joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jay-Z

Šons Korijs Kārters () (dzimis  Ņujorkā), labāk pazīstams ar savu skatuves vārdu Jay-Z, ir amerikāņu reperis, bijušais ierakstu kompāniju Def Jam un Roc-A-Fella Records prezidents. Viņš ir viens no komerciāli veiksmīgākajiem hip-hop izpildītājiem pasaulē. Jay-Z ir izdevis 10 studijas albumus, no kuriem 8 ir sasnieguši pirmo vietu ASV albumu topā, 4 sadarbības albumus un 3 dziesmu izlases. Viņš ir sadarbojies ar vairākiem pazīstamiem māksliniekiem, tostarp savu sievu Bejonsi Noulzu, Riannu, Linkin Park, R. Kelliju, Ja Rule, Farelu Viljamsu un citiem. 2003. gadā Jay-Z paziņoja, ka vairs neizdos studijas jaunus studijas albumus un ies pensijā, taču 2006. gadā tomēr klajā nāca jauns albums.

Jay-Z ir arī veiksmīgs uzņēmējs, viņš ir viens no NBA komandas Ņūdžersijas "Nets" līdzīpašniekiem, viņa kopējā īpašumu vērtība sasniedz 547 miljonus ASV dolāru. Jay-Z kā aktieris ir piedalījies arī vairākās filmās.

Diskogrāfija

Studijas albumi 
 "Reasonable Doubt" (1996)
 "In My Lifetime, Vol. 1" (1997)
 "Vol. 2... Hard Knock Life" (1998)
 "Vol. 3... Life and Times of S. Carter" (1999)
 "The Dynasty: Roc La Familia" (2000)
 "The Blueprint" (2001)
 "The Blueprint²: The Gift & the Curse" (2002)
 "The Black Album" (2003)
 "Kingdom Come" (2006)
 "American Gangster" (2007)
 "The Blueprint 3" (2009)

Sadarbības albumi 
 "Street Is Watching Soundtrack" (1998)
 "The Best of Both Worlds" ar R. Kelliju (2002)
 "Unfinished Business" ar R. Kelliju (2004)
 "Collision Course" ar Linkin Park (2004)
 "Watch the Throne" ar Kanje Vestu (2011)

Izlases 
 "Chapter One: Greatest Hits" (2002)
 "Bring It On: The Best of Jay-Z" (2003)
 "Greatest Hits" (2006)
 "The Blueprint Collector's Edition" (2009)
 "Jay-Z: The Hits Collection, Volume One" (2010)

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

1969. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu reperi
Grammy balvas ieguvēji
The Elder Scrolls III: Morrowind

The Elder Scrolls III: Morrowind ir Bethesda Softworks izstrādāta lomu spēle. Tā ir trešā spēle The Elder Scrolls spēļu sērijā. Spēle publicēta 2002. gadā, tai ir divi papildinājumi — The Elder Scrolls III: Bloodmoon un The Elder Scrolls III: Tribunal, 2003. gadā spēle kopā ar papildinājumiem tika publicēta vēlreiz kā Morrowind: Game of the Year Edition. Spēle norisinās Dunmeru jeb tumšo elfu apdzīvotajā Tamrielas Impērijas ziemeļaustrumu provincē Morrovindā uz Vvardenfellas salas.

Tēls 
Spēles sākumā spēlētāja tēls, pēc atbrīvošanas no cietuma, ar kuģi tiek nogādāts Vvardenfellā. Pirms spēlētāja tēls tiek oficiāli atbrīvots, citi tēli viņu izjautā, tādejādi spēlētājs var izvēlēties sava tēla vārdu, dzimumu, rasi, zodiaka zīmi un klasi. Rase, zodiaka zīme un klase ietekmē spēlētāja tēla prasmes, spējas un īpašības. Spēlētāja tēla prasmes, piemēram, dažādas cīņas prasmes, var uzlabot vai nu tās pielietojot vai arī par samaksu trenējoties pie spēlē sastopamajiem treneriem. Īpašības, tādas kā veiklība, spēks, izturība utml., uzlabojas ar katru spēlētāja tēla sasniegto līmeni un ietekmē, piemēra, spēlētāja tēla veselību, uzlabo spēlētāja prasmes utml.
Spēlētāja prasmes dalās trijās grupās — nozīmīgajās un nenozīmīgajās, kuras nosaka tēla rase un klase, un pārējās prasmēs ko spēlētāja tēls apguvis spēles gaitā. Attīstot sava tēla nozīmīgās un nenozīmīgās prasmes, spēlētājs iegūst augstāku līmeni. Iegūstot jaunu līmeni spēlētājs var izvēlēties trīs īpašības, kuras uzlabot.

Sižets 
Tāpat kā citās The Elder Scrolls sērijas spēlēs, spēlētājs var brīvi izvēlēties, ko darīt un spēles pamatuzdevuma izpilde nav obligāta. Lai šī brīvība būtu saistoša, spēlē ir dažādi grupējumi — ģildes, releģiskas organizācijas un aristokrātu apvienības, kā arī dažādi uzdevumi. Pildot pamatuzdevumu atklājās, ka spēlētājs ir senlaiku varoņa Nerevara reinkarnācija. Sākotnēji spēlētājam jāpalīdz Impērijas aģentam ievākt informāciju par vietējajiem kultiem, tādejādi noskaidrojas, ka spēlētāja tēls atbilst pareģojumā par Nerevara reinkarnāciju minētajām pazīmēm. Pēc tam spēlētājam ir jāsaņem vietējo dunmeru grupējumu atbalsts, lai apstiprinātos, ka viņš ir Nerevara reinkarnācija. Kad spēlētājs ir ieguvis vietējo atbalstu, viņam jātiekas ar dievu Viveku, kurš viņam iedod ieročus, lai sakautu citu dievību — Dagot Urul, kurš cer sagrābt varu Morrovindā.

Papildinājumi

The Elder Scrolls III: Tribunal 
The Elder Scrolls III: Tribunal darbība norisinās Mournholdas pilsētā, kas neatrodas Vvardenfellā, tāpēc spēlētāja tēlam uz to ir jāteleportējas. Papildinājuma sižets saistīts ar vietējajām dievībām. Papildinājums uzlaboja spēles žurnālu, ļaujot vieglāk pārskatīt uzdevumus, kuri sākotnēji tika kārtoti hronoloģiskā kārtībā.

The Elder Scrolls III: Bloodmoon 
The Elder Scrolls III: Bloodmoon pievieno spēlei mežiem klāto Solstheimas salu, kas atrodas uz ziemeļrietumiem no Vvardenfellas. Bloodmoon parādās vilkači un infekcija, kas par vilkati var padarīt arī spēlētāja tēlu.

Ārējās Saites 
 The Elder Scrolls oficiālā mājaslapa
 Par Morrowind neoficiālajā The Elder Scrolls viki

The Elder Scrolls

de:The Elder Scrolls#Morrowind
Sid Meier's Civilization IV

Sid Meier's Civilization IV (saīsinājumā Civilization IV vai vienkārši Civ4) ir Sida Meijera Firaxis Games studijas izstrādāta un Take-Two 2005. gadā izdota gājienu stratēģijas spēle. Tai ir arī divi papildinājumi — Warlords (2006) un Beyond the Sword (2007).

Spēlēšana 

Standarta spēle sākas 4000. gadā p.m.ē., un spēlētāja rīcībā ir viens karotājs un apmetnieks pilsētas izveidei. Spēles gaitā spēlētājam jāizpēta pasaule, iepazīstot citas civilizācijas, jāiegūst kontrole pār dažādiem resursiem un jāizpēta jaunas tehnoloģijas, kuras atklājot spēlētājs paveras dažādas jaunas iespējas (piemēram, pieeja jauniem resursiem, vienībām un ēkām). Spēli var uzvarēt dažādi — iznīcinot visas pārējās civilizācijas, kļūstot par lielāko valsti pasaulē, kontrolējot trīs pilsētas ar leģendāru kultūru, uzvarot sacensībā par Visuma izpēti, spēlētājam kļūstot par visas pasaules vadītāju vai līdz 2050. gadam vienkārši sasniedzot vislielāko punktu skaitu.

