joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Teātris An der Wien

Teātris An der Wien jeb Teātris pie Vīnes upes () ir 1801. gadā uzcelts operteātris Austrijas galvaspilsētas Vīnes Mariahilfas rajonā. Arī mūsdienās teātra repertuārā ir operas un mūzikli. Kaut arī teātra nosaukums liecina, ka tas atrodas pie Vīnes upes, mūsdienās tā novadīta pazemē, izveidojot Našmārkta tirgu.

Teātri dibinājis Mocarta operas "Burvju flauta" libretists Emanuels Šikanēders. Teātrī pasaules pirmizrādes piedzīvojuši daudzi pazīstami muzikālie darbi, tostarp daudzi Bēthovena darbi, kurš kādu laiku dzīvoja teātra ēkā. Sevišķu uzplaukumu teātris piedzīvoja 19. gadsimta beigās  — 20. gadsimta sākumā, kad Vīnē attīstījās operete. Pēc Otrā pasaules kara ēkā kādu laiku darbojās Vīnes Valsts opera, jo tās ēka bija sabombardēta.

Pazīstamākie darbi, kas piedzīvojuši pasaules pirmizrādi teātrī:

1803. gads — Ludvigs van Bēthovens, 2. simfonija
1803. gads — Ludvigs van Bēthovens, 3. klavierkoncerts
1805. gads — Ludvigs van Bēthovens, 3. simfonija
1805. gads — Ludvigs van Bēthovens, operas Fidelio pirmā versija
1806. gads — Ludvigs van Bēthovens, vijoļkoncerts
1808. gads — Ludvigs van Bēthovens, 5. simfonija
1808. gads — Ludvigs van Bēthovens, 6. simfonija
1808. gads — Ludvigs van Bēthovens, 4. klavierkoncerts
1874. gads — Johans Štrauss, operete Sikspārnis
1885. gads — Johans Štrauss, operete Čigānu barons
1905. gads — Francis Lehārs, operete Jautrā atraitne
1909. gads — Francis Lehārs, operete Grāfs fon Luksemburgs
1924. gads — Imre Kālmāns, operete Grāfiene Marica

Ārējās saites 

 

Operteātri
Vīne
Teātri Austrijā
Īrijas karognesēji olimpiskajās spēlēs

Šajā uzskaitījumā apkopoti Īrijas pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.

Izraēla vasaras olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1924. gada un ziemas olimpiskajās spēlēs kopš 1992. gada.

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles

Skatīt arī 
 Īrija olimpiskajās spēlēs
 Īrijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

Karognesēji
Ar sportu saistīti uzskaitījumi
Imants Geidāns

Imants Geidāns (dzimis  Rīgā) ir latviešu inženieris un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

Dzīvesgājums 
Dzimis  Rīgā. Strādāja par apvienības «Lauku celtnieks» centrālās laboratorijas vadītāju Jelgavā.

Atmodas kustības laikā I. Geidāns bija gan LNNK, gan atjaunotā Latvijas Kultūras fonda aktīvists, kā arī Latvijas Tautas frontes Jelgavas novada domes vadītājs. Nesekmīgi kandidēja 1989. gada 14. maija PSRS tautas deputātu vēlēšanās.

1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 82. Jelgavas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā I. Geidāns nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1992. gadā I. Geidānu iecēla par Muitas departamenta direktoru, bet no amata atbrīvoja 1993. gadā kā neatbilstīgu un nekompetentu muitas darbā.

1994. gadā I. Geidāns kļuva par zemkopības ministra Ārija Ūdra padomnieku, bet 1996. gadā — par Ministru prezidenta biedra Ziedoņa Čevera padomnieku

Pirms 1997. gada pašvaldību vēlēšanām I. Geidāns kopā ar Armandu Stendzenieku nodibināja Nacionālā progresa partiju (arī Tautas Varas partiju), bija tās priekšsēža vietnieks, nesekmīgi kandidēja 1997. gada Rīgas domes vēlēšanās un 7. Saeimas vēlēšanās, vēlāk bija partijas priekšsēdis. Tāpat nesekmīgi kandidēja uz vietu Jūrmalas domē 2001. gada pašvaldību vēlēšnās.

2001. gadā viņš bija starp partijas "Mūsu Latvijai" dibinātājiem, no kuras saraksta nesekmīgi kandidēja uz vietu Jūrmalas domē 2005. gada pašvaldību vēlēšnās

Pēc politiķa karjeras beigām bija SIA "Kosmetoloģijas koledža" direktors.

Apbalvojumi 
2000. gadā I. Geidānu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2019. gadā Ģederta Eliasa Jelgavas Vēstures un mākslas muzejs viņam piešķīra piemiņas medaļu par neatkarības idejas uzturēšanu un savu pilsonisko stāju.

Atsauces 

1942. gadā dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
LR Augstākās Padomes deputāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Rīgā dzimušie
Bēla Varga

Bēla Varga (; dzimis , miris ) bija ungāru grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1912. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs, trīskārtējs Ungārijas čempions.

Biogrāfija 
Bela Varga dzimis 1889. gadā Kiškunfēleģhāzā. 1912. gadā viņš uzvarēja neoficiālajā Eiropas čempionātā Budapeštā, kā arī izcīnīja bronzas medaļu Stokholmas olimpiādē. 1913. gadā viņš uzvarēja neoficiālajā Eiropas čempionātā Budapeštā.

1921., 1923. un 1924. gadā Bela Varga kļuva par Ungārijas čempionu. 1922. gadā Bela Varga piedalījās pasaules čempionātā Stokholmā, bet ieņēma tikai 6. vietu. 1924. gadā viņš piedalījās olimpiskajās spēlēs Parīzē, kur ieguva 5. vietu. 1925. gadā viņš piedalījās Eiropas čempionātā Milānā, bet tur viņš palika 7. vietā.

Atsauces

Ārējās saites 

1889. gadā dzimušie
1969. gadā mirušie
Bāčas-Kiškunas meģē dzimušie
Ungārijas cīkstoņi
1912. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie bronzas medaļnieki cīņas sportā
Venjamins Aleksandrovs

Venjamins Aleksandrovs (; dzimis , miris ) bija krievu hokejists, uzbrucējs, vēlāk treneris. Karjeras laikā kļuvis par divkārtēju olimpisko čempionu, kā arī četrkārtēju Pasaules čempionu. Karjeras laikā aizvadījis 14 sezonas PSRS čempionāta komandā Maskavas CSKA, 10 reizes kļūstot par PSRS čempionu.

