joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nokia (pilsēta)

Nokia ir pilsēta un pašvaldība Somijas dienvidrietumos, Pirkanmā, 15 km attālumā no Tamperes. Nokiā dzīvo 32 402 iedzīvotāji (2013. gada 28. februārī).
Pašvaldībā 98,8 % iedzīvotāju runā somu valodā.

Vēsture 
Pirmais zināmais Nokias pieminējums dokumentos bijis 1505. gadā saistībā ar Nokias muižu.

Nokiā 1596. gadā notika Rungu karš, kad zemnieki sacēlās pret zviedru feodāļiem. Zemnieki, apbruņojušies ar rungām un citiem vienkāršiem ieročiem, Nokias muižā uzvarēja vairākās sadursmēs pret feodāļu kavarēriju, bet 1597. gada 1. un 2. janvārī tos sakāva Klāsa Fleminga (Klaus Fleming) vadītie spēki. Tūkstoši sacelšanās dalībnieku tika sodīti ar nāvi. Rungu karš bija pirmā lielākā zemnieku sacelšanās Somijas teritorijā.

Pilsoņu kara laikā 1918. gadā Nokia, kā visa Tamperes apkārtne, bija sociālistu atbalsta punkts, un šeit notika vairākas kaujas.

1922. gadā Suur-Pirkkala (Lielā Pirkala), tika sadalīta Ziemeļu un Dienvidu Pirkalā. Ziemeļu Pirkala (Pohjois-Pirkkala) 1938. gadā pārdēvēta par Nokiu, bet Dienvidu Pirkala (Eteläis-Pirkkala)atguva tās agrāko nosaukumu Pirkala.
Pilsētas statusu Nokia ieguva 1977. gadā.

Ekonomika 
1868. gadā Nokianvirtas upes krastā uzņēmējs Fredriks Idestams uzcēla celulozes fabriku, un 1871. gadā dibināts uzņēmums Nokia. 1904. gadā gumijas izstrādājumu uzņēmums Suomen Gummitehdas Nokiā atvēra savu ražotni. Šie divi uzņēmumi kopā ar Suomen Kaapelitehdas 1967. gadā apvienojās, apvienotajam uzņēmumam paturot nosaukumu Nokia. Vēlāk Nokia vairāk pievērsās elektroniskajām ierīcēm un pārcēlās uz Espo, bet pārējās nozares tika atdalītas atsevišķos uzņēmumos. Riepu bizness turpina darboties kā Nokian Renkaat. Papīra izgatavošana turpinās Essity piederošajā Nokias papīrfabrikā, kur ar divām papīra mašīnām ražo higiēnas papīru.

Uz Nokianvirtas upes atrodas Melo HES (Melon voimalaitos), kas ražo 230 GWh gadā. To 1971. gadā uzcēla uzņēmums Nokia, bet 1988. gadā pārdots enerģētikas uzņēmumam Pohjolan Voima.
Nokiā atrodas arī gāzes elektrostacija, kas kurināma ar dabasgāzi un uzcelta 1997. gadā.

Ievērojamas personas 
Nokiā dzimis somu hokejists Ansi Salmela (Anssi Salmela).

Atsauces

Ārējās saites 
 
Pilsētas oficiālā mājaslapa

Somijas pilsētas
Somijas pašvaldības
Pūķa ola. Sātanisks stāsts

"Pūķa ola. Sātanisks stāsts" ir  uzņemta Latvijas mākslas filma. Filmas režisors ir Tālivaldis Margēvičs. Filma uzņemta pēc Regīnas Ezeras stāsta "Pūķa ola" motīviem.

Sižets 
Jaunsaimniece Laima Kārkliņa, iegriežoties kaimiņu mājās, atrod savas draudzenes, izputējušā kolhoza "Komunisma ceļš" bijušās lopkopes Ievas Lakstīgalas un viņas kādreizējā drauga, bijušā traktorista Apolona Alelujeva līķus. Izmeklētājs Lukturis, izmeklējot šīs mīklainās nāves apstākļus, sastopas ar noslēpumaino rakstnieci, kas palīdz izskaidrot baisās nakts liktenīgo apstākļu sakritību. Ievas un Apolona, latvietes un krieva traģisko mīlas stāstu un mīklaino nāvi, sensācijas alkstošie žurnālisti pārvērš starptautiskā skandālā.

Lomās 
 Ināra Slucka - Ieva Lakstīgala
 Normunds Laizāns - Apolons Alelujevs
 Regīna Ezera - Rakstniece
 Juris Žagars - izmeklētājs Lukturis
 Marina Janaus - Laima Kārkliņa

Lomās un epizodēs: Vladimirs Čepurovs, Juris Gornavs, Indra Burkovska, Ruta Vītiņa, Ēriks Avotiņš, Anna Šteina, Oļegs Kotovičs, Tamāra Soboļeva, Vents Kainaizis

Filmēšanas grupa 
 Režisors: Tālivaldis Margēvičs
 Scenārija autore: Regīna Ezera 
 Operators: Dāvis Sīmanis
 Skaņu režisors: Viktors Ličovs
 Komponists: Pēteris Vasks
 Mākslinieki: Ieva Romanova, Ilmārs Blumbergs
 Kostīmu māksliniece: Ieva Kundziņa
 Grima māksliniece: Emīlija Eglīte
 Montāžas režisore: Gunta Ikere
 Producents: Romualds Pipars

Interesanti fakti
 Filmas aktrise Ināra Slucka  saņēma starptautiskā kinoaktieru festivāla "Baltijas pērle" balvu kā labākā kino aktrise.

Atsauces

Ārējās saites 
 Kino Muzejs

1996. gada Latvijas filmas
Filmas latviešu valodā
Kino mākslas un zinātnes akadēmija

Kino mākslas un zinātnes akadēmija () ir profesionāļu organizācija, kas nodarbojas ar kinematogrāfa kustības attīstīšanu. Organizācija izveidota Kalifornijā 1927. gada 11. maijā.

Akadēmija sevī apvieno vairāk kā 6000 kinoindustrijas profesionāļus. Neskatoties uz to, ka lielākā daļa no akadēmiķiem dzīvo ASV, pievienoties akadēmijai var jebkurš kino darbinieks no visas pasaules.

Akadēmija zināma visā pasaulē ar savu ikgadējo "Oskara" balvas pasniegšanu. Bez šīs balvas vēl tiek pasniegta akadēmijas studentu prēmija un ne vairāk kā piecu kinodramaturgu apbalvošana ar "Nikola" balvu. Kā arī vada Margaritas Hērikas bibliotēku Fērbenksa vārdā nosauktā kinomākslas apmācības centrā.

Pašlaik kinoakadēmijas prezidents ir Deivids Rubins.

Vēsture 
Akadēmijas izveidi iecerēja kompānijas Metro-Goldwyn-Mayer (MGM) vadītājs Luijs B. Maijers. Viņš vēlējās izveidot organizāciju, kas būtu starpnieks profesionāļu strīdos un uzlabotu industrijas veidolu. Kādā svētdienas vakarā par šo ideju sanāca apspriesties Maijers un vēl trīs studijas darbinieki — aktieris Konrāds Neidžels, režisors Freds Niblo un Kinoproducentu asociācijas vadītājs Freds Bītsons. Elitārā kluba ideja bija par ikgadēju banketu organizāciju, par balvām spriests netika. Vēl viņi nolēma, ka par akadēmijas biedru varēs kļūt tikai piecu profesionālo kategoriju pārstāvji: aktieri, režisori, scenāristi, operatori un producenti.

