joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jakobs Fugers

Jakobs Fugers (, dzimis , miris ) bija Augsburgā dzimis baņķieris, tirgotājs un uzņēmējs, viens no sava laika bagātākajiem cilvēkiem, kurš darbojās daudzās Eiropas valstīs.

No 14 gadiem strādāja Venēcijā, kur apguva grāmatvedību. Pamazām faktiski pārņemdams savas ģimenes biznesa vadību, Jakobs Fugers izveidoja milzīgu uzņēmēdarbības impēriju. Ģimenes biznesa pamati tika likti audumu tirdzniecībā. Vēlāk, sadarbojoties ar Habsburgiem un Romas kūriju, Fugers pievērsās finanšu operācijām. Tajā pašā laikā Fugers attīstīja kalnrūpniecību Tirolē, 1493. gadā pievērsdamies sudraba un vara ieguvei Bohēmijā (mūsdienu Čehijā) un Augšungārijā (mūsdienu Slovākijā). 1525. gadā Fugeram arī piederēja dzīvsudraba un cinobra ieguves tiesības Almadenā Spānijā. Fugeram kādu laiku gandrīz piederēja vara tirgus monopols Eiropā. Tirdzniecību Fugers veica caur Antverpenes un Lisabonas ostām. 

Dzimtajā Augsburgā Fugers uzcēla Fugereju - rajonu pilsētas nabadzīgajiem iedzīvotājiem, kas uzskatāms par vienu no pirmajiem sociālo mājokļu projektiem pasaulē. Pēc Jakoba Fugera nāves ģimenes biznesa vadību pārņēma Antons Fugers. 1967. gadā Fugera krūšu tēls tika novietots Valhallas slavas zālē pie Rēgensburgas.

Ārējās saites 

1459. gadā dzimušie
1525. gadā mirušie
Vācijas vēsture
Bavārijā dzimušie
Roņsalas iela

Roņsalas iela ir neliela iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Ķīpsalā. Tā sākas krustojumā ar Matrožu ielu, virzās Ķīpsalas rietumu virzienā, iela beidzas kā strupceļš blakus ēkai ar numuru Roņsalas iela 1, braucot tālāk pa zemes ceļu ir iespējams nokļūt līdz Ģipša un Enkura ielai. Kopējais ielas garums - 110 metri, visā garumā tā ir ļoti šaura un klāta ar grants segumu. Eksistē tikai divas adreses - Roņsalas iela 1 un Roņsalas iela 1a. Iela nosaukta Roņu salas — Rīgas līcī esošas Igaunijai piederošas salas — vārdā.

Ielas raksturojums 
Roņsalas iela ir 110 metrus gara ieliņa Ķīpsalas apkaimes ziemeļu daļā. Tā sākas krustojumā ar Matrožu ielu un virzās rietumu virzienā kā šaurs grantēts ceļš, kas pieved klāt pie vairākām privātmājām. Roņsalas iela beidzas kā strupceļš blakus ēkai pēc adreses Roņsalas iela 1, taču braucot tālāk pa zemes ceļu ir iespējams nokļūt līdz Ģipša un Enkura ielai.

Vēsture 
1902. gadā šķērsielai bez nosaukuma, kas no Matrožu ielas ved Zunda virzienā, piešķīra nosaukumu Rūniešu iela (Runöer Strasse; nosaukums atvasināts no Roņu salas senā nosaukuma zviedru valodā Runö), 1923. gadā pārdēvēta par Roņsalas ielu. Vācu okupācijas laikā nosaukums Runöer Strasse (Roņusalas iela).

20. gadsimta 20. un 30. gados vienīgais apbūvētais gruntsgabals šajā ielā (nr. 1) piederēja kuģu būves darbnīcas īpašniekam Jānim Krumoldam /Krumuldam/. 30. gadu beigās šajā gruntsgabalā darbojās T. Šulta ūdens transporta uzņēmums, kas piedāvāja kravas transporta pakalpojumus ar velkoņiem un liellaivām.