Spēlētāja karjera 
Hokejista karjeru Aleksandrovs sāka 1955.—56. gada sezonā, kad debitēja PSRS hokeja čempionāta vienībā Maskavas CSKA. Kopumā PSRS čempionātā karjeras laikā guva 351 vārtus. 1963. gadā bija visa čempionāta rezultatīvākais spēlētājs. 1967.—68. gada sezonā Aleksandrovs bija CSKA kapteinis. Spēlētāja karjeru noslēdza 1969. gadā.

Trenera karjera 
Pēc karjeras noslēguma vairākus gadus strādāja Bulgārijā kā Sofijas CSKA galvenais treneris. 1973. gadā bija arī Bulgārijas hokeja izlases galvenais treneris. 1973.—74. gada sezonu uzsāka kā Ļeņingradas SKA galvenais treneris, taču sezonas vidū no amata tika atbrīvots. No 1974. līdz 1976. gadam bija Maskavas CSKA galvenā trenera Konstantīna Lokteva palīgs.

1937. gadā dzimušie
1991. gadā mirušie
Krievijas hokejisti
Krievijas hokeja treneri
Maskavas CSKA spēlētāji
Hokejisti 1960. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1964. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1968. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskie zelta medaļnieki hokejā
Olimpiskie bronzas medaļnieki hokejā
Padomju Savienības olimpiskie zelta medaļnieki
Padomju Savienības olimpiskie bronzas medaļnieki
IIHF slavas zālē uzņemtie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
PSRS hokejisti
Oldržihs Mahačs

Oldržihs Mahačs (; dzimis , miris ) bija Čehoslovākijas hokejists, aizsargs. Karjeras laikā kļuvis izcīnījis trīs olimpisko spēļu medaļas, kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu.

Spēlētāja karjera 
Lielāko daļu karjeras Mahačs aizvadīja Čehoslovākijas hokeja līgas komandā Brno "Kometa", no 1973. līdz 1978. gadam pildot arī tās kapteiņa pienākumus. Karjeras nogalē četras sezonas aizvadīja Rietumvācijas hokeja līgā.

1946. gadā dzimušie
2011. gadā mirušie
Čehijas hokejisti
Hokejisti 1968. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1972. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1976. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
IIHF slavas zālē uzņemtie
Olomoucas apgabalā dzimušie
Jānis Gulbis

Jānis Gulbis (dzimis  Kuldīgas apriņķī) ir latviešu ārsts, pedagogs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts. Divas reizes ievēlēts Rīgas domē, LSDSP biedrs.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Kuldīgas apriņķī. Pēc studijām Rīgas Medicīnas institūtā strādāja par Rīgas 2. medicīnas skolas pasniedzēju, bija PSKP biedrs. Viņa vārds atrodams VDK aģentu kartotēkā ar norādi “vervēšanas kandidāts” (), ieraksts kartītē veikts 1990.gada 6. decembrī.

Atmodas kustības laikā 1989. gadā J. Gulbis iesaistījās Latvijas Tautas frontes veidošanā un tika ievēlēts Rīgas tautas deputātu padomē. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 16. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā J. Gulbis nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšnās ievēlēts Rīgas domē no Latvijas Demokrātiskās darba partijas. 1995. gadā nesekmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) saraksta. 1997. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās J. Gulbi atkal ievēlēja par Rīgas domes deputātu no LSDSP saraksta. 1998. gadā nesekmīgi kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās.

1999. gadā viņš bija atjaunotās LU Medicīnas fakultātes stundu pasniedzējs un līdz 2009. gadam Rīgas Bērnu tiesību aizsardzības centra direktors.

2001. gada pašvaldību vēlēšanās J. Gulbi atkal ievēlēja Rīgas domē. Sekojošajās vēlēšanās gan viņa kandidēšana nebija sekmīga: 8. Saeimas vēlēšanās 2002. gadā, 2005 . gada Rīgas domes vēlēšanās, 9. Saeimas vēlēšanās 2006. gadā un 2009. gada Rīgas domes vēlēšanās.

Apbalvojumi 
2000. gadā J. Gulbi apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1940. gadā dzimušie
Kuldīgas novadā dzimušie
Latvijas ārsti
Latvijas pedagogi
Latvijas PSR VDK kartotēkā minētās personas
LR Augstākās Padomes deputāti
PSKP biedri
Rīgas domes deputāti (1997—2001)
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Rīgas Medicīnas institūta absolventi
Františeks Pospīšils

Františeks Pospīšils (; dzimis ) ir bijušais Čehoslovākijas hokejists, aizsargs. Karjeras laikā kļuvis izcīnījis trīs olimpisko spēļu medaļas, kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu. Divas reizes atzīts par Pasaules čempionāta labāko aizsargu.

Spēlētāja karjera 
Praktiski visu savu karjeru Pospīšils aizvadīja Čehoslovākijas hokeja līgas komandā TJ Kladno. 1971. un 1972. gadā viņš tika atzīts par Čehoslovākijas gada hokejistu. Karjeras nogalē kopā ar komandu trīs reizes izcīnīja Čehoslovākijas čempiona titulu. 1978.—79. gada sezonu, kas bija pēdējā Pospīšila profesionāļa karjerā, viņš aizvadīja Rietumvācijas hokeja līgas komandā EV Landshut.

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
Čehijas hokejisti
Hokejisti 1968. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1972. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1976. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
IIHF slavas zālē uzņemtie
Centrālčehijas apgabalā dzimušie
Tepo Numminens

Tepo Numminens (; dzimis ) ir bijušais somu hokejists, aizsargs, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 1372 spēles Nacionālajā hokeja līgā, ierindojoties starp 50 visu laiku visvairāk spēļu aizvadījušajiem līgas hokejistiem. Trīs reizes piedalījies NHL Zvaigžņu spēlē. Izlases sastāvā izcīnījis trīs olimpisko spēļu medaļas.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Numminens sāka 1985.—86. gada sezonā, kuras lielāko daļu aizvadīja SM līgas komandā Tamperes "Tappara". Kopā ar komandu trīs reizes pēc kārtas izcīnīja Somijas čempiona titulu. 1988. gadā aizsargs pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās NHL klubam Vinipegas "Jets". 1996. gadā "Jets" franšīze pārcēlās uz Glendeilu, un komanda tika pārdēvēta par Fīniksas "Coyotes". No 1999. līdz 2001. gadam Numminens trīs reizes piedalījās NHL Zvaigžņu spēlē. No 2001. līdz 2003. gadam bija "Coyotes" kapteinis.

