joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Čārlzs Konrāds

Čārlzs "Pīts" Konrāds jaunākais (Charles "Pete" Conrad, Jr.; dzimis , miris ) bija 
ASV astronauts, Jūras kara flotes lidotājs. Veicis četrus kosmiskos lidojumus, izkāpis uz Mēness virsmas.

Dzīvesgājums 
1953. gadā Konrāds Prinstonas Universitātē ieguva bakalaura grādu aeronautikas inženierijā. Pēc tam iestājās Jūras kara flotes aviācijā un Kara flotes izmēģinātājpilotu skolā Patuxent River. Viņš bija instruktors un inženieris. Vēlāk viņš dienēja uz lidmašīnu bāzes kuģa USS Ranger.

1962. gada septembrī Čārlzs Konrāds tika uzņemts NASA astronautu grupā. Trenējās Gemini projektam.
Tajā laikā Konrāds bija viens no augumā īsākajiem astronautiem (1,69 m).

Konrāds savu pirmo kosmisko lidojumu veica 1965. gada augustā kā kosmosa kuģa Gemini 5 pilots kopā ar Gordonu Kūperu. Gandrīz astoņu dienu misijā tika uzstādīts kosmiskā lidojuma ilguma rekords.
Pīts Konrāds bija Gemini 8 dublieru apkalpes komandieris.

Otro lidojumu kosmosā Konrāds veica 1966. gada septembrī, esot Gemini 11 komandējošais pilots. Lidojuma laikā notika kosmosa kuģa saslēgšanās ar Agena Target Vehicle, tai skaitā savienojot abus objektus ar trosi.

1966. gada decembrī Čārlzs Konrāds tika apstiprināts Apollo pirmā orbitālā lidojuma dublieru apkalpē. Tā kā mēness moduļa izstrāde aizkavējās, šī misija tika pārcelta uz 1968. gada decembri kā Apollo 8. Vēlāk Apollo 8 misija tika pārveidota par Mēness orbitālo lidojumu bez mēness kabīnes, Konrāda rezerves apkalpi apstiprinot Apollo 9 misijai 1969. gada martā.

Čārlza Konrāda trešais kosmiskais lidojums notika 1969. gada novembrī, esot Apollo 12 komandierim. Viņš kopā ar Elanu Bīnu veica otro nosēšanos uz Mēness virsmas.

Pēdējo reizi Konrāds kosmosā devās 1973. gada maijā kā orbitālās stacijas Skylab pirmās ekspedīcijas Skylab 2 komandieris. Tika veiktas divas iziešanas kosmosā, kuru laikā atvērts stacijas iesprūdušais saules bateriju panelis, kā arī veikti citi darbi.

1973. gada 31. decembrī Čārlzs Konrāds atstāja NASA un atvaļinājās no Kara flotes.
Pēc tam viņš bija uzņēmuma American Television and Communications viceprezidents.
1976. gadā Konrāds kļuva par McDonnell Douglas viceprezidentu un konsultantu.

1999. gada 8. jūlijā Čārlzs Konrāds cieta motocikla avārijā un mira pēc dažām stundām slimnīcā.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

Atsauces

Ārējās saites 

 Johnson Space Center biography 

ASV izmēģinātājpiloti
ASV astronauti
Ceļa negadījumos bojā gājušie
Pensilvānijā dzimušie
Lautere

Lautere ir ciems Madonas novada Aronas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Lauteres ezera krastā pie autoceļa P30  no pagasta centra Kusas,  no novada centra Madonas un  no Rīgas. Lauterē atrodas tautas nams, Viesienas bibliotēka, veikals, vairāki uzņēmumi. Lauteres muižas apbūve (pils, dārznieka mājiņa, stūra tornis, klēts) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Lauteres muižas (Lauternsee) centru. Muiža rakstu avotos pirmoreiz minēta 1570. gadā. Ciems izaudzis pēc Otrā pasaules kara kā kolhoza un vēlāk padomju saimniecības «Viesiena» ciemats.

Atsauces 

Aronas pagasts
Madonas novada ciemi
Latvijas ciemi
Kārlis Gērings

Kārlis Gērings (; , Brīheima - , Eizenaha) bija Vācijas šahists un filozofs.

Biogrāfija 
Pēc izglītības bijis filozofs un strādājis par profesoru Leipcigas universitātē. Līdz mūsdienām ir saglabājušās Gēringa lekcijas par psiholoģiju, loģiku un citiem filozofijas jautājumiem.

Bijis pazīstams arī kā spēcīgs sava laika šahists. 1870. gadā Grācā ieņēmis 3. vietu Austrijas šaha federācijas kongresā. 1871. gadā uzvarējis nelielā turnīrā Vīsbādenē. 1872. gadā bijis trešais 3. Ziemeļvācijas šaha kongresā Hamburgā. 1876. gadā Leipcigā dalījis pirmo vietu 2. Vidusvācijas šaha kongresā.

1877. gadā Leipcigā pirmo reizi praksē pielietojis asu atklātnes variantu, kas vēlāk nosaukts viņa vārdā par Gēringa gambītu: 1.e4 e5 2.Zf3 Zc6 3.d4 exd4 4.c3.

Dzīves beigās izdarījis pašnāvību.

Literatūra 
Kārlis Knauts. "Divu variantu un viena gambīta tēvs." - Šaha Māksla :Latvijas Šaha savienības oficiāls orgāns [žurnāls]. Rīga : Seglenieks, Nr.48 (15.05.1939), 125.-126. lpp..

Atsauces

Ārējās saites 

1841. gadā dzimušie
1879. gadā mirušie
Vācijas šahisti
Vācijas filozofi
Vācu filozofi
Pašnāvnieki
Lode (Aronas pagasts)

Lode ir ciems Madonas novada Aronas pagastā. Izvietojies pagasta vudusdaļā Aronas un Joles starpupē pie autoceļa P30  no pagasta centra Kusas,  no novada centra Madonas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lodes muižas (Lodenhof) centru, ciemā bija kādreizējā Kusas pagasta valde. Lodes muižas apbūve (pils un klēts; 18. gadsimts) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

Atsauces 

Aronas pagasts
Madonas novada ciemi
Latvijas ciemi
Bučovice

Bučovice () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Viškovas apriņķī. Pilsētā atrodas renesanses stila pils.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1322. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Čehijas pilsētas
Dienvidmorāvijas apgabala pilsētas
Bērzaune

Bērzaune ir ciems Madonas novada Bērzaunes pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Bērzaunes upes krastā autoceļu P37 un P81 krustojumā  attālumā no pagasta pārvaldes Sauleskalnā,  no novada centra Madonas un  no Rīgas. Bērzaunē atrodas pamatskola, pasta nodaļa, vairāki veikali, luterāņu baznīca. Apdzīvotā vieta attīstījusies ap kādreizējo Bērzaunes pili, vēlāk — Bērzaunes muižas (Bersohn) centru, baznīcu un pagastvaldi; izaugusi pēckara gados kā padomju saimniecības «Gaiziņš» ciemats, faktiski saplūdusi ar līdzās esošo Sauleskalnu un bijušo Grostonas muižas centru. Bērzaunes pils drupas ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis, bet kapa plāksne Tīzenhauzeniem Bērzaunes luterāņu baznīcā — valsts nozīmes mākslas piemineklis.

Iedzīvotāji

Ievērojamas personības 
 Māra Krievkalne (1944—2019), latviešu estrādes dziedātāja;

Atsauces 

Bērzaunes pagasts
Madonas novada ciemi
Latvijas ciemi
Karaspēka grupa "Dienvidi" (Vērmahts)

Karaspēka grupa "Dienvidi" (vācu: Heeresgruppe Süd) bija viena no divām nacistiskās Vācijas izveidotajām armiju grupām, kas Otrā pasaules kara laikā veica uzbrukumu Polijai, kā arī viena no trim armiju grupām, kas 1941. gada jūnijā veica iebrukumu Padomju Savienības teritorijā.