Ielu savienojumi 
Roņsalas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Matrožu iela (T veida krustojums)
 pa zemes ceļu ir iespējams nokļūt Ģipša un Enkura ielā

Skatīt arī 
 Ķīpsala

Ielas Ķīpsalā
Kurzemes rajons
Vasīlijs Kļimenko

Vasīlijs Kļimenko (, dzimis , miris ) bija ukraiņu izcelsmes internists un infekcionists, Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesors.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1868. gada 13. aprīlī Odesā kara inženiera Nikolaja Kļimenko ģimenē. Studēja Pēterburgas kara medicīnas akadēmijā (līdz 1893. gadam). Strādāja par kara ārstu (1893—1900), 1895. gadā aizstāvēja Dr. med. grādu. Papildinājās Cīrihes Pedagoģiskajā institūtā (1901—1903) un Bernes bakterioloģiskajā institūtā (1904).                 
Sākoties krievu—japāņu karam, V. Kļimenko 1904. gadā atgriezās Krievijas impērijā, vadīja Čitas Sarkanā Krusta lazareti. Pēc kara beigām bija Pēterburgas eksperimentālās medicīnas institūta asistents (1905—1913), vēlāk nodaļas vadītājs (1913—1918). Līdztekus privātdocents Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijā (1908) un Nikolaja bērnu slimnīcas nodaļas vadītājs (1909—1915).                 
Krievijas pilsoņu kara laikā medicīniskās bakterioloģijas profesors Samaras Universitātē (1919).               

1920. gadā V. Kļimenko emigrēja uz Latviju, 1921. gada 15. augustā tika ievēlēts par LU iekšķīgo un lipīgo slimību profesoru un Latvijas Universitātes medicīnas fakultātes Iekšķīgo slimību diagnostikas un propedeitikas katedras vadītāju. Pensionējās 1938. gadā.               

Miris 1941. gada 19. oktobrī, apglabāts Pokrova kapos.

Atsauces 

Latvijas mediķi
Latvijas Universitātes darbinieki
Pokrova kapos apbedītie
Odesā dzimušie
Tīklu iela

Tīklu iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Tīklu iela — iela Jūrmalā.
 Tīklu iela — iela Liepājā.
 Tīklu iela — iela Rīgā.

 iela novadu pilsētās:
 Tīklu iela — iela Saulkrastu novada Saulkrastos.

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Tīklu iela — iela Limbažu novada Skultē.

Skatīt arī 
 Tīkls
Kaiju iela

Kaiju iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Kaiju iela — iela Daugavpilī.
 Kaiju iela — iela Jūrmalā.
 Kaiju iela — iela Liepājā.
 Kaiju iela — iela Rīgā.
 Kaiju iela — iela Ventspilī.

 iela novadu pilsētās:
 Kaiju iela — iela Salacgrīvas novada Ainažos.

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Kaiju iela — iela Carnikavas novada Kalngalē.
 Kaiju iela — iela Garkalnes novada Bukultos.
 Kaiju iela — iela Pāvilostas novada Ziemupē.
 Kaiju iela — iela Rojas novada Rojā.

Skatīt arī 
 Kaija
Enkura iela

Enkura iela ir vietējas nozīmes iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Ķīpsalā. Tā sākas krustojumā ar Balasta dambi iepretīm Daugavai, virzās Ķīpsalas rietumu virzienā, iela beidzas pie Zunda, ar brauktuvi ir savienota ar Ģipša ielu. Kopējais ielas garums ir 430 metri. Sastāv no divām braukšanas joslām. Ielā pārsvarā mazstāvu dzīvojamo ēku apbūve.