2003. gada jūlijā aizsargs tika aizmainīts uz Dalasas "Stars", tās sastāvā aizvadot nākamo sezonu. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Numminens nespēlēja, taču pēc tā kā brīvais aģents pievienojās Bufalo "Sabres" rindām. 2006. gadā aizvadot savu 1252. spēli NHL, Numminens apsteidza Jari Kurri kā tobrīd spēlēm bagātākais Eiropā uzaugušais NHL hokejists. Vēlāk šo rekordu pārspēja Niklass Lidstrēms. 2007.—08. gada sezonas laikā Numminenam tika veikta sirds operācija, kuras dēļ viņš aizvadīja tikai vienu spēli. Pēc 2008.—09. gada sezonas Numminens paziņoja par karjeras beigšanu.

Somijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis trīs olimpisko spēļu medaļas. Tāpat, spēlējis četros Pasaules čempionātos un divās Pasaules kausa izcīņās.

Trenera karjera 
No 2011. līdz 2014. gadam Numminens bija Bufalo "Sabres" galvenā trenera palīgs.

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Vinipegas "Jets" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Bufalo "Sabres" spēlētāji
Hokejisti 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
SM līgas čempioni
IIHF slavas zālē uzņemtie
Pirkanmā dzimušie
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Roberts Ross

Ģenerālmajors Roberts Ross () bija īru izcelsmes virsnieks Britu Impērijas armijā. Viņš bija viens no galvenajiem Britu-amerikāņu kara komandieriem 1812. gadā. Tajā viņš vadīja Bladensburgas kauju, Baltimoras kauju, Ziemeļu punkta kauju un militāro sadursmi, kas mūsdienās zināma kā Vašingtonas dedzināšana, kuras laikā Roberta Rosa vadībā tika sagrauta liela daļa  Vašingtonas pilsētas, tā skaitā arī Baltais nams.

Atsauces 

Ziemeļīrijā dzimušie
Britu virsnieki
Egils Einārs Jurševics

Egils Einārs Jurševics (dzimis  Baldonē) ir latviešu ārsts, uzņēmējs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Baldonē. Pēc studijām Rīgas Medicīnas institūtā strādāja par Liepājas rajona centrālās slimnīcas Priekulē bērnu nodaļas vadītāju.

Atmodas kustības laikā 1988. gadā E. Jurševics iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā (LSDSP). 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 142. Durbes vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā E. Jurševics nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc deputāta pilvaru laika beigām nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no LSDSP, yaču netika ievēlēts. Vēlāk bija Labklājības ministrijas Veselības stratēģijas centra direktors, Veselības departamenta direktora vietnieks, Ārstniecības departamenta direktors. 1994. gadā nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās.

Vēlāk kļuva par AS „Grindeks” valdes priekšsēdētāja padomnieku nozares politikas jautājumos un par Latvijas patentbrīvo medikamentu asociācijas valdes priekšsēdētāju.

1998. gadā iestājies Jaunajā partijā. 2002. gadā E. Jurševics nesekmīgi kandidē 8. Saeimas vēlēšanās no Sociāldemokrātu savienības saraksta.

Apbalvojumi 
2000. gadā E. Jurševicu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1959. gadā dzimušie
Baldonē dzimušie
Latvijas ārsti
LR Augstākās Padomes deputāti
Rīgas Medicīnas institūta absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Agris Jaunkļaviņš

Agris Jaunkļaviņš (dzimis  Jēkabpilī) ir latviešu lauksaimnieks, sabiedriskais darbinieks un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

Dzīvesgājums 
Dzimis  Jēkabpilī. Mācījās Skrīveru vidusskolā, studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē, pēc kuras absolvēšanas bija padomju saimniecības „Lestene” agronoms, tad padomju saimniecības „Vienība” galvenais agronoms (1967—1973), Tukuma rajona galvenais agronoms (1973—1984), kolhoza "Dzimtene" galvenais agronoms (1984—1990).

Politiskā darbība 

A. Jaunkļaviņš bijis PSKP biedrs no 1971. līdz 1987. gadam.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1988. gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē (LTF), 1990. gadā ievēlēts Tukuma rajona tautas deputātu padomē, kā arī tika ievēlēts par tās priekšsēdētāju.

1990. gadā A. Jaunkļaviņš kā Latvijas Tautas frontes atbalstīts kandidāts tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 190. Kandavas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. 1991. gadā A. Jaunkļaviņš piedalījās Latvijas Zemnieku savienības (LZS) atjaunošanā.

1994. gadā ievēlēts Tukuma rajona padomē no LNNK, LTF un LZS apvienotā saraksta un ievēlēts arī par rajona padomes priekšsēdētāju. 1997. gadā pēc priekšsēdētāja pilnvaru beigām kļuva par Tukuma rajona padomes izpilddirektoru, saglabājot šo amatu līdz pat rajona padomes likvidācijai 2009. gada administratīvi teritoriālās reformas rezultātā. 1997. gadā tika ievēlēts Tukuma pilsētas domē no saraksta "Godīgums, lietpratība, labdarība".

1998. gadā A. Jaunkļaviņš nesekmīgi kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās no LZS saraksta. 2001. gadā atkārtoti ievēlēts Tukuma pilsētas domē

Kad 2009. gadā tika likvidēta Tukuma rajona padome, A. Jaunkļaviņš atlaistajiem darbiniekiem izmaksāja pabalstu piecu mēnešalgu apmērā, kurus Latvijas Republikas Augstākā tiesa viņam uzdeva atmaksāt.

2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Tukuma novada domē no Zaļo un Zemnieku savienības un "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" kopējā saraksta, taču 2010. gadā ieņēma vietu pašvaldībā Daigas Rečas vietā. Vēlreiz nesekmīgi kandidēja uz vietu Tukuma novada domē 2013. gada pašvaldību vēlēšanās, pārstāvot Zaļo un Zemnieku savienību.

Apbalvojumi 
2000. gadā A. Jaunkļaviņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Atsauces 

1939. gadā dzimušie
LR Augstākās Padomes deputāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Jēkabpilī dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Kerdlas lidosta

Kerdlas lidosta () ir lidosta Igaunijas Hījumā salā, pie pagasta centra Kerdlas. 

Lidosta ierīkota 1963. gadā, un savulaik no tās notika regulāri pasažieru pārvadājumi uz vairākām pilsētām, tostarp Rīgu. Mūsdienās no Kerdlas lidostas regulārus lidojumus uz Tallinu veic Lietuvas lidsabiedrība Transaviabaltika.