1941. gada vasarā tās stratēģiskais mērķis bija Ukrainas bagātīgās lauksaimniecības un industriālās teritorijas, kā arī tās galvaspilsētas Kijevas ieņemšana. Sākoties operācijai "Barbarossa", par tās komandieri tika nozīmēts feldmaršals Gerds fon Rundštets. 

Tieši karaspēka grupa "Dienvidi" bija tā, kas laika posmā no 1942. līdz 1943. gadam piedalījās tādās militārās sadursmēs kā Staļingradas kaujā, kaujā par Kaukāzu, Kurskas kaujā un kaujā par Dņepru.

Struktūra 
1941. gada vasarā armiju grupas "Dienvidi" militāro sastāvu veidoja:
 1. tanku armija
 6. armija
 11. armija
 17. armija
 3. armija (Rumānijas)
 4. armija (Rumānijas)

Komandieri

Operācija "Barbarosa" 
1941. gada 22. jūnijā, kad Vācija sāka savu iebrukumu Padomju Savienībā, armiju grupas "Dienvidi" militārās vienības galvenokārt bija izvietotas divās lielās grupās, kuras savā starpā šķīra teju 330 km gara frontes līnija — Polijas dienviddaļā (1. tanku armija, 6. armija un 17. armija) un Rumānijas ziemeļaustrumos (11. armija, Rumānijas 3. un 4. armija).

Atsauces 

Otrais pasaules karš
Vērmahts
Vācijas armiju grupas Otrajā pasaules karā
Valtaiķu pils

Valtaiķu pils jeb Jaunā pils (, , ) bija Livonijas ordeņa, vēlāk Kurzemes bīskapijas pils pie Aizputes bīskapa pils - Embūtes pils lielceļa. Līdz mūsdienām saglabājušies pils pamati un līdz 7-10 metrus augsti mūra fragmenti.

Vēsture 
Senās kuršu Bandavas zemes Valtaiķu pils (Walteten) pēc 1253. gada Kursas dalīšanas līguma nonāca Livonijas ordeņa pārvaldē. 1388. gadā pirmo reizi rakstos pieminēta Livonijas ordeņa Kuldīgas komturejas Jaunā pils (castrum Novum). 
 
1392. gada 30. jūnijā Kurzemes bīskaps noslēdza līgumu ar Livonijas ordeņa mestru par zemju apmaiņu. Livonijas ordenis ieguva agrāk bīskapam pakļauto kuršu Megavas daļu uz dienvidiem no Sventājas upes apmaiņā pret Valtaiķu novadu (Nuwelues). 1421. gadā pieminēta bīskapa Jaunā pils, kas 1508. gadā dēvēta par Nygenhusze.  

1559. gadā Dānijas karalis Frederiks II no Kurzemes bīskapa koadjutora Ulriha Bēra atpirka Kurzemes bīskapa tiesības par labu savam jaunākajam brālim Magnusam. Šajā laikā Valtaiķu pils pieminēta kā Niehus (1561) un Neygenhauss (1568). Pēc Magnusa nāves Dānijas un Polijas—Lietuvas ūnijas pretenzijas uz Kurzemes bīskapiju izraisīja tā saukto Piltenes mantojuma karu, kura laikā poļi 1583. gadā ieņēma Valtaiķu pili (Nyenhuss).  1617. gadā Kurzemes bīskapiju pārveidoja par autonomu Piltenes apgabalu Polijas-Lietuvas pakļautībā, bet kara laikā nopostīto pili vairs neatjaunoja.

Apraksts 
Pils atradās 10-15 metrus augstā Vaipas upes ielejas labajā krastā, kas padarīja to grūti pieejamu no dienvidu puses. No pārējām pusēm to sargāja aizsarggrāvji. 1,6 metrus biezā laukakmeņu mūra pamati aizņem 61х61 metrus lielu kvadrātveida laukumu. Dienvidaustrumu mūra iekšpusē atradās 11х7 metrus plaša dzīvojamā ēka.

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942 
 www.latvijas-pilskalni.lv

Kurzemes bīskapijas pilis
Viduslaiku pilis Latvijā
Laidu pagasts
Ponciāni atklātne

Ponciāni atklātne  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: 1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 Zb8-c6 3. c2-c3.
Tā pieder pie atklātām atklātnēm un tai ir piešķirts Šaha atklātņu enciklopēdijas kods C44.

Vēsture 
Pirmoreiz pieminēta Getingenes rokrakstā. Pirmais to pētījis itāļu šahists D. Ponciāni traktātā "Nesalīdzināmā šaha spēle" (1769. g.), no kā radies arī atklātnes nosaukums. Pēc tam tās analīzi rakstā "Angļu partija" ("The English Opening") publicējis angļu šahists H. Stauntons.

Stratēģiskā ideja 
Baltie plāno ar uzbrukumu centrā d2-d4 izveidot spēcīgu centru, bet balto trešais gājiens kavē tiem figūru attīstību un dod iespēju melniem izlīdzināt spēli. 

Mūsdienu praksē atklātne sastopama ļoti reti.

Galvenie varianti 
 3. ... Zg8-f6 4. d2-d4 Zf6xe4 5. d4-d5 - Janiša variants.
 3. ... d7-d5 4. Dd1-a4  
 4. ... Zg8-f6 5. Zf3xe5 - Leonhardta variants. 
 4. ... f7-f6 5. Lf1-b5 - Steinica variants.
 3. ... f7-f5 - Ponciāni variants.

Literatūra 
 Taylor, Dave; Hayward, Keith (2010). Play the Ponziani. Everyman Chess. .

Atsauces

Ārējās saites 
 Ponciāni atklātnes partijas

Šaha atklātnes
Eskilstūna

Eskilstūna () ir pilsēta Zviedrijas centrālajā daļā. Pilsētas tiesības ieguva 1659. gadā, kad tika nosaukta par Kārļa Gustava pilsētu un tajā uzbūvēta Reinholda Rādemāhera metālapstrādes manufaktūra. Eskilstūna ir lielākā pilsēta Sēdermanlandes lēnē. 2014. gadā pilsēta kopā ar pašvaldību bija 14. lielākā pašvaldība Zviedrijā pēc iedzīvotāju skaita, kas tobrīd bija sasniedzis 100 923 iedzīvotājus. Pilsētai cauri tek Eskilstūnas upe, kas savieno Jelmarena ezeru ar Mēlarena ezeru.

Pilsēta 18. gadsimta vidū nosaukta Svētā Eskila vārdā.

Iedzīvotāji 

2019. gadā 89% Eskilstūnas pašvaldības iedzīvotāju bija ar Zviedrijas pilsonību, 74% bija dzimuši Zviedrijā. Vēsturiski liela daļa pilsētas iedzīvotāju ir somu izcelsmes, kuriem pievienojušies emigranti no Tuvajiem Austrumiem. Pateicoties gan ārējai, gan valsts iekšējai imigrācijai uz Eskilstūnu, dzimstības un mirstības rādītājiem paliekot līdzīgiem, pašas pilsētas iedzīvotāju skaits ir pieaudzis no 60 624 cilvēkiem 2000. gadā līdz 75 902 2019. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Zviedrijas pilsētas
Mario

Mario (, Mario) ir tēls Mario videospēļu sērijā, ko radīja Sigeru Mijamoto. Nintendo uzņēmuma talismans, Mario videospēļu galvenais varonis. Parādījies vairāk nekā 200 videospēlēs kopš viņa radīšanas. Attēlots kā īss, drukns itāļu santehniķis, kas dzīvo Sēņu karalistē. Viņam ir jaunākais brālis Luidži. Kopš 1995. gada Mario ieskaņo Čārlzs Martinets.

