joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Avoti (Rīgas apkaime)

Avoti (arī Avotu iela) ir Rīgas pilsētas apkaime Latgales priekšpilsētā. Avotu apkaime atrodas tuvu Rīgas pilsētas centram, Daugavas labā krasta dzelzceļa loka DA daļā. Tā robežojas ar Centra, Grīziņkalna, Dārzciema un Maskavas forštates apkaimēm. Avotu apkaimes robežas ir Artilērijas iela, Krāsotāju iela, Lienes iela, Avotu iela, Augusta Deglava iela, dzelzceļa loks, dzelzceļš, Dzirnavu iela un Aleksandra Čaka iela.

Avotu apkaimes kopējā platība ir 1,815 km², kas ir apmēram par 2/3 mazāk nekā vidējais apkaimes platības rādītājs Rīgā. Pa perimetru apkaimes robežas garums ir 5 974 metri. Lielā mērā šīs apkaimes lokālais centrs ir Ziedoņdārzs, taču no saimnieciskā viedokļa ne mazāka nozīme ir visai apkaimes ZR daļas teritorijai starp Aleksandra Čaka un Avotu ielām.

Vēsture 

Apkaime izveidojusies aiz 17. gadsimta priekšpilsētas ārējās robežas, ko veidoja Rodenburga grāvis pa tagadējās Dzirnavu ielas gaitu līdz tagadējai Marijas ielai.
1771. gadā izstrādāja projektu, kas paredzēja izveidot jaunu nocietinājumu (palisāžu) joslu tagadējās Matīsa ielas apvidū. Pēc 1774. gada tagadējo Avotu apkaimi iedalīja Maskavas priekšpilsētā (), kuras robeža tolaik gāja pa tagadējo Krišjāņa Barona ielu.

1810. gadā pirmo reizi minēta Avotu iela, kas savu nosaukumu ieguvusi no Maskavas priekšpilsētas dzeramā ūdens avotiem. No Lāčplēša ielas (Romanowka) līdz Lielai Kalēju ielai (Schmiede Strasse) saukta par Mazo Avotu ielu, bet tās turpinājums par Lielo Avotu ielu. 1812. gada kara laikā priekšpilsētas ēkas nodedzināja. Pēc kara beigām Rīgas ģenerālgubernators Filipo Pauluči 1813. gadā lika sagatavot priekšpilsētu atjaunošanas plānu. Pēc lēmuma nojaukt Rīgas nocietinājumus Johans Daniels Felsko 1856. - 1857. gadā izstrādāja jaunu priekšpilsētu attīstības projektu.

19. gadsimta otrajā pusē tika aizbērts Rodenburga aizsarggrāvis. 1860. gadā Jaunās ielas posmu līdz Elizabetes ielai nosauca par Marijas ielu, bet 1885. gadā arī pārējo Jauno ielas daļu.
1866. gadā uzbūvēja dzelzceļa līniju Rīga—Orla, kas nošķīra tagadējo Avotu apkaimi no Maskavas forštates apkaimes, bet 1872. gadā dzelzceļa līnija Rīga — Mangaļi (Mīlgrāvis) to nošķīra no vēlākās Dārzciema apkaimes. 1874. gadā pie dzelzceļa uzbūvēto Vācijas un Nīderlandes uzņēmējiem piederošo vagonu rūpnīcu pārveidoja par akciju sabiedrību "Krievu-Baltijas vagonu rūpnīca". 
1888. gadā Maskavas priekšpilsētu pārdēvēja par Maskavas pilsētdaļu (Moskauer Stadttheil) jeb "Maskavas Ārrīgu" un sadalīja vairākos policijas iecirkņos. Turpinājās intensīva fabriku būve, kas ilga līdz pat Pirmā pasaules kara sākumam 1914. gadā.

Izglītības iestādes 
 Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultāte Visvalža ielā 4a
 Rīgas 15. vidusskola Visvalža ielā 9
 Rīgas Ukraiņu vidusskola

Skatīt arī 
 Rīga
 Latgales priekšpilsēta
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Daudzstāvu dzīvojamie rajoni Rīgā
 Rīgas klimats

Piezīmes un atsauces 
 Izmantoti materiāli no Rīgas Domes pilsētas attīstības departamenta mājas lapas.
 Izmantoti materiāli no Rīgas pašvaldības portāla.

Ārējās saites 

 Avoti portālā Apkaimes
 Avoti portālā Cita Rīga
 Rīgas pašvaldības portāls

 
Latgales priekšpilsēta
Šķirotava (Rīga)

Šķirotava ir Rīgas pilsētas apkaime Latgales priekšpilsētā. Šķirotavas apkaime atrodas Rīgas pilsētas DA daļā starp Ogres virziena dzelzceļu un pilsētas robežu. Tā robežojas ar Dārzciema, Pļavnieku, Rumbulas un Ķengaraga apkaimēm, kā arī ar Ropažu novada Stopiņu pagastu. Šķirotavas apkaimes robežas ir pilsētas robeža, Lubānas iela, Slāvu iela, dzelzceļš (Salaspils iela un Lokomotīves iela).

Ģeogrāfija 
Šķirotavas apkaimes kopējā platība ir 10,057 km², kas gandrīz divas reizes pārsniedz vidējo apkaimes platības rādītāju Rīgā. Šķirotava ir viena no sešām Rīgas apkaimēm, kuras platība ir lielāka par 10 km². Pa perimetru apkaimes robežas garums ir 14 932 metri. 
Rīgas pilsētas ietvaros noteiktās Šķirotavas apkaimes robežas dabā ir skaidri nolasāmas, jo tās iet pa dzelzceļu un maģistrālajām ielām. Izņēmums ir Šķirotavas apkaimes austrumu robeža, kur tā saskaras ar Stopiņu novadu un dabā šī robeža ir grūti nolasāma. Neskatoties uz Šķirotavas apkaimes lielo izmēru, tā ir uztverama kā lielā mērā telpiski vienota un funkcionāli savstarpēji saistīta teritorija jeb apkaime, jo tās daudzfunkcionālais kodols jeb lokālais centrs atrodas šīs apkaimes dienvidu  daļā ap Krustpils un Granīta ielu krustojumu. Pārējās teritorijās pārsvarā dominē rūpnieciska rakstura izmantošanas vai dabas teritorijas. Ņemot vērā plašās, pārsvarā neapbūvētās teritorijas apkaimes dienvidu un dienvidaustrumu daļā, Šķirotavas apkaimei ir salīdzinoši liels potenciāls attīstīties par vēl daudzfunkcionālāku un pilnvērtīgāku apkaimi nekā tā ir pašreiz.

Vēsture 

Tagadējā Šķirotavas teritorija kopš Livonijas Konfederācijas laika ietilpa Rīgas pilsētas landfogtejā. 16. gadsimtā Ārrīgas zemes pie ceļa uz Salaspili ieguva Melhiors Dreilings, kura vārdā pilsētai piederošo muižu vēlāk nosauca par Dreiliņbušu (Stadtgut Dreylingsbush). Muižas īpašnieka koka māja gan atradusies starp Rencēnu un Krustpils ielu. Tajā krievu feldmaršals Boriss Šeremetjevs 1709. – 1710. gadā iekārtoja savu kara nometni astoņus mēnešus ilgā Rīgas aplenkuma laikā. Šeit 1710. gada jūlijā tika parakstīta Rīgas kapitulācija un Vidzemes bruņniecības un Rīgas rātes un ģilžu "labprātīga padošanās" Krievijas caram.

Apkaime strauji attīstījās pēc Rīgas-Dinaburgas dzelzceļa līnijas izveides un Kuzņecova porcelāna fabrikas uzcelšanas 19. gadsimta otrajā pusē. 20. gadsimta sākumā to dēvēja par Dreiliņu Šķirotavu.

Attēlu galerija

Skatīt arī 
 Rīga
 Latgales priekšpilsēta
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Daudzstāvu dzīvojamie rajoni Rīgā
 Rīgas klimats
 Stopiņu novads

Piezīmes un atsauces 
 Izmantoti materiāli no Rīgas Domes pilsētas attīstības departamenta mājas lapas.
 Izmantoti materiāli no Rīgas pašvaldības portāla.