Ārējās saites 

Lidostas Igaunijā
Hījumā apriņķis
Oskars Frimans

Oskars Frimans (; dzimis , miris ) bija somu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1920. un 1924. gada vasaras olimpisko spēļu un 1921. gada pasaules čempions, vienpadsmit reizes uzvarēja Somijas čempionātos.

Biogrāfija 
Frimans sāka nodarboties ar cīņu 1908. gadā un līdz 1915. gadam kopā ar kluba biedru Emīlu Veri kļuva par vienu no labākajiem Somijas vieglā svara cīkstoņiem. Pirmā pasaules kara dēļ viņa starptautiskā debija notika tikai 1920. gada vasaras olimpiskās spēles, kur, lai izvairītos no tikšanās ar Veri, samazinot svaru viņš startēja spalvas svarā. Drīz pēc tam, kad Vere beidza aktīvās sporta gaitas, Frimans atgriezās vieglajā svarā. Šajos gados viņš strādāja par miesnieku un skārdnieku. Vēlāk, kad viņš kļuva slavens un pārtrauca dalību sacensībās, viņš kļuva par Somijas un Zviedrijas nacionālo cīņas komandu galveno treneri.

Atsauces

Ārējās saites 

1893. gadā dzimušie
1933. gadā mirušie
Somijas cīkstoņi
1920. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Ļeņingradas apgabalā dzimušie
Pasaules čempioni grieķu-romiešu cīņā
Olimpiskie zelta medaļnieki cīņas sportā
Māra Muižniece

Māra Muižniece (dzimusi , mirusi ) bija latviešu māksliniece, keramiķe.

Biogrāfija 
Vadīja Rīgas mākslas skolu, ko pati izveidoja 1986. gadā un kas vēlāk nosaukta viņas vārdā kā Māras Muižnieces Rīgas Mākslas skola. Vadīja Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas koledžu. Strādājusi Latvijas bērnu kultūras atbalsta fondā, Rīgas mākslas skolas attīstības un projektu atbalsta fondā "Vilhelms", Bērnu parka atbalsta fondā "Neparastie rīdzinieki".

Keramikā Muižnieces formas ir tīras ar pasvītrotu tendenci atkailināties no jebkādām asociācijām ar dabu un tieksmi nogremdēties klasiskās abstrakcijas izteiksmes pasaulē.

Slimības pieveikta, pāragri aizgāja mūžībā 2006. gadā.

Ģimene 
Vīrs — zinātnieks, Latvijas Universitātes rektors Indriķis Muižnieks.

Meita — filozofe Līva Rotkale.

Piemiņa 
2010. gada 8. oktobrī pie viņas vārdā nosauktās Rīgas mākslas skolas Ģertrūdes ielā 36, Rīgā tika atklāta piemiņas zīme Mārai Muižniecei.

Atsauces 

Latviešu mākslinieki
Merihs Demirals

Merihs Demirals (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Turcijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) Demirals pārstāv Itālijas Serie A komandu Bergamo "Atalanta".

Turcijas futbola izlasi pārstāvējis 2020. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Juventus

 Itālijas Serie A: 2019–20

Ārējās saites 

Alanyaspor spēlētāji
U.S. Sassuolo Calcio spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Bergamo "Atalanta" spēlētāji
Turcijas izlases futbolisti
1998. gadā dzimušie
Turcijas futbolisti
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Kodžaeli ilā dzimušie
Edvīns Kide

Edvīns Kide (dzimis  Rūjienā) ir latviešu inženieris mehāniķis, skolotājs, politiķis un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes un 5. Saeimas deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Rūjienā tirgotāja ģimenē. Mācījās Rūjienas vidusskolā, 1949. gada marta deportācijas laikā viņu kopā ar vecākiem izsūtīja uz Krievijas Tālajiem Austrumiem, kur viņš pēc mācībām Blagoveščenskas lauksaimniecības tehnikumā strādāja par mehāniķi.

1958. gadā E. Kide atgriezās Latvijā un strādāja par mācību meistaru un skolotāju Jāņmuižas arodskolā. Līdztekus 1964. gadā neklātienē beidza studijas Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehānizācijas fakultātē un kopš 1976. gada bija Jāņmuižas lauksaimniecības skolas direktors. Bija PSKP biedrs.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā E. Kidi kā Latvijas Tautas frontes atbalstīto kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 114. Cēsu vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Latvijas Izglītības biedrības valdes loceklis, Latvijas Tautas frontes II kongresa delegāts.

5. Saeimas vēlēšanās E. Kide tika ievēlēts 5. Saeimā no "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai" saraksta, bija frakcijas "Saskaņa Latvijai" priekšsēdētājs (1993—1995). 1994. gadā, pēc Saeimas frakcijas sašķelšanās, E. Kide piedalījās Tautsaimnieku politiskās apvienības dibināšanā, bija partijas priekšsēdētājs. Neveiksmīgi kandidēja 6. Saeimas vēlēšanās no Tautsaimnieku politiskās apvienības saraksta "Tautsaimnieks" un 7. Saeimas vēlēšanās Latvijas Zemnieku savienības saraksta (tajā E. Kide iestājās 1996. gadā).

Kopš 1999. gada Kide bija Priekuļu lauksaimniecības tehnikas sertifikācijas un testēšanas centra galvenais speciālists.

2005. gadā E. Kide tika ievēlēts Priekuļu pagasta padomē.

Apbalvojumi 
 Darba Sarkanā karoga ordenis
 Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)

Atsauces 

1934. gadā dzimušie
Rūjienā dzimušie
PSKP biedri
Tautsaimnieku politiskās apvienības politiķi
LR Augstākās Padomes deputāti
5. Saeimas deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Padomju represijās cietušie
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Artūrs Kodoliņš

Artūrs Kodoliņš (dzimis  Tukuma apriņķī) ir latviešu tautsaimnieks, ekonomikas zinātņu doktors (dr oec.), pilsētplānotājs un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 

Dzimis  Tukuma apriņķī Hansa Kodoliņa ģimenē. 1972. gadā viņš absolvēja Latvijas Valsts Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāti. Strādāja LZA Ekonomikas institūtā par vecāko zinātnisko līdzstrādnieku, bija PSKP biedrs. 1987. gadā viņš aicināja kritiski pārskatīt Rīgas metro celtniecības projektu.