Mario sērija ir visu laiku visvairāk pārdotākā videospēļu sērija, ir pārdots vairāk nekā 210 miljonu spēļu sērijas vienību. Papildu Super Mario platformas sērijai tēls parādās arī vairākās citās Mario žanra spēlēs.

Mario tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākajiem tēliem videospēļu industrijas vēsturē, tiek saukts arī par videospēļu industrijas ikonu. Mario bija pirmais videospēļu tēls, kam izveidota vaska figūra Holivudas vaska muzejā. 20. gadsimta 90. gados veiktajā aptaujā ASV tika atklāts, ka amerikāņu bērni Mario zina labāk, nekā Mikipeli.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Tēli
Vilērbāna

Vilērbāna () ir Francijas pilsēta, kas atrodas valsts austrumos, Ronas-Alpu reģionā un Ronas departamentā. Pilsēta ietilpst Lionas aglomerācijā un tā ir aglomerācijas otrā lielākā pilsēta. Vilerbāna atrodas 471 km attālumā no Francijas galvaspilsētas Parīzes un 8 km attālumā no Francijas trešās lielākās pilsētas Lionas.

Pēc 2012. gada datiem pilsētas teritorijā dzīvo 146 282 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir divdesmit septītā lielākā Francijas pilsēta un Ronas-Alpu reģiona ceturtā lielākā pilsēta. Vilerbāna atrodas vidēji 181 metru virs jūras līmeņa.

Pilsētā ir dzimusi franču peldētāja Lora Manodū, Olimpisko spēļu medaļu ieguvēja.

Ārējās saites 

Overņas-Ronas-Alpu pilsētas
Rona (departaments)
Ošupe (ciems)

Ošupe ir ciems Madonas novada Ošupes pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā autoceļu V843 un V867 krustojumā  no pagasta centra Degumniekiem,  no novada centra Madonas un  no Rīgas. Ošupē atrodas veikals. Apdzīvotā vieta izaugusi pēckara gados kā padomju saimniecības «Aiviekste» ciemats.

Atsauces 

Ošupes pagasts
Madonas novada ciemi
Hiva

Hiva () ir sena Uzbekistānas pilsēta, ietilpst Horezmas vilajetā. Vēsturiski pazīstama kā Horezma (), viens no zīda ceļa atbalsta punktiem, Horezmas valsts un Hivas hanistes galvaspilsēta. 1991. gadā Hivā esošā Ičan-Kala tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Arī mūsdienās samērā liela pilsēta (vairāk par 50 000 iedzīvotāju). 35 km gara trolejbusa līnija Hivu savieno ar vilajeta centru Urgenču.

Vēsture 

Sasanīdu impērijas laikā tās kaimiņos esošo Horezmas valsti pārvaldīja Afrigīdu dinastija (305-995). Tajā dominēja zoroastrisms līdz 712. gadam, kad to iekaroja arābi un ieviesa islāmu kā valsts reliģiju. Pēc tam Horezmā valdīja Mamunīdu dinastija (995-1017), tad Anušteginīdu dinastija (no 1097). No 1077. līdz 1231. gadam Horezma bija lielvalsts, kas ietvēra mūsdienu Uzbekistānas, Turkmenistānas, Irānas, daļēji arī Azerbaidžānas, Afganistānas un Tadžikistānas teritorijas.  Šajā laikā senā Horezma kļuva par ievērojamu zinātnes un izglītības centru.
Lielās Seldžuku impērijas atkarībā no 1141. gada. 1220. gadā Horezmu nopostīja Čingishans, 1388. gadā — Tamerlans. 1511. gadā sāka valdīt Šibanīdu dinastija. 1598. gadā tā kļuva par Hivas hanistes (Horezmas) galvaspilsētu, 1618. gadā tika uzcelta medrese (reliģiskā augstskola) un citas monumentālas ēkas.

1873. gadā Hivas hanistes dienvidu daļu (tagadējo Turkmenistānu) anektēja Krievijas Impērija, bet Hivas haniste kļuva par tās protektorātu. Pēc tam, kad Krievijas pilsoņu kara laikā Sarkanā armija iekaroja Turkestānu, Hivas hanistes teritorijā 1920. gadā tika izveidota Horezmas Tautas Padomju Republika. 1923. gada 30. oktobrī Horezmas TPR tika pārdēvēta par Horezmas PSR un pievienota PSRS. 1925. gada 15. februārī Horezmas PSR likvidēja, un tās teritoriju sadalīja starp nesen nodibināto Uzbekijas PSR, Turkmēnijas PSR un Krievijas PFSR Karakalpaku autonomo apgabalu.

Apskates objekti 
 Kalta-Minar minarets (1852-1855)
 Ičan-Kala (Ichan Qa'la), ar iekšējiem mūriem apjozta vecpilsēta (kopš 14. gs.)
 Dišan-Kala (Dishan Qal'a), ar ārējiem mūriem apjostā pilsētas daļa (no 1842)

Uzbekistānas pilsētas
Zīda ceļa pilsētas
Priedāji

Priedāji (agrāk — Salaca) ir ciems Valmieras novada Mazsalacas pagastā. Izvietojusies pie Mazsalacas pilsētas ziemeļu zobežas, faktiski saplūdis ar pilsētu. Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju laikā kā kolhoza «Mazsalaca» ciemats. Priedājos ir degvielas uzpildes stacija, vairāki uzņēmumi.

Atsauces
Kauja par Dņepru

Kauja par Dņepru (, ) jeb Dņepras stratēģiskā ofensīva bija militāra kampaņa, kas norisinājās Otrā pasaules kara Austrumu frontē starp Padomju Savienības un Vācijas bruņotajām pusēm. Tā sekoja tūlīt pat pēc Kurskas kaujas un norisinājās no 1943. gada augusta līdz decembrim. Dņepras stratēģiskā ofensīva bija viena no lielākajām un asiņainākajām militārajām operācijām Otrā pasaules kara laikā, kuras rezultātā Sarkanajai armijai izdevās atkarot Kijivu un praktiski visu Ukrainas austrumu daļu līdz Dņepras upei.

Stratēģiskā situācija 
Pēc neveiksmīgās Kurskas ofensīvas, kas norisinājās 1943. gada jūlijā, Vācijas bruņotie spēki bija zaudējuši stratēģisko iniciatīvu Austrumu frontē, līdz ar to kļuva skaidrs, ka atklātajās Austrumukrainas stepēs vērmahtam būs salīdzinoši grūti noturēt frontes līniju pret pieaugošo Sarkanās armijas pretestību. Šī iemesla dēļ bija paredzēts atvilkt praktiski visu armiju grupu "Dienvidi" līdz pat Dņepras upei, lai tādējādi tā varētu kalpot par papildus aizsardzības līniju novājinātajam vācu karaspēkam. Pēc piedzīvotās sakāves Staļingradā un neveiksmīgās Kurskas kaujas, armiju grupa "Dienvidi" bija zaudējusi ievērojamas teritorijas PSRS dienvidrietumos un atkāpusies vairākus simtus kilometrus uz rietumiem, līdz ar to Hitlers saviem ģenerāļiem pavēlēja, ka tālāk uz rietumiem no Dņepras upes atkāpties vairs nedrīkstēja — tai bija jākalpo par pēdējo barjeru cīņā pret boļševismu. Taču gar Dņepras upi izbūvēt paredzētos nocietinājumus nebija iespējams pabeigt tik īsā laika posmā, lai tādējādi ilgstoši varētu cerēt uz Sarkanās armijas noturēšanu Dņepras austrumu krastā.