Pēc šīs tikšanās Maijers savāca trīsdesmit sešu kinoindustrijā ietekmīgu ļaužu grupu un uzaicināja viņus uz oficiālu banketu, kas norisinājās 1927. gada 11. janvārī Losandželosas viesnīcā "Ambassador". Banketā viņš uzaicinātajiem viesiem paziņoja par savu nodomu izveidot Amerikas Kino mākslas un zinātnes akadēmiju, kura būs atvērta visiem, kas ir devuši savu artavu kinematogrāfam. Visi viesi, kas atradās banketā, kļuva par tās dibinātājiem. Par akadēmijas pirmo prezidentu tika ievēlēts Daglass Fērbenkss.

.

Šerila Būna Aizeksa bija pirmā afroamerikāņu sieviete prezidente akadēmijas pastāvēšanas vēsturē.

Akadēmijas dibinātāji

Akadēmijas prezidenti 
Akadēmijas prezidenti tiek ievēlēti uz vienu gadu un nevar tikt ievēlēti šajā amatā vairāk par četrām reizēm pēc kārtas.

Skatīt arī 
 Amerikas Kinoakadēmijas balva

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa  

Amerikas Kinoakadēmijas balva
Kino mākslas un zinātnes akadēmija
Akademija

Akademija () bija Bulgārijas sezonāla lauka nometne Antarktikā. Izvietojusies Dienvidšetlendas salu arhipelāgā, Livingstona salas austrumos, Tangras kalnu sedlienē  no Bulgārijas vasaras stacijas Sveti Klimenta Ohridski. Nometnes darbības laikā tajā funkcionē vistālāk dienvidos izvietotā Bulgārijas pasta nodaļa Tangra 1091. Nometne izveidota 2004. gada 3. decembrī salas topogrāfiskajiem darbiem un nosaukta par godu Bulgārijas Zinātņu akadēmijai. Slēgta pēc plānotā darba apjoma pabeigšanas 2005. gada 11. janvārī.

Atsauces

Ārējās saites 
 Tangra 2004-05 Scientific Antarctic Expedition
 Gildea, D. Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide. Primento and Editions Nevicata, 2015. 
 Ivanov, L. General Geography and History of Livingston Island. In: Bulgarian Antarctic Research: A Synthesis. Eds. C. Pimpirev and N. Chipev. Sofia: St. Kliment Ohridski University Press, 2015. pp. 17-28. 
 14 November 2004: Tangra. Discovering Antarctica Timeline. Discovery Channel UK website, 2012.

Bulgārijas polārstacijas
Antarktiskās polārstacijas
Vasaras polārstacijas
Livingstona sala
Adiabātisks process

Adiabātisks process ir termodinamisks process, kurā ķermenis ne uzņem, ne atdod siltumu. Adiabātisks process var realizēties, ja sistēma ietverta termoizolējošā, tā saucamajā adiabātiskā apvalkā vai arī, ja process noris tik strauji, ka siltuma apmaiņu var neievērot. Var būt atgriezeniski (tādi, kuros saglabājas sistēmas entropija) un neatgriezeniski adiabātiski procesi. 

Adiabātisks apvalks ir apvakls, kurš novērš siltumapmaiņu starp ķermeni un apkārtējo vidi, piemēram, termoss vai Djuāra trauks, vai magnētiskais lauks, kas nepieļauj plazmas kontaktu ar iekārtas sieniņām. Pilnīga siltumizolācija nav iespējama.

Atsauces

Ārējās saites 

Termodinamika
Malvīne Vīgnere-Grīnberga

Malvīne Vīgnere-Grīnberga (1871–1949) bija latviešu operdziedātāja un vokālā pedagoģe. Izcila latviešu tautas dziesmu interprete un J. Vītola, A. Kalniņa, E. Dārziņa solodziesmu pirmatskaņotāja.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1871. gada 24. oktobrī Rīgā.
Mācījās Vīgneru Ernesta dziedāšanas kursos Rīgā, pēc tam papildinājās Maskavā, Pēterburgā un Berlīnē. 1891. gadā debitēja Rīgas Latviešu biedrības rīkotā koncertā kā latviešu tautas dziesmu izpildītāja. Dziedāja arī Liepājas un Rīgas vācu operā, 1905. gadā sarīkoja pirmo latvju dziesmu koncertu Berlīnē. 1908. gadā devās koncertturnejā no Rīgas līdz Vladivostokai, septiņos mēnešos nodziedot 40 koncertus 25 pilsētās. 1912. gadā izpildija Filipjevnas lomu pirmajā Latvju operā "Jevgenijs Oņegins". 1913. gadā dziedāja vairākas partijas Latvju operā.

Latvijas Nacionālās operas soliste (1919-1920) grāfienes lomā (P. Čaikovska „Pīķa dāma”), Martas lomā (Š. Guno „Fausts”), titullomā Ž. Bizē operā „Karmena”. Rīgas Tautas konservatorijas pedagoģe (1927–1930). Vadīja latviešu tautasdziesmu ansambli. Kopš 1930. gadiem dzīvoja Siguldā, kur vadīja privātu vokālo studiju.

Apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeni, IV šķira (1927), Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbiniece (1945).

Mirusi 1949. gada 6. jūnijā Rīgā.

Bija precējusies ar diriģentu Ernestu Vīgneru (precēti 1892; šķirti 1904). Šai laulībā dzimušas meitas Tekla un Mirdza. Otrā laulība (precēti 1906; šķirti 1928) ar inženieri Oskaru Oto Grīnbergu, tēlnieka Teodora Zaļkalna brāli.

Literatūra 
  Guna Goluba. Malvīne Vīgnere - Grīnberga. Rīga: "Liesma", 1985.

Atsauces 

1871. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
1949. gadā mirušie
Latvijas operdziedātāji
Melo HES

Melo HES () ir hidroelektrostacija Somijā, Nokias pašvaldībā, uz Nokianvirtas upes. Tā atklāta 1971. gadā. Pieder energouzņēmumam Pohjolan Voima.

Elektrostacijas jauda ir 68 MW un tā saražo 230 GWh elektroenerģijas gadā.
Aizsprosta kritums ir 19,6 m un garums 119 m.

Melo aizsprosts veic arī Pihejervi ezera un citu augšējo ūdenstilpju ūdens līmeņa regulēšanu.

Plānu šeit būvēt elektrostaciju izvirzīja 1920. gados. Projekts tika izstrādāts 1940. gados, bet darbi nesākās līdz pat 1958. gadam. Tad celtniecības sākotnējā etapā darbi tika pārtraukti. 1968. gadā Nokia atsāka pārstrādāta HES projekta celtniecību. Melo HES tika pabeigta 1971. gadā. Elektrostacijas projektētājs bija Imatran Voima, galvenais kontraktors — Perusyhtymä (tagad YIT).

1988. gadā Melo HES tika pārdota enerģētikas uzņēmumam Pohjolan Voima. Nokia turpinot to nomāt līdz 1994. gadam, kad visu savu enerģētikas biznesu pārdeva Pohjolan Voima.

1999. gadā veikta Melo HES renovācija. 2014. gadā plānota ģeneratora statora un elektrosistēmas un automātikas modernizācija.

Atsauces 

Somijas hidroelektrostacijas
Nokia
Pohjolan Voima
Dimitrijs Vikels

Dimitrijs Vikels (; dzimis , miris ) bija grieķu uzņēmējs un rakstnieks, pirmais Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidents laika posmā no 1894. līdz 1896. gadam.

Sarakstījis vairākus romānus, īsos stāstus un esejas. Tā kā viņš bija pazīstams ar savu labo reputāciju un dzīvoja Parīzē Vikels tika izvēlēts, lai pārstāvētu Grieķiju Pjēra de Kubertēna sasauktajā kongresā 1894. gada jūnijā, kur tika nolemts atjaunot Olimpiskās spēles un pirmās atjaunotās Olimpiskās spēles rīkot Atēnās. Kongresā viņš tika izraudzīts par pirmo Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidentu. No amata atkāpās pēc Olimpiskajām spēlēm 1896. gadā un turpmāko dzīvi pavadīja Atēnās.