Ārējās saites 

 Apkaimes oficiālā mājas lapa
 Rīgas pašvaldības portāla.

Šķirotava
Latgales priekšpilsēta
Smārde

Smārde ir ciems Tukuma novada Smārdes pagastā un pagasta administratīvais centrs.

Pirmo reizi vēstures avotos apdzīvota vieta Smārde tika pieminēta Kursas dalīšanas līgumā 1253. gadā, kā viena no apdzīvotām vietām Tukuma novadā. Vēsturiski attīstījies ap Smārdes muižu (Gut Schmarden), bet vēlāk - ap Smārdes dzelzceļa staciju, kas atrodas dzelzceļa līnijā Rīga—Tukums.
 
Ciems ir izvietojies abās pusēs no dzelzceļa līnijas. Ziemeļu puse lielākoties apbūvēta ar privātmājām. Šeit atrodas Smārdes pamatskolas vecā ēka, kas atklāta 1924. gadā. 

Šobrīd tur atrodas dzīvokļi. Netālu no stacijas atrodas Kārļa Zāles veidotais piemineklis Brāļu kapos, kuros guldīti 38 Pirmajā pasaules karā kritušo mirstīgās atliekas. Piemineklis tika atklāts 1936. gada 21. jūnijā. 

Kara laikā netālu no Smārdes atradās frontes līnija, kur neilgu laiku atradās arī latviešu strēlnieki. Dienvidu pusē no dzelzceļa līnijas ceļa apbūvē arī dominē privātmājas, tomēr ir arī 4 padomju laikos celtas vairākstāvu daudzdzīvokļu mājas. Šeit atrodas arī jaunā Smārdes pamatskolas ēka, kura savas durvis skolēniem pirmo reizi vēra vaļā 1975. gadā. 

Blakus skolai atrodas sporta stadions. Netālu no skolas atrodas bērnudārzs. Nedaudz nostāk no ciema uz dienvidu pusi atrodas Engures novada dome, kur savulaik atradās Smārdes pagasta padome. Šajā ēkā atrodas arī pasta nodaļa, ģimenes ārsta prakse un bibliotēka. Ciemā darbojas divi veikali.

Atsauces 

 
Latvijas pagastu centri
Tukuma novada ciemi
Honolulu

Honolulu (Honolulu) ir Havaju štata administratīvais centrs. Honolulu atrodas Oahu salas dienvidu pusē. Honolulu ir arī vienlaicīgi Honolulu apgabala centrs un nozīmīgākā osta Havajās. No havajiešu valodas "Honolulu" nozīmē "aizsargātais līcis" jeb "pajumtes vieta".

Ārējās saites

Atsauces  

ASV pilsētas
Havaju salas
ASV štatu administratīvie centri
Barbora Špotākova

Barbora Špotākova (; dzimusi ) ir čehu vieglatlēte, startē šķēpa mešanas sacensībās.

Piedalījusies piecās olimpiskajās spēlēs (, , , , ). 2008. un 2012. gadā izcīnījusi zelta medaļu, 2016. gadā bronzas medaļu. Viņa ir trīskārtēja pasaules čempione (2007, 2011, 2017), kā arī 2014. gada Eiropas čempione un vairākkārtēja Eiropas čempionātu medaļniece. Ar rezultātu 72,28 metri, kas sasniegts 2008. gadā, ir pašreizējā pasaules rekordiste šķēpa mešanā.

Karjeras sākumā Špotākova piedalījās septiņcīņas sacensībās. 2000. gada Pasaules čempionātā junioriem viņa pat izcīnīja 4. vietu.

Personiskie rekordi

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Čehijas vieglatlētes
Šķēpa metēji
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Liberecas apgabalā dzimušie
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
Anarhisms

Anarhisms (, anarkhiā — "bez valdnieka") ir politiska filozofija vai ideoloģija, kas ietver teoriju, ka sabiedrībai būtu jāorganizējas pašai, bez hierarhiskām organizācijām, bet ar demokrātisku pārvaldes sistēmu. Daļa anarhistu uzskata, ka valstij nav vajadzīga valdība, ka tā ir kaitīga un/vai pat nevēlama. Anarhistu atbalstīto sistēmu sauc par anarhiju. Tomēr anarhisti nav vienisprātis par to, kas tad īsti ir anarhisms.

Anarhistu domāšanas virzieni 
Anarhistu domāšanas virzienus vispārīgi var grupēt divās vēsturiskās tradīcijās: individuālistu anarhismā un sociālajā anarhismā. Katrai no tām ir atšķirīgas izcelsme, vērtības un attīstība. Bez tām pastāv vēl dažādi anarhisma virzieni un tradīcijas. Zināmākie no tiem:
 anarhokomunisms;
 anarhosindikālisms;
 anarhokapitālisms;
 anarhofeminisms;
 anarhopacifisms;
 anarhoprimitīvisms;
 anarhokolektīvisms;
 postkreisais anarhisms.

Anarhisms un vardarbība 
Ļoti daudz cilvēku uzskata, ka anarhisms un vardarbība ir cieši saistīti, jo tādā gadījumā sabiedrībā valdīs visatļautība un nebūs kas kontrolē cilvēkus. Arī paši anarhisti uzskata, ka vardarbība ir pieļaujama pašaizsardzības nolūkos, kā arī gadījumos, lai panāktu, ka tiktu turēta vienošanās. Savukārt anarhisma domāšanas virzienu, kas noraida jebkādu vardarbības izpausmi, sauc par anarhopacifismu.

Anarhisma vēsture 

Sengrieķu domātājs Zēnons no Kitijas, stoicisma pamatlicējs, tiek uzskatīts arī par anarhisma "tēvu". Viduslaikos anarhistu tradīcijas bija cieši saistītas ar utopiju un reliģiskām kustībām, piemēram, ar Brīvā gara brāļiem un māsām, kas uzplauka Ziemeļeiropā 13. un 14. gadsimtā, ar anabaptistiem 16. gadsimtā. Mūsdienu politiskā anarhisma filozofijas aprises iezīmēja 18. un 19. gadsimtā tādi ievērojami vīri kā Viljams Godvins (William Godwin), Pjērs Žožefs Prudons (Pierre-Joseph Proudhon) un citi. Anarhisms bija viens no vadošajiem politiskās filozofijas veidiem, kas 19. gadsimtā attīstījās Eiropā.

Mihails Bakuņins mēģināja vērst Pirmo Internacionāli anarhisma virzienā, bet piekāpās Kārlim Marksam. Bakuņins anarhismam piešķīra kolektīvisma un vardarbības toni, kas pastāvēja par spīti Pjotra Kropotkina un Ļeva Tolstoja pūlēm. Boļševiki politisko anarhismu Krievijā apspieda pēc 1917. gada Krievijas revolūcijas.

Anarhisma idejām daudz sekotāju bija Spānijas revolūcijas laikā, kas notika Spānijas pilsoņu kara sākumā 1936. gadā.

Atsauces

Ārējās saites
Aparteīds

Aparteīds (; apart — ‘atsevišķi’; -heid — ‘-ība’) bija no 1948. līdz 1994. gadam Nacionālās Partijas valdība īstenota likumīga rasu segregācijas sistēma. Patiesībā rasu segregācija sākās jau koloniālajos laikos, kad Dienvidāfriku kontrolēja nīderlandieši. Šajā sistēmā Dienvidāfrikas cilvēki tika dalīti pēc to rasēm un katra rase dzīvoja savstarpēji atsevišķi. Tika izšķirti baltādainie, melnādainie cilvēki un tā sauktie "krāsainie cilvēki". 1959. gadā tika izdalīta vēl ceturtā grupa — aziāti, no kuriem vairums bija indieši. Melnādainajiem un krāsainajiem cilvēkiem bija liegts atrasties daudzās vietās, kur uzturējās baltādainie. Rasu segregācija tika nostiprināta ar likumu. 1990. gadā Dienvidāfrikas prezidents Frederiks Vilems de Klerks uzsāka sarunas par aparteīda izbeigšanu. 1993. gadā de Klerks un Nelsons Mandela saņēma Nobela miera prēmiju par miermīlīgu aparteīda izbeigšanu. 1994. gadā aparteīds beidzās un Nelsons Mandela kļuva par pirmo melnādaino Dienvidāfrikas prezidentu.