Kaujas norise 
Pēc vācu karaspēka sakāves Kurskas kaujā, Staļins pēc iespējas ātrāk vēlējās atkarot teritorijas, ko vāciešiem bija izdevies ieņemt 1941. gadā. Līdz ar to 1943. gada 26. augustā tika uzsākta vērienīgā Dņepras stratēģiskā ofensīva, kuras primārais mērķis bija attīrīt Ukrainas austrumdaļu no vācu karaspēka vienībām. Dņepras stratēģiskā ofensīva bija tik apjomīga, ka tā sevī ietvēra teju 2,6 miljonus padomju karavīru, kas tika izvietoti vairāk kā 1400 km garā frontes līnijā no Smoļenskas līdz pat Azovas jūrai. Turpretī vērmahta rīcībā bija tikai aptuveni 1,25 miljoni karavīru, kurus bija iespējams likt pretim šai vērienīgajai operācijai. Tomēr vērmahts paļāvās uz to, ka Dņepra ir viena no lielākajām upēm Eiropā, līdz ar to pastāvēja cerība, ka upes platums vairākos sektoros kalpos par pietiekami lielu šķērsli, lai aizkavētu padomju ofensīvu Rietumukrainas teritorijā. Par spīti upes platumam padomju karaspēkam izdevās pārcelties pāri tās ūdeņiem un izveidot vairākus nocietinātas pozīcijas gar Dņepras rietumu krastu. Šī iemesla dēļ starp 19. un 23. septembri atsevišķām padomju tanku vienībām bija izdevies sasniegt Dņepras upi uz ziemeļiem un dienvidiem no Kijivas.

Nepabeigti raksti par vēsturi
Nepabeigti raksti par militāro tematiku
Otrais pasaules karš
Otrā pasaules kara kampaņas
Kaujas ar PSRS piedalīšanos
Kaujas ar Vācijas piedalīšanos
1943. gads
Skaņkalne

Skaņkalne (agrāk — Skulberģi) ir ciems Valmieras novada Skaņkalnes pagastā, pagasta lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies pagasta vidusdaļā Salacas krastā, kas to atdala no Mazsalacas pilsētas, ar ko ciems faktiski saplūdis. Skaņkalnē atrodas bibliotēka, brīvdabas estrāde un veikals. Salacas krastā ciema ziemeļrietumos atrodas 10 m gara, 3,5 m plata un 4 m augsta Lībiešu upurala.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Skulberģu muižas (Kolberg) centru. Muiža cēlusies no viena arkla zemes, ko mestrs Johans Freitāgs no Loringhofas 1487. gadā dāvinājis Heinriham Kolbergam, no kura cēlies muižas agrākais latviskais nosaukums «Skulberģi». Ciems izaudzis padomju laikā kā kolhoza «Skaņaiskalns» un ciema padomes (vēlāk līdz 2012. gadam — pagasta) centrālais ciemats. Skulberģu pareizticīgo baznīca (darbojusies līdz 1960. gadiem) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

Atsauces 

Latvijas ciemi
Skaņkalnes pagasts
Ibn Saūds

Abdelazīzs bin Abd ar Rahmāns bin Faisals Al Saūds (, ; dzimis , miris ) bija musulmaņu reliģiskais līderis, Saūda Arābijas pirmais monarhs, valsts dibinātājs. Uzsāka valstī esošās naftas izmantošanu.

Saūdi valdīja lielākajā daļā Arābijas no 1780. līdz 1880. gadam, taču pēc tam viņus izdzina konkurenti — Rašīdi. Saūdi devās trimdā uz Kuveitu. 1901. gadā 21 gada vecumā Ibn Saūds sāka agrāk piederējušo zemju atgūšanu. Pēc trīs desmitgažu ilgiem iekarojumiem kļuva par valdnieku gandrīz visā Arābijas centrā. Apvienoja Saūda Arābijas valstī visas savā pārvaldībā esošās domīnijas.

Bija vairāku desmitu bērnu tēvs, bija 45 dēli. Visu nākamo Saūda Arābijas monarhu tēvs.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

1876. gadā dzimušie
1953. gadā mirušie
Saūda Arābijas monarhi
Saūdu dinastija
Juris Jurjāns (mežradznieks)

Juris Jurjāns (dzimis , miris ) bija latviešu mežradznieks, mūzikas pedagogs, komponists. Latviešu mežraga spēles skolas pamatlicējs. Brāļi: Andrejs Jurjāns, Pāvuls Jurjāns.

Dzīves gājums 
No 1879. līdz 1883. gadam mācījās Pēterburgas konservatorijā, kur 1895. gadā ieguva brīvmākslinieka grādu. 19. gadsimta 80. gados darbojās Pēterburgas Ķeizariskās operas orķestrī, bija pirmais mežradznieks. No 1885. līdz 1915. gadam strādāja par pegagogu, sākumā Harkovā, pēc tam Rīgā. 1905. gada rudenī Majoru Horna koncertdārzā diriģēja Emīla Dārziņa Melanholiskā valša pirmatskaņojumu.

1919. gadā kļuva par Latvijas konservatorijas mežraga klases vadītāju, vēl vadīja pūšaminstrumentu klasi. No 1919. gada 1. augusta ar atpakaļejošu datumu iekļauts Apsardzības ministrijas ierēdņu sarakstā un iecelts par visu armijas orķestru inspektoru (atlaists no darba 29. augustā). IV Vispārējo latviešu Dziesmu un Mūzikas svētku pūtēju orķestra virsdiriģents. Latvijas Komponistu biedrības goda biedrs.

1926. gadā ticis apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 1928. gadā — ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Apbedīts Meža kapos.

Atsauces 

1861. gadā dzimušie
1940. gadā mirušie
Latviešu mūziķi
Latviešu komponisti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Madonas novadā dzimušie
Dreiliņu iela

Dreiliņu iela var būt:
 iela Jūrmalā;
 iela Rīgā.
Airbus A340

Airbus A340 ir pasažieru četru dzinēju platas fizelāžas reaktīvā lidmašīna. To no 1991. līdz 2011. gadam ražoja Airbus.

A340 versiju lidojuma attālums var būt no 12 400 līdz 16 700 km. Tās var uzņemt līdz 375 pasažieriem standarta variantā vai 440 pagarinātājā -600 sērijā.

Pirmā lidsabiedrība, kurā A340 sāka lidojumus 1993. gada martā, bija Lufthansa.

Ārējās saites 

 Airbus A340 family  Oficiālā vietne
 Airbus A330 Production List

Airbus
Upesgrīva (Mērsraga pagasts)

Upesgrīva ir ciems Talsu novada Mērsraga pagastā Rīgas līča rietumu krastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumos vietā, kur Grīvas upe ietek Rīgas līcī, autoceļu P127 un P131 krustojumā,  no pagasta centra Mērsraga,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas. Grīvas otrā krastā atrodas Upesgrīvas ciema Vandzenes pagasta daļa — Upesgrīvas mazciems. Upesgrīvā atrodas vasaras sezonā kafejnīca, vairāki viesu nami, kempingi.

Vēsture 
Upesgrīvas zvejnieku ciemā (Uppegriwe) kopš hercoga Jēkaba laikiem 17. gadsimtā bija osta Grīvas upes ietekā. No 1860. līdz 1915. gadam Upesgrīvā uzbūvēti 66 burinieki.
Kuģa kapteinis Indriķis Pūliņš un viņa brāļi Upesgrīvas kuģubūvētavā uzbūvēja 14 gafelšonerus (6 divmastu un 8 trīsmastu), lielākā daļa bija brāļu Pūliņu kopīpašums.

Atsauces
Krievciema pils

Krievciema pils (, ) bija Rīgas arhibīskapijas vasaļu nocietināta muižas pils Aiviekstes kreisajā stāvkrastā pie upes brasla. 17. gadsimtā tā atradās pie Zviedru Vidzemes un Inflantijas vaivadijas robežas. Mūsdienās Jēkabpils novada ziemeļos bijušās pils vietā atrodams vien neliels uzkalniņš.