Ielas raksturojums 
Enkura iela ir 380 metrus gara vietējas nozīmes iela Ķīpsalas centrālajā daļā. Kopējais ielas garums ir 430 metri, tā posmā no Balasta dambja līdz Zvejnieku ielai klāta ar asfalta segumu, šajā posmā pāra numuru pusē izbūvēta gājēju ietve (izņemot posmu pie ēkas Zvejnieku ielā 14a, nepāra numuru pusē - ietve no Balasta dambja līdz Ogļu ielai), atlikušajā ielas daļā - grants segums. Tā sākas krustojumā ar Balasta dambi iepretīm Daugavai un virzās rietumu-ziemeļrietumu virzienā kā asfaltēts ceļš. Ielas sākumdaļā nepāra numuru pusē atrodas „Ģipša fabrikas” dzīvojamo ēku un restorāna komplekss (adrese Balasta dambis 70), pēc kura seko krustojums ar Ogļu ielu, aiz kura iela pagriežas vairāk rietumu virzienā un ir izbūvēta ar kritumu. Nākamais krustojums ielai ir ar Zvejnieku ielu, tālāk iela turpinās kā grantēts ceļš, kas pieved pie vairākām dzīvojamajām ēkām un klostera. Enkura iela beidzas pie Daugavas attekas Zunda, ar brauktuvi ir savienota ar Ģipša ielu.

Vēsture 
Iela iezīmēta Rīgas plānā 1876. gadā kā iela bez nosaukuma. 1881. gadā piešķirts nosaukums Enkura iela (Anker Strasse). Līdz 1940. gadam apbūve un oficiāla numerācija septiņos gruntsgabalos. Vācu okupācijas laikā nosaukums Ankerstrasse (Enkura iela). Pēckara gados iela minēta arī ar nosaukumu Enkuru iela. 

Daugavmalā, iepretī Enkura ielai, līdz 40. gadiem atradās Ķīpsalas tvaikonīšu piestātne. Enkura ielas un Balasta dambja stūrī 30. gados atradās Ķīpsalas laikrakstu kiosks.

Enkura ielā 1 1930. gados dzīvoja Ķīpsalas smagais ormanis Ansis Krieviņš. Enkura ielā 6a 1920.-1930. gados darbojās rēdera Kārļa Purmaļa liellaivu un velkoņu transporta uzņēmuma kantoris.

Ielu savienojumi 
Enkura iela ir savienota ar šādām ielām:
 Balasta dambis (T veida krustojums)
 Ogļu iela
 Zvejnieku iela

Infrastruktūra

Reliģiskas iestādes 
 Enkura ielā 9 atrodas Bezvainīgās Vissvētākās Jaunavas Marijas māsu kalpoņu klosteris.

Skatīt arī 
 Ķīpsala

Atsauces 

Ielas Ķīpsalā
Kurzemes rajons
Hodonīna

Hodonīna () ir pilsēta Čehijā pie Morāvas upes, Dienvidmorāvijas apgabala Hodonīnas apriņķa centrs pie valsts robežas ar Slovākiju.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1046. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā pie pilsētas atradās vācu koncentrācijas nometne Morāvijas romu iedzīvotājiem. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Ekonomika
Pilsētas apkaimē atrodas vīnkopības rajons.

Tūrisms
Netālu no pilsētas atrodas 51,8 kilometru garais Tomāša Batjas pirms Otrā pasaules kara izbūvētais kanāls (Baťův kanál), kas mūsdienās tiek izmantotots rekreācijai.

Cilvēki
Hodonīna ir Čehoslovākijas pirmā prezidenta Tomāša Garika Masarika (Tomáš Garrigue Masaryk, 1850-1937) dzimtā pilsēta. Pilsētā dzimis arī futbolists Ondržejs Mazuhs (Ondřej Mazuch, 1989), hokejists Vāclavs Nedomanskis (Václav Nedomanský, 1944) un vieglatlēts Vītezslavs Veselijs (Vítězslav Veselý, 1983).

