Paula Stradiņa klīniskā universitātes slimnīca

Paula Stradiņa klīniskā universitātes slimnīca (PSKUS), sarunvalodā saukta arī par "Stradiņiem", kopš 1999. gada ir universitātes slimnīca jeb V līmeņa slimnīca, kas atrodas Pilsoņu ielā 13 Āgenskalna apkaimē Rīgā. Slimnīca ir valsts kapitālsabiedrība, tās valsts kapitāla daļu turētāja ir Veselības ministrija.

Nosaukums 

Slimnīca nosaukumu mainījusi daudzas reizes: dibinot 1910. gadā — Rīgas pilsētas 2. slimnīca, pēc 1928. gada nosaukumu papildināja: Rīgas pilsētas 2. slimnīca, Latvijas Universitātes klīnikas.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. un 1941. gadā pilsētas slimnīcu pārveidoja par Valsts klīnisko slimnīcu, bet vācu okupācijas laikā līdz 1944. gadam tā atkal kļuva par Rīgas pilsētas 2. slimnīcu un Vērmahta kara slimnīcu,
1944. gada rudenī Latvijas PSR varas iestādes atjaunoja Valsts klīniskās slimnīcas nosaukumu, bet 1948. gadā pārdēvēja par Republikānisko klīnisko slimnīcu.
Pēc bijušā slimnīcas vadītāja Paula Stradiņa nāves 1958. gadā slimnīcu nosauca par P. Stradiņa Republikānisko (Republikas) klīnisko slimnīcu, bet pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas par 1993. gadā par Paula Stradiņa Valsts klīnisko slimnīcu.
No 1995. līdz 1998. gadam tā bija Latvijas Medicīnas akadēmijas Paula Stradiņa klīniskā slimnīca, kopš 1998. gada — Paula Stradiņa Klīniskā universitātes slimnīca.

Vēsture 

Jau 1902. gadā Rīgas pilsētas dome sāka apspriest projektu par Rīgas pilsētas 2. slimnīcas būvi Nometņu laukumā Āgenskalnā, tomēr līdzekļu trūkuma dēļ projekta realizācija ieilga līdz 1908. gadam. Pirmās slimnīcas ēkas pēc Rīgas pilsētas galvenā arhitekta Reinholda Šmēlinga projekta sāka celt 1908. gadā un slimnīcu ar ambulanci, terapeitisko un ķirurģisko paviljonu un trīs lipīgo slimību paviljoniem svinīgi atklāja 1910. gada 10. februārī. 1910. gada martā iestādīja liepu alejas, 1911. gadā atklāja slimnīcas direktora ēku, 1914. gadā pabeidza celt slimnīcas pārvaldes ēku, operāciju bloku, saimniecības ēku, savienojošo gaiteni, lipīgo slimību izolatoru, morgu ar patoloģisko un seroloģisko institūtu un kalpotāju dzīvojamo ēku. 1915. gadā beidza celt trīs izolētus lipīgo slimību paviljonus gar Liepājas ielu. Piefrontes kara hospitāļa vajadzībām izveidoja papildus koka barakas lipīgo slimību slimniekiem.
Celtniecības darbi turpinājās līdz pat 1915. gadam un kara dēļ tā arī netika pabeigti plānotajā apjomā.

Pirmā pasaules kara laikā frontes līnija divus gadus (no 1915. gada oktobra līdz 1917. gada septembrim) atradās tikai aptuveni 20 km attālumā no slimnīcas. 1915. gadā slimnīcu pārveidoja par Krievijas impērijas Sarkanā Krusta lazareti, tajā ārstēja arī Ķekavas kaujās un Ziemassvētku kaujās ievainotos strēlniekus. Infekcijas slimību ārstēšanai uzcēla četras atsevišķi stāvošas koka barakas. Pēc militārajām neveiksmēm 1917. gada sākumā lazareti ar visu aprīkojumu evakuēja uz Petrogradu. Kad pēc Rīgas operācijas 1917. gada septembrī Rīgu ieņēma Vācijas karaspēks, slimnīcā no jauna izveidoja militāro hospitāli, kuru slēdza pēc Brestļitovskas miera līguma 1918. gada pavasarī. Latvijas brīvības cīņu laikā LSPR valdība 1919. gada 24. janvārī slimnīcas darbību atjaunoja, bet Ulmaņa Pagaidu valdība sakarā ar ievērojamo Rīgas iedzīvotāju skaita samazināšanos un to, ka slimnīcas inventārs bija izvazāts, slimnīcas darbību pēc Bermontiādes beigām 1919. gada beigās apturēja.

Slimnīcas direktors Oskars Voits 1920. gadā sāka pārrunas ar Latvijas Universitātes Medicīnas fakultāti un Rīgas pilsētas valdi par Universitātes klīnikas izveidi slimnīcā. Līdzekļu trūkuma dēļ remontdarbi aizkavējās līdz pat 1927. gadam.
Tolaik slimnīcas teritorijā atradās no Krievijas atbraukušo bēgļu karantīnas punkts un bērnu patversme, vēlāk Iekšlietu ministrijas valsts emigrantu nams, Rīgas bērnunama nodaļa "Māte un bērns" un bērnu sile. Vairākās koka barakās darbojās Rīgas Skolotāju institūts (1922—1938), ko sakarā ar slimnīcas jaunbūvi 1938. gadā pārcēla uz Cēsīm.

1927. gadā slimnīcā izbūvēja auditorijas studentu lekcijām. Pēc rekonstrukcijas Rīgas pilsētas 2. slimnīca no 1928. gada darbojās kā Latvijas Universitātes klīniskā mācību slimnīca. Slimnīcas medicīnisko direktoru ievēlēja Medicīnas fakultātes padome, bet administratīvo direktoru iecēla Rīgas pilsētas valde. 1931. gadā par medicīnisko direktoru apstiprināja Paulu Stradiņu, kura vadībā līdz 1935. gadam izstrādāja četru jaunu sešu stāvu korpusu būvniecības projektu. 1939. gadā Skolotāju institūta atstātajās ēkās atklāja Rīgas 2. slimnīcas žēlsirdīgo māsu un pirmās šķiras mācītu sanitāru skolu.

1939. gadā pēc arhitekta Nikolaja Bodes projekta uzsāka dzemdību klīnikas korpusa būvi, kuru bija jāpabeidz līdz 1941. gadam, ķirurģijas klīnikas korpusu līdz 1943. gadam, infekcijas slimību klīnikas korpusu 1944. gadam, bet iekšķīgo slimību un bērnu klīnikas korpusu līdz 1948. gadam. Jau pēc Latvijas okupācijas 1941. gadā celtnieki paspēja uzbūvēt pirmo korpusu līdz jumtam, Otrā pasaules kara laikā slimnieku palātas bija iekārtotas ēkas pirmajos stāvos, bet 1944. gada oktobrī padomju aviācijas veiktās bombardēšanas laikā jaunā korpusa pagrabā slēpās slimnīcas darbinieki un pacienti.

1941. gadā vācu okupācijas iestādes slimnīcā izvietoja kara hospitāli, bet turpināja darboties arī dzemdību nodaļa, divas ķirurģiskās nodaļas un infekcijas slimību nodaļa koka barakās. 1944. gada beigās vairums slimnīcas ārstu devās bēgļu gaitās. Pēc kara beigām uz slimnīcas bāzes 1944. gadā izveidoja Medicīnas vēstures muzeju, bet 1946. gadā Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas zinātniskās pētniecības institūtu. Paula Stradiņa vadībā izstrādāja jaunu slimnīcas attīstības projektu, kurā bija paredzēts teritorijā starp Mārupes ielu, Liepājas ielu, dzelzceļu un Arsenālu izveidot medicīnas studiju kampusu ar 12 dažādiem korpusiem.

Līdzekļu trūkuma dēļ arī šo plānu nerealizēja. 1959. gadā Mārupes ielā 17 uzbūvēja studentu kopmītni. 1958. gadā slimnīcā sāka veidot specializētos centrus, kuros bija jāapvieno ārstniecības, izglītības un zinātniskais darbs. 1977. gadā uzcēla jaunu kardioloģijas korpusu, kura izveidoja Latvijas Kardioloģijas zinātniskās pētniecības institūtu.
1995. gadā slimnīcu nodeva Latvijas Medicīnas akadēmijas valdījumā un pārvaldē, bet 1999. gadā nodibināja bezpeļņas organizāciju valsts akciju sabiedrību "Paula Stradiņa Klīniskā universitātes slimnīca".

2013. gada augustā Stradiņu slimnīcas 32. korpusā (būvēts 1975. gadā) skābekļa sadales telpā notika ugunsgrēks 50 m2 platībā un sprāga 23 skābekļa baloni puspagrabā, kas atstāja bojājumus un traucējumus augšstāva neatliekamās medicīnas centra uzņemšanas nodaļas darbībā, no kurienes tika evakuēti 170 pacienti.

Jaunbūve 

2006. gadā notika starptautisks arhitektu plenērs par slimnīcas kompleksa attīstību, kurā uzvarēja somu arhitektu birojs JKMM Architects. Pēc žūrijas locekļa Jura Dambja vārdiem, tas "respektē slimnīcas būvju mērogu, raksturu un kultūrvēsturiskās vērtības, turpinot vēsturiski iedibināto plānojuma sistēmu".

Svinot Stradiņa slimnīcas 100. dzimšanas dienu, 2010. gada februārī svinīgi ielika pamatakmeni slimnīcas jaunajam korpusam, tomēr līdzekļu trūkuma dēļ jaunbūves apjomu pamatīgi samazināja. Jaunās būves gala skiču projektu 2011. gadā izstrādāja Latvijas arhitektu birojs "Nams" (pieaicinot Austrijas "Salve") sadarbībā ar Somijas ("JKMM") un Izraēlas ("Oliver") arhitektu birojiem.

A1 korpuss 
2013. gada februārī tika parakstīts līgums ar piegādātāju apvienību SIA "Skonto būve" un SIA "Re&Re" par Paula Stradiņa Klīniskās universitātes slimnīcas jaunās ēkas būvniecības uzsākšanu.
Jaunā A korpusa pirmās kārtas (A1) kopējā telpu platība ir 30 438 kvadrātmetri ar pagrabstāvu un vairākiem virszemes stāviem. Slimnīcas attīstības projekta finansēšanu veica no valsts galvotā aizdevuma 46,4 miljonu latu apmērā un Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) līdzekļiem 17 miljonu latu apmērā.
Sākotnēji jaunā korpusa būvniecību pilnsabiedrība "SBRE" bija iecerējusi pabeigt 2015. gada vasarā, tomēr nodošanas termiņus nācās pagarināt līdz 2017. gada 31. martam. Līdz 2016. gada beigām būvnieki saņēma saskaņojumu no atbildīgajām valsts un pašvaldības iestādēm, izņemot no Veselības inspekcijas, kas konstatēja vairākas neatbilstības tehniskā projekta tehnoloģijas daļas risinājumam. Kopš 2016. gada oktobra, kas bija termiņš A1 nodošanai ekspluatācijā, būvniekam SIA "SBRE" tika piemērota soda nauda vairāk nekā 3000 eiro dienā. Kopumā A1 būve izmaksāja 86 miljonus eiro.

Jaunā korpusa pirmā kārta (A1) tika svinīgi atklāta 2017. gada 1. jūnijā. Jaunajā ēkā atrodas slimnīcas poliklīnika, plānveida pacientu uzņemšana, diagnostiskā radioloģija, laboratorija, otorinolaringoloģijas un uroloģijas nodaļas, kā arī Internās Medicīnas klīnika (nefroloģijas, endokrinoloģijas un reimatoloģijas, gastroenteroloģijas un endoskopiju nodaļas, kā arī dienas stacionārs).

A2 korpuss 
2017. gada 28. augustā slimnīca parakstīja līgumu ar arhitektūras biroju "Sestais stils" par A korpusa otrās kārtas (A2) būvprojekta izstrādi. Plānots, ka jaunajā korpusā atradīsies Neatliekamās Medicīnas centrs (NMC) jeb uzņemšana, operāciju zāles, vispārīgās ķirurģijas un neiroķirurģijas profila nodaļas, neiroloģijas nodaļa ar insulta vienību, sejas un žokļu ķirurģijas nodaļa, kā arī intensīvā terapija un Sievietes un bērna klīnika kopā ar dzemdību bloku.

Projekta otrās kārtas plānotās izmaksas bija 91 miljons eiro, tostarp Eiropas Savienības fondu finansējums 64 miljoni eiro, Latvijas valsts finansējums 22 miljoni eiro un Stradiņa slimnīcas finansējums 4,5 miljoni eiro.
2018. gada nogalē otrās kārtas (A2) būvprojektu saskaņoja ar būvvaldi un to apstiprināja Eiropas Komisija.

Kad 2019. gada janvārī Paula Stradiņa klīniskā universitātes slimnīca un Centrālā finanšu un līgumu aģentūra (CFLA) parakstīja vienošanos par A2 korpusa būvniecības projekta īstenošanu, plānotās izmaksas bija pieaugušas par 30 miljoniem eiro.
Finanšu ministrijas (FM) Eiropas Savienības (ES) fondu uzraudzības departaments līdz izmaksu precizēšanai apturēja A2 būvniecībai paredzētos maksājumus.
Veselības ministrija norādīja, ka sākotnēji bija paredzēts, ka būvniecības izmaksas būs lielākas, tomēr no plānotajiem 150 miljoniem eiro tika nolemts slimnīcai atvēlēt tikai 91 miljonu eiro.
Sākotnēji bija plānots, ka A2 ēku būvi sāks 2019. gada aprīlī un pabeigs līdz 2022. gada maijam, vēlāk būvdarbu sākumu atvirzīja līdz 2020. gada sākumam.

2019. gada septembrī Veselības ministrija informēja, ka slimnīcas jaunā korpusa projektam 2021. gadā papildus nepieciešami 10,8 miljoni eiro, 2022. gadā — 15,9, bet 2023. gadā — 2,5 miljoni eiro.
Tos plānots piesaistīt pēc Eiropas Savienības fondu atlikumu un snieguma rezerves pārdales.

2020. gada septembrī konkursa uzvarētāja SIA "Velve" sāka A2 korpusa būvi par 88 miljoniem eiro, bet kopā ar jauno iekārtu iepirkšanu kopējās projekta izmaksas būs vairāk kā 140 miljoni eiro, lielāko daļu finansējuma segs Eiropas Savienības struktūrfondi. Korpusa būvniecību sākotnēji bija plānots pabeigt 2023. gada aprīlī.
2022. gada 9. jūnijā A2 korpusam svinēja spāru svētkus, bija pabeigta ēkas karkasa nesošo būvkonstrukciju izbūve.
2022. gada augustā PSKUS parakstīja papildvienošanos par būvdarbu termiņa pagarināšanu no 30 uz 32 mēnešiem saistībā ar jumta būvizstrādājumu piegāžu traucējumiem Krievijas iebrukuma Ukrainā dēļ.

B korpuss 
2018. gada maijā PSKUS informēja, ka pēc A2 korpusa celtniecības beigām paredzēts nojaukt nolietoto 32. korpusu (nojaukšanas izmaksas 1,2 miljoni eiro) un tajā esošās nodaļas pārcelt uz jauno B korpusu, kurā atradīsies Latvijas Kardioloģijas centrs, Asinsvadu ķirurģijas centrs, kā arī sirds un asinsvadu operāciju bloks, rehabilitācija un fizikālā medicīna, diferenciālās diagnostikas nodaļa un citas. Iecerēts, ka B korpusā būs 315 gultas vietas, bet tā kopējā platība 39 830 kvadrātmetri.

2021. gada 7. septembrī Ministru kabinets atbalstīja Stradiņa slimnīcas B korpusa būvniecību. Būves kopējo budžetu plānoja 151 miljona eiro apmērā, piesaistot finanšu līdzekļus no Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda 2021.–2027. gada plānošanas perioda. 

B korpusa attīstība līdz 2029. gadam noslēgs slimnīcas infrastruktūras atjaunošanas ciklu.

15. korpusa moduļu būves 
Sākot ar 2021. gadu, slimnīcas teritorijas 15. korpusa 1. stāva līmenī tika uzstādītas 72 moduļu būves, kuras paredzētas infekciozo pacietu izolācijai un Neatliekamā medicīnas centra vajadzībām, lai papildinātu gultas vietas par 40 un izveidotu 3 jaunas operāciju zāles un pēcoperāciju palātas. Tās iedalītas divos blokos - NMC daļā, kas aizņem 1167 m2 un operāciju daļā, kas aizņem 644 m2. Projekts finansēts no valsts budžeta līdzekļiem par 7,087 milj. EUR un moduļu uzstādīšanu veica SIA "Inos".

Pēc jaunā B korpusa izbūves 2030. gadā moduļu būvi plānots nojaukt.

Nodaļas

Slimnīcas teritorijas nodaļas

A kvartāls 

 Daudzprofilu dienas stacionārs (60.nodaļa) 
 Diagnostiskās radioloģijas institūts
 Endokrinoloģijas un reimatoloģijas nodaļa (9.nodaļa)
 Gastroenteroloģijas nodaļa (10.nodaļa)
 Nefroloģijas nodaļa (8.nodaļa)
 Otorinolaringoloģijas nodaļa (15.nodaļa)
 Pacientu plānveida uzņemšana
 Peritoneālās dialīzes nodala
 Poliklīnika
 Sievietes un bērna veselības klīnikas ambulatorā dala
 Uroloģijas nodaļa (4.nodaļa)

B kvartāls 

 Aritmoloģijas dienas stacionārs (58.nodaļa)
 Aritmoloģijas nodaļa (11.nodaļa)
 Aroda un radiācijas medicīnas centrs
 Asinsvadu ķirurģijas centra dienas stacionārs (54.nodaļa)
 Asinsvadu ķirurģijas nodaļa (24.nodaļa)
 Diagnostiskās radioloģijas institūts (15.korpuss) 
 Fizikālās medicīnas un rehabilitācijas dienas stacionārs (47.nodaļa)
 Ginekoloģijas nodaļa (25.nodaļa)
 Grūtniecības patoloģijas un dzemdību nodaļa (17.nodaļa)
 Intensīvās terapijas un reanimācijas nodaļa (40.nodaļa) 
 Invazīvās aritmoloģijas bloks
 Invazīvās kardioloģijas dienas stacionārs (33.nodaļa) 
 Invazīvās kardioloģijas laboratorija
 Jaundzimušo intensīvās terapijas un aprūpes nodaļa (92.nodaļa)
 Kardioloģijas centra ambulatoriskā un diagnostiskā nodaļa 
 Kardioloģijas dienas stacionārs (43.nodaļa)
 Kardioloģijas nodaļa (27.nodaļa)
 Multiplās sklerozes centrs
 Neatliekamās kardioloģijas nodaļa (32.nodaļa)
 Neatliekamās medicīnas centrs (NMC)
 Neiroloģijas nodaļa (20.nodaļa)
 Patoloģijas institūts
 Plaušu slimību dienas stacionārs (13.nodaļa)
 Plaušu slimību nodaļa (14.nodaļa)
 Poliklīnika
 Reto slimību kabinets
 Scintigrāfija
 Sirds ķirurģijas anestezioloģijas un intensīvās terapijas nodaļa (39.nodaļa)
 Sirds ķirurģijas dienas stacionārs (51.nodaļa)
 Sirds ķirurģijas nodaļa (91.nodaļa)
 Šūnu transplantācijas nodaļa

C kvartāls 

 Acu slimību dienas stacionārs (34.nodaļa)
 Acu slimību nodaļa (1.nodaļa)
 Ambulatorās ķirurģijas dienas stacionārs (46.nodaļa)
 Diferenciālās diagnostikas nodaļa (41.nodaļa)
 Garīgās aprūpes un sociālā darba dienests
 Hemodialīzes nodaļa (31.nodaļa)
 Īslaicīgās ķirurģijas nodaļa (56.nodaļa)
 Klīnisko pētījumu ambulatorā nodaļa
 Krūts slimību centrs
 Ķirurģijas nodaļa (5.nodaļa)
 Ķirurģijas nodaļa (57.nodaļa)
 Lāzeroftalmoloģijas nodaļa
 Mutes, sejas un žokļu ķirurģijas centra Ambulatorā daļa
 Mutes, sejas un žokļu ķirurģijas dienas stacionārs (50.nodaļa)
 Mutes, sejas un žokļu ķirurģijas nodaļa (45.nodaļa)
 Paliatīvās aprūpes nodaļa (59.nodaļa)
 Pārmantotā vēža konsultatīvais kabinets
 Redzes kontaktkorekcijas laboratorija
 Zinātniskais institūts

D kvartāls 

 Iepirkumu daļa
 Informācijas centrs
 Komunikācijas daļa
 Onkoloģijas dienas stacionārs (12.nodaļa)
 Onkoloģijas klīnikas ambulatorā daļa
 Onkoloģijas nodaļa (18.nodaļa)
 Personāla vadības dala
 Staru terapijas kabinets
 Valde

Organizācija

Padome 
VSIA "Paula Stradiņa Klīniskā universitātes slimnīca" padome sastāv no 3 locekļiem, kuri tika izvēlēti Veselības ministrijas organizētā atlases konkursa kārtībā.
 Padomes priekšsēdētājs Reinis Ceplis
 Padomes locekļi
 Juris Lapše
 Renaldas Jurkevičius

Valde 
 valdes priekšsēdētājs Rinalds Muciņš, 
 valdes locekļi 
 Ilze Kreicberga, 
 Jānis Naglis, 
 Agra Ločmele.

Galerija

Senā slimnīcas daļa 
Attēli no 2015. gada.

Atsauces

Ārējās saites 
 Paula Stradiņa klīniskās universitātes slimnīcas mājas lapa 

Slimnīcas Rīgā
V līmeņa slimnīcas Latvijā