1990. gada 18. martā A. Kodoliņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 167. Babītes vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Strādāja pie uzņēmējdarbību regulējošo likumu sagatavošanas, 1992. gadā kļuva par Finanšu ministra Elmāra Siliņa vietnieku.

Pēc deputāta pilnvaru laika beigām bija Finanšu ministrijas valsts sekretāres padomnieks. Vēlāk A. Kodoliņš bija SIA "Kodoliņš, Staškovs un partneri" valdes priekšsēdētājs un Latvijas Nodokļu konsultantu asociācijas valdes loceklis. 2009. gadā viņš ar referātu piedalījās "Ekonomistu Apvienības 2010" rīkotajā konferencē Akmeņainais ceļš. 25 gadi Latvijas ekonomikā 1990.—2015.

Apbalvojumi 
2000. gadā A. Kodoliņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1948. gadā dzimušie
Latvijas ekonomisti
Latvijas Universitātes absolventi
LR Augstākās Padomes deputāti
PSKP biedri
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Pēteris Krūgaļaužs

Pēteris Krūgaļaužs (dzimis  Varakļānos) ir latviešu lauksaimnieks un uzņēmējs, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Varakļānos Jāņa Krūgaļauža ģimenē. Mācījās Varakļānu pamatskolā, tad Malnavas lauksaimniecības tehnikumā, studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē.
No 1972. līdz 1990. gadam bija padomju saimniecības "Liezēre" iecirkņa priekšnieks, vēlāk — saimniecības direktors.

Atmodas kustības laikā 1989. gadā iesaistījās Latvijas Tautas frontē un 1990. gadā P. Krūgaļaužu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 154. Varakļānu vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Iestājās Latvijas Zemnieku savienībā.

Beidzoties deputāta pilnvarām, P. Krūgaļaužs darbojās savā zemnieku saimniecībā "Rasas". No 1995. līdz 2016. gadam vadīja Unibankas, vēlāk SEB bankas Madonas filiāli.

2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas Madonās novadā viņš kandidēja no partijas "Vienotība" saraksta.

Apbalvojumi 
2000. gadā P. Krūgaļaužu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu aizstāvja piemiņas zīmi.

Saņēmis balvu "Sējējs".

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.
 Latgaliešu politiķi un politiskās partijas neatkarīgajā Latvijā. Sast. Ē. Jēkabsons, V. Ščerbinskis. Rīga: Jumava, 2006. 171.-172.lpp.

Atsauces 

1953. gadā dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas uzņēmēji
LR Augstākās Padomes deputāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Varakļānos dzimušie
2020. gada FIA Pasaules rallijkrosa čempionāts

2020. gada FIA Pasaules rallijkrosa čempionāts bija FIA Pasaules rallijkrosa čempionāta septītā sezona, ko rīkoja Monster Energy. Šo autosporta čempionātu atzīst Starptautiskā Automobiļu federācija (FIA) un tās ir starptautiskā rallijkrosa augstākā līmeņa sacensības.

Par pasaules čempionu trešo reizi kļuva Johans Kristofersons, komandu ieskaitē uzvarēja KYB Team JC.

Kalendārs 
2020. gada čempionāta sezona norisinājās astoņos posmos Eiropā un Tuvajos Austrumos. Sākotnēji bija paredzēts, ka sezona sāksies aprīlī, bet pēc vairākkārtējas atlikšanas saistībā ar COVID-19 pandēmiju 2020. gada maijā tika izdots pārstrādāts sezonas kalendārs, kurā čempionāta sākums bija paredzēts augustā.

Kalendāra izmaiņas 
 Portugāles un Vācijas Pasaules rallijkrosa čempionāta posmi atgriezušies čempionāta kalendārā pēc gada pārtraukuma. Vācijas posms pārcelts no Esteringas uz Nirburgringu.
 Kanādas un Lielbritānijas Pasaules rallijkrosa čempionāta posmi izņemti no čempionāta kalendāra.
 Krievijas Pasaules rallijkrosa čempionāts tika pievienots kalendāram, bet pēc tam atcelts.
 Barselonas—Katalonijas, Portugāles, Beniluksa, Zviedrijas un Vācijas Pasaules rallijkrosa čempionāts sākotnēji bija ieplānoti laika posmā no aprīļa līdz augustam. Sakarā ar COVID-19 pandēmiju pasākumu norises datumi tika mainīti.
 Norvēģijas un Dienvidāfrikas Pasaules rallijkrosa čempionāts tika atcelti jau maijā izstrādājot jauno čempionāta kalendāru.
 Francijas Pasaules rallijkrosa čempionāts arī tika atcelts pandēmijas ierobežošanas rezultātā.
 Jūnijā čempionāta kalendāram pievienoja Kouvolu (Somija) ar to aizstājot Francijas posmu.

Atsauces

Ārējās saites 

Pasaules rallijkrosa čempionāts
Jānis Krūmiņš (politiķis)

Jānis Krūmiņš (dzimis  Kuldīgā; miris ) bija latviešu sociologs, fotogrāfs, žurnālists, diplomāts un politiķis, bijis Latvijas Augstākās Padomes deputāts un īpašu uzdevumu ministrs Valsts pārvaldes un pašvaldību lietās.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Kuldīgā. Studēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, pēc tam īslaicīgi strādāja par arhitektūras sociologu Latvijas PSR 
Celtniecības zinātniskās pētniecības un eksperimentālās tehnoloģijas institūtā (1978—1980), tad par aģentūras LATINFORM fotokorespondentu (1980—1987) un par jaunatnes nodaļas vadītāju žurnālā "Liesma" (1987—1988). 1982. gadā piedalījies Jura Podnieka filmas „Strēlnieku zvaigznājs” veidošanā.

Atmodas kustības laikā J. Krūmiņš 1988. gadā iesaistījās LNNK un Latvijas Tautas frontē, bija laikraksta "Atmoda" redaktora vietnieks. 1989. gadā viņu ievēlēja par Rīgas pilsētas padomes deputātu, bet 1990. gadā par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 28. Rīgas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā J. Krūmiņš balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Bija Augstākās padomes Ārlietu komisijas sekretārs, tās priekšsēdētāja vietnieks un Latvijas Tautas frontes Domes loceklis.

Pēc deputāta pilnvaru beigām 1993 gadā J. Krūmiņš bija viens no partijas "Latvijas Ceļš" dibinātājiem, kā kļuva par Ministru prezidenta Valda Birkava un finanšu ministra Ulda Oša padomnieku (1993—1995). No 1995. gada viņš bija Dienvidkorejas goda konsuls Latvijā. 1998. gadā J. Krūmiņš izstājās no "Latvijas Ceļa" un iestājās Jaunajā partijā.