Viena no galvenajām grupām, kas bija vērsta pret aparteīdu, bija melnādaino organizācija Āfrikas Nacionālais kongress (ANC). Tās līderi bija Alberts Lutuli, Valters Sisulu, Olivers Tambo un Nelsons Mandela. 1940. un 1950. gados Āfrikas Nacionālais kongress rīkoja nevardarbīgas demonstrācijas, streikus un boikotus. 1960. gadā, kad tika nogalināti 69 pret aparteīda demonstranti, Āfrikas Nacionālais kongress atteicās no savas nevardarbīgās politikas.

1973. gada 30. novembrī ANO Ģenerālā asambleja pieņēma "Starptautisko konvenciju par aparteīda noziegumu novēršanu un sodu par tiem", kas stājās spēkā 1976. gada 18. jūlijā. Tajā ir teikts, ka "aparteīds ir noziegums pret cilvēci un ka necilvēcīgie akti, kas ir aparteīda un tam līdzīgās rasu segregācijas un diskriminācijas politikas un prakses sekas [..], ir noziedzīgs nodarījums, kas pārkāpj starptautisko tiesību un Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķus un principus un rada nopietnus draudus starptautiskajam mieram un drošībai".

Arī Dienvidrodēzijā (mūsdienu Zimbabvē) no 1965. līdz 1980. gadam tika ieviests aparteīds. Mūsdienās termins ‘aparteīds’ dažreiz tiek izmantots, lai apzīmētu līdzīgu sistēmu arī citās valstīs.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Diskriminācija
Rasisms
Dienvidāfrika
Laidzes pagasts

Laidzes pagasts ir viena no Talsu novada teritoriālajām vienībām. Robežojas ar Talsu pilsētu, Valdgales, Vandzenes, Laucienas, Lībagu un Valdemārpils pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Isla

Ezeri 
Bezdibeņa ezers, Laidzes ezers, Mācītājmājas ezers.

Vēsture 
Mūsdienu Laidzes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Laidzes muiža (Gut Laidsen, Laidze), Sārcenes muiža (Gut Sahrzen, Sārcene).
No 1896. gada pagastā darbojās leprozorijs.

1920. gada zemes reformas gaitā Laidzes muižu ar Rocežu un Rojnieku pusmuižām sadalīja 52 vienībās 1060 ha kopplatībā, Valdgales muižu (Waldegahlen) ar Vīgriežu, Jauno, Nodenes (Noden), Ozolu un Miegūzes (Megussen) pusmuižām 108 vienībās 1604 ha kopplatībā, Klāņu muižu (Klahnen) ar Annas un Jauno pusmuižu un Kalniņu un Tauriņu mājām sadalīja 33 vienībās 530 ha kopplatībā.  

1920. gadā Talsu apriņķa Laidzes pagastu pievienoja Valdgales pagastam, kuru savukārt 1925. gadā pārdēvēja par Laidzes pagastu. 1935. gadā tā platība bija 108,6 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Laidzes un Valdgales ciema padomes. 1954. gadā Laidzes ciemam pievienoja daļu Vandzenes ciema, bet 1961. gadā daļu Valdgales ciema. 1974. gadā daļa teritorijas atdota Vandzenes ciemam. 1990. gadā Laidzes ciemu pārdēvēja par pagastu.2007. gadā slēdza leprozoriju. 2009. gadā pagastu iekļāva Talsu novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Pagasta centrs atrodas Laidzē. Lielākās apdzīvotās vietas ir Laidze, Roceži un Zvirgzdi.

Ievērojamas personības  
 Kārlis Sūniņš (1907—1979), gleznotājs
 Teodors Kalnājs (1915—2007), latviešu leģionārs

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Kurzeme
Talsu novada pagasti
Lilita Bērziņa

Lilita Bērziņa (īstajā vārdā Lilija Priede-Bērziņa, dzimusi  Rīgā, mirusi  Rīgā) bija latviešu aktrise.

No 1922. gada un gandrīz līdz mūža beigām darbojusies Dailes teātrī. Kinodebija 1922. gadā filmā "Psihe" (nav saglabājusies). Slavenākā kinoloma ir Mirta Saknīte Rīgas Kinostudijas filmā "Limuzīns Jāņu nakts krāsā" (1981). Šo filmu Latvijas skatītāji 1995. gadā atzina par visu laiku labāko latviešu filmu.

Bērziņa 1945. gadā saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātās skatuves mākslinieces goda nosaukumu, bet vēlāk — Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieces (1947) un PSRS Tautas skatuves mākslinieces (1956) goda nosaukumus. Lilitas Bērziņas vārdā nosaukta balva, kuru kopš 1987. gada piešķir Latvijas aktrisēm par izcili spilgtu aktierdarbu iepriekšējās sezonas laikā. Apbedīta Rīgas Meža kapos.

Nozīmīgākās lomas teātrī 
 Asnate — Jāņa Raiņa — Jāzeps un viņa brāļi (1933)
 Dezdemona — Viljama Šekspīra — Otello (1937)
 Džuljeta — Viljama Šekspīra — Romeo un Džuljeta (1943)
 Spīdola — Jāņa Raiņa — Uguns un nakts (1947)
 titulloma — Ļeva Tolstoja — Anna Kareņina (1949)
 Maša — Antona Čehova — Trīs māsas (1951)
 titulloma — Frīdriha Šillera — Marija Stjuarte (1956)
 Ģertrūde — Viljama Šekspīra — Hamlets (1959)
 Tatjana Berežkova — Ivana Gončarova — Krauja (1982)

Filmogrāfija 

 Psihe, 1922 — Ilga
 Vilkiem mests laupījums, 1922 — Emīlija Laivenieks
 Lāčplēsis, 1930 — Laimdota/Mirdza Saulīte
 Salna pavasarī, 1955 — Eda
 Nauris, 1957 — Zīle
 Mērnieku laiki, 1968 — radiniece
 Mans draugs — nenopietns cilvēks, 1975 — Andersone
 Vīrietis labākajos gados, 1977 — Vilde-Mežniece
 Tāpēc, ka es esmu Aivars Līdaks, 1978 — epizodē
 Teātris, 1978 — Džūlijas māte
 Nepabeigtās vakariņas, 1979 — Grengrena kundze
 Tās dullās Paulīnes dēļ, 1979 — Paulīne
 Limuzīns Jāņu nakts krāsā, 1981 — Mirta Saknīte
 Aizmirstās lietas, 1982 — Lilita

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Sirsnīgā un nepieejamā Lilita Bērziņa www.diena.lv
 Lilita Bērziņa filmas.lv

1903. gadā dzimušie
1983. gadā mirušie
Latviešu kinoaktieri
Latviešu teātra aktieri
Latvijas kinoaktieri
Latvijas teātra aktieri
Padomju aktieri
Dailes teātra aktieri
LKP CK locekļi
Sociālistiskā Darba varoņi
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Rīgas Meža kapos apbedītie
Latvijas PSR Nopelniem bagātie skatuves mākslinieki
Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieki
PSRS Tautas skatuves mākslinieki
Staļina prēmijas laureāti
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Rīgā dzimušie
Cukurs (nozīmju atdalīšana)

Cukurs var būt:
 cukurs — pārtikā plaši lietots ogļhidrāts.

Cilvēki ar šādu uzvārdu 
 Herberts Cukurs (1900―1965) — latviešu aviators, Arāja komandas loceklis.

Skatīt arī 
 cukura diabēts ― slimība.

Uzvārdi
Dundagas pagasts

Dundagas pagasts ir viens no Talsu novada pagastiem un ir lielākais pagasts valstī. Robežojas ar sava novada Kolkas, Rojas, Īves, Lubes un Valdgales pagastiem un Ventspils novada Ances un Puzes pagastu. Pagasta, kā arī novada centrs ir Dundaga.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Alakste, Bažvalks, Krauķvalks, Krojvalks, Mazupe, Peļvalks, Pesteļvalks, Purlejas valks, Pursilupīte, Ragavvalks, Rākstupīte, Spārnvalks, Štēburgupe, Vēžvalks, Vīgriežupīte, Zāģupe, Zoķupe, Zvejniekvalks, Zvērtupe.