Čehijas pilsētas
Dienvidmorāvijas apgabala pilsētas
Hondurasas administratīvais iedalījums

Hondurasas administratīvo iedalījumu veido 18 departamenti (spāņu: departamentos), kas sīkāk iedalās 298 municipalitātēs (spāņu: municipalidades). Katru departamentu vada gubernators, kuru ir iecēlis Hondurasas prezidents. Gubernators pārstāv izpildvaru, šajā reģionā papildus darbojas kā starpnieks starp pašvaldībām un dažādām valsts iestādēm; risina problēmas, kas rodas starp pašvaldībām; pārrauga cietumus savā departamentā. Pēc platības lielākais departaments ir Olančo departaments (24 351 km²), savukārt mazākais — Baijas Salas departaments (261 km²). Pēc iedzīvotāju skaita visvairāk apdzīvotais ir Kortesa departaments (1 570 291 iedzīvotājs), bet vismazāk iedzīvotāju dzīvo Baijas Salas departamentā (49 158 iedzīvotāji).

Teritorijas vēsturiskā attīstība 
 1825. gads — pēc Konstitucionālā konkresa rīkojuma, Hondurasa tiek sadalīta 7 daļās: Komajagva, Santabarbara, Tegusigalpa, Čoluteka, Joro, Olančo un Grasjasa (vēlāk tiek pārdēvēta par Lempiru). 
 1834. gads — Ārkārtas Satversmes sapulce samazina skaitu departamentu līdz četriem, taču šis stāvoklis ilgi nesaglabājas, un 1825. gada Hondurasas sadalījums paliek spēkā.
 1869. gads — Kongress izveido vairākus departamentus Lapasa (no Komajagvas), Elparaiso (no Tegusigalpas un Olančo), Kopana (no Grasjasas), un Lamoskvitija (no Joro).
 1872. gads — Izveidots Baijas salu departaments.
 1881. gads — Tiek atdalīta daļa no Joro un Lamoskvitijas departamentiem un izveidots Kolonas departaments.
 1883. gads — Tiek atdalīta daļa no Lapasas un Grasjasas departamentiem un izveidots Intibukas departaments.
 1893. gads — Izveidoti Valles (no Čolutekas) un Kortesa (no Santabarbaras) departamenti.
 1902. gads — Tiek atdalīta daļa no Joro un Kolonas departamentiem un izveidots Atlantīdas departaments.
 1906. gads — No Kopanas departamenta tiek atdalīta teritorija un izveidots Okotepekes departaments.
 1957. gads — No Kolonas departamenta tiek atdalīta teritorija un izveidots Grasjasadjosas departaments.

Administratīvo līmeņu shēma

Pirmā līmeņa administratīvasi iedalījums

Departamenti

Atsauces 

Administratīvais iedalījums
Valstu administratīvais iedalījums
Vēstule meitenei

"Vēstule meitenei" ir Normunda Rutuļa un Hans Antehed sadarbības albums, kas tapis 2014. un 2015. gadā. Aranžējumu autors Hans Antehed. Producēja Hans Antehed un Normunds Rutulis. Ieraksts veikts Niklas Widen studijā, Upsalā, Zviedrijā un Kristapa Krievkalna studijā Rīgā. 
Albuma ierakstā piedalījās dziedātāja Katrīna Cīrule. Miksēja Armands Treilihs. Skaņas apstrādi veidoja Normunds Rutulis.
Albums publicēts 2015. gada 30. septembrī un prezentēts 23 koncertu ciklā pa visu Latviju.