2000. gadā viņš kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāja Andra Ārgaļa padomnieku, bet vēlāk tika apstiprināts par īpašu uzdevumu ministru Valsts pārvaldes un pašvaldību lietās Andra Bērziņa valdībā (amatu ieņēma līdz 2002. gadam). Bijis Latvijas Ārpolitikas biedrības loceklis.

Apbalvojumi 
2000. gadā J. Krūmiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1955. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
Kuldīgā dzimušie
LR Augstākās Padomes deputāti
Ministru kabineta locekļi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Raimonds Krūmiņš

Raimonds Krūmiņš (dzimis  Kuldīgā) ir latviešu ekonomists, uzņēmējs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Kuldīgā Gunāra Krūmiņa ģimenē. Pēc studijām Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā (absolvējis tās Ekonomikas fakultāti) strādāja par Kurmenes kolhoza "Komjaunietis" galveno dispečeru.

Atmodas kustības laikā R. Krūmiņš iesaistījās Latvijas Tautas frontē, un 1989. gadā viņš tika ievēlēts Stučkas rajona tautas deputātu padomē. 1990. gadā tikai 25 gadus veco R. Krūmiņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 182. Jaunjelgavas vēlēšanu apgabala, un 4. maijā viņš bija starp deputātiem, kas nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1993. gadā R. Krūmiņš nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no LNNK saraksta. Beidzoties Augstākās Padomes deputāta pilnvarām, viņš uzsāka darbu Valsts Zemes dienestā, kļūstot par Ekonomikas nodaļas vadītāju. 1995. gadā R. Krūmiņš kļuva par Rīgas domes Finansu departamenta direktoru. 2003. gadā Rīgas Domes priekšsēdētājs Gundars Bojārs viņu atstādināja no amata.

Kopā ar sievu Jautrīti viņš pirms 2003. gada iegādājās "Ezernieku" mājas Kurmenē, kur nodibināja SIA "Ezernieki I", kas nodarbojas ar zirgaudzēšanu un vienīgā no Latvijas zirgu audzētavām uzņemta Pasaules sporta zirgu selekcijas federācijā.

2004. gadā R. Krūmiņš bija starp partijas "Latvijas Kalve" dibinātājiem. 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās nesekmīgi kandidēja no "Latvijas Kalves" saraksta (kā tā brīža nodarbošanās reģistrēta SIA "Rīgas pirmā garāža" finanšu direktors).

2008. gadā iestājies Latvijas Zemnieku savienībā (LZS). 2009. gada pašvaldību vēlēšanās R. Krūmiņš vadīja Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS) pašvaldību vēlēšanu kampaņu, pats nesekmīgi kandidējot Rīgas domes vēlēšanās.

2010. gadā KNAB pret R. Krūmiņu aizsāka izmeklēšanu par kukuļņemšanu lielā apmērā no autobusu piegādātāja "Daimler AG" par 117 autobusu "Mercedes Benz" piegādi Rīgas pilsētas vajadzībām no 1998. līdz 2006. gadam. 2013. gadā viņu atbrīvoja no kriminālatbildības noilguma iestāšanās dēļ.

Kandidējis, taču nav ticis ievēlēts, arī visās pēdējās Rīgas domes vēlēšanās: 2013. gadā no LZS saraksta, bet 2017. gada pašvaldību vēlēšanās un 2020. gada Rīgas domes vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības. 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz vietu Bauskas novada domē no ZZS saraksta, taču arī šajā reizē nesaņēma pienācīgu vēlētāju atbalstu.

Apbalvojumi 
2000. gadā Krūmiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu aizstāvja piemiņas zīmi.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1965. gadā dzimušie
LR Augstākās Padomes deputāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Kuldīgas novadā dzimušie
Latvijas uzņēmēji
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Aleksandrs Lange

Aleksandrs Lange (dzimis ) ir latviešu inženieris mehāniķis un pašvaldību darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums  
Dzimis  Alsungā represēto ģimenē. Mācījās Kuldīgas pamatskolā un Kandavas sovhoztehnikumā. 1981. gadā viņš beidza studijas Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātē. Strādājis kolhozā "Ēdole", vēlāk - par Kuldīgas rajona Agrorūpnieciskās apvienības padomes priekšsēdētāja vietnieku.

1988. gadā, jau Atmodas laikā, ievēlēts par Kuldīgas rajona TDP izpildkomitejas priekšsēdētāju. 
 
Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā A. Langi kā Latvijas Tautas frontes atbalstīto kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 138. Alsungas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

2009. gada Kuldīgas novada domes vēlēšanās kandidēja no Tautas partijas saraksta, tika ievēlēts un pēc ievēlēšanas kļuva par Kuldīgas novada domes priekšsēdētājas vietnieku. 2012. gadā A. Lange bija partijas "Kuldīgas novadam" dibinātāju skaitā, no tās saraksta 2013. gadā ievēlēts Kuldīgas novada domē. 2017. gadā iestājies Latvijas Zemnieku savienībā un pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Kuldīgas novada domē no Zaļās un Zemnieku savienības) saraksta.

Kuldīgas politiski represēto biedrības valdes loceklis.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)
 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

Atsauces

Ārējās saites 
 Intervija ar Aleksandru Langi

1957. gadā dzimušie
Kuldīgas novadā dzimušie
PSKP biedri
LR Augstākās Padomes deputāti
Latvijas uzņēmēji
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Jānis Lucāns

Jānis Lucāns (dzimis  Daugavpilī) ir latviešu lauksaimnieks un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes un 5. Saeimas deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Daugavpilī dārzniecības īpašnieka Pētera Lucāna ģimenē. Mācījās Asares septiņgadīgajā skolā un Gārsenes skolā, tad Priekuļu lauksaimniecības mehanizācijas tehnikuma elektrifikācijas nodaļā.

1956. gadā sāka studēt Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehānizācijas fakultātē, 1961. gadā ieguva inženiera mehāniķa kvalifikāciju un sāka strādāt par mehāniķi Limbažu rajona kolhozā “Nākotne”. 1963. gadā J. Lucāns kļuva par galveno inženieri padomju saimniecībā “Umurga”, 1967. gadā par galveno inženieri zinātniskās pētniecības saimniecībā “Krimulda”, bet no 1975. gada bija šīs saimniecības direktors.