Vēsture 

20. gadsimta sākumā Dundagas muiža, kuras teritorijā izveidojās Dundagas pagasts, bija lielākā Baltijā (102 400 ha). Pēc 1920. gada agrārās reformas Dundagas muižu ar Āžu, Ģibkas, Ģibzdes, Kaļķu, Kolkas, Ķurbes, Laukmuižas, Slīteres, Sūdes, Valpenes pusmuižām un Dundagas mācītājmuižu atsavināja un sadalīja 964 vienībās 11 799 ha kopplatībā. 

1945. gadā pagastā izveidoja Dundagas, Ģibzdes, Kaļķu, Kolkas, Mazirbenieku, Nevejas, Plintiņu un Vīdales ciema padomes. Dundagas miests 1950. gadā ieguva pilsētciemata statusu. Dundagas ciemu 1954. gadā pievienoja Ģibzdes ciemam, kuru savukārt 1956. gadā pārveidoja par Dundagas pilsētciemata lauku teritoriju. 1971. gadā Kaļķu, Nevejas un Vīdales ciemus un 1975. gadā daļu Kolkas ciema pievienoja Dundagas lauku teritorijai. 1990. gada reformā Dundaga no pilsētciemata kļuva par ciemu un kopā ar pakļauto lauku teritoriju tika pārdēvēta par Dundagas pagastu. 2009. gadā apvienojot ar Kolkas pagastu tikai izveidots Dundagas novads. 2021. gada Dundagas novadu iekļāva Talsu novadā.

Pieminekļi 
 Dundagas pils
 Dundagas luterāņu baznīca
 Dundagas mācītājmuižas dzīvojamā ēka un parks
 Puiša kalns - pilskalns
 Pāces Elku kalns - kulta vieta
 Pāces pilskalns (Pāce; Pāces dzirnavu dīķa salā )
 Kalna dārzs - pilskalns (Dundagas ezera pussalā pie pils )
 Dundagas viduslaiku pils
 Dundagas pilskalns
 Kubeles (Kubalu) skola

Nozīmīgi objekti 
 Slīteres bāka
 Mēra akmeņi
 Dundagas pacēlums

Iedzīvotāji

Ievērojamas personības 
 Matīss Štobe (1742—1817), pedagogs un literāts
 Ludvigs Ernests Adamovičs (1884—1943), luterāņu mācītājs, Latvijas Republikas izglītības ministrs
 Dzidra Ritenberga (1928—2003), aktrise un režisore
 Arvīds Blūmentāls (1925—2006), latviešu izcelsmes krokodilu mednieks, raktuvju strādnieks, stāstnieks, dēkainis
 Fricis Adamovičs, arī Frīdrihs Adamovičs (1863—1933), latviešu skolotājs, tulkotājs un dzejnieks. Latvijas Ģeogrāfijas biedrības priekšsēdis (1927-1928).

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 Dundagas Kalna dārzs
 Pāces pilskalns

Kurzeme
Talsu novada pagasti
 
Latvijas pilsētciematu lauku teritorijas
Zviedru karagājiens uz Ridalu un kauja pie Lihulas (1220)

Zviedru karagājiens uz Ridalu un kauja pie Lihulas (1220) notika 1220. gada vasarā jaunā zviedru ķēniņa Jūhana Sverkersona vadībā. Tajā piedalījās arī 1195. gada krusta karagājiena vadītāja Birgera Brūsas jaunākais brālis Austrumgotlandes jarls Kārlis, jarla Kārļa brāļadēls, karaļa kanclers un Linčēpingas bīskaps Kārlis un citi zviedru bīskapi. Karagājiena mērķis bija kristīt Rietumigaunijas novadus un iegūt virskundzību pār tām par spīti Livonijas bīskapa Alberta centieniem pakļaut šīs zemes sava brāļa Hermaņa vadītajai Igaunijas bīskapijai. Viņš apmetās Lihulas pilskalnā un pārraudzīja Ridalas novada kristīšanu, baznīcu celšanu un vadīja sarunas ar Rēveles dāņiem un Rīgas vāciešiem.

Pēc zviedru karaļa aizbraukšanas 1220.gada 8.augusta rītā Lihulas pilskalnam uzbruka sāmsaliešu karaspēks, kas aplenca un nodedzināja pili, nonāvējot ap 500 zviedru, ieskaitot jarlu Kārli un Linčēpingas bīskapu Kārli .

Skatīt arī 
 Livonijas krusta kari
 Ridala

Atsauces 

Kaujas Livonijas krusta karos
Militārās operācijas Livonijas krusta karos
Kaujas Igaunijas teritorijā
Kaujas ar Zviedrijas piedalīšanos
1220. gads
Valmieras maratons

Valmieras maratons ir ikgadējs maratons, kas notiek Valmierā, Latvijā. Tas pirmoreiz tika rīkots 1983. gadā. Kopš 2011. gada Valmieras maratons ir viens no skriešanas seriāla «Skrien Latvija» posmiem. Sacīkstēs tiek organizēts arī pusmaratons (21,0975 km), kā arī citi skrējieni (2015. gadā — 12,4 km un 6,2 km distancē).

Uzvarētāji

Maratons 
 Trases rekords

Pusmaratons 
 Trases rekords

Ārējās saites 
Oficiālā mājaslapa

Maratons
Valmiera
Vieglatlētika Latvijā
Jūhans I Sverkersons

Jūhans I Sverkersons jeb Jūhans I (1201 - 1222) kopš 1216. gada līdz savai pāragrajai nāvei 1222. gadā bija Zviedrijas ķēniņš. Viņš bija Sverkera II Karlsona un Ingegardes Birgersdoteres dēls, jarla Birgera Brūsas mazdēls.

Karaliskais tituls 
Jūhana Sverkersona tituls latīņu valodā tika rakstīts kā Johannes dei gracia rex Sweuorum ("No Dieva žēlastības zviedru karalis")

Dzīvesgājums 

Par ķēniņu Jūhans tika izvēlēts pēc Ērika X Knutsona nāves 1216. gadā, bet kronēšana notika tikai pēc pilngadības sasniegšanas 1219. gadā. Drīz pēc kronēšanas viņš izlēma atkārtot sava vectēva jarla Birgera Brūsas karagājienu pāri Baltijas jūrai uz Igaunijas rietumdaļu un izcēlās krastā Ridalas zemē. Pēc sākotnēji sekmīgās kristīgās misijas zviedru karaspēku pilnīgi sakāva sāmsalieši kaujā pie Lihulas 1220. gada 8. augustā. Kaujā krita ap 500 zviedru krustnešu un jarls Kārlis Dēve un bīskaps Kārlis Magnusons.

Atsauces

Skatīt arī 
 Livonijas krusta kari
 Zviedrijas monarhu uzskaitījums

Zviedrijas vēsture
Igaunijas vēsture
Karagājieni uz Novgorodu un Ingriju (1222)

1222. gada karagājieni uz Novgorodu un Ingriju notika 1221./1222. gada ziemā kā atriebības karagājieni par krievu un lietuviešu iebrukumu Līvzemē iepriekšējā gada vasarā un rudenī. Sākotnēji vācu, līvu un letu karaspēks tika savākts pret dāņiem, bet pēc konflikta noregulēšanas tas kopā ar sakaliešiem un ugauņiem iebruka Novgorodas zemē un izlaupīja to. Pēc tam leti, sakalieši un ugauņi atkārtoti iebruka Krievzemē. Ziemā sakalieši un ugauņi iebruka Ingrijas zemē, kas bija pakļauta Novgorodai. .

Skatīt arī 
 Livonijas krusta kari

Atsauce 

Krievijas vēsture
Livonija
Livonijas krusta kari‎
.am

.am ir Armēnijas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Noteikumi 
.am domēnu pārvalda ISOC-AM, Interneta Sabiedrības vietējā nodaļa.

Noteikumu piezīmes:
 Jebkurš pasaules iedzīvotājs var reģistrēt .am domēnu, izņemot rezervētos domēna vārdus, tādus kā:
 .com.am — komerciālām struktūrām;
 .net.am — interneta pakalpojumu sniedzējiem;
 .org.am — bezpeļņas organizācijām.
 Domēna vārdu pieprasījumi tiek izskatīti un tas ilgst 2 līdz 3 darba dienas.
 Reliģisku iemeslu dēļ .am domēna vārdu nedrīkst izmantot neķītrām mājas lapām
 AM-NIC sekojot globālām DNS pārmaiņām pāriet uz IPv6
 Unikoda savietojami vārdi būs pieejami līdzko tiks atrisinātas IPv6 savietojamības problēmas.