Spēlētājs var arī izveidot spēli ar citādiem nosacījumiem, tāpat gan spēlei, gan paplašinājumiem pievienoti vairāki papildscenāriji un pārveidojumi, kuros spēles saturs var būt diezgan atšķirīgs no standarta spēles. Spēlē ir pieejamas līdz 34 dažādām civilizācijām, kurām var būt viens vai vairāki vadoņi. Katrai no civilizācijām ir savas unikālās vienības un, sākot ar Warlords papildinājumu, arī unikālās celtnes, kas aizstāj kādu no standarta vienībām vai celtnēm.

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā tīmekļa vietne 
 Lapa izdevēju tīmekļa vietnē 

Civilization sērija
Gājienu stratēģijas datorspēles
PC spēles

de:Sid Meier’s Civilization#Civilization IV
Nacionālsociālisms

Nacionālsociālisms (), bieži saīsināts līdz nacisms, ir politiska kustība, kas radās 1919. gadā Vācijā, izveidojoties Nacionālsociālistiskajai vācu strādnieku partijai (NSDAP), kā arī šīs kustības doktrīna.

Nacionālsociālisms tiek uzskatīts par fašisma formu vai variāciju. NSDAP savu doktrīnu sākotnēji formulēja 25 punktu nacionālā sociālisma programmā. Nacionālsociālisma galvenie elementi bija antiparlamentālisms, panģermānisms, rasisms, kolektīvisms, eigēnika, antikomunisms, totalitārisms, kā arī pretošanās gan ekonomiskajām, gan politiskajam liberālismam.

Nacionālsociālismu visbiežāk saista ar Ādolfu Hitleru, kurš bija šīs ideoloģijas pazīstamākais pārstāvis. Kopš 1921. gada viņš vadīja Nacionālsociālistisko vācu strādnieku partiju, kas pārstāvēja nacionālsociālisma idejas. Tā nāca pie varas tā sauktajā Veimāras republikā demokrātisku vēlēšanu ceļā 1933. gadā. Neilgā laikā tā, izmantojot savu varu, kļuva par vienīgo partiju Vācijā un izveidoja totalitāru režīmu. Šo periodu Vācijas vēsturē dēvē par Trešo reihu. Tā pastāvēšana beidzās līdz ar Vācijas sakāvi Otrajā pasaules karā.

Vēsture 

Nacionālsociālistiskā ideja izveidojas laikā, kad Vācija piedzīvoja smagu krīzi — valsts zaudēja Pirmo pasaules karu, bija spiesta parakstīt pazemojošo Versaļas miera līgumu, negatīvu ietekmi atstāja arī globālā ekonomiskā recesija. Nacionālsociālisti visās problēmās vainoja Vācijas ebrejus — to dēvēja par Dolchstosslegende (no vācu valodas tiešā tulkojumā "Dunča dūriena leģenda", principā "dūriens mugurā") nacionālsociālisti uzskatīja, ka patriotisma trūkums bija kara zaudēšanas iemesls — pamiera noslēgšanas brīdī frontes līnijas neatradās tā laika Vācijas teritorijā. Spēcīga kritika tika veltīta arī politiskajām organizācijām — sociāldemokrātiem un Veimāras valdībai, kuru nacionālsociālisti apsūdzēja Vācijas izpārdošanā. Dunča dūriena leģenda palēnām ieguva popularitāti, jo laikā, kad cilvēki vēlējas izveidot spēcīgu Vāciju, jebkurš "nevācietis" un it īpaši ebrejs tika uzlūkots kā naidīgs Vācijai — izveidojās tā sauktais Judenfrage (no vācu "ebreju jautājums").

1919. gada 5. janvāri Antons Drekslers un vēl seši biedri nodibināja Vācu Strādnieku partiju — partiju, kas vēlāk kļuva par NSDAP. Vācijas izlūkdienesti nosūtīja Ādolfu Hitleru, kas tajā laikā bija kaprālis, izlūkot Vācijas Strādnieku partiju. Rezultātā pēc veiksmīgām debatēm ar partijas biedriem Ādolfs Hitlers tika aicināts iestāties partijā. 1919. gada septembrī Hitlers iestājās partijā un ieņēma propagandas vadītāja posteni. 1920. gadā partija mainīja nosaukumu uz Nacionālsociālistisko vācu strādnieku partiju, lai gan Hitlers vēlējās partiju nosaukt par Sociālrevolucionāro partiju. 1921. gada 29. jūlijā Ādolfs Hitlers kļuva par partijas līderi.

Ārējās saites 
 

Politiskās ideoloģijas
Sid Meier's Civilization

Sid Meier's Civilization ir gājienu stratēģijas datorspēle, kuru 1991. gadā radīja Sids Maijers firmai MicroProse. Spēles uzdevums ir ".. izveidot impēriju, kas noturētos ilgāku laiku". Spēles darbība sākas 4000 gadus pirms mūsu ēras, un spēlētāju impērijas attīstās līdz mūsdienām vai pat tuvākā nākotnē. Spēle ir pazīstama ar nosakumu vienkārši Civilization vai saīsinājumu Civ1. Tā bija vien no pirmajām gājienu stratēģijas spēlēm.

Vēlākos gados, līdz ar spēļu tehnoloģiju attīstību, tika izveidotas versijas:
 Civilization II
 Civilization III
 Civilization IV

Civilization sērija
Gājienu stratēģijas datorspēles
DOS spēles
Amiga spēles
Atari ST spēles
Super NES spēles
Virsaitis (karakuģis)

Virsaitis bija Latvijas kara flotes flagkuģis (1919-1940). Kuģa pastāvīgā pietauvošanās vieta bija Liepājas Karostā un AB dambī Rīgā. Nogrimis 1941. gadā Otrā pasaules kara laikā Somu jūras līcī.

Kuģa gaitu vēsture 

Uzbūvēts Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā kā Vācijas impērijas Kara flotes mīnu traleris "M-68"  Neptun Werft Rostock kuģu būvētavā Rostokā. Pēc Rīgas ieņemšanas nosūtīts uz Daugavas grīvu, kur 29. oktobrī uzskrēja uz mīnas un nogrima. 
Padomju Latvijas Jūrlietu pārvalde 1919. gada marta sākumā to izcēla un nodeva remontā. No 15. marta kuģi, kaut arī remontā esošu, ieskaitīja jaundibinātajā Padomju Latvijas kara flotilē kā mīnu traleri "Sarkanā Latvija". Pēc Rīgas atbrīvošanas 1919. gada 22. maijā no lielinieku varas tas palika landesvēra kontrolētajā Bolderājā. 

1919. gada jūlijā Latvijas Republikas Apsardzības ministrija pārņēma kuģi sava bilancē, pārdēvējot par "M" un atsāka kuģa remontēšanu, paplašināšanu un apbruņošanu Biržas mehāniskā darbnīcā un kuģu būvētavā Bolderājā. Kaut arī mīnu traleris "M" vēl atradās remontā, Apsardzības ministrs to 1921. gada 12. jūnijā ieskaitīja jūras dienestā, pārdēvējot par "Virsaitis". Vairs netika apzīmēts kā lielgaballaiva mīnulicējs, bet gan dēvēts sākumā par "Kara ministrijas sargu kuģi", vēlāk vienkārši par "karakuģi" (saīsinājumā lietojot k/k). Vispirms k/k "Virsaitis" apmācību nolūkos apbraukāja Latvijas piekrasti un Rīgas jūras līci. 1923. gada augustā tas veica pirmo tālāko apmācības braucienu juras kapteiņa A. Keizerlinga vadībā, ierodoties Gēteborgas ostā Zviedrijā. 1920.-1930. gados "Virsaitis" veica virkni valsts reprezentācijas braucienu, piedalījās kara flotes manevros (1930., 1931. gados kopā ar Igaunijas un Somijas kara flotēm).

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 19. augustā to iekļāva PSRS Baltijas kara flotes sastāvā kā mīnulicēju ar nosaukumu "T-297". Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS 1941. gada 25. jūlijā kuģi pārdēvēja atpakaļ par "Virsaiti". 1941. gada 2. decembrī, evakuējot Sarkanās armijas daļas no Ziemas kara laikā PSRS okupētās Hanko pussalas, "Virsaitis" Somu jūras līcī uzbrauca uz mīnas un nogrima.