Bija PSKP biedrs. Atmodas laikā iesaistījies Latvijas Tautas frontē (LTF). 1989. gada 26. marta PSRS tautas deputātu vēlēšanās J. Lucānu ievēlēja par PSRS tautas deputātu. 1990. gadā J. Lucānu kā LTF atbalstītu kandidātu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 145. Lēdurgas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Bija AP Lauksaimniecības komisijas loceklis un tās priekšsēdētājs.

5. Saeimas vēlēšanās tika ievēlēts Saeimā no "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai" saraksta. 1994. gadā piedalījās Tautsaimnieku politiskās apvienības dibināšanā.

1995. gadā beidza politisko darbību. Darbojās SIA "Rūķis", kuras izpilddirektors ir viņa dēls Pēteris Lucāns.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (2000)
 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1937. gadā dzimušie
Daugavpilī dzimušie
Tautsaimnieku politiskās apvienības politiķi
PSRS tautas deputāti no Latvijas apgabaliem
LR Augstākās Padomes deputāti
5. Saeimas deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Šimla

Šimla (, ), agrāk Simla, ir pilsēta Indijas ziemeļos, Himāčalas Pradēšas štata administratīvais centrs. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 170 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Himalaju kalnu pakājē, aptuveni 2200 metrus virs jūras līmeņa.

Šimlu dibināti angļi, kad uzvarēja Angļu un nepāliešu karā (1814–1816) un izmantoja to kā bāzi, kur nomitināja savus bruņotos spēkus. Tā ieguva popularitāti kā vasaras kūrorts, kur atveldzēties no karstā klimata mazliet uz dienvidiem. No 1865. līdz 1939. gadam Šimla bija Britu Indijas vasaras galvaspilsēta. No 1947. līdz 1953. gadam Šimla bija Pendžābas štata administratīvais centrs.

Ārējās saites 

Indijas pilsētas
Māris Bišofs

Māris Bišofs (dzimis 1939. gada 11. jūnijā Rūjienā) ir latviešu mākslinieks, ilustrators, karikatūrists.

Biogrāfija 
Dzimis 1939. gada 11. jūnijā Rūjienā. Neilgi pēc dzimšanas ar vecākiem drīz pārcēlies uz Rubas pagasta Reņģi, vēlāk uz Auci. 1954. gadā pabeidzis Auces vidusskolas 7. klasi, iestājās Rīgas Lietišķās Mākslas vidusskolas Koktēlniecības nodaļā, ko pabeidza 1959. gadā. Pēc tam studēja Latvijas PSR Valsts Mākslas akadēmijā Interjera un iekārtas nodaļā, 1965. gadā kļūdams par pirmo mākslinieku, kurš saņēmis LMA interjerista diplomu. 

Jau studiju gados Bišofs apzināti pievērsās karikatūras žanram  un 1963. gadā žurnālā Dadzis publicēti pirmie darbi. 1966. gadā viņš devās uz Maskavu, kur strādāja pie grāmatu noformējuma, ilustrācijām, izpildot izdevniecību pasūtījuma darbus.

1972. gadā kopā ar ģimeni emigrēja uz Izraēlu. Izraēlā Bišofs ātri ieguva atzinību un rīkoja daudzas izstādes, divas galvenās no tām bija personālizstādes Telavivas un Jeruzalemes muzejos. Izraēlā tika publicētas arī viņa pirmās trīs zīmējumu grāmatas – The Exhibition, Encounters un Sexercises.

Pēc Izraēlas M. Bišofs divus gadus (1981—1983) pavadīja Parīzē, starptautiskajā mākslinieku centrā Cité Internationale des Arts. Tolaik viņš pievērsās vienai no viņa daiļradē izplatītām tēmām — literatūrai. Pēc Francijā pavadītā perioda 1984. gadā Bišofs devās uz ASV, kur sāka zīmēt ilustrācijas vietējiem laikrakstiem.

Vēl dzīvojot Izraēlā, uz Telavivu atbraukušais The Washington Post žurnālists Roberts Kaizers (Robert G. Kaiser) pamanījis Bišofa darbus un palūdzis to kopijas, kuras vēlāk tika publicētas The Washington Post. Tas pamudināja Bišofu pārcelties uz ASV, Ņujorku, ar mērķi zīmēt ilustrācijas presei. Atpazīstamība bija jāveido no jauna, bet jau 1980. gadu otrajā pusē pasūtijumu bijis ļoti daudz. Bišofa zīmējumi bija gandrīz katrā žurnāla Time numurā, un 1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā viņa ilustrācijas trīs reizes bija arī uz Time vāka.

2003. gadā M. Bišofs atgriezās Latvijā un sāka zīmēt ilustrācijas laikrakstam Diena, žurnāliem Rīgas Laiks un Ir (pēdējiem diviem vēl šobrīd).

2015. gadā veidojis vizuālo noformējumu XII Baltijas Starptautiskajai mākslas triennālei Viļņā.

Bišofa zīmējumi publicēti laikrakstos un žurnālos Jediot Achronot, Ha Aretz, Time Magazine, Newsweek Magazine, Money, Rolling Stone, The Atlantic Monthly, Harpers, The Washington Post, The New York Times, The Nation, The Willage Voice, Smart Money, The Wall Street Journal, Hippocrates, Conde Nast Traveler, The Boston Globe, The New Yorker, The New York Magazine, Barron’s, PC Computing, US News & the World Report, Diena, Rīgas Laiks, Ir u.c.

Apbalvojumi 
Māris Bišofs saņēmis apbalvojumu par augstvērtīgu darbu ilustrāciju jomā. 1975. gadā starptautiskajā karikatūru izstādē Berlīnē Cartoon 75 ieguvis Bronzas Heinrihu — 3. godalgu. Izdotas vairākas Bišofa darbu grāmatas, rīkotas personālizstādes Izraēlā, Vācijā, Beļģijā, ASV, Latvijā, piedalījies arī grupu izstādēs.

Atsauces 

1939. gadā dzimušie
Rūjienā dzimušie
Latviešu mākslinieki
Latviešu karikatūristi
Trimdas latvieši
Latvijas Mūzikas akadēmijas absolventi
Sito abatija

Sito abatija () ir 11. gadsimtā dibināts katoļu klosteris uz dienvidiem no Dižonas Francijā. Vēsturiski pazīstams kā cisterciešu mūku ordeņa galvenais klosteris.