Izmantojums domēnu vārdu spēlē 
.am domēns ir populārs (tātad arī vērtīgs naudas izteiksmē), jo ir tāds pats kā Amplitūdas modulācijas radioviļnu saīsinājums. Citi līdzīgi saīsinājumi ir .fm, .tv, .cd, .dj un .mu. Šāds netradiocināls domēna izmantojums ir pazīstama kā domēnu vārdu spēle.
Domēna vārdu spēles domēns i.am tiek izmantots kā populārs mājas lapu uzturēšanas pakalpojums. Šī un arī citas līdzīgas divu vārdu spēles pieder trešo pušu reģistratoriem.
Amerikāņu mūziķa will.i.am fani izveidojuši neoficiālu mājas lapu will.i.am, izmantojot .am domēnu.

Ārējās saites 
 IANA .am whois informācija
 Armēnijas informācijas centrs

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Armēnija

sv:Toppdomän#A
1648. gads

1648 () bija garais gads, kas sākās trešdienā.

Notikumi

Janvāris 
 30. janvāris — par Ukrainas hetmani kļuva Bohdans Zinovijs Hmeļnickis.

Oktobris 
 24. oktobris — ar Vestfālenes miera līgumu noslēdzas Trīsdesmitgadu karš.

Dzimuši 
 15. decembris — Gregorijs Kings, angļu statistiķis (miris 1712. gadā)

Miruši 
 20. februāris — Tirso de Molina (Tirso de Molina), spāņu dramaturgs (dzimis 1579.)
 28. februāris — Kristiāns IV (Christian 4.), Dānijas karalis (dzimis 1577.)
 20. maijs — Vladislavs IV (Władysław IV Waza), Polijas karalis (dzimis 1595.)
 12. augusts — Ibrahims I, Osmaņu sultāns (dzimis 1615.)
1595. gads

1595 () bija parastais gads, kas sākās svētdienā.

Notikumi 
29. janvāris vai 30. janvāris — Viljama Šekspīra luga "Romeo un Džuljeta", iespējams, tiek spēlēta pirmoreiz.

Dzimuši 
 9. jūnijs — Vladislavs IV (Władysław IV Waza), Polijas karalis (miris 1648.)
 27. decembris — Bohdans Zinovijs Hmeļnickis (Богдан Зиновій Хмельницький), Ukrainas hetmanis (miris 1657.)

Miruši 
 25. aprīlis — Torkvato Taso (Torquato Tasso), itāliešu dzejnieks (dzimis 1544.)
 12. novembris — Džons Havkins, angļu kuģu būvētājs un tirgotājs (dzimis 1532. gadā)

1595. gada kalendārs
Inčukalna pagasts

Inčukalna pagasts ir viena no Siguldas novadu administratīvi teritoriālajām vienībām, Gaujas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Krimuldas un Allažu pagastiem, Saulkrastu novadu Sējas pagastu, kā arī Ropažu novada Vangažu pilsētu un Ropažu un Garkalnes pagastiem. Pagasta centrs ir Inčukalnā.

Daba

Hidrogrāfija

Upes

Ezeri

Vēsture 
Inčukalns pirmoreiz vēstures avotos minēts 1436. gadā. 1935. gadā pagasta platība bija 112,5 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Inčukalna un Griķu ciema padomes. 1954. gadā Griķu ciemu pievienoja atpakaļ Inčukalna ciemam. 1961. gadā daļu ciema teritorija pievienoja Vangažu strādnieku ciematam un 1977. gadā daļu Krimuldas ciemam. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2006. gadā Inčukalna pagasts reorganizējās par Inčukalna novadu. 2009. gadā novads tika reorganizēts vēlreiz, apvienojot ar Vangažu pilsētu. 2021. gadā Inčukalna novadu sadalīja - Vangažu pilsētu iekļāva Ropažu novadā, savukārt Inčukalna pagastu iekļāva Siguldas novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Vidzeme
Siguldas novada pagasti
Oxford United FC

Oxford United Football Club ir Anglijas zemāko līgu futbola klubs. Klubs tika dibināts 1893. gadā. Savas mājas spēlēs tas aizvada Kasamas stadionā.

2006.—2007. gada sezonā klubā 4 spēles aizvadīja Latvijas izlases futbolists Kristaps Grebis.

Sasniegumi 
 Anglijas futbola 2. līmenis (1893.—1992. Otrā divīzija; 1992.—2004. Pirmā divīzija; tagad — Championship)
 Čempioni (1): 1984–85
 Anglijas Līgas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1985–86

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā vietne
 Oxford Mail jaunumi par klubu

Anglijas futbola klubi
Holera

Holera ir akūta zarnu infekcijas slimība, ko izraisa baktērija Vibrio cholerae. Cilvēki ar to var inficēties, lietojot uzturā ūdeni vai pārtiku, kas satur šī tipa baktērijas. Inkubācijas periods ilgst līdz piecām dienām. Slimība sākas ar caureju, kas kļūst aizvien biežāka. Slimnieka organisms strauji zaudē lielu daudzumu šķidruma, sākas organisma atūdeņošanās. Šoka stāvoklis iestājas no 4 līdz 12 stundām pēc pirmo slimības pazīmju parādīšanās, bet nāve — no 18 stundām līdz pāris dienām, ja vien netiek veikta orālā rehidrācijas terapija.

Lielākā daļa holeras saslimšanas gadījumu ik gadu tiek reģistrēti Āfrikā, kur arī ir lielāka mirušo procentuālā attiecība nekā citās pasaules daļās.

Ārējās saites 

Infekcijas slimības
Mārtiņš Vilsons

Mārtiņš Vilsons (1954) ir latviešu aktieris un teātra režisors.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Transportnijas ciematā, Magadanas apgabalā (Krievijas PFSR), no Latvijas izsūtīto Rolanda Čehoviča un Zentas Vilsones ģimenē. Turpat dzimis arī jaunākais brālis, aktieris Ēriks Vilsons. Pēc ģimenes atgriešanās Latvijā 1971. gadā bija skatuves strādnieks LPSR Valsts Akadēmiskajā Drāmas teātrī, dienestu Padomju armijā pavadīja Baikāla-Amūras maģistrāles celtniecībā Sibīrijā.

Mācījās Latvijas Valsts Konservatorijas Teātra fakultātē, skatuves gaitas uzsāka 1976. gadā Liepājas teātrī pie režisora Oļģerta Krodera. Kļuva pazīstams pēc galvenās lomas Aloiza Brenča filmā "Mirāža". Pēc tam uz četriem gadiem pārtrauca darbu Liepājas teātrī, pārcēlās uz dzīvi Rīgā un filmējās Krievijā, pēc tam atkal atgriezās Liepājas teātrī.

Lidz 2004. gadam Liepājā vadīja savu teātri "Mūris", pēc tā bankrotēšanas pārcēlās uz Rīgu. Līdz 2011. gadam bija Dailes teātra aktieris.

Pašlaik darbojas gan Rīgas teātros kā ārštata aktieris, gan arī televīzijā, gan arī Krievijā.

Nozīmīgākās lomas teātrī 
 titulloma — Henrika Ibsena — Pērs Gints (1997)
 titulloma — Viljama Šekspīra — Otello (2000)
 lords Botvels — Viljama Šekspīra — Marija Stjuarte (2002)
 Kēreja — Albēra Kamī — Kaligula (2005)
 Humberts — Vladimira Nabokova — Lolita (2006)

Filmogrāfija 
 Mirāža, 1983 — Els Kitsons
 Divus soļus no "Paradīzes", 1984 — Francis
 Vienas sadursmes divas versijas, 1984 — epizode
 Kad bremzes netur, 1984 — Siliņš
 Intermeitene, 1989 — Viktors
 Fans (Фанат), 1989 — mafiozi
 Fans -2 (Фанат-2), 1990 — mafiozi
 Melnā maģija, jeb tikšanās ar sātanu, 1990
 Žurkas, jeb nakts mafija, 1991 — taksometra vadītājs
 Jūras vilks, 1991 — Džonsons
 Sala, 1991
 Nāve aiz kulisēm, 1991
 Viņš savu saņems, 1992 — Delani
 Es mīlu, 1994
 Foto (īsfilma) 1999
 Dāma brillēs, ar šauteni, automašīnā (TV seriāls) 2001 — epizode
 Saldā indes garša (TV seriāls) 2001—Deglis
 Suņu vīrs un Tille 2002 — Suņu vīrs
 Debesu līgava. 7 lidojumi 2002 — Antons
 NeGribu, neGribu, neGribu!... 2003 — Džons
 Pērku jūsu vīru! 2003
 Sarkanā kapella, 2004 — epizode
 Anastasija (TV seriāls), 2006 — Kostja
 Prāts vai Instinkts (TV seriāls), 2006-2007
 Virsnieki-2 (TV seriāls), 2009
 Eņģeļiem nav spārnu, 2009
 Skitu zelts, 2009 — arheologs
 Džimlai rūdi rallallā, 2014
 Vectēvs, kas bīstamāks par datoru,  2017
 Dvēseļu putenis, 2019
 Nemīlētie (TV seriāls), 2022 — Valters Ķēniņš

Atsauces

Ārējās saites 
 2009.gada intervija 
 
 Personīgā mājas lapa 

1954. gadā dzimušie
Latviešu kinoaktieri
Latviešu teātra aktieri
Latvijas kinoaktieri
Latvijas teātra aktieri
Latviešu teātra režisori
Tallinas aplenkums (1223)

1223. gada Tallinas aplenkums bija jau trešais (pēc 1219. un 1221. gada kaujām) sāmsaliešu un citu Ziemeļigaunijas cilšu mēģinājums padzīt dāņu krustnešus no Tallinas. Uzbrukums notika 1223. gada sākumā un turpinājās ilgāku laiku. Vācu un dāņu krustneši beidzot iznāca no aplenktā cietokšņa un piespieda igauņus atkāpties no Tallinas pilskalna .

Skatīt arī 
 Livonijas krusta kari

Atsauces 

Militārās operācijas Livonijas krusta karos
Kaujas Livonijas krusta karos
Kaujas ar Dānijas piedalīšanos
Kaujas Igaunijas teritorijā
Tallinas vēsture
Aplenkumi
1223. gads
Southampton FC

Southampton Football Club ir profesionāls Anglijas futbola klubs no Sauthemptonas Hempšīrā, kurš pašlaik spēlē Anglijas Premjerlīgā. Klubs tika dibināts 1885. gadā. 2009. gada 8. jūlijā kluba vadību pārņēma biznesmenis Markuss Lībhers.

Klubs vienreiz uzvarējis FA kausa izcīņā un tā augstākais sasniegums līgā ir otrā vieta augstākajā divīzijā 1983./1984. gada sezonā.

Laika posmā no 1999. līdz 2006. gadam klubā spēlēja Latvijas futbola izlases uzbrucējs Marians Pahars, kurš vairākas sezonas līdz nopietna savainojuma gūšanai bija komandas līderis.

Komandas sastāvs

Sasniegumi 
 Anglijas futbola augstākais līmenis (līdz 1992. gadam Pirmā divīzija; tagad — Premjerlīga)
 Vicečempioni (1): 1983–84
 Anglijas futbola 2. līmenis (1893.—1992. Otrā divīzija; 1992.—2004. Pirmā divīzija; tagad — Championship)
 Vicečempioni (3): 1965–66, 1977–78, 2011–12
 FA kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1975–76 
 Finālisti (3): 1899–1900, 1901–02, 2002–03 
 Anglijas Līgas kauss
 Finālisti (2): 1978–79, 2016–17

Atsauces

Ārējās saites 

 

Anglijas futbola klubi
Jaunpils pils

Jaunpils pils () ir viduslaiku pils Jaunpilī, cēlis Livonijas ordenis 14. gadsimta otrajā pusē. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis un valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Senākais Jaunpils zemgaļu pilskalns atrodas Bikstupes labajā krastā apmēram 1 km uz dienvidiem no Jaunpils centra.

Vēsture 
Jaunpils pils pirmoreiz rakstītos avotos minēta 1411. gadā un visdrīzāk tā celta 14. gadsimta otrajā pusē vai pat 15. gadsimta pašā sākumā. Nav gūts dokumentārs pamatojums tūrisma bukletos bieži minētajam 1301. gadam kā pils celtniecības gadam - šajā laikā Livonijas ordenis karoja ar Rīgas pilsētu un tam nebija resursu un laika pils celtniecībai.

15. gadsimtā pils nocietinājumi tika nostiprināti un tika uzcelts masīvs apaļais tornis dienvidaustrumu stūrī. 16. gadsimta sākumā Jaunpils kļuva par vietu, kur izmitināja vecos, nespējīgos Livonijas ordeņa brāļus.

1576. gadā pili savā valdījumā pārņēma pēdējais Dobeles komturs Matiass fon der Reke. Viņa mazdēls Matiass Dītrihs fon der Reke (1608-1652) veica pils pārbūvi, kuras rezultātā nocietinājums tika pārveidots par muižnieku rezidenci, tai skaitā izbūvēja trešo stāvu.
Rekēm pils piederēja līdz 20. gadsimta sākumam. Viņi šeit sāka nodarboties ar ciltslopu šķirnes izkopšanu un šo nodarbošanos Jaunpilī pārmantoja arī vēlākās varas līdz 20. gadsimta beigām.

1905. gada revolūcijas laikā 1906. gadā pili nodedzināja, 1907. gadā atjaunoja pēc V. Bokslafa projekta, veidojot vienkāršotus neobaroka interjerus. 
Pirmā pasaules kara laikā pēc Kurzemes ofensīvas beigām 1915. gada rudenī Jaunpils pili apmeklēja Vācijas ķeizars Vilhelms II.
No 1920. gadiem līdz 1960. gadiem pilī atradās ar lopkopību saistītas iestādes. 1960. gados notika pils pārbūve, to pielāgojot kultūras centra vajadzībām.

Kopš 1991. gada pils ir pašvaldības īpašums un tiek izmantota sabiedriskām vajadzībām.

Apraksts 
Jaunpils pili no visām pusēm ietvēra ūdens šķēršļi. Mūsdienās vairs nav redzams aizbērtais aizsarggrāvis.

Pils celta no laukakmeņiem, mūru augšdaļā izmantojot ķieģeļus. Pils veido neregulāru četrstūri, kura izmēri ir 41 x 30 metri. 15. gadsimtā uzcelts masīvs apaļais tornis, kura diametrs ir 11,5 metri. Viduslaikos bija uzcelti tikai pils dienvidaustrumu un dienvidrietumu korpusi, no abām pārējām pusēm pils iekšpagalmu ietvēra aizsargmūris.

Interesants mākslas piemineklis ir vienā no pils zālēm esošais bareljefs "Madonna ar bērnu", kas, visdrīzāk, veidots 19. gadsimtā. Nereti gan uzskata, ka šis bareljefs veidots 16. gadsimtā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Dzintarzīmes - Jaunpils viduslaiku pils
 Neuenburg (Jaunpils) Slownik geograficzny 
 Armin Tuulse. Die Burgen in Estland und Lettland . Dorpater Estnischer Verlag, 1942 

Livonijas ordeņa pilis
Jaunpils pagasts
Viduslaiku pilis Latvijā
Pilis Latvijā
Muižas Latvijā
Mahābhārata

"Mahābhārata" (, Mahābhāratam, ) ir viens no diviem nozīmīgākajiem sanskrita eposiem Senajā Indijā; otrs ir "Rāmājana". Šis eposs ir daļa no hindu itihāsas (vēstures) un nozīmīga daļa no hindu mitoloģijas. Eposā izklāstīta ne tikai Indijas tautu ikdienas dzīve, ticējumi un paražas, bet arī estētiskie un ētiskie uzskati. "Mahābhārata" tiek uzskatīta par garāko eposu pasaulē. "Mahābhārata" sastāv no 18 grāmatām. Tās  vārsmās ir aptuveni trīs miljoni vārdu.

Eposa atstāstījums 
Eposs "Mahābhārata" stāsta par divu indiešu dzimtu līdzāspastāvēšanu. Senajā Kuru valstī par varu cīnījās divi brāļi — vecākais no viņiem bija Dhritaraštra, bet jaunākais — Pandu. Tā kā vecākais brālis bija akls, tad tronī kāpa jaunākais brālis Pandu. Abiem brāļiem bija pēcnācēji. Dhritaraštram bija 100 dēli, saukti par kauraviem, bet jaunākam Pandu — 5 dēli, kurus sauca par pandaviem. Kad valdnieks Pandu nomira, viņa dēli vēl bija nepilngadīgi, tāpēc troni centās pārņemt kauravi. Tas viņiem izdevās, bet pandavi vēlāk centās troni atgūt. Eposā aprakstīta cīņa starp šīm dzimtām. Viena no pēdējām kaujām norisinājās Kurukšretras laukā. Šī kauja ir ļoti plaši un detalizēti aprakstīta. Tā bija ļoti asiņaina. Eposā aprakstīts, ka bojā gāja miljoniem karavīru. Pēc kaujas palika dzīvi visi pieci pandavi, bet no kauraviem izdzīvoja tikai trīs no 100. Viens no pandaviem bija Ardžūna, kas kļuva par valdnieku. Eposā ir stāstīts arī par viņa līgavu Draupadu. Eposā bieži pieminēts arī dievs Krišna.

Daļu no eposa "Mahābhārata" veido poēma "Bhagavadgīta", kurā izklāstīta hinduistu reliģija un filozofija.

Grāmatas jeb parvas 

Eposs "Mahābhārata" dalās 18 grāmatās jeb parvās. Tās ir šādas:
 Adi Parva
 Sabha Parva
 Vana Parva
 Virata Parva
 Udyoga Parva
 Bhishma Parva
 Drona Parva
 Karna Parva
 Shalya Parva
 Sauptika Parva
 Stri Parva
 Shanti Parva
 Anushasana Parva
 Ashvamedhika Parva
 Ashramavasika Parva
 Mausala Parva
 Mahaprasthanika Parva
 Svargarohana Parva

Atsauces

Ārējās saites 

 
 
 

Hindu teksti
Eposi
Bwin

bwin Interactive Entertainment AG, WBAG: BWIN ir pasaules lielākais interneta azartspēļu organizētājs, kas kotējas Vīnes biržā Austrijā. bwin visā pasaulē strādā vairāk kā 1400 darbinieku un vairāk kā 800 no tiem strādā bwin galvenajā birojā Austrijas pilsētā Vīnē.

Uzņēmuma attīstība 

Sākotnēji bwin pasaulē bija pazīstams kā betandwin līdz 2006. gadam, kas savu darbību sāka 1997. gadā ar 12 darbiniekiem. Gadu vēlāk publiski kļuva pieejami pirmie sporta derību pakalpojumi, taču jau 2004. gadā derības varējas slēgt arī spēļu norises laikā.

Biznesa modelis un licences 

bwin grupai ir vairākas azartspēļu organizatora licences dažādās valstīs, tajā skaitā Vācijā, Itālijā, Gibraltārā un citur pasaulē.

Produkti un pakalpojumi 

bwin lietotājiemm ir pieejamas četras produktu grupas: Sporta totalizators, Pokers, Kazino un Spēles. Tāpat bwin klientiem ir pieejamas sporta spēļu video translācijas, to starpā kā nozīmīgākās ir Vācijas futbola Bundeslīga un Spānijas futbola līga.

bwin zīmols un sponsorēšana 

bwin zīmols ir viens no atpazīstamākiem Austrijā, tāpat tā atpazīstamība ir augusi visā pasaulē pateicoties rūpīgi izstrādātai sponsorēšanas stratēģijai. bwin ir starptautiski pazīstamu futbola klubu Real Madrid C.F., AC Milan un FC Bayern Munich sponsors. Moto sporta fani būs noteikti pamanījuši bwin klātbūtni neskaitāmās MotoGP sacīkstēs, kur bwin ir bijis ilgstošs sadarbības partneris.

Sociālā atbildība 

bwin ir izstrādājis īpašu programma uzņēmuma ietvaros, lai pasargātu dažādas sabiedrības grupas no azartspēļu atkarības. Sadarbībā ar Hārvardas Medicīnas skolu (Harvard Medical School) ir izstrādāti vairāki pētījumi par azarstpēļu atkarību.

Fakti

Uzņēmums 

 2008 gada bruto peļņa: 421 miljons eiro
 20 miljoni reģistrētu lietotāju

Produkti 

 Ik dienu mājas lapu apmeklē 780 tūkstoši lietotāji
 2008. gadā tika derības tika slēgtas 282 miljons reižu
 Ik dienu tiek slēgtas vairāk kā 14 tūkstoši derības uz vairāk kā 90 sporta veidiem

Ārējās saites 
 Oficiālā lapa
 Oficiālais pokera blogs
 Korporatīvā lapa

Tīmekļa vietnes
Jet

Jet ir rokgrupa no Austrālijas, dibināta 2001. gadā. Grupa līdz šim ir pārdevusi 4 miljonus ierakstu, no kuriem 3,5 miljoni ir viņu debijas albums Get Born. Viņu līdz šim zināmākā dziesma ir debijas singls "Are You Gonna Be My Girl".

Diskogrāfija 

 Get Born (2003)
 Shine On (2006)
 Shaka Rock (2009)

2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Austrālijas rokgrupas
Austrālijas smagā roka grupas
Austrālijas alternatīvā roka grupas
Austrālijas garāžroka grupas
Krimuldas pagasts

Krimuldas pagasts ir viens no Siguldas novada pagastiem Gaujas labajā krastā ziemeļos no Siguldas. Robežojas ar sava novada Siguldas pilsētu un Siguldas, Inčukalna un Lēdurgas pagastiem, Cēsu novada Straupes un Līgatnes pagastiem, Saulkrastu novada Sējas pagastu un Limbažu novada Vidrižu pagastu. Pagasta centrs ir Raganā.

Daba

Hidrogrāfija 
Upes: Berna tece, Grašupīte, Kalna upe, Lorupe, Melnupīte, Melnupīte, Runtiņš, Zāģeru upīte.

Ezeri: Jērkules ezers, Katrīndzirnavu ezers, Kauliņezers, Pīļu ezers, Punga.

Vēsture 
1248. gada 16. augustā Rīgas bīskaps Nikolajs apstiprināja Rīgas domkapitula valdījumus agrāk dāvinātajos īpašumos, kā arī kundzību
Turaidas (), Lielvārdes un Remīnes pilsnovados. Dokumentā norādīts, ka Kubeseles (Cubesile) draudzes robežas stiepjas garumā no Vikmestes (Vitkemiske) upes līdz jūrai, platumā – no Tarupes vai Ķīšupes (Tarvisjuge) līdz Gaujai (Coiva). Tajā nosaukti šādus ciemi: Cubesille, Olikencule, Kivemale, Cursicule, Asigalle, Moisecule, Ennisile, Viltesile, Mundrisile, Totisile, Pabasile, Gervicule, kā arī Ieikisile, Coltemale, Laugule, mūsdienās Kubesele, Alciems jeb Olikenkule, Kivemale, Kuršu ciems, Aizgale, Muižciems, Sēja, Vidriži, Mundrisile, Totisile, Pabaži, Jērkule, kā arī Eikaži, Bīriņi, Laugas.

1935. gadā Rīgas apriņķa Krimuldas pagasta platība bija 76,4 km², ka ari Turaidas pagasts ar platību 60 m². 1945. gadā pagastā izveidoja Krimuldas un Gaveņu ciema padomes. 1954. gadā Krimuldas ciemam pievienoja Gaveņu ciemu, 1956. gadā daļu Inčukalna un Siguldas ciemu, 1963. gadā Turaidas ciemu. 1953. gadā daļu Krimuldas un Turaidas pievienoja Siguldas pilsētai. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā Rīgas rajona Krimuldas pagasts apvienojās ar Limbažu rajona Lēdurgas pagastu, izveidojot Krimuldas novadu. 2021. gadā Krimuldas novadu iekļāva Siguldas novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Vidzeme
Siguldas novada pagasti
Orsē muzejs

Orsē muzejs () ir mākslas muzejs Francijas galvaspilsētā Parīzē, kas atrodas Sēnas upes krastā. 2009. gadā muzeju apmeklēja vairāk kā 3 miljoni tūristu. Pēc apmeklētāju skaita, tas ir trešais apmeklētākais muzejs Francijā un desmitais pasaulē. Tas vēstures piemineklis un viens Francijas simboliem. Muzeja kopējā patība ir 57 400 m². Tas tika atklāts 1986. gadā un tā atklāšanā piedalījās Francijas prezidents Fransuā Miterāns. 

Muzeja kolekcija galvenokārt sastāv no franču mākslas darbiem, kas ir veidoti no 1848. līdz 1915. gadam. Kolekcijā ir atrodamas gleznas, skulptūras, mēbeles un fotogrāfijas. Muzejā ir atrodami Kloda Monē, Eduāra Manē, Edgara Degā, Pjēra Ogista Renuāra, Pola Sezana, Žorža Serā, Pola Gogēna un Vinsenta van Goga darbi.

Vēsture 
Ēka tika pabeigta 1900. gadā uz EXPO izstādi. Ēka ir celta Beaux-Arts stilā. Agrāk muzeja ēkā atradās bijušā Gare d'Orsay dzelzceļa stacija un viesnīcas ēka. 1981. gadā ēku sāka pārprojektēt muzeja vajadzībām. 1986. gadā tika pabeigta tā rekonstrukcija, bet muzeja iekārtošana aizņēma gandrīz pusgadu.

2018. gadā Orsē muzejā no 9. aprīļa līdz 15. jūlijam apskatāma Baltijas valstu simbolisma izstāde "Nepieradinātās dvēseles. Simbolisms Baltijas valstīs", kurā apskatāmi 167 darbi. Izstāde ir viens no Baltijas valstu simtgades pasākumiem ārvalstīs.

Atsauces

Ārējās saites 

 Orsē muzeja oficiālā mājaslapa 

Francijas kultūra
Mākslas muzeji un galerijas Francijā
Parīze
Muzeji Parīzē
.ao

.ao ir Angolas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Šo domēnu administrē Agostinho Neto Universitāte.
Uz 2009. gada augustu reģistratora mājas lapa nav labota kopš 2001. gada decembra. Reģistratora mājas lapā ir pieejams dokuments, kurā ir aprakstīta reģistrēšanas kārtība un maksa par domēnu. Pastāv iespēja, ka šī kārtība un domēna cenas vairs nav aktuālas un ir novecojušas. Ārvalstu fiziskām un juridiskām personām ir iespējams reģistrēt tikai .it.ao apakšdomēnu.

Pieejamie otrā līmeņa domēni 

 .co.ao — komerciālām struktūrām
 .ed.ao — mācību iestādēm
 .gv.ao — valsts pārvaldes struktūrām
 .pb.ao — izdevniecībām
 .og.ao — citām organizācijām
 .it.ao — organizācijām ārpus Angolas

Ārējās saites 
 IANA .ao whois informācija
 dns.ao Domēna vārdu reģistrators

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Angola

sv:Toppdomän#A
Dzelzceļa tilts (Rīga)

Dzelzceļa tilts ir tilts pār Daugavu Rīgā. Tilts ir atklāts 1914. gada 8. aprīlī blakus vecajam dzelzceļa tiltam. Tilts ir uzbūvēts uz 10 balstiem, no kuriem 8 atrodas ūdenī.

Vēsture 
Tilta projektēšana sākās jau 1902. gadā. Tilts tika uzbūvēts laikā no 1909. līdz 1914. gadam. Tilts tika atklāts 1914. gada 8. aprīlī. Sākotnēji, lai būtu iespējams nodrošināt kuģošanu Daugavā, tilta labā krasta malējo laidni varēja pacelt, izmantojot divus 45 ZS elektromotorus. Pirmā pasaules kara laikā krievu karaspēks, atkāpjoties no Rīgas, 1917. gada septembrī uzspridzināja divas tilta laidnes, kuras vēlāk vācu okupācijas laikā tika salabotas.

Otrā pasaules kara laikā Sarkanā armija kaujā par Vecrīgu 1941. gada 29. jūnijā saspridzināja vienu tilta laidni, bet 1944. gada oktobrī, Vērmahtam atstājot Rīgu, tika uzspridzinātas visas tilta laidnes un balsti, tāpat arī blakus esošais Zemgales tilts (no tā mūsdienās blakus tagadējam Dzelzceļa tiltam saglabājušies tikai daži balsti ūdenī un uz Zaķusalas).
Tilta atjaunošana sākās 1944. gadā, bet pilnībā Dzelzceļa tilts tika atjaunots tikai 1955. gadā. Starplaikā tika uzcelts pagaidu koka dzelzceļa tilts.

2007. gadā tilts tika izgaismots, kas kopumā izmaksāja 280 000 Ls. Tilta apgaismojumam ir divi režīmi — ikdienas un svētku. Ikdienā diennakts tumšajā laikā izgaismojumam izmantos zilās krāsas lampas, bet svētku režīmā tiek izmantotas zilās un baltās.

 nosaukums "Dzelzceļa tilts" tika apstiprināts par oficiālu tilta nosaukumu.
2019. gadā paredzēts sākt Rail Baltica Rīgas dzelzceļa tilta, uzbēruma un Rīgas Centrālās pasažieru stacijas kompleksā apbūves būvprojekta izstrādi, bet būvdarbus paveikt 2021.–2022. gadā.  
Šī projekta aprēķinātās izmaksas ir tuvu 200 miljoniem eiro.

Foto galerija

Skatīt arī 
 Zemgales tilts
 Rīga
 Zaķusala
 Zemgales priekšpilsēta, Latgales priekšpilsēta
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Daudzstāvu dzīvojamie rajoni Rīgā

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Dzelzceļa tilts portālā Cita Rīga

Tilti Rīgā
Kurmāles pagasts

Kurmāles pagasts ir viena no Kuldīgas novada teritoriālajām vienībām. Robežojas ar Kuldīgu un Pelču, Snēpeles, Turlavas, Gudenieku, Īvandes un Padures pagastiem. Pagasta centrs atrodas Vilgālē.

Daba

Hidrogrāfija 
Ezers: Āpezers (Āpu ezers), Kurātu Bezdibens, Melnezers, Vilgāles ezers.

Vēstures 
Kurmāles pagasts atrodas senās kuršu valsts Bandavas centrālajā daļā. Pirmoreiz minēta Alnas Balduīna 1253. gada līgumā ar kuršiem, pēc kura šo novadu (Kormalen) ieguva Livonijas ordenis.

Mūsdienu Kurmāles pagasta teriorijā vēsturiski atradās Ernesta muiža  (Gut Ernsthof), Jāteles muiža (Gut Jahteln, Jātele), Kurmāles muiža (Gut Kurmahlen, Kurmāle), Planīcas muiža (Gut Planetzen, Alejas), Taurkalnes muiža (Gut Tauerkaln), Vilgāles muiža (Gut Wilgahlen, Vecvilgāle), Zaļā muiža (Gut Grünhof, Zaļāmuiža).

Tagadējās robežās pagasts izveidojies pēckara gados, kad tam pievienoja Planīcas pagasta teritoriju. 1935. gadā pagasta platība bija 67,8 km². 1945. gadā Kurmāles pagastā izveidoja Kurmāles un Ievukalna ciema padomes. 1960. gadā ciemā iekļāva Kursas un Induļa ciemu padomju saimniecības «Vilgāle» teritorijas, bet kolhoza «Traktorists» teritoriju pievienoja Abavas ciemam. 1968. gadā pievienoja Abavas ciema kolhoza «Traktorists» teritoriju. 1977. gadā daļu ciema teritorijas iekļāva Kuldīgas pilsētā. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā pagasts tika iekļauts Kuldīgas novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākā apdzīvotā vieta ir Priedaine pie Kuldīgas robežas.

Ievērojamas personības 
 Ēvalds Valters (1894—1994) — aktieris
 Eduards Berklavs (1914—2004) — disidents un valstsvīrs, viens no nacionālkomunistu, vēlāk LNNK līderiem

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Kurzeme
Kuldīgas novada pagasti