Ārējās saites 

 SOK prezidenti

1835. gadā dzimušie
1908. gadā mirušie
Grieķijas cilvēki
Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekļi
Maikls Moriss

Maikls Moriss (; dzimis , miris ) bija īru žurnālists, autors, sporta darbinieks un sestais Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidents laika posmā no 1972. līdz 1980. gadam.

1952. gadā kļuva par Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekli. Pirms tam jau divus gadus vadīja Īrijas Olimpisko padomi. 1972. gadā ticis ievēlēts Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidenta amatā, kur pavadīja laikposmu līdz 1980. gadam. Bijis vairāku filmu producents, tai skaitā The Playboy of the Western World, Gideon's Day un The Rising of the Moon.

Ārējās saites 

 SOK prezidenti
 Biogrāfija
 
 

1914. gadā dzimušie
1999. gadā mirušie
Londonā dzimušie
Īrijas cilvēki
Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekļi
Ar Olimpisko ordeni apbalvotie
Tomass Bahs

Tomass Bahs (; dzimis ) ir bijušais vācu paukotājs, tagad sporta funkcionārs. Pašreizējais Vācijas Nacionālās Olimpiskās komitejas un Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidents.

Izglītību ieguvis Vircburgas universitātē. Piedalījies  Monreālā, kur izcīnīja zelta medaļu Vācijas sastāvā komandu sacensībās paukošanā ar floreti. Tāpat izcīnījis visu medaļu komplektu Pasaules čempionātā (zelts 1977. gadā, sudrabs 1973. gadā un bronza 1979. gadā — visas medaļas Vācijas izlases sastāvā paukošanas ar floreti sacensībās). Bahs vadīja Minhenes kandidatūru .

2013. gada septembrī tika ievēlēts par Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidentu. Viņš pārspēja piecus citus kandidātus: Vu Dzjinguo, Sergeju Bubku, Ričardu Karrionu, Huanu Simiaņu un Denisu Osvaldu. Bahs ir otrs SOK prezidents, kas pats piedalījies olimpiskajās spēlēs pēc Everi Brendidža, un pirmais, kas ir izcīnījis kādu no medaļām olimpiskajās spēlēs.

Atsauces

Ārējās saites 

1953. gadā dzimušie
Bavārijā dzimušie
Vācijas paukotāji
Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekļi
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki paukošanā
Rietumvācijas olimpiskie zelta medaļnieki
Ar Goda ordeni apbalvotie
Ērberģe

Ērberģe ir ciems Latvijas dienvidos, netālu no Lietuvas robežas. Aizkraukles novada Mazzalves pagasta centrs Dienvidsusējas krastos. Ērberģē atrodas Mazzalves pamatskola (Ērberģes muižā), bibliotēka, luterāņu baznīca, degvielas uzpildes stacija, veikals, pasta nodaļa. Cauri Ērberģei iet reģionālais autoceļš P73 Vecumnieki—Nereta—Subate. Attālums pa ceļiem līdz novada centram Aizkrauklei — 46 km, līdz Rīgai — 94 km.

Vēsture 
Ērberģes ciems veidojies ap Ērberģes muižu (). Muiža no 1465. gada līdz Livonijas kara beigām piederēja Heinriham Zellem (Selle) un viņa pēcnācējiem. 1582. gadā to mantojuma ceļā ieguva Lidinghauzenu-Volfu (v. Lüdinghausen-Wolff) dzimta. 1686. gadā muižu nopirka Gothards Vilhelms von Fītinghofs, kura meita apprecējās ar brīvkungu Aleksandru fon Taubi (Ērberģes muiža saukta arī par Taubes muižu). Līdz Kurzemes hercogistes aneksijai 1795. gadā muiža piederēja viņu mantiniekiem. Pirms 1806. gada Ērberģes muižu kopā ar Salas pusmuižu (Holmhof) iegādājās fon Hānu dzimta, kas 1868. gadā uzcēla muižas kungu māju klasicisma stilā. 1920. gada agrārās reformas gaitā muižas zemes sadalīja 159 jaunsaimniekiem un zemes piegriezumos citām saimniecībām, bet kungu mājā ierīkoja pastu (no 1922. līdz 1927. gadam). Barona fon Hāna ģimene pārcēlās dzīvot uz Ērberģes dzirnavām. No 1930. gada bijušajā Ērberģes muižas kungu mājā darbojas Mazzalves pamatskola.

Ērberģe bija pagasta centrs. Līdz 1925. gadam pagasta nosaukums bija Ērberģes pagasts, pēc tam — Mazzalves pagasts. 2009. gadā Mazzalves pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Neretas novadā.

Attēlu galerija

Atsauces 

Aizkraukles novada ciemi
Mazzalves pagasts
Latvijas ciemi
Latvijas pagastu centri
Ērberģe
Kick-Ass: Jaunie supervaroņi

"Kick-Ass: Jaunie supervaroņi" () ir 2010. gada supervaroņu filma, kuras režisors ir Metjū Vons. Galvenās lomas filmā attēlo Ārons Džonsons, Marks Strongs un Nikolass Keidžs. Šī ir Kick-Ass filmu sērijas pirmā daļa. Nākamā filmas daļa, "Kick-Ass 2: Jaunie supervaroņi 2", iznāca 2013. gadā. Filma stāsta par vidusskolnieku Deivu Lizevski, kurš grib kļūt par supervaroni, lai gan viņam nav pārdabisku spēju. Filma balstīta uz Marvel Comics komiksa Kick-Ass pirmā sējuma motīviem.

Ārējās saites 

2010. gada filmas
ASV filmas
Universal Pictures filmas
Kinoakadēmijas goda balva

Kinoakadēmijas goda balva () ir speciālā Kino mākslas un zinātnes akadēmijas balva, ko akadēmija pirmo reizi pasniedza 1948. gadā, 21. Kinoakadēmijas balvas ceremonijas laikā, iepriekš tā saucās Speciālā balva. Balva tiek piešķirta vadoties pēc Kino mākslas un zinātnes akadēmijas Vadītāju padomes ( Board of Governors) ieskatiem, lai atzīmētu sasniegumus kinematogrāfā, kurus nevar iekļaut nevienā no Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijām. Bieži vien šīs balvas ieguvēji agrāk jau ir saņēmuši arī kādu no pamatbalvām, viņu vidū ir Mērija Pikforda, Moriss Ševaljē, Lorenss Olivjē, Aleks Giness, Džeimss Stjuarts, Sofija Lorena, Sidnijs Puatjē un citi. Godalgotajām personām parasti tiek pasniegtas tādas pašas zelta Oskara statuetes, kā citās nominācijās. Tomēr dažkārt ir pasniegtas arī cita veida balvas — medaļa, goda raksts, sertifikāts par nopelniem u.c. Atšķirībā no Balvas par īpašiem sasniegumiem, ko ieviesa 1972. gadā, Kinoakadēmijas goda balva netiek piešķirta par konkrētu gadu vai filmu.

Kopš 2009. gada Kinoakadēmijas goda balvu, kā arī divas citas balvas (Džīna Heršolta humanitāro balvu un Ērvinga Tālberga memoriālo balvu (Irving G. Thalberg Memorial Award) pasniedz atsevišķā Governors Awards ceremonijā, nevis, kā agrāk, galvenajā Amerikas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā. Goda balvu laureāti galvenajā ceremonijā parādās tikai uz brīdi kopā ar visu citu nomināciju laureātiem noslēgumā.

Visvairāk reižu Kinoakadēmijas goda balvu saņēmis Bobs Houps, kurš ir godināts 4 reizes.

Balvas ieguvēji

1920. gadi

1930. gadi

1940. gadi

1950. gadi

1960. gadi

1970. gadi

1980. gadi

1990. gadi

2000. gadi

2010. gadi

2020. gadi

Atsauces

Ārējās saites 
 Oscars.org Oficiālā Kinoakadēmijas mājaslapa 
 Oficiālā Kinoakadēmijas balvu datubāze  
 Kinoakadēmijas goda balva Oficiālā Kinoakadēmijas mājaslapa
Bredlijs

Bredlijs (sieviešu dzimtē Bredlija () ir izplatīts angļu uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu var būt:

 Bills Bredlijs (Bill Bradley; 1943) — amerikāņu basketbolists un politiķis;
 Maikls Bredlijs (Michael Bradley; 1987) — amerikāņu futbolists;
 Omars Bredlijs (Omar Bradley; 1893—1981) — amerikāņu ģenerālis.

Angļu uzvārdi
Moonwalk

Moonwalk ir dejas tehnika, kurā parādās ilūzija, ka cilvēks tiek virzīts atpakaļ, kad viņš cenšas pārvietoties uz priekšu.

Šī deja guva popularitāti visā pasaulē, kad amerikāņu mūziķis Maikls Džeksons to izpildīja savas dziesmas Billie Jean izpildīšanas laikā Motown 25: Yesterday, Today, Forever televīzijas raidījumā , kas vēlāk televīzijā tika pārraidīts . Tomēr arī iepriekš tika izpildīti līdzīgi deju soļi.

Mūsdienās šī ir viena labāk zināmajām dejas tehnikām pasaulē.

Atsauces 

Maikls Džeksons
Deja
Jānis Bērziņš (basketbolists)

Jānis Bērziņš (dzimis  Limbažos) ir latviešu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Polijas klubu Varšavas "Legia". Latvijas basketbola izlases spēlētājs.

Karjera 
J. Bērziņš ir izaudzis un sācis trenēties basketbolā Rūjienā, pēc tam turpinājis Valmieras jaunatnes basketbola sistēmā. Karjeras sākumā spēlējis Latvijas klubos: BK Valmiera un Rīgas VEF. VEF sastāvā 2012. gadā kļuva par Latvijas Basketbola līgas (LBL) čempionu. 2013. gadā Valmieras kluba sastāvā izcīnījis Latvijas čempionāta bronzas medaļu. Pēc šīs sezonas atgriezies VEF, kuras sastāvā 2015. gadā vēlreiz kļuva par LBL čempionu.

Kopš 2016. gada, kad noslēdza līgumu ar Itālijas klubu Orlandina Basket, vairāk spēlējis ārpus Latvijas. J. Bērziņa karjeru būtiski ietekmējušas traumas, taču pēc vaitākām smagām traumām spējis atgriezties profesionālajā sportā. 2021. gada vasarā noslēdza līgumu ar Spānijas ACB līgas klubu Baxi Manresa, bet janvārī, nespējot nostiprināties sastāvā, pārcēlās uz Grieķijas līgu, kur pārstāvēja Larisa B.C. Grieķijas kluba sastāvā aizvadīja produktīvu sezonu (5,8 punkti vidēji spēlē), tās noslēgumā komandai paliekot 4. vietā Grieķijas līgā.

2022. gada vasarā J. Bērziņš noslēdza līgumu ar Polijas klubu Varšavas "Legia", kas spēlē arī Čempionu līgā.

Latvijas izlase 
J. Bērziņš ir pārstāvējis Latvijas jaunatnes izlases. 2013. gada Eiropas U-20 čempionātā viņš izlases sastāvā izcīnīja sudraba medaļu, pats spēlētājs tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē. Drīz pēc tam J. Bērziņš debitēja Latvijas pieaugušo izlasē, kuras sastāvā spēlēja arī Eiropas čempionātā Slovēnijā.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Limbažos dzimušie
Latvijas basketbolisti
Vieglie uzbrucēji
Ikstena

Ikstena var būt:
 Inese Ikstena (1968—2021) — latviešu politiķe, ierēdne, 13. Saeimas deputāte;
Nora Ikstena — latviešu rakstniece (dzimusi 1969. gadā);
Eva Johansone (dzimusi Ikstena) — latviešu žurnāliste (dzimusi 1986. gadā).

Uzvārdi
Hasans Rūhānī

Hasans Rūhānī (; dzimis ) ir irāniešu islāma teologs, jurists, akadēmiķis, bijušais diplomāts un bijušais Irānas prezidents.

Laikā no 1980. līdz 2000. gadam bijis Irānas parlamenta deputāts, vadījis dažādas nodaļas tajā. 2013. gada maijā paziņoja par dalību Irānas prezidenta vēlēšanās, kas notika tā paša gada maijā. Rūhānī arī tika ievēlēts, pārspējot piecus citus kandidātus. Amatā stājies . Tika atkārtoti ievēlēts 2017. gada vēlēšanās ar 57% balsu.

2021. gadā viņu amatā nomainīja radikālais islāmists Ebrāhīms Raisī.

Atsauces

Ārējās saites 

1948. gadā dzimušie
Irānas cilvēki
Musulmaņu reliģiskie līderi
Heinrihs Felters

Heinrihs Felters (Heinrich Voelter, dzimis 1817. gada 1. janvārī, miris 1887. gada 13. septembrī) bija vācu papīra rūpnieks. Pazīstams kā celulozes iegūšanas no koksnes metodes ieviesējs masu produkcijā.

Heinrihs Felters dzimis un uzaudzis Heidenheimā pie Brencas un gāja tautskolā, kur mācīja viņa vectēvs. 14 gadu vecumā viņš sāka mācekļa gaitas aušanas darbnīcā. Bez tam tēvs viņam iemācīja papīra izgatavošanas mākslu vietējā papīrfabrikā. Pēc tam viņš devās uz Bauceni pie Kārļa Fišera (Carl Friedrich August Fischer) papildināt un pabeigt papīra izgatavošanas mācības.

Saksijā Felters sastapa Frīdrihu Gotlību Kelleru (Friedrich Gottlob Keller), kurš 1844. gadā izstrādāja tehnoloģiju celulozes iegūšanai no koksnes šķiedrām. 1846. gadā Felters no Kellera nopirka patentu celulozes iegūšanai. Līdz šim papīru ieguva no lupatām. Felters tālāk attīstīja tehnoloģiju, kas ļāva sākt celulozes ražošanu masveidā.

Pēc tēva nāves 1848. gadā viņš atgriezās Heidenheimā. Ar Johana Mateisa Foita (Johann Matthäus Voith) piederošās mašīnu darbnīcas (tagad uzņēmums Voith) palīdzību Feltera papīrfabrikā 1852. gadā uzbūvētas divas koksnes sasmalcināšanas mašīnas.
Felters un Foits sāka pārdot koksnes sasmalcināšanas mašīnas visā pasaulē.

Kad Feltera papīrfabrika nodega 1864. gadā, papīra ražošana Heidenheimā, kura tas izgatavots kopš 1530. gada, tika pārtraukta.

No 1856. līdz 1861. gadam Heinrihs Felters bija Štutgartes parlamenta loceklis.

Vācijas uzņēmēji
Ņujorkas karalis

"Ņujorkas karalis" () ir amerikāņu komēdijseriāls, kura autori ir Maikls Vītorns un Deivids Lits. Seriāls ir Dagu Hefernenu un viņa ģimenes un draugu piedzīvojumiem. Seriālu pārraidīja CBS laikā no  līdz . Kopumā seriālam deviņu sezonu laikā iznāca 207 sērijas.

Seriālā galvenās lomas atveido Kevins Džeimss, Lija Remini, Džerijs Stilers, Viktors Viljamss, Petons Osvalts, Gērijs Valentains un Nikola Salivana.

Latvijā to rādija TV3 un TV6.

Ārējās saites 
 
 

ASV televīzijas seriāli
Situāciju komēdijas
Akāciju iela

Akāciju iela var būt:

 iela pilsētās:
 Akāciju iela — iela Daugavpilī;
 Akāciju iela — iela Jūrmalā;
 Akāciju iela — iela Rīgā.
Stacijas iela (Rēzekne)

Stacijas iela ir viena no Rēzeknes nozīmīgākajām ielām, kas savieno divas pilsētas maģistrālās ielas — Atbrīvošanas aleju pilsētas Centra rajonā un Zilupes ielu Vipingas mikrorajonā. Tā ir 1,47 km gara un kopš 2012. gada, pēc ielas pagarinājuma un tilta uzbūves, tā šķērso Rēzeknes upi.

Ielas raksturojums 
Stacijas iela iesākas zem dzelzceļa viadukta, kur tai ir savienojums ar Atbrīvošanas aleju divu uzbrauktuvju veidā uz Atbrīvošanas alejas pārvadu pāri Rīgas — Maskavas dzelzceļa līnijai. Līdz 2012. gadam, Stacijas iela tika pieskaitīta pilsētas Centra rajonam, bet kopš 2012. gada — ielas pagarinājuma un tilta pāri Rēzeknes upei izbūves un tās savienošanas ar Zilupes ielu, tā tiek pieskaitīta arī Vipingas mikrorajonam.
Stacijas iela ir otra iela pilsētā (otra ir Zilupes iela ar diviem apļa krustojumiem), kurai ir divi apļveida krustojumi — lielākais un vecākais no tiem — pie stacijas Rēzekne II, kur tiekas Raiņa, Dārzu un Stacijas iela, bet otrs — 2013. gadā uzbūvētais — krustojumā ar Zilupes ielu. Stacijas ielas visā garumā ir izvietojušies dažādi pakalpojumu sniedzēji — lielveikali "Depo" un "Beta", dzelzceļa stacija Rēzekne II, boulinga centrs "Joker", degvielas uzpildes stacija "Latvijas Nafta", atpūtas komplekss un CSDD klientu apkalpošanas centrs, līdz ar to visas ielas garumā gar tās abām pusēm ir seši lieli automašīnu stāvlaukumi.

Ielu savienojumi 
 Atbrīvošanas aleja (uzbrauktuves uz gaisa tiltu)
 Dārzu iela (apļa krustojums)
 Raiņa iela (apļa krustojums)
 Zemnieku iela (T veida krustojums)
 Upes iela
 Jupatovkas iela (T veida krustojums)
 Krišjāņa Valdemāra iela (T veida krustojums)
 Franča Trasuna iela (T veida krustojums)
 Raiņa iela (apļa krustojums)
 Zilupes iela (apļa krustojums)

Skatīt arī 
 Atbrīvošanas alejas pārvads
 Stacijas tilts
 Centra rajons
 Vipinga
 Rēzeknes ielas

Ielas Rēzeknē
Azerbaidžānas Nacionālais mākslas muzejs

Azerbaidžānas Nacionālais mākslas muzejs () ir lielākais mākslas muzejs Azerbaidžānā, kurā glabājas vairāk kā 17 000 Azerbaidžānas, Eiropas un Krievijas gleznotāju un tēlnieku mākslas darbi. Tajā atrodas 60 galerijas. Tas atrodas Baku centrā. Muzejs tika atvērts 1920. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Azerbaidžānas Nacionālais mākslas muzejs (Bakupages.com) 

Nacionālie muzeji
Mākslas muzeji un galerijas Azerbaidžānā
Celtnes un būves Azerbaidžānā
Muzeji Baku
Pets Bērnss

Pets Bērnss (; dzimis , miris ) bija kanādiešu hokeja treneris. Bērnss 14 sezonas trenēja dažādus Nacionālās hokeja līgas klubus, būdams vienīgais, kas trīs reizes izcīnījis Džeka Adamsa balvu, ko pasniedz līgas labākajam trenerim. 2003. gadā aizvedis Ņūdžersijas "Devils" līdz Stenlija kausam. 2014. gadā tika uzņemts Hokeja slavas zālē.

Karjera 
Par NHL treneri Bērnss kļuva 1988. gadā, kad sāka darbu Monreālas "Canadiens" vienībā. No 1992. līdz 1996. gadam Bērnss trenēja Toronto "Maple Leafs", savukārt no 1997. līdz 2001. gadam — Bostonas "Bruins" komandu. 2002.—03. un 2003.—04. gada sezonās trenēja Ņūdžersijas "Devils" vienību.

Bērnss trenējis arī Kanādas hokeja izlasi, 2008. gada Pasaules čempionātā būdams galvenā trenera Kena Hičkoka palīgs.

Ārējās saites 
 Eliteprospects.com profils 

1952. gadā dzimušie
2010. gadā mirušie
Kanādas hokeja treneri
Monreālas "Canadiens" treneri
Toronto "Maple Leafs" treneri
Bostonas "Bruins" treneri
Ņūdžersijas "Devils" treneri
Stenlija kausa ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Andris Freibergs

Andris Freibergs (dzimis , miris ) bija latviešu scenogrāfs un pasniedzējs, Latvijas Mākslas akadēmijas (LMA) profesors (kopš 1996. gada), vairāk nekā 170 iestudējumu scenogrāfiju autors, veidoja scenogrāfiju arī teātra izrādēm citu valstu teātros.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1938. gadā Skrundas pagasta Videnieku mājās. Mācījās Skrundas Pumpura pamatskolā, 1957. gadā beidza mācības Rīgas lietišķās mākslas vidusskolā, 1965. gadā absolvēja Latvijas Valsts Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļu. No 1965. līdz 1973. gadam strādāja Drāmas teātrī kā mākslinieks inscenētājs, no 1973. līdz 1992. gadam — Jaunatnes teātrī kā galvenais mākslinieks, kopš 1993. gada bija galvenais mākslinieks Latvijas Nacionālajā operā. Kopš 1962. gada piedalījās izstādēs, 1968. gadā kļuva par Latvijas Teātra darbinieku savienības biedru, 1969. gadā — Latvijas Mākslinieku savienības biedru.

Latvijas Mākslas akadēmijas pedagogs kopš 1971. gada, LMA Scenogrāfijas katedras vadītājs kopš 1994. gada, emeritētais profesors kopš 2010. gada.

Apbalvojumi 
1988. gadā saņēma Latvijas PSR Tautas mākslinieka goda nosaukumu. 2003. gadā apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Septiņas reizes saņēmis Spēlmaņu nakts balvu "Gada scenogrāfs", bet 2014. gadā saņēma Spēlmaņu nakts balvu par mūža ieguldījumu.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1938. gadā dzimušie
Kuldīgas novadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Latvijas Mākslas akadēmijas darbinieki
Latvijas mākslinieki
Latviešu scenogrāfi
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Latvijas PSR Tautas mākslinieki
Spēlmaņu nakts balvu ieguvēji
Novopolocka

Novopolocka () jeb Navapolacka ( vai Наваполацак) ir Baltkrievijas apgabala nozīmes pilsēta. Atrodas Daugavas krastos Vitebskas apgabalā, netālu no Polockas. Pilsētas tiesības ieguvusi 1958. gadā.

Vēsture 

Pilsēta veidojusies kopš 1958. gada, kad PSRS varas iestādes nolēma šeit uzbūvēt lielu naftas pārstrādes rūpnīcu.

Saimniecība 

Pilsētā atrodas naftas pārstrādes uzņēmums Naftan, kā arī ķīmiskās rūpniecības uzņēmums Polimir (plastmasas ražošana).

Sports 
Pilsētā atrodas Baltkrievijas Ekstralīgas hokeja klubs Novopolockas "Khimik-SKA", kā arī Baltkrievijas augstākajā futbola līgā spēlējošais Novopolockas "Naftan".

Cilvēki 

Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir baltkrievi (80,89 %), krievi (15,51%). Pēc reliģiskās piederības — pareizticīgie (47%), protestanti (14%), katoļi (9%), citi (27%).

Novopolockā dzimuši:
 Vadzims Dzevjatovskis (Вадзі́м Дзевято́ўскі, 1977) — vieglatlēts;
 Andrejs Kosticins (Андрэй Касціцын, 1985) — hokejists;
 Sergejs Kosticins (Сяргей Касціцын, 1987) — hokejists;
 Sergejs Ostapčuks (Сяргей Астапчук, 1990—2011) — hokejists.

Atsauces

Ārējās saites 

 Novopolocka vietnē "Baltkrievijas globuss" 
 Uzņēmums "Naftan"
 Uzņēmums "Polimir"

Baltkrievijas pilsētas
Vitebskas apgabals
Viviana Čeruijota

Viviana Ģepkemoi Čeruijota (; dzimusi ) ir Kenijas vieglatlēte, kas startē garo distanču skriešanā.

Piedalījusies trijās Olimpiskajās spēlēs (, , ). Lielākos panākumus guvusi 2012. gadā Londonā, kur izcīnīja sudrabu 5000 m distancē un bronzu divreiz garākā distancē. Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātā, kur ir izcīnījusi trīs zelta medaļas (2009. gadā Berlīnē 5000 m distancē un 2011. gadā Tegu gan 5000 m, gan 10 000 m distancē) un vienu sudrabu 2007. gadā Osakā 5000 m distancē.

Čeruijota Laureus vērtējumā tika atzīta par 2012. gada labāko sportisti pasaulē.

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Kenijas vieglatlētes
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Garo distanču skrējēji
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
Džennāro Gatuzo

Džennāro Ivans "Rino" Gatuzo (; dzimis ) ir bijušais itāļu futbolists, tagad — futbola treneris.

Spēlētāja karjeras laikā spēlēja uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Lielāko karjeras daļu pārstāvēja Itālijas klubus, laikā no 1999. līdz 2012. gadam — Milan. Pārstāvot Milan, Gatuzo izcīnīja divas uzvaras UEFA Čempionu līgā (2003, 2007) un divas uzvaras Itālijas A sērijā (2004, 2011).

Itālijas izlases sastāvā ir piedalījies trijos Pasaules kausos (, , ) un divos Eiropas čempionātos (, ), 2006. gada Pasaules kausa izcīņā viņš Itālijas izlases sastāvā arī kļuva par čempionu, pats Gatuzo tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Pirmais klubs trenera karjerā bija Šveices komanda Sion, kurā viņš darbojās kā spēlējošais treneris. Vēlāk vadījis Palermo, Grieķijas klubu OFI Crete, AC Pisa un Milan jauniešu komandu. 2017. gada novembrī kļuva par Milan galveno treneri. Pēc 2018.—2019. gada sezonas, kad komanda nespēja iekļūt UEFA Čempionu līgā, galvenā trenera amatu atstāja. 2019. gada decembrī tika apstiprināts par A sērijas kluba Napoli galveno treneri. 2020. gadā ar Napoli kļuva par Itālijas kausa ieguvēju. 2021. gadā nespēja aizvest komandu līdz vietai UEFA Čempionu līgā un sezonas beigās amatu atstāja.

2021. gada maijā Fiorentina paziņoja par Gatuzo iecelšanu galvenā trenera amatā, bet vēl līdz līguma spēkā stāšanās brīdim pēc abpusējas vienošanās tas tika atsaukts. 2022. gada jūnijā noslēdza līgumu uz divām sezonām ar Spānijas klubu Valencia, kļūstot par komandas galveno treneri.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Milan

 Itālijas Serie A: 2003–04, 2010–11
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 2004, 2011
 UEFA Čempionu līga: 2002–03, 2006–07
 UEFA Superkauss: 2003, 2007
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

Itālija

 FIFA Pasaules kauss: 2006

Trenera karjera 
Napoli

 Coppa Italia: 2019–20

Atsauces

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Itālijas futbola treneri
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
FC Sion spēlētāji
Rangers F.C. spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Rods Stjuarts

Roderiks Deivids "Rods" Stjuarts (; dzimis ) ir britu dziedātājs, dziesmu autors. Ar pārdotiem vairāk nekā 100 miljoniem ierakstu visā pasaulē viņš ir viens no vislabāk pārdotajiem māksliniekiem.

Karjeru sācis 1960. gadu sākumā, kļuva populārs ar grupu The Jeff Beck Group un vēlāk ar Faces. 1969. gadā uzsāka solokarjeru ar debijas studijas albumu An Old Raincoat Won't Ever Let You Down, kas ASV tika izdots ar nosaukumu The Rod Stewart Album.

Kopumā karjeras laikā izdevis 29 solo studijas albumus, trīs koncertierakstu albumus, 13 labāko dziesmu izlases un vairāk nekā 100 singlus. Apvienotajā Karalistē seši viņa albumi pēc kārtas ierindojās valsts topa pirmajā vietā, 31 singls ierindojās topa pirmajā desmitniekā (seši sasniedza 1. vietu). ASV topu pirmajā desmitniekā ierindojās 16 singli, četri ierindojās Billboard Hot 100 topa pirmajā vietā.

Divas reizes uzņemts rokenrola slavas zālē: 1994. gadā kā solomākslinieks, 2012. gadā kā grupas Faces dalībnieks. 2005. gadā saņēmis Grammy balvu.

Billboard 2008. gadā ierindoja Stjuartu 100 visu laiku izcilāko mākslinieku saraksta 17. vietā. Rolling Stone savā 100 visu laiku izcilāko dziedātāju sarakstā viņu ierindoja 59. vietā.

Diskogrāfija 
Studijas albumi

 An Old Raincoat Won't Ever Let You Down (1969)
 Gasoline Alley (1970)
 Every Picture Tells a Story (1971)
 Never a Dull Moment (1972)
 Smiler (1974)
 Atlantic Crossing (1975)
 A Night on the Town (1976)
 Foot Loose & Fancy Free (1977)
 Blondes Have More Fun (1978)
 Foolish Behaviour (1980)
 Tonight I'm Yours (1981)
 Body Wishes (1983)
 Camouflage (1984)
 Every Beat of My Heart (1986)
 Out of Order (1988)
 Vagabond Heart (1991)
 A Spanner in the Works (1995)
 When We Were the New Boys (1998)
 Human (2001)
 It Had to Be You: The Great American Songbook (2002)
 As Time Goes By: The Great American Songbook, Volume II (2003)
 Stardust: The Great American Songbook, Volume III (2004)
 Thanks for the Memory: The Great American Songbook, Volume IV (2005)
 Still the Same... Great Rock Classics of Our Time (2006)
 Soulbook (2009)
 Fly Me to the Moon... The Great American Songbook Volume V (2010)
 Merry Christmas, Baby (2012)
 Time (2013)

Ārējās saites 

 
 

1945. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Britu mūziķi
Grammy balvas ieguvēji
WTA ranga pirmo numuru saraksts

WTA ranga pirmo numuru saraksts ir Sieviešu tenisa asociācijas veidotā ranga līderu saraksts.

Kopš profesionālā WTA ranga ieviešanas 1975. gadā vienspēļu ranga līderes statusā ir bijušas 27 spēlētājas. Visilgāk (377 nedēļas) ranga līderes godā ir bijusi vāciete Štefija Grāfa, viņai arī pieder rekords par visvairāk nedēļām pēc kārtas ranga līderes godā (186 nedēļas). Pašreizējā ranga līdere vienspēlēs ir Ešlija Bārtija.

Dubultspēļu ranga līderes statusā ir bijušas 42 spēlētājas. Visilgāk (237 nedēļas) ranga līderes godā ir bijusi ASV pārstāve Martina Navrātilova, viņai arī pieder rekords par visvairāk nedēļām pēc kārtas ranga līderes godā (181 nedēļa). Pašreizējā ranga līdere dubultspēlēs ir Kristīna Mladenoviča. Ranga līderes godā ir bijusi arī Latvijas pārstāve Larisa Neilande (4 nedēļas).

Ranga līdere ir tā tenisiste, kas pēdējo 52 nedēļu laikā ir sakrājusi visvairāk punktu. Rangs tiek atjaunināts un publicēts gandrīz katru pirmdienu.

Ranga līderes vienspēlēs

Ranga līderes dubultspēlēs

Skatīt arī 
 ATP ranga pirmo numuru saraksts

Ārējās saites 
 WTA oficiālā mājaslapa

WTA
Ar sportu saistīti uzskaitījumi
ATP ranga pirmo numuru saraksts

ATP ranga pirmo numuru saraksts ir Tenisa profesionāļu asociācijas veidotā ranga līderu saraksts.

Kopš profesionālā ATP ranga ieviešanas 1973. gadā vienspēļu ranga līdera statusā ir bijuši 28 spēlētāji. Visilgāk (373 nedēļas) ranga līdera godā ir bijis serbs Novaks Džokovičs. Rekords par visvairāk nedēļām pēc kārtas ranga līdera godā pieder Rodžeram Federeram (237 nedēļas). Pašreizējais ranga līderis vienspēlēs ir spāņu tenisists Karloss Alkarass.

Dubultspēļu ranga līdera statusā ir bijuši 56 spēlētāji. Visilgāk (506 nedēļas) ranga līdera godā ir bijis ASV pārstāvis Maiks Braiens, viņam kopā ar Bobu Braienu pieder rekords par visvairāk nedēļām pēc kārtas ranga līdera godā (139 nedēļas). Pašreizējais ranga līderis dubultspēlēs ir britu tenisists Džo Solsberijs.

Ranga līderis ir tas tenisists, kas pēdējo 52 nedēļu laikā ir sakrājis visvairāk punktu. Rangs tiek atjaunināts un publicēts gandrīz katru pirmdienu.

Ranga līderi vienspēlēs

Skatīt arī 
 WTA ranga pirmo numuru saraksts

Ārējās saites 
 ATP oficiālā mājaslapa

ATP
Ar sportu saistīti uzskaitījumi
Roberts Gesinks

Roberts Gesinks (; dzimis  Varseveldē) ir profesionāls Nīderlandes šosejas riteņbraucējs, kurš šobrīd pārstāv UCI ProTeam komandu . Viņa lielākās uzvaras ir 2012. gada Tour of California, 2011. gada Tour of Oman, 2010. gada Grand Prix Cycliste de Montréal un 2013. gada Grand Prix Cycliste de Québec. Gesinks divreiz uzvarējis arī Giro dell'Emilia un uzrādījis labus rezultātus lielajās tūrēs, galvenokārt pateicoties savām kalnu braucēja spējām.

2016. gada Vuelta a España izcīnījis pirmo uzvaru kādā no lielo tūru posmiem.

Atsauces

Ārējās saites 

Profils Belkin Pro Cycling vietnē
Rezultāti Cycling Base vietnē  

1986. gadā dzimušie
Nīderlandes riteņbraucēji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Vuelta a España posmu uzvarētāji
Gelderlandē dzimušie
Čārlijs Padoks

Čārlzs "Čārlijs" Viljams Padoks (; dzimis , miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, startējis 100 m un 200 m sprinta distancēs.

Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (, , ). 1920. gadā Antverpenē izcīnījis zeltu 100 m individuālajā distancē un 4x100 m stafetē ASV komandas sastāvā, kā arī sudrabu 200 m distancē. 1924. gadā Parīzē atkārtoja panākumu 200 m distancē, 100 m ierindojās 5. vietā. 1928. gadā neguva lielus panākumus, startējot vienīgi 200 m distancē.

Podokam ir piederējis pasaules rekords 100 m distancē.

Ārējās saites 

 

1900. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
1943. gadā mirušie
ASV vieglatlēti
1920. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1928. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Sprinteri
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Gustavs I

Gustavs I (); dzimis , miris  ) bija Zviedrijas karalis no 1523. gada līdz nāvei 1560. gadā. 

No 1521. gada dēvēja sevi par valsts protektoru (Rikshövitsman) un izvirzījās par Zviedrijas līderi pēc Stokholmas asinspirts 1520. gadā, vadīdams zviedrus Zviedrijas neatkarības karā pret Dānijas karali Kristiānu II. Kara rezultātā tika likvidēta Kalmāras ūnija un Zviedrijā augstmaņu demokrātijas vietā nodibināta mantojama monarhija. 

Kļuvis par karali, valdīja stingru roku, apspiezdams vairākas sacelšanās (Dalarnā, Vesterjētlandē un Smolandē). No 1527. gada veica luterisma ieviešanu Zviedrijā un katoļu baznīcas mantas konfiskāciju. 

1526. gadā nodibināja vienu no vecākajiem pasaules orķestriem — Karalisko galma kapellu (Kungliga Hovkapellet).

Dažkārt vērtēts kā tirāns, tomēr uzskatāms par mūsdienu Zviedrijas pamatlicēju. Pēc leģendas pirmo atbalstu cīņai pret dāņiem Gustavs guva Dalarnā, kad jau bija devies ceļā uz Norvēģiju. Viņu panāca divi sūtņi uz slēpēm, aicinādami vadīt cīņu pret dāņiem. Šī notikuma piemiņai mūsdienās notiek populārās Vasaloppet 90 kilometru slēpošanas sacensības.

Ārējās saites 

Zviedrijas monarhi
Vāsu dinastija
1496. gadā dzimušie
1560. gadā mirušie
Stokholmas lēnē dzimušie
Gustavs V

Gustavs V (); dzimis , miris  ) bija Zviedrijas karalis no 1907. gada līdz nāvei 1950. gadā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1858. gadā Zviedrijas karaļa Oskara II ģimenē. Jaunībā bija pazīstams tenisists un ar pseidonīmu Mr G piedalījās tenisa turnīros. No 1897. līdz 1907. gadam bija Zviedrijas Sporta asociācijas vadītājs un kā karalis oficiāli atklāja 1912. gada vasaras olimpiskās spēles.
Viņš bija pēdējais Zviedrijas karalis, kurš tieši iejaucās valsts politiskajos procesos, kad neilgi pirms Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada 6. februāra runā (t.s. Borggårdstalet) kritizēja valdību par nepietiekamu valsts militāro attīstību, kā rezultātā krita liberāļu valdība un par premjeru tika iecelts Hjalmars Hammaršelds. Tomēr vēlāk liberāļi un sociāldemokrāti vēlēšanās ieguva vēl vairāk balsu un 1917. gadā premjeru kļuva Nilss Edēns. Edēna valdība de facto atcēla jebkādu iespēju karalim ietekmēt politiskos procesus.

Otrā pasaules kara laikā Gustavs V uzturēja personiskus kontaktus ar Vācijas augstākajām amatpersonām, neformāli ietekmējot Zviedrijas lēmumu atļaut vācu karaspēka tranzītu no Norvēģijas uz Somiju 1941. gada jūnijā - jūlijā.

Pēc viņa nāves 1950. gados izcēlās Haijbī skandāls (Haijbyaffären), kurā parādījās ziņas par karaļa iespējamo homoseksuālismu.

Vizīte Igaunijā un Latvijā 

1929. gada 27.-30. jūnijā Gustavs V veica oficiālu atbildes vizīti Igaunijā un Latvijā.
27. jūnijā karalis no Stokholmas ar bruņu kuģi „Sverige”, ko pavadīja militārais kreiseris „Droting Viktorija” un 4 mīnu kuģi, ieradās Tallinas ostā. 
Rīgā karalis ieradās 29. jūnijā ar Tallinas speciālvilcienu cauri Valkai, Cēsīm un Siguldai, apmeklēja Rīgas Brāļu kapus, piedalījās svinīgā ceremonijā Latvijas Universitātē (LU), kuras laikā viņu iecēla par LU goda doktoru. LU prorektors Arnolds Spekke teica slavinājuma runu latīņu valodā. Pirmās dienas vakarā augstajam viesim par godu Nacionālajā operā notika baletu “Apburtā princese” un “Pahita” fragmentu izrāde, kam sekoja rauts Rīgas pilī. Mājup karalis devās 30. jūnijā ar karaliskās flotes bruņukuģī Sverige, kas kopā ar karakuģu eskadru bija noenkurojies Daugavā.

Atsauces

Ārējās saites 

1858. gadā dzimušie
1950. gadā mirušie
Stokholmas lēnē dzimušie
Bernadotu dinastija
Zviedrijas monarhi
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Kari Jalonens

Kari Jalonens (: dzimis  Oulu) ir bijušais somu hokejists un hokeja treneris.

Pašlaik (2022) Jalonens ir Čehijas hokeja izlases galvenais treneris.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Jalonens sāka 1978.—79. gada sezonā SM līgas kluba Oulu "Kärpät" rindās, sezonas beigās saņemot arī līgas labākā jaunā spēlētāja balvu. "Karpat" rindās uzbrucējs spēlēja līdz 1981.—82. gada sezonas noslēgumam, kad pārcēlās uz NHL klubu Kalgari "Flames", tā rindās aizvadot 25 spēles. Nākamās sezonas gaitā Jalonens tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers", taču pēc sezonas beigām atgriezās Eiropā.

1984.—85. gada sezonā Jalonens spēlēja Helsinku HIFK rindās, taču tad divas sezonas aizvadīja "Karpat" sastāvā. 1986.—87. gada sezonā Jalonens bija visas līgas rezultatīvākais uzbrucējs. 1987.—88. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja HockeyAllsvenskan līgas kluba Šellefteo AIK rindās, taču tad kopā ar Turku TPS izcīnīja Somijas čempiona titulu.

TPS uzbrucējs spēlēja līdz 1992.—93. gada sezonas noslēgumam, tad sezonu aizvadīja Raumas "Lukko" rindās, bet savu karjeru noslēdza 1996. gadā pēc divām Francijas hokeja līgas kluba HK Ruāna aizvadītās rindās.

Somijas hokeja izlases rindās spēlējis sešos Pasaules čempionātos.

Trenera karjera 
Trenera karjeru Jalonens sāka 1998.—99. gada sezonā kā SM līgas kluba Turku TPS galvenā trenera Hannu Jortikas palīgs. 2001. gadā viņš kļuva par komandas galveno treneri. 2004.—05. gada sezonā Jalonens kļuva par Oulu "Kärpät" galveno treneri, nākamajās četrās sezonās kopā ar klubu izcīnot trīs SM līgas čempiones titulus.

No 2008. līdz 2011. gadam Jalonens bija Helsinku HIFK galvenais treneris, taču tad divas sezonas strādāja ar KHL klubu Ņižņijnovgorodas "Torpedo". 2013.—14. gada sezonā kopā ar Prāgas "Lev" sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan septiņās spēlēs piekāpjoties Magņitogorskas "Metallurg". No 2014. līdz 2016. gadam Jalonens bija Somijas hokeja izlases galvenais treneris, 2016. gada Pasaules čempionātā kopā ar komandu izcīnot sudraba medaļas.

No 2016. līdz 2020. gadam bija Šveices kluba SC Bern galvenais treneris Nacionālajā līgā. Divas reizes (2017. un 2019. gadā) aizveda komandu līdz Šveices čempiontitulam. 2022. gada martā tika apstiprināts par Čehijas hokeja izlases galveno treneri.

Ārējās saites 

 Eliteprospects profils (kā trenerim) 

1960. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Oulu "Karpat" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Somijas hokeja treneri
Ņižņijnovgorodas "Torpedo" treneri
Somijas hokeja izlases treneri
Čehijas hokeja izlases treneri
Kriss Horners

Kristofers Lī Horners (; dzimis ) ir profesionāls ASV šosejas riteņbraucējs, kurš šobrīd pārstāv UCI Continental komandu Lupus Racing Team. Horners dzimis Japānā, Okinavā, bet uzaudzis Bendā Oregonā, kur dzīvo arī šobrīd. Viņš 2013. gadā 41 gada vecumā uzvarēja Vuelta a España sacensībās, kļūdams par vecāko Lielo tūru uzvarētāju.

Sasniegumi lielajās tūrēs 

Piezīme: IZST — izstājās

Atsauces

Ārējās saites 
 

 USA Cycling biogrāfija
 
 Intervija ar Horneru Bikerumor.com

1971. gadā dzimušie
ASV riteņbraucēji
Vuelta a España kopvērtējuma uzvarētāji
Vuelta a España posmu uzvarētāji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Lūsija Herisa

Lūsija Herisa-Stjuarte (; dzimusi Lūsija Herisa (Lusia Harris) , mirusi ) bija amerikāņu basketboliste.

Studējusi Deltas štata universitātē, pārstāvējusi universitātes basketbola komandu NCAA priekštecī Association for Intercollegiate Athletics for Women turnīrā, kur arī uzvarēja trīs gadus pēc kārtas (1975—1977). Spēlējusi profesionāli basketbolu Women's Professional Basketball League līgas klubā Hjūstonas "Angels".

1977. gada vīriešu profesionālās NBA līgas draftā viņu septītajā kārtā izraudzījās Jūtas "Jazz" ar kopējo 137. kārtas numuru. Viņā kļuva par otro sievieti pēc Denīzes Longas (1969. gada NBA draftā viņu izraudzījās Sanfrancisko "Warriors"), kuru izraudzījušies NBA draftā. Tomēr līga anulēja "Warriors" izvēli, tāpēc Herisa ir pirmā un pašlaik vienīgā sieviete, kas izraudzīta NBA draftā. Herisa neizrādīja vēlmi spēlēt NBA un noraidīja "Jazz" piedāvājumu. Vēlāk tika atklāts, ka basketboliste tobrīd bija stāvoklī un tādēļ viņa arī nevarētu piedalīties treniņnometnē.

ASV izlases sastāvā izcīnīja sudraba medaļu  (pirmais Olimpisko spēļu basketbola turnīrs sievietēm).

Spēlētāja 1992. gadā tika uzņemta Neismita basketbola slavas zālē, 1999. gadā — Sieviešu basketbola slavas zālē.

Mirusi 2022. gada 18. janvārī.

Atsauces

Ārējās saites 

1955. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Misisipi dzimušie
ASV basketbolisti
Basketbola centri
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Basketbola slavas zālē uzņemtie