Klosteri 1098. gadā dibināja mūku grupa no Molemas klostera, kas gribēja stingrāk ievērot Svētā Benedikta regulu. Klostera pirmais abats bija svētais Roberts no Molemas. Otrais abats bija Svētais Alberiks no Sito, bet trešais - Stefans Hārdings, kurš sarakstīja cisterciešu ordeņa statūtus. Bernārs no Klervo bija Sito abatijas mūks, bet 1115. gadā to pameta, lai izveidotu Klervo abatiju. 1193. gadā tika uzcelta klostera baznīca, kuru Burgundijas hercogi izmantoja kā dinastijas apbedījumu vietu. Simtgadu kara laikā klosteris tika izlaupīts 1360., 1365., 1434. un 1438. gadā. Tas tika postīts arī Francijas reliģisko karu laikā un pamazām pagrima. Pēc Franču revolūcijas klosteris tika sekularizēts. 1898. gadā klostera atliekas iegādājās trapistu jeb Stingrās observances cisterciešu ordenis, kas klosteri apdzīvo arī mūsdienās.

Ārējās saites 
 
 

Francijas klosteri
Katoļu klosteri
Junuss Malli

Junuss Malli (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Turcijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Milli pārstāv Turcijas  Superlīgas komandu Trabzonspor.

Turcijas futbola izlases sastāvā ir spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Turcijas futbolistiem
1992. gadā dzimušie
Turcijas izlases futbolisti
Turcijas futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1. FSV Mainz 05 spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji

Trabzonspor spēlētāji
Hesenē dzimušie
Čaglars Sejindži

Čaglars Sejindži (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Sejindži pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Leicester City un Turcijas futbola izlasi.

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Turcijas futbolistiem
1996. gadā dzimušie
Turcijas izlases futbolisti
Turcijas futbolisti
SC Freiburg spēlētāji
Leicester City F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Izmiras ilā dzimušie
Džengizs Inders

Džengizs Inders (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Turcijas futbola izlases spēlētājs. Pašlaik (2021) Inders pārstāv Francijas Ligue 1 komandu Marseille, kas viņu īrē no AS Roma.

Sasniegumi 
Individuālie sasniegumi

 Turcijas gada futbolists: 2018

Atsauces

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Turcijas futbolistiem
1997. gadā dzimušie
Turcijas izlases futbolisti
Turcijas futbolisti
Stambulas "Başakşehir" spēlētāji
AS Roma spēlētāji

Leicester City F.C. spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Balikesiras ilā dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Buraks Jilmazs

Buraks Jilmazs (, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Jilmazs pārstāv Eredivisie komandu Fortuna Sittard un Turcijas futbola izlasi.

Turcijas futbola izlases sastāvā ir piedalījies 2016. un 2020. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Beşiktaş

 Turcijas kauss: 2006–07
 Turcijas Superkauss: 2006

Trabzonspor

 Turcijas kauss: 2009–10
 Turcijas Superkauss: 2010

Galatasaray

 Turcijas Superlīga: 2012–13, 2014–15
 Turcijas kauss: 2013–14, 2014–15
 Turcijas Superkauss: 2013, 2015
Lille

 Francijas 1. līga: 2020–21
 Trophée des Champions: 2021

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Turcijas futbolistiem
1985. gadā dzimušie
Turcijas izlases futbolisti
Turcijas futbolisti
Stambulas "Beşiktaş" spēlētāji
Stambulas "Fenerbahçe" spēlētāji
Trabzonspor spēlētāji
Stambulas "Galatasaray" spēlētāji
LOSC Lille spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Antaljas ilā dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ītans Ampadu

Ītans Ampadu (, dzimis ) ir Velsas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Velsas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) Ampadu pārstāv Itālijas Serie A komandu Venezia, kas viņu īrē no Chelsea.

Sasniegumi 
Chelsea

 UEFA Eiropas līga: 2018–19

Ārējās saites 

2000. gadā dzimušie
Devonā dzimušie
Velsas izlases futbolisti
Velsas futbolisti
Chelsea F.C. spēlētāji
RB Leipzig spēlētāji
Sheffield United F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Varšavas Šopēna lidosta

Varšavas Šopēna lidosta () ir starptautiskā lidosta Varšavas dienvidrietumos, Polijā. Polijas lielākā (aizņem 834 ha platību) un noslogotākā lidosta, kā arī 2019. gadā tā ar 18,9 miljoniem pasažieru bija noslogotākā jaunajās ES dalībvalstīs. 2013. gadā pirmoreiz pārsniedza 10 miljonu apkalpoto pasažieru robežu. Apkalpo apmēram 40% no valsts gaisa pasažieriem. Šopēna lidostā ik dienu tiek veikti ap 300 regulārie reisi, kā arī daudzi čārterreisi. Starp noslogotākajiem starptautiskajiem galamērķiem ir Londona, Čikāga, Frankfurte un Amsterdama, savukārt populārākie vietējie galamērķi ir Krakova, Vroclava un Gdaņska.

Līdz 2001. gadam pazīstama kā Varšavas-Okences lidosta (Port lotniczy Warszawa-Okęcie), kad tika pārsaukta par godu Varšavā dzīvojušā poļu komponista Friderika Šopēna vārdā. Otrā starptautiskā lidosta Varšavā ir daudz mazākā Varšavas Modlinas lidosta, kas atvērta 2012. gadā.

Ārējās saites 

 

Varšava
Lidostas Polijā
Sarmis Mednis

Sarmis Mednis (dzimis  Lejasciemā) ir latviešu lauksaimnieks un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

Dzīvesgājums 
Dzimis  Lejasciemā. Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē. Strādāja par agronomu Lejasciema kolhozā "Komunārs". Bijis PSKP biedrs no 1959. gada līdz 1989. gadam, kad izstājies.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā S. Mednis 1989. gadā Lejasciemā vadīja vietējo Latvijas Tautas frontes (LTF) nodaļu un organizēja braucienu uz "Baltijas ceļu". 1990. gadā kā LTF atbalstīts kandidāts viņš tika ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 126. Lizuma vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā S. Mednis nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc deputāta pilnvaru beigām kopā ar sievu Lejasciemā izveidoja savu kolekciju dārzu.

Vairākkārt ticis ievēlēts par Lejasciema pagasta padomes deputātu (1994, 1997, 2001). 1998. gadā iestājies Tautas partijā.

Apbalvojumi 
2000. gadā S. Medni apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Atsauces 

1935. gadā dzimušie
LR Augstākās Padomes deputāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Gulbenes novadā dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi