas ir ar dziedzermatiņiem. Vainags ir tumši zils. Auglis ir pogaļa ar seklu jomu un garu irbuļa palieku, kas tālu pārsniedz jomu. Katrā pogaļas cirknī 9-13 sēklas. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces 

Panātru rinda
Ceļteku dzimta
Veronikas
Latvijas flora
Nāve uz Nīlas (filma)

"Nāve uz Nīlas" () ir 2022. gada detektīvfilma. Filmas režisors ir Kenets Brana, scenārija autors ir Maikls Grīns. Tā balstīta uz Agatas Kristi 1937. gada tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Filmas producenti ir Brana, Ridlijs Skots, Džūdija Hoflunde un Kevins Volšs. Šis ir filmas "Slepkavība Austrumu ekspresī" (2017) turpinājums, kurā Toms Beitmans un Brana tāpat kā pirmajā filmā atveido Buku un Erkilu Puaro. Pārējās lomas atveido Anete Beninga, Rasels Brends, Ali Fazals, Dona Frenča, Gala Gadota, Ārmijs Hamers, Rouza Leslija, Emma Makeja, Sofija Okonedo, Dženifere Sondersa un Letiša Raita. Šī ir trešā ekrāna adaptācija Agatas Kristi romānam, pēc 1978. gada filmas un sērijas televīzijas seriālā "Agata Kristi. Erkils Puaro" (Agatha Christie's Poirot). Filmēšana sākās 2019. gada septembrī un ilga līdz decembrim, filmēšanas vietām izvēloties Longcross Studios Anglijā un Maroku.

Pēc vairākām pirmizrādes pārcelšanām COVID-19 pandēmijas ierobežojumu dēļ, filmas "Nāve uz Nīlas" pirmizrāde sākotnēji notika vairākās pasaules valstīs , bet Apvienotajā Karalistē un ASV divas dienas vēlāk — 11. februārī. Latvijā pirmizrāde notika . Filma saņēmusi dažādas kritiķu atsauksmes, kuri norāda, ka filma sanākusi vājāka par iepriekšējo daļu, taču novērtēja tās vecmodīgo stilu. Tās pasaules kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāru pie  ASV dolāru ražošanas budžeta.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Keneta Branas filmas
Jackass Forever

Jackass Forever ir 2022. gada ASV realitātes kinokomēdija. Filmas režisors un producents ir Džefs Tremeins, pārējie producenti ir Spaiks Džonzs un Džonijs Noksvils, izplatītājs — Paramount Pictures. Šī ir ceturtā Jackass filmu sērijas filma pēc Jackass 3D (2010). Galvenās filmas zvaigznes ir Jackass sākotnējais pamatsastāvs — Noksvils, Stīvs-O, Kriss Pontiuss, Deivs Inglends, Vī Mens, Bīstamais Erens un Prestons Leisijs, kuriem pievienojušās dažādas slavenības un viens no sākotnēja sastāva Jackass locekļiem Bems Mārdžera, ar kuru tika lauzts līgums filmas veidošanas laikā.

Filmas Jackass Forever pirmizrāde notika  Ķīniešu teātrī Holivudā, Kalifornijā, bet ASV kinoteātros to sāka demonstrēt divas dienas vēlāk — 4. februārī. Filma saņēmusi daudz pozitīvas kritikas, un daudzi norāda, ka šī iespējams ir labākā sērijas filma. Filmas pasaules kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāru.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Paramount Pictures filmas
Monika Puiga

Monika Puiga (; dzimusi ) ir puertorikāņu tenisiste, 2016. gada olimpisko spēļu čempione vienspēlēs; divu WTA turnīru uzvarētāja vienspēlēs; bijusī pasaules otrā rakete junioru rangā; junioru Grand Slam divu turnīru fināliste vienspēļu sacensībās (2011. gada Austrālijas un Francijas atklātais čempionāts tenisā).

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Puertoriko dzimušie
Puertoriko tenisisti
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki tenisā
Godzilla (1998. gada filma)

"Godzilla" ir 1998. gada ASV monstru filma. Filmas režisors un viens scenāristiem ir Rolands Emerihs. Šī ir Toho "Godzillas" franšīzes 23 filma un pirmā sērijas filma, ko pilnībā producējusi Holivudas studija. Galvenās lomas atveidojuši Metjū Broderiks, Žans Reno, Marija Pitilo, Henks Azārija, Kevins Danns, Maikls Lerners un Harijs Šīrers. Filma ir veltīta Tomojuki Tanakas piemiņai, vienam no vairāku "Godzillas" filmu veidotājam un producentam, kurš nomira 1997. gada aprīlī. Filmā varas iestādes cīnās ar milzu briesmoni, kurš migrē uz Ņujorku, lai tur izveidotu savu ligzdu.

1992. gada oktobrī TriStar Pictures paziņoja par plāniem producēt "Godzilla" filmu triloģiju. 1993. gada maijā scenārija sarakstīšanai nolīga Tedu Eliotu un Teriju Rosio. 1994. gada jūlijā par filmas režisoru izvēlējās Janu de Bontu. De Bonts pēc strīdiem par filmas budžetu 1994. gada decembrī pameta projektu. 1996. gada maijā tika noslēgts līgums ar Emerihu par filmas režiju un jauna scenārija sarakstīšanu kopā ar producentu Dīnu Devlinu. Filmēšana norisinājās 1997. gadā no maija līdz septembrim.