Vēsture 
1354. gadā pirmo reizi pieminēta kā Krievciems (villa Ruthenorum) to zemes īpašumu sarakstā, kurus savā starpā sadalīja Rīgas arhibīskaps Fromholds un viņa vasaļi Tīzenhauzeni. Tas atradās senajā Jersikas valsts Asotes pilsnovadā, kas kopš 1211. gada bija iekļauts Livonijas bīskapijas sastāvā. 1375. gadā šo pilsnovadu izlaupīja lietuviešu karaspēks Ķēstuša vadībā.
1507. gadā pili nopirka Gerds Linde, pēc Livonijas kara 1585. gadā Polijas-Lietuvas kopvalsts karalis Stefans Batorijs Krustpils novadu un Krievciemu atdāvināja Korfu dzimtai. Jādomā, ka pils cieta Poļu—zviedru karu (1600—1629) un Otrā Ziemeļu kara laikā, pēc tam tā tika pamesta. Netālu Aiviekstes krastā uzcēla Krievciema muižu.

Apraksts 
Krievciema pils bija uzcelta sešus metrus augstajā Aiviekstes stāvkrastā vietā, kur upi šķērsoja Krustpils-Kalsnavas ceļš. Pils aizņēma 29 х 19 metrus lielu laukumu, ko ietvēra laukakmeņu mūris. Rietumu pusē atradās dzīvojamā ēka.

Atsauces

Ārējās saites 
 Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942 

Rīgas arhibīskapijas pilis
Viduslaiku pilis Latvijā
Jēkabpils novads
Aleksejs Tolstojs (1817—1875)

Aleksejs Tolstojs (; dzimis , miris ) bija krievu rakstnieks, dzejnieks un dramaturgs.

Biogrāfija 
Alekseja tēvs Konstantīns bija no Tolstoju dzimtas, bet māte Anna Perovska — grāfa Razumovska ārlaulības meita. Aleksejs ir otrās pakāpes brālēns slavenajam krievu rakstniekam Ļevam Tolstojam.

Alekseja vecāki izšķīrās tūlīt pēc bērna dzimšanas. Alekseja audzināšanā iesaistījās mātes brālis rakstnieks A. Perovskis. Aleksejs bērnībā bija viens no Aleksandra II rotaļu biedriem. Dzīves laikā daudz ceļoja pa Eiropu. Darbojās valsts dienestā. Piedalījās Krimas karā. Dzīves otrajā pusē apmetās Čerņigovas guberņā (mūsdienās Brjanskas apgabalā). Dzīves pēdējos gados smagi slimoja. Lai mazinātu spēcīgās galvassāpes, sāka lietot morfīnu, no kura viņam izveidojās atkarība. 1875. gadā miris, iespējams, nejauši noindējoties ar morfīna devu.

Vairākkārt viesojies Latvijā — savu radu Žemčužņikovu īpašumos Loboržos un Runtortā.

Daiļrade 
Kā rakstmieks pazīstams ar saviem vēsturiskajiem un satīriskajiem darbiem. 1850. un 1860. gados kopā ar trim brāļiem Žemčužņikoviem (Alekseju, Vladimiru un Aleksandru Žemčužņikovu) žurnālos rakstījis satīriska rakstura publikācijas zem kopēja pseidonīma Kozma Prutkovs, radot šo tēlu kā personāžu — publikāciju autoru ar pašam savu biogrāfiju.

Alekseja Tolstoja pazīstamākie vēsturiskie romāni ir «Князь Серебряный» (1862) un triloģija «Смерть Иоанна Грозного» (1866), «Царь Фёдор Иоаннович» (1868) и «Царь Борис» (1870). 1898. gadā ar viņa lugu «Царь Фёдор Иоаннович» tika atklāts Maskavas Dailes teātris. Pazīstami ir arī Tolstoja dzejoļi, no kuriem dzejolis Средь шумного бала, случайно…, Čaikovska komponēts, kļuvis par pazīstamu romanci.

Atsauces

Ārējās saites 

1817. gadā dzimušie
1875. gadā mirušie
Krievu rakstnieki
19. gadsimta rakstnieki
Krievu valodā rakstošie
Franču valodā rakstošie
Sanktpēterburgā dzimušie
Dženne

Dženne (Djenné) ir pilsēta Mali.

Pilsētas vēsture saistīta ar Timbuktu vēsturi. Pilsēta ir ievērojama ar nededzināto ķieģeļu arhitektūru, ievērojamākais objekts ir Lielā mošeja, kas 1907. gadā uzcelta iepriekšējās mošejas vietā. Uz dienvidiem no Džennes atrodas Dženne-Dženo, viena no senākajām pilsētām Subsahāras Āfrikā. Abas kopā iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Ārējās saites 
 

Mali pilsētas
Padure (Lažas pagasts)

Padure, agrāk arī Aizputes Padure, ir ciems Dienvidkurzemes novada Lažas pagastā, uz dienvidiem no Aizputes, netālu no autoceļa V1199 (Aizpute - Saka).

Tas atrodas pagasta dienvidu daļā 10 km no pagasta centra Apriķiem, 44 km no novada centra Grobiņas un 184 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Padures muižu (Gut Paddern).

Atsauces
Pētera 2. vēstule

Pētera 2. vēstule ir viena no Jaunās Derības vēstulēm, par kuras autoru tradicionāli uzskata svēto Pēteri. Tomēr lielākā daļa mūsdienu pētnieku uzskata, ka šis darbs ir pseidoepigrāfs. Vēstules saturs un stils ļoti atšķiras no Pētera 1. vēstules.

Vēstulē tiek citēta Jūdas vēstule. Autors īpaši pieminējis Kristus otro atnākšanu, par ko raizējas daudzi kristieši, ka tā nekad nenotiks. Vēstule adresēta kristiešiem, kas dzīvo Mazāzijas ziemeļu daļā.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Bībeles grāmatas 
 Pētera vēstules 
 Vēstules teksts 

Jaunās Derības grāmatas
Fītinghofa nams

Fītinghofa nams atrodas Līvu laukuma malā Vāgnera ielā 2 Rīgā, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Ēka celta 1762. gadā, Oto Hermaņa fon Fītinghofa-Šēla savrupmāja. Sākumā celtnei bija trīs stāvi, laika gaitā tā vairākkārt pārbūvēta, no kurām lielākā pārbūve bija 1884. gadā, kad ēkai uzcelts 4. stāvs. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas ēka bija pamesta, atradās avārijas stāvoklī. Vēlāk ēka tika restaurēta. Pašlaik šī ir dzīvojamā ēka ar pieciem stāviem.

Imants Lancmanis šo pieskaitījis pie interesantākajiem vēlā baroka un rokoko pilsētas piļu paraugiem.

Atsauces 

Celtnes un būves Rīgā
Lielmēmele

Lielmēmele ir ciems Aizkraukles novada Mazzalves pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā Mēmeles labajā krastā pie autoceļa V932  no pagasta centra Ērberģes,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lielmēmeles muižas (Groß-Memelshof) centru. Lielmēmeles muižas pils (1801. gads, pārbūvēta 1959. gadā, atjaunota 1995. gadā) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis. Muižas kompleksā kopš 1974. gada darbojas Valsts sociālās aprūpes centra «Latgale» filiāle «Mēmele» ilgstošas sociālās aprūpes un sociālās rehabilitācijas nodrošināšanai cilvēkiem ar garīgās attīstības traucējumiem no 18 gadu vecuma.

Atsauces 

Latvijas ciemi
Mazzalves pagasts
Aizkraukles novada ciemi
Gaisa balons

Gaisa balons ir par gaisu vieglāks lidaparāts (aerostats). Atšķirībā no dirižabļiem gaisa baloni nav vadāmi (var mainīt tikai lidojuma augstumu). 

Gaisa balons ceļas augšup tāpēc, ka balonā gaiss tiek uzkarsēts un lidaparāts kopumā kļūst vieglāks nekā apkārtējais gaiss. Balonā var iepildīt arī gāzi, kas ir vieglāka nekā gaiss, piemēram, ūdeņradi vai hēliju.