Dziesmu saraksts

Atsauces

Ārējās saites 
 Rutulis, Cīrule un Anteheds ieraksta jaunu «Dzel manī sauli» versiju

Latviešu mūzikas albumi
Zvejnieku iela

Zvejnieku iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Zvejnieku iela — iela Jelgavā.
 Zvejnieku iela — iela Jēkabpilī.
 Zvejnieku iela — iela Jūrmalā.
 Zvejnieku iela — iela Rīgā.
 Zvejnieku iela — iela Valmierā.
 Zvejnieku iela — iela Ventspilī.

 iela novadu pilsētās:
 Zvejnieku iela — iela Krāslavas novada Krāslavā.
 Zvejnieku iela — iela Limbažu novada Limbažos.
 Zvejnieku iela — iela Ludzas novada Ludzā.
 Zvejnieku iela — iela Salacgrīvas novada Ainažos.
 Zvejnieku iela — iela Salacgrīvas novada Salacgrīvā.
 Zvejnieku iela — iela Saldus novada Saldū.
 Zvejnieku iela — iela Saulkrastu novada Saulkrastos.
 Zvejnieku iela — iela Skrundas novada Skrundā.

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Zvejnieku iela — iela Carnikavas novada Carnikavā
 Zvejnieku iela — iela Engures novada Lapmežciema pagasta Ragaciemā
 Zvejnieku iela — iela Ikšķiles novada Ikšķiles pilsētas daļā Daugavmalā.
 Zvejnieku iela — iela Jelgavas novada Kalnciema pagasta Kaļķī.
 Zvejnieku iela — iela Ķekavas novada Ķekavas pagasta Vimbukrogā
 Zvejnieku iela — iela Mērsraga novada Mērsragā
 Zvejnieku iela — iela Ogres novadā Ogresgala pagasta Ciemupē
 Zvejnieku iela — iela Rojas novada Rojā.
 Zvejnieku iela — iela Rucavas novada Dunikas pagasta Ječos

Skatīt arī 
 Zvejnieks
Sunākste

Sunākste ir ciems Aizkraukles novada Sunākstes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Lauces krastā autoceļu V956 un V926 krustojumā  no Jaunjelgavas un  no Rīgas. Sunākstē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, saieta nams, bibliotēka,pasts, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Sunākstes pagastnama un skolas; izaugusi Latvijas PSRlaikā kā kolhoza «Sunākste» centrālais ciemats.

Vēsture 

Uzskata, ka jau Livonijas ordeņa Sēlpils fogtejas laikā 1516. gadā Frīdrihs fon Plāters Sunākstē dibinājis vikāriju, bet 1570. gadā, pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā, celta senākā Sunākstes baznīca. Apvienotajai draudzei 1742. gadā ar mācītāja Radecka gādību uzcēla jaunu Sēlpils-Sunākstes draudzes koka baznīcu, kas līdz 1816. gadam atradās tagadējā Sunākstes pagastā pie senā ceļa uz Koknesi mūsdienu „Zvanītāju” māju vietā. Tajā no 1766. līdz 1796. gadam sprediķoja Vecais Stenders un vēlāk viņa dēls Jaunais Stenders. 1816. gada augustā, tuvējam Pīrāgu krogam aizdegoties, liesmās aizgāja bojā arī Sunākstes baznīca.

Pēc I Vispārīgajiem latviešu Dziedāšanas svētkiem mācītājs Kārlis Gotlobs Stenders 1873. gada 22. augustā 10 priekšpusdienā atjaunotajā Sunākstes baznīcā, pēc tam pie G. F. Stendera kapa un mācītājmuižas parka audzē sarīkoja dziedāšanas svētkus, kurā piedalījās astoņi kori no sešām Kurzemes guberņas Sēlpils draudzes novada dziedāšanas biedrībām ar aptuveni 200 dziedātājiem. 
Sunākstes mācītājmuižas birztalā risinājās dziesmu kari un pirmo vietu ieguva Sunākstes jauktais koris. “Latviešu Avīzes” un “Mājas Viesis” ziņoja, ka svētkos bijuši pieci līdz seši tūkstoši klausītāju.  