Filmas "Godzilla" pirmizrāde ASV notika . Filma saņēma negatīvas atsauksmes un visā pasaulē nopelnīja  ASV dolārus, kas pie 130 līdz 150 miljonu liela ražošanas budžeta un  reklāmas izdevumiem, tika uzskatīta par komerciālu neveiksmi. Ieplānotie turpinājumi tika atcelti un nolēma par animācijas seriāla izveidi.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gada filmas
ASV filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Godzilla (2014. gada filma)

"Godzilla" () ir 2014. gada ASV monstru filma, kuras režisors ir Gerets Edvardss. Šī ir Toho "Godzilla" filmu sērijas 30. filma, pirmā Legendary MonsterVerse sērija filma un otrā "Godzillas" filma, kas pilnībā producēta Holivudas studijā. Galvenās lomas atveidojuši Ārons Teilors Džonsons, Kens Vatanabe, Elizabete Olsena, Žiljeta Binoša, Sallija Hokinsa, Deivids Stratērns un Braians Krenstons. Filmā karavīrs mēģina atgriezties pie savas ģimenes, nokļūstot senas sāncensības krustugunīs starp Godzillu un diviem parazītiskiem briesmoņiem, kas zināmi kā MUTO.

Projekts 2004. gadā aizsākās kā IMAX īsfilma, kas 2009. gadā nokļuva Legendary rīcībā un tika pārstrādāts pilnmetrāžas spēlfilmā. Filma oficiāli izziņota 2010. gada martā un 2011. gada janvārī paziņoja, ka tās režisors būs Edvardss. Filmēšana norisinājās 2013. gadā no marta līdz jūlijam ASV un Kanādā.

Filmas "Godzilla" pirmizrāde notika  Dolby teātrī, bet ASV un Latvijas kinoteātros to sāka demonstrēt . Tā galvenokārt saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kas slavēja režiju, vizuālos efektus, mūziku, operatora darbu, cieņu pret oriģinālu un Krenstona aktierspēli, bet kritizēja scenāriju, tēlus un Godzillas ekrāna laiku. Filmai bija labi kases ienākumi, pasaulē nopelnot  ASV dolārus ar  lielu ražošanas budžetu un  mārketinga kampaņai. Filmas finansiālie panākumi pamudināja Toho izveidot jaunas sērijas filmas un Legendary veidot turpinājumus "Godzilla II: Briesmoņu karalis" (2019) un Godzilla vs. Kong (2021).

Atsauces

Ārējās saites 

2014. gada filmas
ASV filmas
Warner Bros. filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Godzilla II: Briesmoņu karalis

"Godzilla II: Briesmoņu karalis" () ir 2019. gada ASV monstru filma, kuras režisors un scenārija līdzautors ir Maikls Dogertijs. Šīs ir turpinājums filmai "Godzilla" (2014) un ir 35. filma "Godzilla" filmu sērijā, un Legendary's MonsterVerse trešā filma, kā arī trešā "Godzilla" sērijas filma, ko pilnībā producējusi Holivudas studija. Galvenās lomas atveidojuši Kails Čendlers, Vera Fārmiga, Millija Bobija Brauna, Bredlijs Vitfords, Sallija Hokinsa, Čārlzs Denss, Tomass Midldičs, Aiša Hindsa, O'Šī Džeksons jaunākais, Deivids Stratērns, Kens Vatanabe un Žana Cji. Filmā cilvēkiem jāpaļaujas uz Godzillu un Motru, lai uzvarētu karali Gidoru, kurš ir pamodinājis Rodanu un citus titānus, lai iznīcinātu pasauli.

Turpinājums tika apstiprināts uzreiz pēc filmas "Godzilla" pirmizrādes ar domu, ka Garets Edvardss turpinās režisēt triloģiju. 2016. gada maijā Edvardss pameta projektu. 2016. gada oktobrī Doghertijs un Šīldss tika nolīgti, lai pārrakstītu scenāriju. 2017. gada janvārī Dogertiju apstiprināja režisora amatā. Filmēšana norisinājās 2017. gadā no jūnija līdz septembrim Atlantā. Filma veltīta izpildproducenta Jošimitsu Bano (filmas Godzilla vs. Hedorah režisors) un pirmajam Godzilla tēla atveidotājam Haruo Nakadžimas piemiņai, abi nomira 2017. gadā.

Filmas "Godzilla II: Briesmoņu karalis" pirmizrāde ASV un Latvijā notika . Tā saņēma dažādas kritiķu atsauksmes, kas slavēja vizuālos efektus, spriedzes skatu secību, operatora darbu un skaņu celiņu, bet kritizēja sižetu, filmas tempu, noskaņu un tēlus. Filma bija kases izgāšanās, pasaulē nopelnot  ASV dolāru pie 170—200 miljonu ražošanas budžeta un 100—150 miljonu mārketinga kampaņas. Turpinājums Godzilla vs. Kong iznāca .

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
ASV filmas
Warner Bros. filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Aģentes 355

"Aģentes 355" () ir 2022. gada ASV spiegu filma. Filmas režisors ir Saimons Kinbergs, scenāriju sarakstījuši Terēza Rebeka un Kinbergs pēc Rebekas stāsta motīviem. Galvenās lomās Džesika Česteina, Penelope Krusa, Fana Binbina, Diāna Krīgere un Lupita Ņono atveido starptautiku spiegu grupu, kam jāstrādā kopā, lai apturētu Otrajā pasaules karā izveidotu teroristu organizāciju. Otrā plāna lomas atveido Edgars Ramiress un Sebastjans Stens. Nosaukums aizgūts no Amerikas revolūcijas laika sievietes spiedzes slepenā vārda.

Česteina attīstīja ideju par filmu kopā ar Kinbergu strādājot pie filmas "X-cilvēki: Tumšais Fēnikss". Projekts oficiāli tika izziņots 2018. gada maijā un izplatīšanas tiesības 71. Kannu kinofestivālā iegādājās Universal Pictures. Filmēšana norisinājās 2019. gadā no jūlija līdz septembrim Parīzē, Marokā un Londonā. Filmas "Aģentes 355" pirmizrāde ASV notika , bet Latvijā piecas dienas vēlāk — 12. janvārī. Tā saņēmusi pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes, kas kritizē to kā vispārīgu un neiedvesmojošu, lai gan aktieri tomēr saņēma zināmu atzinību. Tāpat filma ir arī kases izgāšanās, pasaulē nopelnot tikai  ASV dolāru pie  liela budžeta.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Spraiga sižeta filmas
Universal Pictures filmas
Top Gun: Maveriks

"Top Gun: Maveriks" () ir 2022. gada ASV spraiga sižeta drāmas filma. Filmas režisors ir Džozefs Kosinskis, scenāristi Ērens Krūgers, Ēriks Vorens Singers un Kristofers Makvarijs. Filma ir turpinājums 1986. gada filmai "Labākais šāvējs". Galvenās lomas atveido Toms Krūzs, Mailss Tellers, Dženifere Konelija, Džons Hems, Glens Pauels, Lūiss Pulmens, Eds Heriss un Vels Kilmers. Krūzs un Kilmers atgriežas iepriekšējās filmas lomās. Filma stāsta par Maverika nevēlēšanos pēc 36 gadiem atgriezties TOPGUN instruktoru programmā, kur viņam jāsastopas ar savu pagātni, apmācot jaunāku lidotāju grupu, tostarp Maverika mirušā labākā drauga dēlu.

Par filmas "Labākais šāvējs" turpinājumu Paramount Pictures paziņoja 2010. gadā. Krūzs un Kilmers piekrita atgriezties savās pirmās filmas lomās, tāpat savu piedalīšanos apstiprināja Džerijs Brukhaimers un režisors Tonijs Skots. 2012. gada vidū bija gatavs scenārija melnraksts. Tomēr tā paša gada 19. augustā Skots izdarīja pašnāvību un gatavošanos filmas ražošanai apturēja. Filma veltīta Skota piemiņai. 2017. gada jūnijā Kosinski nolīga jauna scenārija melnraksta sarakstīšanai. Filmēšana norisinājās no 2018. gada maija līdz 2019. gada aprīlim Kalifornijā, Vašingtonā un Mērilendā. Filmēja izmantojot IMAX sertificētas 6K pilnkadra kameras.

Filmas "Top Gun: Maveriks" pirmizrāde notika  CinemaCon. ASV un Latvijas kinoteātros filmu demonstrē no , filmas izplatītājs ir Paramount Pictures. Pēc filmas demonstrēšanas kinoteātros tā būs pieejama straumēšanas servisā Paramount+. Sākotnēji filmas pirmizrāde bija plānota , bet tā tika atlikta, lai ļautu pēcapstrādē kvalitatīvāk apstrādāt sarežģītās lidmašīnu ainas. Pēc COVID-19 pandēmijas ierobežojumu sākšanās filmas pirmizrāde vēl vairākas reizes tika pārcelta. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, un daudzi kritiķi uzskata, ka tā ir pārspējusi pirmo filmu. Tās pasaules kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāru, padarot to par ienesīgāko 2022. gada filmu, kā arī otro filmu, kuras pasaules kases ienākumi COVID-19 pandēmijas laikā pārsnieguši viena miljarda robežu, un ienesīgāko filmu ar Toma Krūza piedalīšanos.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Spraiga sižeta filmas
Drāmas
Paramount Pictures filmas
Betmens: Nāvējošais joks

"Betmens: Nāvējošais joks" () ir 2016. gada ASV pieaugušo animācijas supervaroņu trillera filma, ko veidojusi studija Warner Bros. Animation un izplata Warner Bros. Pictures. Šī filma par DC Comics tēlu Betmenu ir 26. filma DC Visuma oriģinālo animācijas filmu sērijā, un tās scenārijs adaptēts no tāda pašā nosaukuma grafiskā romāna, ko veidojuši Alans Mūrs un Braians Bolands. Filmas režisors ir Sems Liu, scenārists ir Braians Azarelo un galvenās lomas filmā angļu valodā ierunājuši Kevins Konrojs, Marks Hemils, Tara Stronga un Rejs Vaiss. Tāpat kā grafiskajā romānā filma seko Džokera centieniem padarīt policijas komisāru Džeimsu Gordonu par jukušu un Betmena izmisīgajiem mēģinājumiem viņu apturēt.

Filmas izstrāde sākās 2009. gadā, tomēr tā tika apturēta, jo visi resursi tika novirzīti Mūra komiksa Watchmen spēlfilmas adaptācijas izveidei. 2011. gadā Hemils izrādīja interesi par Džokera lomas ieskaņošanu komiksa adaptācijā, kas radīja fanu kampaņu par filmas izveidi. 2015. gadā producents Brūss Tims apstiprināja, ka top uz grafisko romānu balstīta animācijas filma. Šī ir pirmā filma par Betmenu un Warner Bros. Animation filma, kurai pēc MPAA vērtējuma ir R reitings.