Pirmie publiski demonstrētie karstā gaisa balonu lidojumi notika 1783. gada 21. novembrī Parīzē, Francijā. Balonus bija izgatavojuši brāļi Žozefs-Mišels un Žaks-Etjēns Mongolfjē. Pirmie gaisa balona pasažieri bija aita, pīle un gailis. Tajā pašā gadā pirmajā lidojumā ar gaisa balonu devās divi brīvprātīgie gaisa kuģotāji: Pilatrs de Rozjē un marķīzs d'Arlands.

Žils Verns ir sarakstījis fantastikas grāmatu par Āfrikas pārlidojumu gaisa balonā — "Piecas nedēļas gaisa balonā" (tulkota arī latviski).

Lidojumi Latvijā 

Latvijā pirmo reizi cilvēka lidojums ar ūdeņradi pildītā gaisa balonā notika 1804. gadā, kad flāmu aeronauts Etjēns Gaspārs Robērs (Robertsons) devās lidojumā no Citadeles Rīgā un piezemējās Ropažu novadā. Pirmie latvieši, kas pievērsās lidošanai ar gaisa baloniem, bija Margarita un Ernests Vītoli, kuri savu pirmo lidojumu veica 1899. gadā, bet 1911. gadā savu pirmo lidojumu veica Kārlis Skaubītis.

Līdz 2014. gadam Latvijā regulāri norisinājās starptautiski gaisa balonu festivāli. No tiem plašāk pazīstamie bija LMT kauss, kas katru gadu norisinājās citā Latvijas pilsētā, un Valmieras kauss Valmierā. LMT kauss beidza pastāvēt 2012. gadā (pēdējo reizi norisinājās 2012. gada maija beigās un jūnija sākumā Madonā), bet Valmieras kauss 2014. gadā (pēdējo reizi norisinājās 2014. gada jūlijā). Jpprojām notiek vietējas nozīmes gaisa balonu festivāli.

Kopš 2019. gada pasažieru lidojumus Latvijā aktīvi pārrauga Civilā aviācijas aģentūra, veicot atbilstošu pārvadātāju sertifikāciju.

Ārējās saites 

Lidaparāti
Neapturamais

"Neapturamais" () ir 2010. gadā ASV uzņemta asa sižeta filma. Tā stāsta par cilvēkiem, kuri cenšas apturēt kravas vilcienu ar toksiskām vielām, kas, mašīnista neuzmanības dēļ kļuvis nevadāms, strauji tuvojas pilsētai, kur to gaida neizbēgama katastrofa. Galvenajās lomās: Denzels Vašingtons un Kriss Pains. Filmas pamatā ir patiesi notikumi

Ārējās saites 
 

2010. gada filmas
ASV filmas
Tonija Skota filmas
Neretaslauki

Neretaslauki ir ciems Aizkraukles novada Neretas pagastā pie pašas Lietuvas robežas. Izvietojies pagasta dienvidrietumos Neretas upes labajā krastā pie autoceļa P75  no pagasta centra Neretas,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Neretas muižas. Muižas apbūve un parks (16. gadsimta beigas, 18.—19. gadsimta) ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Atsauces 

Latvijas ciemi
Neretas pagasts
Aizkraukles novada ciemi
Pilskalne (Aizkraukles novads)

Pilskalne ir ciems Aizkraukles novada Pilskalnes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienviddaļā  pie autoceļa V932  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas. Pilskalnē atrodas pagasta pārvalde, klubs, bibliotēka, feldšeru punkts, Gricgales pasta nodaļa, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados kā padomju saimniecības «Nereta» ciemats. Netālais Strobuku pilskalns ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis (valsts aizsardzības Nr. 120).

Uzskata, ka Strobuku pilskalnā atradās viens no Strūves ģeodēziskā loka punktiem Pilkaln, kurā uzmērījumi veikti no 1825. līdz 1827. gadam Tennera vadībā.

Atsauces 

Aizkraukles novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Rousīnova

Rousīnova () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Viškovas apriņķī.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1222. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Līdz Otrajam pasaules karam - ievērojams mēbeļražošanas centrs. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Čehijas pilsētas
Dienvidmorāvijas apgabala pilsētas
Jaundundaga

Jaundundaga ir ciems Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā starp autoceļiem P125 un V1307  uz ziemeļiem no pagasta centra Dundagas,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies pie Dundagas mācītājmuižas; tur atradies pagasta nespējnieku nams. Dundagas mācītājmuižas dzīvojamā ēka un parks ir valsts aizsargājams arhitektūras piemineklis.

Atsauces
Kaļķi (Dundagas pagasts)

Kaļķi, agrāk arī Kaļķmuiža vai Kaļķumuiža, ir ciems Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā autoceļu V1367 (Dundaga—Ģipka) un V1381 (Mazirbe—Vīdale—Kaļķi) krustojumā 9 km no pagasta centra Dundagas, 42 km no novada centra Talsiem un 166 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Kaļķu (Kalken) pusmuižas centru, no 1945. līdz 1971. gadam bija Kaļķu ciema padomes centrs.

Atsauces
Laukmuiža (Dundagas pagasts)

Laukmuiža ir ciems Kurzemē, Talsu novada Dundagas pagastā, uz dienvidiem no Dundagas. Atrodas 1,5 km no pagasta centra Dundagas, 32 km no novada centra Talsiem un 149 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Laukmuižas (Feldhof) pusmuižas centru.

Atsauces
Slavkova pie Brno

Slavkova pie Brno () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Viškovas apriņķī. Vēsturē daudz vairāk pazīstama ar savu vācisko nosaukumu - Austerlica.

Vēsture 
Pilsēta sākusi veidoties ap Vācu ordeņa pili. Rakstos pirmoreiz minēta 1237. gadā. Pēc ordeņa sakāves Grunvaldes kaujā 1410. gadā pilsētai vairākkārt mainījās īpašnieki, līdz 1509. gadā uz vairāk nekā 400 gadiem tā nokļuva Kunicu ģimenes īpašumā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. 1805. gada 2. decembrī uz rietumiem no pilsētas notika Austerlicas kauja, kurā Napoleons smagi sakāva Austrijas un Krievijas karaspēku. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Holokaustā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena, bet pēc Otrā pasaules kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Čehijas pilsētas
Dienvidmorāvijas apgabala pilsētas
Marokas administratīvais iedalījums

Marokas administratīvo iedalījumu veido 12 reģioni, ieskaitot Rietumsahāras apstrīdēto teritoriju. Līdz 2015. gadam Maroku veidoja 16 reģioni. Reģioni sīkāk iedalās 13 prefektūrās un 62 provincēs.

Administratīvo līmeņu shēma

Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

Reģioni

Atsauces 

Administratīvais iedalījums
Valstu administratīvais iedalījums
Kartahena

Kartahena () ir Spānijas pilsēta, kas atrodas valsts dienvidaustrumos pie Vidusjūras. Tā atrodas Mursijas reģiona austrumos. Kartahena atrodas 444 km attālumā no Spānijas galvaspilsētas Madrides un 49 km attālumā no Mursijas reģiona lielākās pilsētas Mursijas.

Pilsētas kopējā platība ir 558,08 km2, pēc 2012. gada datiem pilsētas robežās dzīvo 216 655 iedzīvotāji, bet pilsētas aglomerācijā dzīvo 409 586 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir Mursijas reģiona otrā lielākā pilsēta. Pilsēta vidēji atrodas desmit metrus virs jūras līmeņa, bet tās augstākais punkts ir 50 metri virs jūras līmeņa.

Pilsēta ir dibināta 227. gadā pirms mūsu ēras. Kopš 18. gadsimta pilsēta ir nozīmīga Spānijas armijas bāzes vieta. Mūsdienās pilsētā atrodas viena no svarīgākajām Spānijas armijas bāzēm. Pilsētā ir dzimis Kartāgas republikas senators un karavadonis Hanibāls Barka.

Ārējās saites 
 Kartahenas oficiālā mājaslapa

Mursijas pilsētas
Auļi

Auļi ir 2003. gadā izveidota Latvijas mūsdienu tautas mūzikas grupa, kas paši sevi dēvē par „dūdu un bungu grupu”. Grupa galvenokārt izpilda instrumentālo mūziku — dažādu latviešu tradicionālo tautas deju un dūdu melodiju aranžējumus, citu Eiropas tautu tradicionālās melodijas —, kā arī savus oriģinālos skaņdarbus un tautasdziesmu aranžējumus.

Vēsture 

2013. gadā grupa izdeva savu 10 gadu darbības jubilejas albumu „Dižducis”, kurā apkopoti 11 jau iepriekš izdotu skaņdarbi jaunā Kārļa Auzāna aranžējumā un 1 iepriekš neizdota dziesma.

2017. gadā Auļi kopā ar tautas mūzikas grupu Tautumeitas izveidoja kopprojektu „Auļi un Tautumeitas” un paziņoja par kopīga vedību tematikai veltīta albuma „Lai māsiņa rotājās!” ierakstīšanu, kā arī to pavadošu koncerttūri. 2017. gada 19. jūlijā Auļi un Tautumeitas laida klajā pirmo dziesmu no topošā albuma — „Manā lopu laidarā” bet 2017. gada 24. jūlijā arī kopprojekta dalībnieku režisētu videoklipu gaidāmā albuma otrajai dziesmai „Dzied’ papriekšu, brāļa māsa”. 29. jūlijā Āraišu ezerpils arheoloģiskajā parkā notika albuma atvēršanas svētki.

Apbalvojumi 

Auļi kategorijā „Labākais tautas vai pasaules mūzikas albums” trīs reizes saņēmuši Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu „Zelta mikrofons” (2007. gadā par albumu „Auļos...”, 2011. gadā par albumu „Etnotranss” un 2014. gadā par albumu „Dižducis”), bet vēl divas reizes tai tikuši nominēti (2005. gadā par albumu „Sendzirdēju” un 2017. gadā par albumu „Gadalokos”).

Grupas dalībnieki 
 Kaspars Bārbals — dūdas, stabules, bombarde un bungas
 Leanne Barbo — igauņu dūdas un vargāns
 Gatis Valters — ģīga un bungas
 Māris Jēkabsons — dūdas un balss
 Edgars Kārklis — dūdas
 Normunds Vaivads — dūdas
 Gatis Indrēvics — dūdas un bombarde
 Mikus Čavarts — sitamie instrumenti (celma bungas, vara bungas, šķīvji, gongi, māla pods)
 Edgars Krūmiņš — bungas
 Kaspars Indrēvics — lielās celma bungas

Diskogrāfija

Studijas albumi 

Kopā ar Tautumeitām

Videogrāfija 
 Tymsiņš (2008)
 Līkais (2008)
 Tāltālu (2013; piedaloties Kilema)
 Sūda dziesma (2014)
 Visi tēva sirmi zirgi (2015; piedaloties Alta)
 Salniņa (2016; piedaloties Vektoram)
 Pieguļā (2016; piedaloties Rodenpoys)
 Metens (2017)
 Dzied’ papriekšu, brāļa māsa (2017; ar Tautumeitām)
 Hunnu Guren (2018; piedaloties Bacorigam Vānčigam)
 Orbina (2018; piedaloties Kajam Sombijam)
 Almerlied Huidirdio (2019; piedaloties Albinam Paulus un Vektoram)
 Bērītim kumeļam (2019; piedaloties Edgaram Liporam, Bacorigam Vānčigam, Kajam Sombijam un Albinam Paulus)

Atsauces

Ārējās saites 
  /
 Grupas Draugiem.lv profils 
 Grupas Facebook lapa /

Intervijas 
 Grupa «Auļi» un «Tautumeitas». 2017. gada 22. jūnijs. Rīta Panorāma. LTV. Skatīts: 2017. gada 30. jūlijā.
 Intervija ar grupa «Auļi». 2017. gada 31. janvāris. Rīta Panorāma. LTV. Skatīts: 2017. gada 30. jūlijā.

Latvijas tautas mūzikas grupas
Vīdale

Vīdale ir ciems Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā Lorumupes krastos Šlīteres Zilo kalnu malā autoceļu V1307 un V1381 krustojumā  no pagasta centra Dundagas,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Atsauces
Mobira Talkman

Mobira Talkman (MD59) bija Nokia meitas uzņēmuma Mobira analogās NMT-450 sistēmas mobilais tālrunis. Bāzes modelis izlaists 1985. gadā. Tā dizainu izstrādāja Jorma Pitkonens.

Telefons ar masu 5 kg sastāvēja no operāciju bloka un klausules; barošana bija no ārēja 12 V akumulatora vai automašīnas elektrotīkla. Aparāta atmiņā glabājās līdz 51 telefona numuram; pēdējo zvanīto numuru varēja atkārtoti atzvanīt. Tam bija 10 ciparu LCD displejs, apgaismota tastatūra. Telefonu varēja apgādāt ar brīvroku sistēmu.

Modifikācijas 
 MD50 (1985. gads), NMT 450, klausulei Centronics pieslēgvieta
 MD59, NMT 450, klausulei D-sub 25 kontaktu pieslēgvieta
 ME59, NMT 900, klausulei D-sub 25 kontaktu pieslēgvieta
 Nokia Talkman 2000 (1988. gads)
 Nokia Talkman 320F, masa 4,7 kg
 Mobira Talkman 510 (MD94; 1989. gads), NMT 450. Korpusa izmēri atbilst automašīnas radio montāžas vietai (ISO 7736). Izņemts no automašīnas, darbojās no iekšēja akumulatora.
 Nokia Talkman 520 (TMF-1; 1993. gads), NMT 450, masa 4,7 kg, adrešu grāmatā 184 numuri
 Nokia Talkman 620 (TMN-1), NMT 450, masa 4,7 kg, adrešu grāmatā 184 numuri
 Nokia Talkman 720 (1996. gads)

Atsauces

Ārējās saites 

 Mobira Talkman MD50NA, 1984-86 
 Mobira Talkman Nokia museum

Nokia mobilie telefoni
Priežu vērpējs

Priežu vērpējs () ir zvīņspārņu tauriņu suga no vērpēju dzimtas. Tā ir izplatīta Eiropā un Āzijā. Tas tiek uzskatīts par vienu no nopietnākajiem priežu mežu kaitēkļiem Eiropā. Sugā izšķir 7 pasugas un 2 aberācijas.

Izplatība 
Priežu vērpējs ir izplatīts Eiropā un Āzijā. Priežu vērpēja izplatīšanas areāls sakrīt ar šīs sugas galvenā barības auga, parastās priedes, izplatību. Priežu vērpēja izplatības areāls ir Rietumeiropā līdz Vidusāzijai (Ķīnas ziemeļiem, Krievijas Āzijas daļas vidum un Kazahstānai).

Priežu vērpēja pasugu izplatības areāli ir ierobežoti mazākos Eiropas reģionos. Dendrolimus pini ibericus sastopams Portugālē un Spānijā; Dendrolimus pini calabria — Itālijā; Dendrolimus pini cederensis — Grieķijā;  Dendrolimus pini schultzeana  — Spānijā;  Dendrolimus pini adriatica un Dendrolimus pini paulae — Dienvidturcijā; Dendrolimus pini corsaria — Ziemeļfrancijā.

Ekoloģija 
Priežu vērpējs ir labi pazīstams parastās priedes mežu kaitēklis Austrumeiropā un Centrāleiropā. Raksturīgs ar regulāriem priežu defoliācijas uzliesmojumiem. Piemēram, Vācijā no 1700. gada līdz 1929. gadam ir atzīmēti 77 uzliesmojumi. 

Priežu vērpēja galvenais barības augs ir parastā priede, bez par barības augiem var kalpot arī dažas citas skujkoku sugas (parastā egle, kadiķi) un pat platlapu koku sugas (pīlādži, bērzi, liepas).

Atsauces

Ārējās saites 
 Dendrolimus superans Butler, 1877. GBIF.org
 Dendrolimus superans (Butler, 1877). BioLib.cz

Vērpēju dzimta
Vērene

Vērene ir apdzīvota vieta Ogres novada Madlienas pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidaustrumos Ogres upes krastā pie autoceļa V920  no pagasta centra Madlienas,  no novada centra Ogres un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Vērenes muižas (Fehren) centru; izaugusi padomju gados kā kolhoza «Darba karogs» (vēlāk — padomju saimniecības «Madliena» iecirknis) ciemats. Vērenes muižas komplekss (pils, klēts, vagara māja, parks) ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Pie Vērenes atrodas 33 m augsts ugunsnovērošanas tornis — viens no diviem ar lubām apšūtajiem torņiem Latvijā.

Atsauces 

Latvijas mazciemi
Ņujorkas Svētā Patrika katedrāle

Svētā Patrika katedrāle () ir Romas katoļu baznīcas dievnams Manhatanā, Ņujorkā, ASV. Atrodas Piektajā avēnijā pretī Rokfellera centram. Katedrāle celta neogotikas stilā. Nacionālais vēstures piemineklis.

Uzcelta 1878. gadā, Amerikas pilsoņu kara laikā celtniecība tika pārtraukta. Baznīcas torņi pabeigti 1888. gadā. Iesvētīta . No 1927. līdz 1931. gadam tā tika restaurēta. 100 metrus augstā baznīca ir 53 metrus plata un 101 metru gara.

Ārējās saites 
 
  

Katedrāles
Celtnes un būves Ņujorkā
Mazozoli

Mazozoli (agrāk arī Vitņēni) ir ciems Ogres novada Mazozolu pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā pie autoceļa V312  no pagasta centra Līčupes,  no novada centra Ogres un  no Rīgas. 

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Mazozolu muižas (Oselhof) centru. Muižas apbūve (kungu māja, staļļi, kūts, klēts, kalte, kalve, parks) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

Atsauces 

Latvijas mazciemi
Kotdivuāras administratīvais iedalījums

Kotdivuāras administratīvo iedalījumu veido 14 distrikti, ko kuriem 2 ir autonomie distrikti. Šāds administratīvais iedalījums pastāv kopš 2011. gada. Līdz 2011.gadam Kotdivuāru veidoja 19 reģioni.

Administratīvo līmeņu shēma

Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

Autonomie distrikti

Distrikti

Atsauces 

Administratīvais iedalījums
Valstu administratīvais iedalījums
Ivars Brīvers

Ivars Brīvers (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu ekonomists (ekonomikas zinātņu doktors) un augstskolas pasniedzējs. Bija Banku augstskolas un Ventspils Augstskolas profesors. Darbojies politikā, ir bijis 12. Saeimas deputāts Latvijas Reģionu apvienības frakcijā.

Dzīvesgājums 
Dzimis Rīgā 1957. gada 18. aprīlī. Mācījās Rīgas 50. vidusskolā, kuru absolvēja 1975. gadā. Studēja Latvijas Valsts universitātes Ekonomikas fakultātē ekonomiskās kibernētikas specialitātē, studijas beidza 1980. gadā un sāka strādāt fakultātē par pasniedzēju, kopš 1989. gada lektors.
1989. gadā stažējās V. Pīka Universitātē Rostokā. 1994. gadā ieguva doktora grādu.
No 1995. līdz 1996. gadam bija LU Ekonomikas un vadības fakultātes docents. Paralēli darbam universitātē strādāja arī Biznesa institūtā "RIMPAK Livonija" un LZA Ekonomikas institūtā. 1994. gadā papildinājās Stokholmas Karaliskajā Tehnoloģiju augstskolā.

1996. gadā līdzdarbojās Ventspils augstskolas izveides darba grupā. No 1997. līdz 1999. gadam bija Biznesa institūta "RIMPAK Livonija" rektors. 1999. gadā sāka strādāt Banku augstskolā, sākumā kā docents, bet kopš 2006. gada — profesors. Kopš 2009. gada bija dekāna pienākumu izpildītājs Ventspils augstskolas Ekonomikas un pārvaldības fakultātē, kopš 2012. gada — dekāns.
2019. gadā uzsācis teoloģijas studijas Lutera akadēmijā.
Negaidīti miris 2020.gada 13. maijā savās mājās Rīgā. Kremēts un pelnu urna apbedīta Rīgas Ziepniekkalna kapos.

Politiskā darbība 
Kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības, taču netika ievēlēts. 2015. gada janvārī, deputātei Ingai Bitei dodoties bērna kopšanas atvaļinājumā, ieņēma viņas vietu 12. Saeimā. Mandātu zaudēja tā paša gada septembrī, I. Bitei atgriežoties Saeimā. 2017. gada aprīlī I. Brīvers atgriezās Saeimā, vēlreiz stājoties bērna kopšanas atvaļinājumā devušās I. Bites vietā. 2018. gada maijā mandātu zaudēja, I. Bitei atgriežoties Saeimā.

2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības, taču netika ievēlēts.

Zinātniskā un sabiedriskā darbība 
Ivara Brīvera galvenās pētniecības interešu sfēras bija tautsaimniecības modelēšana un analīze, Latvijas makroekonomiskā stāvokļa vērtēšana un analīze kā arī ekonomiskās domas vēsture un attīstība Latvijā.
Bija starptautiskās ekonomistu asociācijas biedrs kopš 2006. gada un Latvijas Ekonomistu asociācijas valdes priekšsēdētājs. Kopš 2014. gada zinātniskā žurnāla Oeconomia Copernicana, ko sadarbībā ar citām organizācijām izdod Nikolaja Kopernika universitāte Toruņā, Polijā, redakcijas padomes loceklis. Publicējis daudz rakstu par ekonomikas un tautsaimniecības problēmām, kuros nereti paudis eiroskeptiskus uzskatus un aizstāvējis Latvijas spēju būt pašpietiekamai ekonomikai. Daudz darījis pirmskara Latvijas ekonomista Kārļa Baloža ideju popularizēšanai sabiedrībā.

Jaunākās latviešu studentu korporācijas Fraternitas Vanenica biedrs.

Atsauces 

1957. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
2020. gadā mirušie
Rīgā mirušie
Latvijas ekonomisti
12. Saeimas deputāti
Latvijas Universitātes absolventi
Ventspils Augstskolas darbinieki
Latvijas Universitātes pasniedzēji
Banku augstskolas pasniedzēji
Viškova (Čehija)

Viškova () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Viškovas apriņķa centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1141. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Pēc Otrā pasaules kara no pilsētas tika padzīti tās vācu iedzīvotāji. Kopš 1993. gada — Čehijā. 1994. gadā Viškovā tika nodibināts uzņēmums "Skrivanek", kas mūsdienās pazīstams arī Latvijā.

Iestādes
Viškovā atrodas NATO iestāde - ķīmiskās, bioloģiskās un radiācijas aizsardzības centrs (The Joint Chemical, Biological, Radiation, & Nuclear Defence Centre of Excellence (JCBRN)).

Tūrisms
Netālu no Viškovas atrodas dinozauru parks.

Cilvēki
Viškova ir politiķa Klementa Gotvalda (Klement Gottwald, 1896-1953) un futbolista Mihala Kadleca (Michal Kadlec, 1984) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites
JCBRN
Viškovas dinozauru parks

Čehijas pilsētas
Dienvidmorāvijas apgabala pilsētas