Tehniskie parametri 
 Ūdensizspaids: 525 t, garums: 56 m, platums: 7,6 m, iegrime: 2,2 m, ātrums: 17 mezgli, 1200 Zs Schulz tvaika mašīnas, 2 skrūves; darbības radiuss: 1200 jūras jūdzes jeb 2222,4 km, komandā 69-70 vīri.
 Bruņojums:
 līdz 1939. gadam: divi 75 mm Carnet-Schneider lielgabali; divi 57 mm Hotchkis lielgabali; viens 75 mm zenītlielgabals; 4 Vickers ložmetēji, 30 mīnas.
 līdz 1941. gadam: divi 86 mm Škoda lielgabali; divi 57 mm Hotchkis lielgabali; 4 Vickers ložmetēji.
 no 1941. gada: divi 100 mm lielgabali; 37 mm zenītlielgabals; divi lielkalibra ložmetēji.

Komandieri 

 Jūlijs Briedis
 Rihards Fītinghofs-Šēls
 Edgars Kadašs
 Teodors Spāde
 Reinholds Bļodnieks
 Antons Brūders
 Ansis Mežroze (Rozenvalds)
 Fricis Lipstons

Kuģa vraks 
2011. gada oktobrī tika paziņots, ka pie Somijas krastiem ir atrasts kuģa vraks.

Atsauces

Literatūra 
 Latvijas jūrniecības vēsture. Enciklopēdija. Rīga, 1998.
 Ēriks Priedītis. Latvijas kara flote 1918-1940. Rīga: Militārās literatūras apgāds, 2004, 28.-33. lpp.
Latvijas Kara flote
Latvijas kuģi
Kropīne

Kropīne () — viens no augstākajiem Lietuvas kalniem (293,4 m), tas atrodas Viļņas rajona dienvidaustrumu daļā, 5 km uz ziemeļaustrumiem no Rakonu ciemata. Kalns atrodas Medininku augstienē, kas ir arī visas Lietuvas augstākā vieta. Netālu no šī kalna atrodas arī Aukštojas (293,84 m) un Jozapines (293,6 m) virsotnes. Kalna apkārtnē izveidots Kropīnes ainavu liegums.

Lietuvas kalni
Novickis

Novickis (; sieviešu dzimtē Novicka (Nowicka)) ir poļu cilmes uzvārds, kas izplatīts arī Krievijā (Новицкий), Ukrainā (Новицький), Baltkrievijā (Навіцка) un Vācijā (Nowi(t)zki). Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Artis Novickis (1986) — Latvijas futbola uzbrucējs;
 Dirks Novickis (Dirk Werner Nowitzki; 1978) — vācu basketbolists;
 Oļegs Novickis (Олег Викторович Новицкий; 1971) — Krievijas kosmonauts.

Poļu uzvārdi
Bergmanis

Bergmanis ( — 'kalnietis', 'kalnracis'; sieviešu dzimtē Bergmane) ir vācu cilmes uzvārds, kam zviedru valodā sastopams līdzīgs uzvārds ar tādu pašu cilmi — Bergmans (). Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Baltazars Bergmanis (Baltasar Bergmann; 1703–1784) — luterāņu mācītājs;
 Baltazars fon Bergmanis (Balthasar Bergmann; 1736—1789) — jurists, galma padomnieks, rakstnieks;
 Gustavs fon Bergmanis (Gustav von Bergmann; 1749—1814) — luterāņu mācītājs, izdevējs, filologs;
 Liborijs fon Bergmanis (Liborius von Bergmann; 1754—1824) — luterāņu mācītājs, vēsturnieks, rakstnieks;
 Benjamins fon Bergmanis (Benjamin von Bergmann; 1772–1856) — luterāņu mācītājs, vēsturnieks;
 Rihards fon Bergmanis (Richard von Bergmann; 1805—1878) — Rūjienas luterāņu mācītājs;
 Ernsts fon Bergmanis (Ernst von Bergmann; 1836—1907) — ķirurgs un medicīnas profesors;
 Reinholds fon Bergmanis (Reinhold von Bergmann; 1850—1913) — fiziķis un meteorologs;
 Eduards fon Bergmanis (Eduard von Bergmann; 1852—1900) — luterāņu mācītājs; 
 Ādolfs fon Bergmanis (Adolf von Bergmann; 1855—1922) — ķirurgs;
 Gustavs fon Bergmanis (Gustav von Bergmann; 1878—1955) — ārsts internists, profesors; 
 Raimonds Bergmanis (1966) — latviešu svarcēlājs, spēkavīrs, TV raidījumu vadītājs, politiķis;
 Vilhelms Bergmanis (1875—1960) — latviešu skolotājs, rakstnieks, režisors;
 Vilis Bergmanis (1892—1976) — latviešu teātra darbinieks un aktieris.

Skatīt arī 
 Bergmans

Vācu uzvārdi
Bergmaņu dzimta
Warcraft III: Reign of Chaos

Warcraft III: Reign of Chaos ir Blizzard Entertainment 2002. gada jūlijā izdota reāllaika stratēģijas datorspēle. Tā ir Warcraft sērijas trešā spēle un turpinājums otrajai daļai Warcraft: Orcs & Humans. Warcraft III: Reign of Chaos ir pirmā Blizzard spēle ar trīsdimensiju grafiku.

Šajā daļā, tāpat kā iepriekšējās, iespējams spēlēt ar orkiem (orcs) un cilvēkiem (humans), bet klāt nākušas divas jaunas rases: nemirušie (undead) un nakts elfi (night elfs). Warcraft III: Reign of Chaos ir izdots arī papildinājums — Warcraft III: The Frozen Throne.

Warcraft III: Reforged 
2018. gada 2. novembrī BlizzCon 2018 tika paziņots par Warcraft III: Reforged atkārtotu iznākšanu ar atjauninātu grafiku, atkārtoti ierakstītiem klipiem un skaņu, kā arī 4K izšķirtspējas atbalstu. Spēle tika izdota 2020. gada 29. janvārī, un tā saņēma jauktas atsauksmes no kritiķiem un ļoti negatīvas atsauksmes no spēlētājiem.

Warcraft III: Reforged ir reāllaika stratēģijas datorspēle, ko izstrādāja Blizzard Entertainment un Lemon Sky Studios, un 2020. gadā izlaida Blizzard Entertainment. Warcraft III: Reforged ir Warcraft III: Reign of Chaos un tās papildinājuma The Frozen Throne atjaunināta versija. Tajā saglabāta tā pati spēle, stāsts un kopumā tā pati līmeņu struktūra, kas oriģinālajās spēlēs; galvenās atšķirības ir atjaunināta Ultra HD grafika, no jauna ierakstīta skaņa un uzlabots tīkla atbalsts.

Atsauces

Ārējās saites 
 Spēles oficiālā lapa Blizzard tīmekļa vietnē  

PC spēles

de:Warcraft#Warcraft III
ja:ウォークラフト#Warcraft III 「Reign of Chaos」
Bobijs Fišers

Roberts Džeimss Fišers (; dzimis , miris )  bija amerikāņu šahists, vienpadsmitais pasaules čempions šahā (1972  — 1975).

Dzīvesgājums 
Šahu iemācījies spēlēt 6 gadu vecumā, nopietni sācis spēlēt 9 —11 gadu vecumā. Tajā pašā vecumā sācis spēlēt meistara līmenī, un jau pēc 3 gadiem pārliecinoši uzvarējis ASV šaha čempionātā, kļūstot par visu laiku jaunāko Amerikas čempionu šahā. Vienu gadu vēlāk, 15 gadu vecumā, kļuvis par jaunāko lielmeistaru šaha vēsturē. Viņa rekords netika pārspēts līdz pat 1991. gadam.16 gadu vecumā kvalificējies pretendentu turnīram, kļūstot par jaunāko pretendentu uz čempiona titulu, bet Fišera optimistiskā domāšana nepalīdzēja. Viņš turnīrā sadalīja 5. vietu (+8 -11 =9). Viņa rezultātu visi ļoti apbrīnoja, bet ne pats Fišers, kaut gan toreizējais pasaules čempions šahā Mihails Botviņņiks apliecināja, ka jaunajam šahistam priekšā ir gaiša nākotne. Gadu vēlāk Fišers spēlēja 1960. gada šaha olimpiādē, pārstāvot ASV pie 1. galdiņa un beigās ASV ieņēma otro vietu. Fišera rezultāts bija lielisks (+10=6-2). Tajā pašā gadā viņš paziņoja, ka uzvarēšot nākamajā pretendentu turnīrā un kļūšot par jaunāko pasaules čempionu šaha vēsturē, un nākamajā kvalifikācijas turnīrā uz pretendentu turnīru izskatījās, ka Fišera vārdi sāk piepildīties, jo viņš pārliecinoši uzvarēja ar 17,5 no 22 punktiem (+13=9-0), tādējādi esot divus ar pusi punktus priekšā padomju lielmeistariem. Bet pretendentu turnīrā nācās samierināties ar vilšanos, jo viņš finišēja ceturtais no astoņiem  dalībniekiem. No tā brīža Fišers pat nepiedalījās pretendentu turnīros līdz 1971. gadam, viņa nākamais lielais sasniegums bija rekorda uzvara 1963.gada ASV čempionātā ar 100% rezultātu 11/11 punktiem.

1972. gadā Reikjavīkā Fišers kļuva par pasaules čempionu šahā, uzvarot Borisu Spaski. Savu titulu Fišers pat necentās aizstāvēt pret jauno krievu zvaigzni Anatoliju Karpovu, jo uzskatīja, ka organizatori nepiekrīt viņa prasībām. Pēc titula iegūšanas nepiedalījās vairs nevienā šaha turnīrā līdz 1992. gadam, kad viņš Dienvidslāvijā vēlreiz uzvarēja Spaski. Šī uzvara viņam atnesa 3 000 000 USD prēmiju un aresta ordera izdošanu ASV par Dienvidslāvijai noteikto ekonomisko sankciju pārkāpšanu. Fišers neatgriezās ASV un pazuda no mediju redzesloka.

2002. gadā viņš parādījās sabiedrībā, izvirzot dažādas antisemītiskas sazvērestības teorijas (par spīti tam, ka viņš pats ir ebrejs), intervijā Filipīnu radio slavējot 11. septembra terora aktus un apgalvojot, ka "Ameriku vajadzētu noslaucīt no zemes virsas".

Savas dzīves pēdējos gados uzturējās Ungārijā un citās valstīs. 2004. gada jūlijā tika aizturēts Japānā par ceļošanu ar nederīgu ASV pilsoņa pasi un ieslodzījumā pavadīja 8 mēnešus, cīnoties pret izdošanu ASV. 2005. gadā saņēma Islandes pilsonību un ieradās tur .
"Bobijs Fišers 12 gadus tiek vajāts par šaha spēlēšanu valstī, kas vairs neeksistē, un saskaņā ar likumiem, kas nav vērsti pret nevienu citu," aģentūrai Reuters Reikjavīkā situāciju par Fišera politisko vajāšanu un medijos pasludināšanu par "garā vāju" komentēja islandiešu šahists Hrafns Jokulsons.

Ārējās saites 

ASV šahisti
Pasaules čempioni šahā
Jūras līmenis

Jūras līmenis ir vidējais jūras virsmas augstums pret nosacītu sākumpunktu. Jūras līmeni parasti lieto par visu sauszemes punktu augstuma atskaites mēru. Ir novērots, ka jūras līmenis visu laiku ceļas. Pirms 185 tūkstošiem gadu jūras līmenis ir bijis par 20 metriem zemāks nekā mūsdienās. Savukārt 20. gadsimtā tas ir pacēlies par 20 centimetriem jeb par 2 milimetriem gadā.

Skatīt arī 
 Augstums virs jūras līmeņa

Ārējās saites 

Okeanogrāfija
Kartogrāfija
Klimata izmaiņas
ASK

ASK var būt:

 Armijas sporta klubs
 Basketbola klubs
 ASK/Juniors
 ASK/Brocēni/LMT
 ASK Rīga
 ASK Rīga (bijušais klubs)
 Maskavas CSKA (vīrieši)
 Maskavas CSKA (sievietes)
 Samaras "CSKA"
 Futbola klubs
 Maskavas CSKA
 FK ASK (1919—1944)
 FK ASK (1945—1970)
 PFK CSKA Maskava
 Hokeja klubs
 ASK/Ogre
 ASK/Zemgale (bijušais klubs)
 ASK Rīga
 Sanktpēterburgas SKA
 Maskavas CSKA

Citi
 Amplitude shift keying — amplitūdas ciparu modulācija
 M/S Ask — prāmis
Troksnenis

Troksneņi (saukti arī par obstruentiem) ir viena no divām lielajām artikulāciju klasēm. Otra ir skaneņi. Troksnenis tiek izrunāts pārtraucot runas procesā izejošo gaisa plūsmu un tādējādi radot palielinātu gaisa spiedienu balss traktā.

Obstruentās ir tās artikulācijas, kurās "troksni" rada vai nu balss trakta pilnīga slēgšana (obstrukcija), vai striktūra (dažādu pakāpju gaisa plūsmas bloķēšana). Šajā klasē pastāv pretstats starp balsīgām un nebalsīgām skaņām.

Troksneņi dalās:
 Slēdzeņi,
 Berzeņi,
 Afrikātas.
Troksneņi prototipiski ir nebalsīgi un balsīgums ir fonācijas opcija. Atšķirībā no troksneņiem skaneņi reti ir nebalsīgi.

Izplatītākie troksneņi
Biežāk sastopamie troksneņi ir slēdzeņi – .

Atsauces 
Ian Maddieson, Patterns of Sounds, Cambridge University Press, 1984. 

Fonētika
Līdzskaņi

uk:Класифікація приголосних звуків в українській мові#За участю голосу й шуму
Kopi Luwak

Kopi Luwak ir pasaulē dārgākā kafija, ko iegūst no kafijas pupiņām, kas pirms tam pārstrādātas parastās palmcivetas barības traktā. Civetas pārtiek no kafijas krūma ogām, bet to sēklas — kafijas pupiņas — barības traktā netiek sagremotas.

Izcelsme 
Šādu kafiju iegūst gan Sumatras, Javas un citās Indonēzijas arhipelāga salās, gan arī Filipīnās, kur produktu dēvē par „Kape Alamid”.

Līdzīgu kafiju iegūst Vjetnamā, kur to dēvē par „zebiekstu kafiju” un kafijas ogu pārstrādi veic palmcivetai līdzīgās zebiekstes.

Ieguve 
Kopi Luwak tiek vēsturiski uzskatīta par ārkārtīgi kvalitatīvu kafiju. Kvalitātes pamatā ir civetu dabiskā spēja pārtikai izvēlēties pašus gatavākos kafijas krūma augļus. Kafijas krūmā pat ražas laikā ir gan negatavas, gan pārgatavojušās, gan ideāli gatavas ogas, kuru kvalitāti civeta spēj novērtēt.

Ceļojot cauri civetas barības traktam, kafijas ogas ārējā kārta noārdās kuņģa sulas ietekmē, bet pupiņas daļa paliek neskarta. Pupiņas tiek izvadītas no organisma kopā ar nelielu pupiņas iekšējo slāņu pārklājumu. Pēc ievākšanas šīs pupiņas tiek mazgātas un pēc tam grauzdētas. Lai nesabojātu to sarežģīto smaržu, kafija tiek grauzdēta neilgu laiku.

Mākslīgā ieguve 
Vēsturiski Kopi Luwak ieguva no civetu ekskrementiem, kas atstāti teritorijas iezīmēšanai, taču, mēģinot palielināt kafijas ieguvi, sprostā turētas civetas tiek piebarotas ar cilvēku salasītām ogām.

Cena 
Īpašā iegūšanas procesa dēļ šīs kafijas cena svārstās starp 120 un 600 ASV dolāriem par mārciņu. Kafiju galvenokārt eksportē uz Japānu un ASV, taču arī citviet pasaulē pieaug pieprasījums pēc tās. Pasaulē ik gadu tiek iegūts mazāk par tonnu šīs kafijas.

Atsauces

Ārējās saites 
 Guelfas Universitātes raksts par barības trakta ietekmi uz kafijas pupiņām 

Kafija
Doroteja fon Līvena

Doroteja fon Līvena (Dorothea Fürstin von Lieven, dzimusi  Rīgā, mirusi  Parīzē, Francijā) bija vācbaltu izcelsmes Krievijas sūtņa Kristofa fon Līvena sieva, ietekmīga Eiropas diplomātisko aprindu vidutāja Londonā un Parīzē 19. gadsimta sākumā un vidū, savu politisko paredzēšanas spēju dēļ iesaukta par Sibylle diplomatique de l'Europe ("Eiropas diplomātijas Sibillu").

Dzīvesgājums 

Dzimusi Rīgas militārā gubernatora Kristofera fon Benkendorfa un Krievijas ķeizarienes Katrīnas II draudzenes un galma dāmas Juliānas Šilingas fon Kanštatas ģimenē.

Mācījusies Smoļnija institūtā Pēterburgā, tūlīt pēc tā beigšanas viņa 14 gadu vecumā apprecējās ar grāfu Kristoferu fon Līvenu. 1810. gadā viņa pārcēlās uz Berlīni, 1812. gadā — uz Londonu, kur viņas vīrs bija Krievijas sūtnis politiski saspringtajā Napoleona karu laikā un pēckara periodā (1812-1834). Izmantojot savu inteliģenci un harizmu, viņa ieguva lielu ietekmi Eiropas diplomātiskajās aprindās, ko saglabāja līdz pat savai nāvei. Viņas tuvu paziņu lokā bijuši Lielbritānijas karalis Džordžs IV, Austrijas kanclers firsts Klēmenss fon Meternihs, hercogs Arturs Velzlijs. Krievijas imperators Aleksandrs I 1825. gadā esot rakstījis: "Žēl, ka grāfiene Līvena valkā svārkus, no viņas būtu iznākusi teicama diplomāte". Viņa spēlējusi lielu lomu diplomātiskajās aizkulišu sarunās, kas beidzās ar Beļģijas un Grieķijas valstu izveidošanu (1830). Slavena ar to, ka, būdama ekskluzīvā sociālā kluba Almack's patronese, pirmā ieviesusi Anglijā jauno modes deju — valsi.

1829. gadā iecelta par ķeizarienes Aleksandras galma dāmu, 1834. gadā atgriezās Pēterburgā, kur viņas vīram piešķīra kņaza titulu un nozīmēja par troņmantnieka, vēlākā imperatora Aleksandra II audzinātāju. Pēc personīgas traģēdijas (divu jaunāko dēlu nāves) pārcēlās uz Parīzi, kur drīz vien kļuva par neatkarīgu diplomāti, kuras salonā tikās daudzi tā laika slavenākie politiķi. Krimas kara laikā (1854-1856) viņa palīdzēja risināt diplomātiskās sarunas starp Krieviju un tās pretiniekiem Franciju un Lielbritāniju.

Mirusi Parīzē 73 gadu vecumā, apglabāta Mežotnes pils kapsētā blakus saviem priekšlaicīgi mirušajiem dēliem.

Literatūra 
 Judith Lissauer Cromwell. "Dorothea Lieven: A Russian Princess in London and Paris, 1785-1857" (McFarland, 2007)  (angliski)
 Letters of Dorothea, Princess Lieven, during her Residence in London, 1812-1834. 2001: Adamant Media Corporation.  (angliski)

Ārējās saites 
 Raksts Telegraph (2005) (angliski)
 Biogrāfija (franciski)
 Biogrāfija (angliski)
 Portrets (Teita galerijas lapa) 

1784. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
1857. gadā mirušie
Vācbaltieši
Līveni
Livonijas cilvēki
Floresa

Floresa ir viena no Mazo Zundu salām, kura veidojusies vulkānisko aktivitāšu laikā. Salas platība ir 14 300 km2. Tā atrodas Indonēzijā uz austrumiem no Javas salas. Uz salas dzīvo aptuveni 1,5 miljoni iedzīvotāju. Salas lielākā pilsēta ir Maumere.

Floresas cilvēks 
2003. gada septembrī arheologi šajā salā atrada līdz tam nepazīstamu izmirušu cilvēku sugu Floresas cilvēku (Homo floresiensis). Šie cilvēki šeit ir dzīvojuši vismaz pirms 13 000 gadiem, lai gan leģendas vēsta ka mazi cilvēciņi šajā salā mājojuši vēl pat 16.gadsimtā.

Atsauces 

Indonēzijas salas
Li Džendao

Li Džendao, amerikanizētais variants - Cundao Lī (Tsung-Dao Lee / 李政道 (piņjiņā: Lǐ Zhèngdào), dzimis ) ir ķīniešu/ASV fiziķis. Kopā ar kolēģi Janu Džeņninu (Chen-Ning Frank Yang) 1957. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā par pētījumiem paritātes likumsakarībās, kas ļāva izdarīt būtiskus atklājumus elementārdaļiņu fizikā.

Dzimis Šanhajā, skolas gadus pavadīja Šanhajā un Cjansi provincē. No 1943. līdz 1944. gadam mācījās Džedzjanas universitātē, bet vēlāk pārgāja uz Cjinhua universitātē (tolaik tā atradās Kuņminā). 1946. gadā devās uz Čikāgas Universitāti, kur aizstāvēja doktora grādu Enriko Fermi vadībā. 1953. gadā kļuva par Kolumbijas Universitātes asistējošo profesoru, bet pēc trim gadiem, 29 gadu vecumā - par gados jaunāko universitātes profesoru.  Kad 1957. gadā Džendao piešķīra Nobela prēmiju 31 gada vecumā, viņš kļuva par trešo jaunāko laureātu, kas jebkad saņēmis šo balvu (pirmais jaunākais bija Viljams Lorenss Bregs, otrais - Verners Heizenbergs). 

2012. gadā Džendao pensionējās no profesora amata Kolumbijas Universitātes 85 gadu vecumā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Li Džendao biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 

Šanhajā dzimušie
Amerikāņu fiziķi
Ķīniešu fiziķi
Nobela prēmijas laureāti fizikā
Dzīvība un trīs nāves

Dzīvība un trīs nāves ir rakstnieka Kārļa Zariņa pirmais romāns, izdots 1921. gadā. Tajā izpaužas modernisma paradigmas.

Darbība noris drīz pēc 1905. gada revolūcijas, Latvijā valda terors, soda ekspedīcijas, notiek aresti, tiek izpildīti nāvessodi. Romānā darbojas trīs personas: Maksis, Kazimirs un Valdis. Ar Valdi saistīta kāda sižetiska sānlīnija, kas labi raksturo Zariņa personības koncepciju: Valdis izplāno vecas un bagātas aktrises slepkavību, lai atņemtu viņai naudu; tomēr aktrise mirst dabiskā nāvē, un Valdis apjēdz, ka viņa iecere bijusi galīgi murgaina un nejēdzīga. Citiem vārdiem, cilvēka rīcība ne vienmēr ir loģiski pamatojama — pārlieku bieži to nosaka viņa apziņas iracionālā daļa. Līdz ar to cilvēks vienmēr spiests staigāt „maskā”, un šīs „maskas” ir vairāk vai mazāk svešas viņa cilvēciskajai būtībai. Tā ir savdabīga nejaušības un fatālisma kombinācijas, kas raksturīga Zariņa romāniem: Maksis, Kazimirs un Valdis visi tiek sodīti ar nāvi. Tikai nāves priekšā zūd visas „maskas”. Uz jautājumus, kas šajās nāvēs vainīgs, Zariņš atbild: „Tādos brīžos neviens nemeklēja vainīgos: vainīgs bija kaut kas augstāks par tiesu un bendēm, par mazo cilvēku kņadu.”

Ārējās saites 
 Kārlis Zariņš, "Dzīvība un trīs nāves" Zvaigzne ABC

Romāni latviešu valodā
Latvijā izdotās grāmatas
Kārļa Zariņa darbi
1921. gada romāni
Valters Models

Oto Morics Valters Models (; dzimis , miris ) bija Trešā reiha sauszemes kara spēku (Wermacht) ģenerālfeldmaršals.

Dzīvesgājums 

Dzimis 1891. gada 24. janvārī. Armijā kopš 1909. gada. Pirmā pasaules kara laikā karoja Rietumu frontē. 1917. gadā apbalvots ar I šķiras Dzelzs krustu. Karu pabeidzis kā kapteinis, pēc tam dienējis ģenerālštābā. No 1938. gadā — ģenerālmajors.

1940. gada novembrī pieņēma 3. tanku divizijas komandēšanu. No 1941. gada oktobra — 41. tanku korpusa komandieris. Laikā no 1942. gada janvāra līdz 1943. gada novembrim (ar dažiem īsiem pārtraukumiem) komandējis IX armiju Austrumu frontē. 1944. gada februārī un martā komandējis armijas grupu "Ziemeļi". 1944. gada jūnijā un augustā komandējis Armijas grupu "Centrs".

No 1944. gada augusta — Rietumu frontes virspavēlnieks. No 1944. gada septembra — armijas grupas "B" komandieris Francijā. 1945. gada aprīlī t.s. Rūras operācijas rezultātā šī armijas grupa tika sakauta un kapitulēja (gūstā padevās vairāk nekā 325 000 karavīru un 30 ģenerāļi). 21. aprīlī Valters Models mežā pie Dīsburgas nošāvās.

Bibliogrāfija 

 Энциклопедия Третьего рейха. Москва, 1996.

Ārējās saites 

Vērmahta virsnieki
Vācijas virsnieki
Pašnāvību veikušās militārpersonas
Saksijā-Anhaltē dzimušie
Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieri
Pīrss Bols

Pīrss Bols (; 1865. gada 23. oktobris — 1921. gada 25. decembris) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas matemātiķis, Rīgas Politehniskā institūta un Latvijas Universitātes profesors. Strādājis diferenciālvienādojumu, topoloģijas un kvaziperiodisko funkciju laukā. Veicis vairākus oriģinālus atklājumus, kas tomēr lielā mērā palikuši mazpazīstami.

Biogrāfija 
Dzimis tirgotāja ģimenē Valkā. Mācījās Vīlandes ģimnāzijā. No 1884. līdz 1887. gadam studēja Tērbatas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, saņēma zelta medaļu par darbu "Invariantu teorija lineārajos diferenciālvienādojumos". Maģistra grādu viņš aizstāvēja 1893. gadā par kvaziperiodiskajām funkcijām, kas bija pasaulē pirmais darbs šajā jomā. 1900. gadā Tērbatas Universitātē aizstāvēja doktora grādu par topoloģiskajām metodēm diferenciālvienādojumu sistēmās.

Jau no 1895. gada strādāja Rīgas Politehniskajā institūtā, 1900. gadā ievēlēts par profesoru. Kopā ar institūtu 1914. gadā evakuējās uz Maskavu. 1918. gadā atgriezās Rīgā, sāka vadīt katedru Latvijas Universitātē.

Pāragri miris no smadzeņu triekas 56 gadu vecumā.

Piemiņa 
Latvijas Zinātņu akadēmijas Senāts  dibināja "LZA Pīrsa Bola balvu matemātikā".

Rīgas variants 
Bols bija viens no vadošajiem Rīgas šahistiem un Rīgas varianta (Spāņu atklātne) idejas autors.

Galvenie darbi 
 1893: Über die Darstellung von Functionen einer Variabeln durch trigonometrische Reichen mit mehreren eines Variabeln proportionalen Argumenten (maģistra darbs Tērbatas Universitātē),
 1904: Über die Bewegung eines mechanischen Systems in die Nähe einer Gleichgewichtslage (J. reine, angew. Math. 127 (1904), 179-276)
 1906: Über ein Dreikörperproblem (Z. Math. Phys. 54 (1906), 381-418)

Ārējās saites 

 Pīrsa Bola biogrāfija
 Aleksandrs Šostaks par Pīrsu Bolu
 Pīrsu Bolu pieminot "Zvaigžņotā Debess"

Latvijas matemātiķi
Tartu Universitātes absolventi
Latvijas Universitātes darbinieki
Rīgas Politehniskā institūta darbinieki
Valkā dzimušie
Vācbaltieši
Glock 17

Glock 17 pistole pieder pie austriešu firmas GLOCK Ges.m.b.H. GLOCK sērijas pistolēm. Glock 17 bija pirmā šīs firmas pistole, kura 80. gadu sākumā ar militāro apzīmējumu P80 tika radīta Austrijas armijas vajadzībām. 
Šobrīd eksistē vairāk kā 20 GLOCK pistoļu modeļu un modifikāciju, kuras savā starpā atšķiras ar to izmēriem, kalibru un patronu skaitu magazīnā, kā arī ar atsevišķās "C" modifikācijās iestrādātiem kompensatoriem un stobra garumu "L" modifikācijās. ("L" modifikācijas gan vairs ražotas netiek.)
Glock 17 ir pusautomātiska pistole - tas nozīmē, ka pēc tās pielādēšanas, katra nākamā šāviena izdarīšanai ir no jauna jānospiež mēlīti. 
Glock 17 ir 9 mm kalibra stobrs. Šaujot izmanto standarta 9x19 mm "Parabellum" munīciju. Glock 17 standarta aptveres ietilpība ir 17 patronas, taču var bez problēmām izmantot arī citu GLOCK sērijas modifikāciju aptveres ar lielāku ietilpību, piemēram, Glock 18.
Savu popularitāti pasaulē Glock 17 ir ieguvusi ar savu robustumu, vienkārši veicamo nepilno izjaukšanu, kā arī ne mazāk svarīgs faktors daudzām valstīm (domājams arī Latvijai) ir bijusi ražotāja noteiktā cenu politika, salīdzinājumā ar citiem šīs firmas konkurentiem augstas kvalitātes pistoļu segmentā - Walther, Heckler&Koch un pašu dārgāko pistoļu ražotāju SIG Sauer.

Ārējās saites 
 Firmas GLOCK mājaslapa
 Firmas Walther mājaslapa 
 Firmas Heckler&Koch mājaslapa
 Firmas SIG Sauer mājaslapa

Pistoles
9 mm šaujamieroči
Austrijas šaujamieroči
SGR 1806-20

SGR 1806-20 ir magnetārs, neitronu zvaigzne ar spēcīgu magnētisko lauku. Tā atrodas 14,5 kiloparseku jeb 50 000 gaismas gadu attālumā no Zemes Strēlnieka zvaigznāja virzienā.

Eksplozija 
2004.gada 27.decembrī tika reģistrēts līdz šim spēcīgākais gamma un rentgenstaru uzliesmojums mūsu Galaktikā, kurš nāca no SGR 1806-20. Šis magnetārs tikai 0,2 sekundēs kopš uzliesmojuma sākuma atbrīvoja tik lielu enerģiju, cik Saule izstaro 250 000 gados. Enerģija, kas nonāca līdz Zemei, divkārt pārsniedza pilnmēness gaismas enerģiju. Šādu starojumu Zemei var dot vēl tikai Saule.

Atsauces

Ārējās saites 
  Cosmic Explosion Among the Brightest in Recorded History (www.nasa.gov)
 (video) Animācija, kurā parādīta SGR 1806-20 uzliesmojums (skaņas nav)

Zvaigznes
Tirāns

Mūsdienu valodā tirāns ir vienpersonisks valdnieks, kam ir absolūta vara valstī vai kādā organizācijā. Šāda valdnieka vadītu iekārtu sauc par tirāniju. Terminam ir negatīva pieskaņa, un tas tiek saistīts ar bargu un cietsirdīgu valdītāju, kurš rīkojas savās vai pavisam nelielas iedzīvotāju daļas interesēs. Vārds ir cēlies no grieķu valodas vārda τύραννος (tyrannos), kas nozīmē "neleģitīms valdnieks".

Vēsturiskās nozīmes

Aisimneti 
Aisimneti, tulk. - tie, kas atceras (likumus), Senajā Grieķijā tika ievēlēti uz mūžu vai uz noteiktu laika periodu, kad iestājās konflikta situācijas. Viņiem bija īslaicīgas valdnieka pilnvaras. 
Aisimneti sarakstīja:
1. likumdošanu;
2. īpašuma attiecības;
3. cilvēku attiecību regulēšanu (aizliedza atriebības).

Grieķu tirānija 
Antīkās Grieķijas tirānu ziedu laiki bija 6. gs. pr. Kr., kad Kleistēnijs (Cleisthenes) valdīja Sikjonā, Peloponēsā, bet Polikrāts valdīja Samosā. Šajā laikā notika ļoti daudz konfliktu un valdību maiņu. Šis laiks sakrīt arī ar persiešu intereses parādīšanos par grieķu zemēm. Nereti tirāni centās persiešus iegūt par sabiedrotajiem, lai spētu noturēties pie varas. Tirānija šajā laikā ne vienmēr tika uzskatīta par negatīvu parādību, jo krīzes brīžos tirāni spēja centralizēt valsti, kā arī reformēt ekonomiku.

Populārisms 
Grieķu tirānija daudzos gadījumos izauga no cīņas starp tautu un aristokrātiem vai priesteriem-karaļiem, kuru pretenzijas pēc varas bija balstītas uz tradīcijām un varas pēctecību. Varas gāšanas gadījumos tautas ieceltie tirāni nereti, vismaz viņu valdīšanas pirmajā pusē, bija populāri. Piemēram, tirānu Peisistrātu tautā ilgi atcerājās par gadījumu, kad viņš atbrīvoja kādu zemnieku no nodokļiem sakarā ar viņa zemes gabala neauglību. Īpatnēja bija arī viņa nākšana pie varas Atēnās, jo tā notika ar tautas (nabadzīgāko kalnu iedzīvotāju) atbalstu, kas viņam piešķīra miesassardzi pēc inscenēta uzbrukuma.

Sicīlijas tirāni 
Tirāni Sicīlijā uzradās līdzīgu iemeslu dēļ, bet kartāgiešu uzbrukums ieildzināja tirāniju, atvieglojot militāro līderu nokļūšanu pie varas. Tirāni kā Gelo, Hiero I, Hiero II, Dionīsijs Vecākais, Dionīsijs Jaunākais uzturēja plašu galmu un kļuva par kultūras patroniem.

Romiešu tirāni 
Romiešu vēsturnieki kā Svetonijs, Tacits, Plūtarhs un Jozefs Flāvijs runāja par tirāniju kā pretstatu demokrātijai. Tirānija tika saistīta ar imperiālo valdību un valdniekiem, kas uzurpēja pārāk daudz varas, vājinot Romas senātu. Pretstatā tirāniem brīvību aizstāvošie valdnieki, kas bija par republiku un senātu. 

Senā Grieķija
Valdība
Lī

Lī () ir angļu izcelsmes uzvārds.

Uzvārdi 
 Anderss Lī (Anders Lee) — amerikāņu hokejists (dzimis 1990);
 Brūss Lī (Bruce Lee) — ķīniešu izcelsmes ASV aktieris, cīņas meistars (1940—1973);
 Deivids Lī (David Lee) — amerikāņu basketbolists (dzimis 1983);
 Džendao Li (Tsung-Dao Lee, 李政道) — Ķīnas un ASV fiziķis (dzimis 1926);
 Dženeta Lī (Janet Leigh) — amerikāņu aktrise, dziedātāja, dejotāja un rakstniece (1927—2004);
 Džeimija Lī Kērtisa (Jamie Lee Curtis) — amerikāņu aktrise (dzimusi 1958. gadā)
 Džets Lī (Jet Li) — ķīniešu cīņas meistars, aktieris (dzimis 1963);
 Greiems Lī (Graham Lee) — angļu šahists (dzimis 1953);
 Harijs Lī (Harry Lee) — amerikāņu vieglatlēts (1877—1937);
 Hārpera Lī (Harper Lee) — amerikāņu rakstniece (dzimis 1923);
 Kristofers Lī (Christopher Lee) — angļu aktieris un dziedātājs (1922—2015);
 Maiks Lī (Mike Leigh) — angļu kino un teātra režisors (1943);
 Spaiks Lī (Spike Lee) — amerikāņu kinorežisors un producents (dzimis 1957);
 Stens Lī (Stan Lee) — amerikāņu komiksu rakstnieks (dzimis 1922);
 Tims Bērnerss-Lī (Tim Berners-Lee) — globālā tīmekļa izgudrotājs (dzimis 1955);
 Trigve Lī (Trygve Lie) — Norvēģijas politiķis, pirmais ANO ģenerālsekretārs;
 Vivjena Lī (Vivien Leigh) — angļu aktrise (1913—1967).

Citi 
 Lee (džinsi) — uzņēmums, kas pasaules slavu ir ieguvis, izgatavojot džinsus.

Skatīt arī 
 LI
 Li (uzvārds)

Uzvārdi
Linards Tauns

Linards Tauns (īstajā vārdā Arnolds Mikus Bērzs-Bērziņš, dzimis , miris ) bija trimdas latviešu dzejnieks.

Biogrāfija 
Bērnību un jaunību Linards Tauns pavadīja Rīgas nomalē Anniņmuižā. 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā kopā ar brāli Tālivaldi devās bēgļu gaitās uz Vāciju, strādāja pie zemniekiem un dažādus gadījuma darbus netālu no Frankfurtes pie Mainas, tad Silēzijā, Gerlicas pilsētā, Memingenē. 
1946. gadā sāka publicēties trimdas latviešu presē. 1950. gadā pārcēlās uz Ņujorku, strādāja par burtlici tipogrāfijā un redaktoru “Latvju Žurnāla” redakcijā. 
1950. gadu vidū Linards Tauns kopā ar Gunaru Saliņu kļuva par vadošo personību latviešu dzejnieku un mākslinieku grupā “Elles ķēķis”.

Dzīves laikā publicēts tikai viens Tauna dzejoļu krājums - "Mūžīgais mākonis" (1958). Pēc viņa nāves Gunars Saliņš sakārtoja un izdeva pārējos Tauna dzejoļus krājumā "Laulības ar pilsētu" (1964).

Savu pseidonīmu Tauns esot izvēlējies pēc ezera Piebalgā, Vidzemes augstienē (sk. Tauns), kas pēc teikām reiz lidojis gaisos kopā ar citiem ezeriem.

Vairāki komponisti sacerējuši dziesmas ar L. Tauna dzeju. Grupas "Pērkons" repertuārā 1991. gadā bija Jura Kulakova dziesma "Krāsaini tērpi, puķes un lūpas" un Jura Sējāna dziesma "Un aizlido tērpa putni". Aivara Hermaņa dziesmas Ievas Akurateres izpildījumā apkopotas albumā "Plīvošana ar pilsētu" (1997). Laila Saliņa sarakstījusi dziesmas ar L. Tauna vārdiem izrādei "Elles ķēķis. Ņujorka-Latvija" (2018).

2022. gada maijā un jūnijā notiek Tauna simtgadei veltītais "Punctum" festivāls.

Bibliogrāfija 
 Mūžīgais mākonis. Vesterosa (Zviedrijā): Ziemeļblāzma, 1958.
 Laulības ar pilsētu. Sast. Gunars Saliņš. Šipenvile (ASV): Upeskalns, 1964.
 Iesim pie manas mīļās ["Mūžīgais mākonis" un "Laulības ar pilsētu"]. Sast. G. Saliņš. Bruklina (ASV): Grāmatu draugs, 1972.
 Plīvošana ar pilsētu [izlase]. Sast. Ojārs Vācietis. Rīga: Liesma, 1988.
 Dzeja [kopotā dzeja]. Sast. Kārlis Vērdiņš. Rīga: Mansards, 2011.

Atsauces

Ārējās saites 
 Žurnāla Jaunā Gaita 1959. gada marta, aprīļa izdevums, publicēti Linarda Tauna dzejoļi, raksti par Taunu
 Nature in contemporary Latvian poetry: A changing vision, raksts angļu valodā par Tauna dzeju žurnālā Lithuanian Quarterly Journal of Arts and Sciences, publicēts 1971

1922. gadā dzimušie
1963. gadā mirušie
Trimdas latviešu rakstnieki
Latviešu rakstnieki
Latvijas dzejnieki
Latviešu valodā rakstošie
Rīgā dzimušie
Džeimss Votsons

Džeimss Djūijs Votsons (, dzimis ) ir amerikāņu molekulārbiologs, kurš kopā ar Frānsisu Kriku un Morisu Vilkinsu atklāja DNS struktūru, par ko 1962. gadā saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā.

Dzimis Čikāgā uzņēmēja ģimenē. 15 gadu vecumā iestājās Čikāgas Universitātē, lai studētu zooloģiju, un 1947. gadā ieguva bakalura grādu. 1950. gadā ieguva doktora grādu Indianas Universitātē. Šajā laikā Votsons iekļāvās t. s. "fāgu grupā", kurā darbojās daudzi tā laika vadošie amerikāņu biologi.

1950. gadā Votsons devās uz Kopenhāgenu, bet 1951. gada oktobrī — uz Kembridžas Universitātes Kavendiša laboratoriju, kur gada beigās, izmantojot Rozalindas Franklinas iegūtos rezultātus (par ko vēlāk raisījās diskusijas), kopā ar Frānsisu Kriku, kā arī Morisu Vilkinsu atklāja DNS struktūru. 1953. gada 25. aprīlī Votsons un Kriks publicēja pētījumu rezultātus žurnālā Nature, bet 1962. gadā par šo atklājumu viņi, kā arī Vilkinss saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā. Diemžēl Rozalinda Franklina tobrīd jau bija mirusi.

1968. gadā Votsons kļuva par Koldspringshārboras laboratorijas vadītāju. Tajā pašā gadā viņš publicēja autobiogrāfisku grāmatu The Double Helix, kurā aprakstīja DNS struktūras atklāšanas vēsturi. Grāmata izsauca neviennozīmīgu reakciju, jo tajā negatīvā gaismā bija attēloti Votsona kolēģi, arī mirusī Rozalinda Franklina, tāpēc pēc Krika un Vilkinsa protestiem grāmatu atteicās izdot Hārvarda Universitātes izdevniecība.

1989. gadā Votsons kļuva par ASV Nacionālā veselības institūta (NIH) Cilvēka genoma projekta vadītāju, tomēr 1992. gadā aizgāja no projekta, jo iebilda pret genoma daļu patentēšanas ideju.

Vienmēr izcēlies ar diezgan sarežģītu un konfliktējošu raksturu, Votsons pēdējos gados nācis klajā ar paziņojumiem, kuri izsaukuši protestus, piemēram, par prāta spēju atkarību no cilvēka rases.

Ārējās saites 

Nobela prēmijas laureāti fizioloģijā vai medicīnā
Amerikāņu biologi
Bīlenšteins

Bīlenšteins var būt:
 Ansis Bīlenšteins (1863―1919) ― vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs un latviešu mitoloģijas pētnieks;
 Augusts Bīlenšteins (August Bielenstein; 1826―1907) ― vācbaltiešu cilmes luterāņu mācītājs un valodnieks;
 Bernhards Bīlenšteins (Bernhard Bielenstei; 1877—1959) ― vācbaltiešu arhitekts/

Uzvārdi
Daugavpils sinagoga

Daugavpils sinagoga ir ebreju sinagoga Daugavpilī.

Tagadējā Daugavpils sinagoga - Kadiša lūgšanu nams, celta 1850. gadā. Tā telpiski aizpilda kvartāla stūra apbūvi pilsētas centrā, bet tās fasādes ir vērstas pret Lāčplēša un Cietokšņa ielu. Celtnes iekārta atjaunota pēc Otrā pasaules kara. 2005. gadā veikta celtnes renovācija, tai līdzekļus piešķīra arī mākslinieka Marka Rotko bērni, kas dzīvo ASV un uztur saikni ar tēva dzimto pilsētu. Sinagogas atklāšanā pēc renovācijas piedalījās Valsts eksprezidente Vaira Vīķe-Freiberga.

Sinagogas otrajā stāvā ierīkots muzejs "Ebreji Daugavpilī un Latgalē". Muzeja ekspozīcija stāsta par ebreju dzīvi un sadzīves tradīcijām Latgalē un Daugavpilī kopš 1935. gada. Ekspozīcija attēlo ebreju skaita izmaiņas, radu rakstus fotogrāfijās, sadzīves un kulta priekšmetus, kā arī dažādus izdevumus: žurnālus, kalendārus un grāmatas par ebreju dzīvi Daugavpilī un Latgalē.

Vietējā gida - novadpētnieka Josifa Ročko pavadībā ikvienam Daugavpils pilsētas viesim un interesentam ir iespēja iepazīties ar sinagogu un ekspozīciju, uzzinot interesantus un aizkustinošus vietējo ebreju ģimeņu stāstus, ebreju dzīves vēsturiskos aspektus, lūgšanu tradīcijas, altāra nozīmi sinagogā u.c.

Galerija

Ārējās saites 
 Daugavpils ebreju kopienas timekļa lapa

Daugavpils
Sinagogas Latvijā
Diplomātija

Diplomātija ir sarunu māksla paplašinātā nozīmē saprotama un cieši saistīta ar ārpolitiku.

Senā Grieķija

Grieķu devums diplomātijai 
Jēdziens diploma — grieķu vārds — ārzemju pase, atvasināts vārds diplomāti — cilvēks, kam ir šī pase.

490-479 g. p.m.ē. Grieķu lielākais devums, 5 kaujās padzina persiešus no Eiropas. Šī grieķu uzvara radīja pamatu Eiropā tādu, kāds tas ir šodien.

Grieķu diplomātijas principi 
Nav labi lauzt līgumus(uzticība), nav labi sabiedroto pamest nelaimē, diplomātiskā imunitāte(nav labi nogalināt sūtni), grieķi akceptēja zināmus, noteiktus kara vešanas principus, karš ir jāpasludina (kļuva par tradīciju).

Grieķu diplomātiskās vājības 
Demokrātija noliedza slepeno diplomātiju, ļoti lēns mehānisms reaģēt uz draudiem toties demokrātija ir izturīgāka, skopa demokrātija.

Grieķu diplomāti 
Grieķi neradīja profesionālu diplomātu dienestu, ziņnesim bija jābūt skaļai balsij, ziņnesim bija jābūt labai atmiņai, orators tuvinājās diplomātam - ziņnesis, kuru sūta nest ziņu ir spējīgs vest sarunas( nevarēja būt jaunāks par 50g. ), sabiedrībā cienījams. Lielākā nelaime - kukuļņemšana. Dāvanām jābūt reģistrētām. Grieķija neradīja patstāvīgas vēstniecības, sūtīja cilvēkus turp - atpakaļ.
Patstāvīga vēstniecība parādījās ap 460 g.p.m.ē. Vēsturiski pirmais diplomāta veids - heralds - cilvēks, kurš atnes ziņu.

Senā Roma

Valodas devums 
Roma pirmā radīja Eiropas mēroga izplatītu valodu - latīņu. 1. g. p.m.ē.

Diplomātijas principi 
Republikas laikā sāk parādīties pāris principi par diplomātiju un tās formulēšanu: jebkurš līdzeklis ir labs, ja tas ir labs Romai, centās dominēt visās sabiedrībās (Romas virsvadība), 170.g.p.m.ē. taisnība ir spēkā, spēks ir taisnība, rada jēdzienu taisnīgs karš. 
Roma impērijas laikā diplomātijai pievērš mazāku nozīmi. Romas impērija ļoti augstprātīga pret sūtņiem. Roma ņēma ķīlniekus, Jūlija Cēzara laikā ap 600 ķīlniekiem. Roma draud pretiniekiem, kā arī uzstāda ultimātu par līgumu noslēgšanu. Ultimāti mieram ar Romu bija nežēlīgi 
Romieši patstāvīgi iejaucās citu valstu iekšpolitikā un izmantoja katru iespēju, lai destabilizētu situāciju valstī un tronī iesēdināt kādu romiešiem labvēlīgu vīru.

Bizantijas diplomātija (395-1453) 

Bizantija-Romas impērijas A-daļa, atdalījās no Romas izveidojot savu valsti.

Kristietība kā diplomātija 
uzskatīja, ka izplatot kristietību tā popularizēs sevi. Pārliecināja Krieviju pieņemt kristietību 989.g. Bizantija novājinājās, radās spēcīgs konkurents Musulmanisms. Bizantija pievērsa lielvalstu uzmanību diplomātijai, jo tai nebija tik liels un spēcīgs karaspēks kā Romai. Lai izdzīvotu sēj intrigas pretinieku vidū, uzrīda Krieviju Bulgārijai. Radās jēdziens Bizantiskums-vārda laušana, neuzticība. 1453.g. Bizantija krīt zaudējot turkiem. No 1441-1683.g. turki uzbrūk Eiropai.

Bizantija izmācīja pirmos profesionālos diplomātus, izsniedza viņiem rakstiskas instrukcijas - kā būt laipniem un izklaidēties, cik vien lepni iespējams, pārdot Bizantiešu produkciju un stimulēt tirdzniecību. Bizantieši izmantoja diplomātus kā legālus spiegus un informācija, ko viņi savāca kompensēja viņiem reālo spēka trūkumu.

Ārējās saites