Animācijas filmas "Betmens: Nāvējošais joks" pirmizrāde notika  Sandjego Comic-Con festivālā. Lai arī sākotnēji filmu bija plānots izdot priekš mājas video, tomēr pēc palielinātās intereses filmu demonstrēja atsevišķos ASV kinoteātros no 25. jūlija, bet DVD un Blu-ray kopijas sāka tirgot tikai no 2. augusta. Latvijas kinoteātros filmu demonstrēja no . Tās pasaules kases ienākumi ir  ASV dolāru un tā ir 9. visu laiku ienesīgākā R reitinga animācijas filma.

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
2016. gada filmas
ASV filmas
Betmena filmu sērija
Animācijas filmas
Supervaroņi
Spraiga sižeta filmas
Warner Bros. Animation filmas
Warner Bros. filmas
Austrālāzijas Vidusjūra

Austrālāzijas Vidusjūra ir Klusajam okeānam piederoša iekšējā jūra (starpsalu jūra), kas atrodas starp Dienvidaustrumu Āziju un Austrālāziju. Tā savieno Indijas okeānu un Kluso okeānu. Tās maksimālais dziļums ir 7440 m un platība ap 9,08 miljoniem km².

Ģeogrāfija 
Atšķirībā no Vidusjūras un Amerikas Vidusjūras Austrālāzijas Vidusjūru lielākoties neietver kontinenti, bet salas un pussalas. Austrālāzijas Vidusjūrā ietilpst:

 Dienvidķīnas jūra - 3 500 000 km² 
 Bandas jūra - 695 000 km²
 Arafuru jūra - 650 000 km²
 Timoras jūra - 610 000 km²
 Javas jūra - 320 000 km²
 Siāmas līcis - 320 000 km²
 Karpentārija līcis - 300 000 km²
 Sulavesi jūra - 280 000 km²
 Sulu jūra - 260 000 km²
 Floresas jūra - 240 000 km²
 Moluku jūra - 200 000 km²
 Tonkinas līcis - 126 250 km²
 Halmaheras jūra - 95 000 km²
 Bali jūra - 45 000 km²
 Savu jūra - 35 000 km²
 Žozefa Bonaparta līcis - 26 780 km²
 Seramas jūra - 12 000 km²

Jūras akvatorijā un krastos atrodas šādas valstis: Austrālija, Austrumtimora, Bruneja, Filipīnas, Indonēzija, Kambodža, Ķīna, Malaizija, Papua-Jaungvineja, Singapūra, Taivāna, Taizeme un Vjetnama.

Atsauces 

Indijas okeāna jūras
Klusā okeāna jūras
Hanness Bjerninens

Hanness Bjerninens (, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Bjerninens pārstāv KHL komandu Helsinku "Jokerit".

Iepriekš spēlējis Somijas hokeja līgas komandā Lahti "Pelicans"

Somijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2021. gada Pasaules čempionātā, kur ieguvis sudraba medaļu. Ar izlasi 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs ieguvis zelta medaļu.

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Helsinku "Jokerit" spēlētāji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Informācijas komiteja

Informācijas komiteja (krievu: Комитет информации) bija Padomju Savienības izlūkošanas iestāde, kas pastāvēja no 1947. līdz 1958. gadam. Laikā no 1947. līdz 1951. gadam tas bija PSRS ārējās izlūkošanas kopējs nosaukums.

Informācijas komiteja tika izveidota 1947. gada 30. maijā ar PSRS Ministru Padomes rīkojumu. Līdz 1949. gadam komiteja bija pakļauta Ministru Padomei, pēc tam — Ārlietu ministrijai. Līdz 1949. gadam Informācijas komitejā bija iekļauta Valsts drošības ministrijas Pirmā galvenā pārvalde un Galvenā izlūkošanas pārvalde, tas ir, gan politiskā, gan militārā izlūkošana. Kopš 1949. gada tajā bija ietverta tikai politiskā izlūkošana. Pēc 1951. gada, kad tika atjaunota Valsts drošības ministrijas Pirmā galvenā pārvalde, Informācijas komitejā palika tikai dezinformācijas dienests. 1958. gada 19. februārī ar PSKP CK Prezidija lēmumu komiteja tika likvidēta.

Komitejas vadītāji bijuši:

 Vjačeslavs Molotovs,
 Andrejs Višinskis,
 Valeriāns Zorins,
 Jakovs Maļiks,
 Andrejs Gromiko.

PSRS izlūkdienesti
Baltā sniegpulkstenīte

Baltā sniegpulkstenīte (Galanthus nivalis) ir amariļļu dzimtas suga. To audzē vietās, kas pavasarī ir saulainas, bet vasarā noēnotas, brīvos grupējumos zem kokiem, krūmiem, zālienā, arī akmeņdārzos. Atsevišķas šķirnes sniegpulkstenītes, piemēram, krokainās var stādīt arī pilnīgi atklātā, saulainā vietā. Augsnei jābūt irdenai, trūdvielām bagātai un neitrālai. Augus pārstāda pēc 5-6 gadiem vai vēl retāk, kad tie ir pārāk blīvi saauguši. Sīpolus stāda 6-10 centimetru dziļumā, vēlams ligzdās. Rudenī stādījumus pārklāj ar satrūdējušām lapām, kompostu vai sadalījušos kūdru. Pavasarī var augiem dot papildu mēslojumu ar slāpekli.

Lapas nedrīkst nopļaut, kamēr tās nav nodzeltējušas. Sniegpulkstenītes pavairo ar sīpoliem, kā arī sējot sēklas tūlīt pēc to ienākšanās. Sējeņi uzzied 3.-5. gadā pēc izsējas.

Sniegpulkstenītes var uzziedināt arī ziemā — podiņos vai zemos traukos.

Ārējās saites 

Amariļļu dzimta
Kolektīvās drošības līguma organizācija

Kolektīvās drošības līguma organizācija () ir starpvaldību militāra alianse Eirāzijā, kurā piedalās sešas NVS valstis. Pirmā organizācijas militārā operācija norisinājās Kazahstānā 2022. gada janvārī nemieru laikā.

Organizācijas salībvalstis 
Sākotnēji līgumu 1992. gadā Taškentā parakstīja Armēnija, Kazahstāna, Kirgizstāna, Krievija, Tadžikistāna un Uzbekistāna. 1993. gadā līgumam pievienojās Azerbaidžāna, Baltkrievija un Gruzija.

Aktuālās dalībvalstis 
  (1992)
  (1993)
  (1992)
  (1992)
  (1992)
  (1992)

Novērotāji parlamentārajā asamblejā 
  (2013)
 Krievijas un Baltkrievijas savienība

Bijušās dalībvalstis 
  (1993-1999)
  Gruzija (1993-1999)
  (1992-1999, 2006-2012)

Bijušie novērotāji 
  Afganistāna (2013-2021)

Atsauces 

Starptautiskas organizācijas
Eirāzija
Kalnu veronika

Kalnu veronika (Veronica montana) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama galvenokārt Eiropas centrālajā un dienvidu daļā, kā arī savrupas atradnes ir Āzijā un Āfrikā. Latvija ir uz kalnu veronikas izplatības areāla ziemeļu robežas un tādēļ valstī tā ir sastopama ļoti reti - ir zināmi trīs izplatības apvidi Kurzemes ziemeļu un dienvidu daļā, piemēram, Slīteres nacionālajā parkā. Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Tā parasti ir sastopama lapkoku mežos un gāršās, kur tā veido skrajas grupas.

Morfoloģija 
Kalnu veronika ir daudzgadīgs, 15-30 cm garš, blīvi apmatots lakstaugs. Stublājs ir pacils, ložņājošs un mezglu vietās sakņojas. Lapas ir kātainas, plati olveida formas, aptuveni 2-4 cm garas un 1-3 cm platas. Lapas mala lielzobaina.

Ziedi ir izvietoti skrajos ķekaros lapu žāklēs, parasti 4-8 uz viena īpatņa. Ziedu vainags ir zils, ar tumšāku dzīslojumu. Pie vainaga apmales pamata ir dzeltens plankums. Auglis ir plata, saplacināta pogaļa. Pogaļas šķautne ir zobaina un klāta ar gariem dziedzermatiņiem. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Ādolfs fon Štrimpels

Ernsts Ādolfs Gustavs Gotfrīds Štrimpels (, 1853–1925) bija vācbaltiešu ārsts neirologs un internists. Viņa, Behtereva un Marī vārdā reizēm dēvē ankilozējošo spondilītu ().

Dzīvesgājums 
Dzimis 1853. gada 29. jūnijā Jaunauces mācītājmuižā filozofa Ludviga Štrimpela (1812–1899) un Sofijas Bīlenšteinas ģimenē. Augusta Bīlenšteina māsasdēls.
Pēc studijām Tērbatas un Leipcigas universitātēs viņš 1875. gadā ieguva medicīnas doktora grādu, bija Leipcigas Universitātes asociētais profesors (1883-1886), šajā laikā nopublicēja internās medicīnas mācību grāmatu (1883-1884). Vēlāk bija Erlangenes Universitātes profesors un medicīnas klīnikas direktors (1886-1903), Breslavas Universitātes (no 1903), Vīnes Universitātes (no 1909) un Leipcigas Universitātes (no 1910) profesors un rektors (no 1915).

Miris 1925. gada 10. janvārī Leipcigā.

Darbi 
Kopā ar franču neirologu Pjēru Marī viņš aprakstīja mugurkaula iekaisīgu slimību, kas kļuva pazīstama kā Behtereva-Marī-Štrimpela slimība (ankilozējošais spondilīts). Viņa un franču ārsta Morisa Lorēna vārdā nosaukta iedzimta spastiska paraplēģija (Morbus Strümpell-Lorrain).
 Lehrbuch der Speciellen Pathologie und Therapie der inneren Krankheiten. Für Studirende und Aerzte, 2 Bände, Leipzig 1883/1884 (Verlag F.C.W. Vogel)
 Ueber eine bestimmte Form der primären combinirten Systemerkrankungen des Rückenmarks. In: Archiv für Psychiatrie und Nervenkrankheiten. Band 17, 1886, S. 217–238.
 Ueber die Entstehung und die Heilung von Krankheiten durch Vorstellungen. Rede beim Antritt des Prorectorats der Königlich Bayerischen Friedrich-Alexanders-Universität Erlangen am 4. November 1892 gehalten, Erlangen 1892 (K. b. Hof- u. Universitäts-Buchdruckerei von Fr. Junge – Junge & Sohn)
 Ueber die Alkoholfrage vom Aerztlichen Standpunkt aus. Vortrag, gehalten in der 2. allgemeinen Sitzung der 65. Versammlung deutscher Naturforscher und Aerzte zu Nürnberg am 13. September 1893, Leipzig 1893 (Verlag F.C.W. Vogel)
Ueber die Untersuchung, Beurteilung und Behandlung von Unfallkranken. Praktische Bemerkungen von Prof. Dr. Adolf Strümpell in Erlangen. München 1896 (Verlag J.F. Lehmann)
 Aus der Werkstatt des Arztes. Zwei Vorträge gehalten im Wiener Volksbildungsverein, Wien u. Leipzig 1911 (Verlag Hugo Heller)
 Aus dem Leben eines deutschen Klinikers. Erinnerungen und Beobachtungen, Leipzig 1925 (Verlag F.C.W. Vogel)

Atsauces

Literatūra 
 Engmann B, Wagner A, Steinberg H.: Adolf von Strümpell: a key yet neglected protagonist of neurology. Journal of Neurology. 2012 Oct;259(10):2211-20. DOI: 10.1007/s00415-012-6486-6

1853. gadā dzimušie
1925. gadā mirušie
Vācijas zinātnieki
Latvijas medicīnas zinātnieki
Vācbaltieši
Saldus novadā dzimušie
Dmitro Kuleba

Dmitro Kuleba (; dzimis 1981. gada 19. aprīlī) ir Ukrainas valstsvīrs, diplomāts un komunikāciju speciālists, pašlaik Ukrainas ārlietu ministrs. Viņš vienlaikus ir arī Ukrainas Nacionālās aizsardzības un drošības padomes loceklis.

Kuleba ir viens no jaunākajiem augstākā līmeņa diplomātiem Ukrainas vēsturē. Iepriekš viņš strādājis par Ukrainas premjerministra vietnieku Eiropas un eiroatlantiskās integrācijas jautājumos, kā arī no 2016. līdz 2019. gadam par Ukrainas pastāvīgo pārstāvi Eiropas Padomē.

Atsauces

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Ukrainas politiķi
Sumos dzimušie
Avota veronika

Avota veronika (Veronica beccabunga) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, Rietumāzijā un Ziemeļāfrikā. Avota veronika ir sastopama visā Latvijas teritorijā un tā ir visbiežākā no pārmitrās vietās sastopamām veronikām.

Nelielas grupas un vairākus kvadrātmetrus lielas, monodominantas avotu veroniku audzes ir sastopamas ūdenstilpju piekrastēs un periodiski applūstošās vietās, grāvjos, pļavu pazeminājumos, retāk purvu lāmās.

Morfoloģija 
Avota veronika ir daudzgadīgs, 10-60 cm garš lakstaugs ar ložņājošu sakneni.

Auga stublājs ir gulošs vai pacils, kails, sulīgs, cilindrisks, mezglos sakņojas un parasti tas zaro maz. Uz stublāja un zariem ir pretēji izvietotas lapas. Tās ir biezas un spīdīgi zaļas. Pēc formas lapas ir iegareni olveidīgas vai eliptiskas, aptuveni 1,5-6 cm garas un 0,5-2,5 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda vai nekārtni zobaina, gals strups, pamats ķīļveida un lapas kāts ir īss.

Ziedi ir pretējos un skrajos ķekaros augšējo lapu žāklēs stublāja vai sānzaru galotnē. Ziediem ir seglapa, kas ir aptuveni ziedkāta garumā. Kauslapas un vainaglapas ir pa 4. Kauslapas šauri lancetiskas. Vainaglapas ir zilas vai tumšzilas,  un nevienādas - apakšējā vainaglapa vissīkākā, nereti ar tumšāku dzīslojumu un baltu plankumu pie pārejas stobriņā.

Auglis ir pogaļa ar seklu jomu un tievu irbuļa palieku, kas mazliet īsāka nekā kauslapas. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces 

Panātru rinda
Ceļteku dzimta
Veronikas
Latvijas flora
Stanicja Luhanska

Stanicja Luhanska () ir pilsētciemats Ukrainas austrumos Luhanskas apgabala Ščastjas rajonā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā, Siverskijdoņecas kreisajā krastā iepretī Luhanskas pilsētai. Stanicja Luhanska ir viena no divām Ukrainas apdzīvotajām vietām, ko dibinājuši Donas kazaki.

Apdzīvotā vieta dibināta 17. gadsimta otrajā pusē kā Luhanas nocietinātā pilsētiņa. 1684. gadā to nodedzināja tatāri, bet 1688. gadā to atjaunoja kā Luhanskas staņicu un šis gads tiek uzskatīts par dibināšanas gadu. Krievijas Impērijā staņica ietilpa Donas karaspēka apgabalā. 1920. gadā pēc kazaku karaspēka sakāves staņica tika iekļauta Doņeckas guberņā un pārdēvēta par Staničnoluhanski (Станично-Луганське). 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss. 2007. gadā atjaunots vēsturiskais kazaku nosaukums. No 1923. līdz 2020. gadam bija rajona centrs. 2014. gada Donbasa kara laikā staņica smagi cieta kaujās ar separātistiem.

Pilsētā ir dzelzceļa apkalpošanas, pārtikas, zivju pārstrādes uzņēmumi. Liela lauksaimniecības rajona centrs.

Atsauces

Ārējās saites 

Luhanskas apgabala pilsētas
Lauka veronika

Lauka veronika (Veronica agrestis) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Tās sākotnējais izplatības areāls ir Eiropas vidiene un Dienvideiropa, taču mūsdienās tā ir plaši sastopama Eirāzijā un citos kontinentos, tostarp ir bieži sastopama visā Latvijas teritorijā - tīrumos un atmatās, dārzos, sētos zālājos un dažādās nezālienēs.

Morfoloģija 
Lauka veronika ir viengadīgs, 10-30 cm garš lakstaugs ar gulošu vai pacilu stublāju, kuram var attīstīties vairāki zari, kuri starveidīgi aug uz visām pusēm. Stublāju un lapas klāj īsi matiņi. 

Lapas ir iegareni olveidīgas, aptuveni 0,7-1,2 cm garas un 0,5-0,8 cm platas. Tās ir nedaudz sulīgas, to mala ir zobaina, gals strups, pamats ieapaļš vai sekli sirdsveidīgs. Lapām ir īss kāts - kāta garums parasti nepārsniedz pusi no plātnes garuma.

Ziedi (viens vai vairāki) ir izvietoti augšējo lapu žāklēs. Kauss ir dalīts četrās iegareni lancetiskās daļās. Ziedi ir pasīki - to diametrs ir 0,5-0,8 cm. Tie ir ļoti gaiši zilganbalti, parasti ar tumšākām, zilām svītrām. Putekšņlapas ir īsākas nekā vainags. Augļu laikā ziedkāts lokveidīgi noliecas uz leju. Auglis ir otrādi sirdsveidīga pogaļa ar dziļu jomu, abi pogaļas cirkņi ir ļoti izcelti. Pogaļai ir blīvi, gari dziedzermatiņi. Zied no maija beigām līdz oktobrim.

Atsauces 

Panātru rinda
Ceļteku dzimta
Veronikas
Latvijas flora
Hostomeļa

Hostomeļa ()  ir pilsētciemats Ukrainas Kijivas apgabalā, uz ziemeļrietumiem no galvaspilsētas Kijivas. Administratīvi tās pakļauts Bučas rajonam.

Hostomeļa galvenokārt ir pazīstama kā aviobūves uzņēmuma Antonov un tā meitasuzņēmuma Antonov Airlines bāze.  Lidosta ir  Hostomeļā ir arī "Vetropack" stikla rūpnīca.

Vēsture 
Saskaņā ar leģendām Hostomeļa ir pastāvējusi kopš seniem laikiem. Rakstos pirmo reizi pieminēta 1494. gadā.
1495. gadā Lietuvas lielkņazs Aleksandrs Hostomeļu atdeva kņazam Ivanam Hlinskim. 1509. gadā pēc Hlinsku nodevības karaļa Sigismunda I īpašumu nodeva Semjonam Polozam. 1614. gadā Polijas karalis Sigismunds III piešķīra Hostomeļai Magdeburgas tiesības, 1694. gadā uzcēla pilsētas baznīcu.

Bohdana Hmeļnicka sacelšanās laikā pilsētā apmetās Kijivas kazaku pulks.
1768. gada jūlijā pilsētu ieņēma Ivana Bondarenko haidamaki.

Kijivas kaujas laikā 2022. gada 24. februārī Ukrainas armija atvairīja pirmo Krievijas uzbrukuma vilni un noturēja Hostomeļas lidostu.

Atsauces

Ārējās saites 

Ukrainas pilsētciemati
Kijivas apgabals
Franču sakarnieks

"Franču sakarnieks" () ir 1971. gada ASV asa sižeta filma, kuras režisors ir Viljams Frīdkins. Filmā galvenās lomas atveido Džīns Hekmens, Fernando Rejs, Rojs Šeiders, Tonijs Lo Bjanko un Marsels Bozufī. Filma ir balstīta uz 1969. gada Roberta Mūra tāda paša nosaukuma romānu.

Filma ir par Ņujorkas policijas detektīviem Džimiju "Popaju" Doilu (Hekmens) un Badiju "Klaudiju" Ruso (Šeiders), kuri mēģina notvert ietekmīgu un bagātu heroīna kontrobandistu Alēnu Šanjēru (Rejs).

"Franču sakarnieks" pirmizrāde notika . Filmu nominēja astoņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām no kurām tā saņēma piecas — "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Hekmens), "Labākais adaptētais scenārijs" un "Labākā montāža". Filmas turpinājums — "Franču sakarnieks 2" — iznāca 1975. gadā, tajā piedaloties arī Hekmenam un Rejam.

Uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām filmām, Amerikas Kinoinstitūts "Franču sakarnieks" iekļāva savā labāko amerikāņu filmu sarakstā gan 1998. gadā, gan arī atkārtoti 2007. gadā. 2005. gadā filmu iekļāva ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filmu".

Atsauces

Ārējās saites 

1971. gada filmas
ASV filmas
20th Century Fox filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
Viljama Frīdkina filmas
Martins Gernāts

Martins Gernāts (, dzimis ) ir Slovākijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Gernāts pārstāv Nacionālās līgas komandu Lausanne HC. 2011. gada NHL draftā Gernātu ar kopējo 122. numuru piektajā kārtā izvēlējās Edmontonas "Oilers".

Iepriekš Gernāts ir spēlējis AHL komandās Oklahomasitijas "Barons", Beikersfīldas "Condors" un Sandjego "Gulls", Čehijas Ekstralīgas komandās Prāgas "Sparta" un Tršinecas "Oceláři" un Slovākijas Ekstralīgas komandā HC Košice.

Slovākijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2017. un 2021. gada Pasaules čempionātā. Izcīnījis bronzas medaļu 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Košices apgabalā dzimušie
Slovākijas hokejisti
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Čehijas Ekstralīgas čempioni
Zmijinija

Zmijinija () ir Ukrainai piederoša sala Melnās jūras rietumos 35 km no Donavas deltas. Administratīvi ietilpst Odesas apgabala Izmailas rajonā. Zmijinija ir vienīgā Melnās jūras sala, kas atrodas atstatus no tās krasta.
Salā pastāvīgi dzīvo aptuveni 30 cilvēku, tajā ir pasts, muzejs, bankas filiāle.

Apraksts 
Zmijinija ir neliela akmeņaina sala pie Ukrainas dienvidu krasta, kas atrodas stratēģiskā vietā pie Rumānijas un Ukrainas teritoriālo ūdeņu robežas Melnajā jūrā. 

Vienīgā apmetne uz salas ir Bile, kas celta 2007. gadā.

Vēsture 
Kā vēsta seno grieķu leģendas, salu no jūras dzelmes pacēla savam dēlam Ahilam dieviete Fetīda. Grieķi salu sauca par Fidonisu (Φίδονισι), bet rumāņi — par Šerpiloru — ‘čūsku salu’. Dažādos laikos sala bijusi Turcijas, Krievijas Impērijas, Rumānijas un PSRS valdījumā. 1980. gados salas apkārtnē atrada ievērojamus naftas un dabasgāzes krājumus, kas vēlāk izraisīja strīdus starp Ukrainu un Rumāniju par šelfa robežu — Rumānija uzstāja, ka Zmijinija nav sala, bet klints un tādēļ nav ņemama vērā robežas noteikšanai.

2022. gada Krievijas uzbrukuma laikā salas garnizonam uzbruka Krievijas karakuģis, kurš pieprasīja garnizonu padoties. Uz to tika dota atbilde Русский военный корабль, иди на хуй! Garnizons tika saņemts gūstā un 24. martā gūstekņu apmaiņā atbrīvots.

Līdz 2022. gada 30. jūnijam sala atradās Krievijas karaspēka kontrolē, bet Ukrainas gaisa spēki un artilērija iznīcināja gan pie šīs salas esošos kaujas kuterus, gan pretraķešu iekārtas, gan desantniekus, līdz beidzot Krievijas Aizsardzības ministrija paziņoja par karaspēka izvešanu no Čūsku salas.

Atsauces

Ārējās saites 

Ukrainas salas
Melnā jūra
Odesas apgabals
Jonass Netinens

Jonass Netinens (, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Netinens pārstāv Zviedrijas hokeja līgas komandu HV71. 2009. gada NHL draftā Netinenu ar kopējo 65. numuru trešajā kārtā izvēlējās Monreālas "Canadiens".

Iepriekš spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Espo "Blues", Hemēnlinnas HPK un Jiveskiles JYP, AHL komandā Hamiltonas "Bulldogs", NHL komandā Monreālas "Canadiens", Zviedrijas hokeja līgas komandā Modo Hockey un KHL komandās Ņižņekamskas "Ņeftehimik", Podoļskas "Vitjaz" un Čerepovecas "Severstal".

Somijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Čerepovecas "Severstal" spēlētāji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Roberts Roba

Roberts Roba (, dzimis ) ir Igaunijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Roba pārstāv KHL komandu Čerepovecas "Severstal".

2012. gadā debitējis Somijas hokeja līgas komandas Espo "Blues" rindās. 2016. gadā pievienojies citai Somijas komandai Jiveskiles JYP, kur pavadījis piecas sezonas. 2021. gadā pievienojies KHL komandai Čerepovecas "Severstal".

Pārstāv Igaunijas hokeja izlasi kopš 2009. gada.

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Igaunijas hokejisti
Čerepovecas "Severstal" spēlētāji
Tallinā dzimušie
Toni Kolete

Toni Kolete (, dzimusi ) ir austrāliešu aktrise, producente, dziedātāja un dziesmu autore.

Aktrises karjera 
Pazīstama ar savām lomām gan televīzijā, gan arī neatkarīgajā kino. Savas karjeras laikā saņēmusi Zelta globusa balvu un Emmy balvu, kā arī tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, Tony balvai un divām BAFTA kino balvām.

Kino debitējusi ar filmu Spotswood (1992). Par lomu filmā Muriel's Wedding (1994), Kolete tika nominēta Zelta globusa balvai. Starptautisku atpazīstamību ieguvusi, piedaloties M. Naita Šjāmalāna psiholoģiskajā šausmu filmā "Sestais prāts" (1999), par ko viņa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā". Saņēmusi BAFTA kino balvas nominācijas par filmām "Par puiku" (2002) un "Mis Saulstariņš" (2006).

Piedalījusies dažādu žanru filmās, kā vēsturiskajā komēdijā "Emma" (1996), asa sižeta trillerī "Šafts" (Shaft, 2000), vēsturiskajā drāmā "Stundas" (2002), romantiskajā drāmā Japanese Story (2003), komēdijās "Māsas kurpēs" (2005) un The Way, Way Back (2013), šausmu filmās Krampus (2015) un "Reinkarnācija" (2018), mistērijas filmā "Uz nažiem" (2019) un psiholoģiskā trillera filmās I'm Thinking of Ending Things (2020) un "Murgu aleja" (2021).

Par lomu Netflix miniseriālā Unbelievable (2019), Kolete saņēma Emmy balvu un Zelta globusa balvu.

Ārējās saites 

1972. gadā dzimušie
Austrāliešu kinoaktieri
Austrāliešu dziedātāji
Zelta globusa balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Adatas rags

Adatas rags (, ) ir zemesrags Dienvidāfrikā 170 km uz dienvidaustrumiem no Keiptaunas, Āfrikas kontinenta galējais dienvidu punkts. No zemesraga tiek vilkta nosacītā līnija, kas atdala Indijas okeānu austrumos no Atlantijas okeāna rietumos. Nosaukumu zemesragam devuši portugāļu jūrasbraucēji Cabo das Agulhas — ‘adatas rags’, jo pretī zemesragam ap 1500. gadu kompasa adatas rādītie magnētiskie ziemeļi sakrita ar īstenajiem ziemeļiem.

Atsauces 

Āfrikas ģeogrāfija
Dienvidāfrikas Republikas ģeogrāfija