Pēc Kurzemes tautskolu pārskata 1875. gadā Sunākstes draudzes skolās mācījās 241 skolēns.
Tagadējais Sunākstes ciems izveidojies pie 1878. gadā uzbūvētās Lielsunākstes Piksteres pagasta skolas.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Staburags (ciems)

Staburags, agrāk arī Vīgante, ir ciems Aizkraukles novada Staburaga pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Daugavas krastā netālu no autoceļa P76  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas. Staburagā atrodas pagasta pārvalde, saieta nams, bibliotēka, pasts, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Vīgantes muižas (Stabben) centru, izaugusi pēckara gados kā ciema padomes un kolhoza «Staburags» centrālais ciemats. Pirms Pļaviņu ūdenskrātuves uzpludināšanas 1 km lejpus ciemam atradās gleznainā Staburaga klints. Vīgantes parkā (aizsargāts kopš 1987. gada) aug 29 vietējās un 51 introducētā koku un krūmu suga.

Atsauces 

Aizkraukles novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Dokupe

Dokupe ir ciems Kurzemē, Ventspils novada Tārgales pagastā pie autoceļa P122 (Ventspils — Piltene). Atrodas Ventspils dienvidaustrumu pievārtē 3,8 km no pagasta centra Tārgales, 7,8 km no novada centra Ventspils un 190,8 km no Rīgas, Vecās Kamārces labajā krastā.

Atsauces

Ārējās saites

Ventspils novada ciemi
Latvijas ciemi
Vārve

Vārve ir ciems Kurzemē, Ventspils novada Vārves pagastā pie Vārves strauta ietekas Ventā un pie autoceļa P108 (Ventspils — Kuldīga - Saldus). Vārve nav pagasta centrs, Vārves pagasta centrs atrodas Ventavā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Vārves muižu (Gut Warwen).

Atsauces

Ārējās saites

Vārves pagasts
Ventspils novada ciemi
Latvijas ciemi
Melnbārži

Melnbārži (agrāk arī Melbārži, Gaujaslīči) ir ciems Cēsu novada Zosēnu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta rietumdaļā Gaujas krastā pie autoceļa  V304  no novada centra Cēsīm un  no Rīgas. Melnbāržos atrodas pagasta pārvalde, Gaujaslīču kultūras nams, bibliotēka, Pērļupes pasta nodaļa, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā ciema padomes un kolhoza «Gaujaslīči» centrālais ciemats.

Atsauces 

Zosēnu pagasts
Cēsu novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Latvijas vidējciemi
Ikšķiles viduslaiku baznīca

Ikšķiles viduslaiku baznīca bija dievnams Ikšķilē, pašreizējā Svētā Meinarda salā. Baznīca un Ikšķiles viduslaiku pils ir vecākās mūra celtnes Baltijā. Nosaukta Svētās Marijas vārdā.

Vēsture 

Baznīca Gotlandes akmeņkaļu vadībā uzcelta ap 1184. un 1185. gadu, tās celtniecību ierosinājis katoļu sludinātājs Meinards. Iespējams, baznīca uzcelta koka vai mūra baznīcas vietā. 1186. gadā šī kļuva par bīskapa katedrāli, kad Meinards tika iecelts par bīskapu. 1202. gadā kļuva par Rīgas domkapitula draudzes baznīcu pēc bīskapa rezidences pārcelšanas uz Rīgu. Ikšķiles baznīcā apglabāts gan Meinards, gan Bertolds — abi pirmie Livonijas bīskapi. Bertolda pīšļi gan 14. gadsimtā tika pārvesti uz Doma baznīcu Rīgā.

Dievnams bija 22×11 m liels, celts no kaļķakmens mūra. Draudzes telpā (11,25×11 m) esošais stabs telpu sadalīja divos jomos. Baznīcas plānā un būvformās novērojams Gotlandes viduslaiku baznīcu romānikas stils. Baznīca bija Baltijai neraksturīgā agrīno viduslaiku divjomu baznīcas tipa.

Vairākas reizes līdz 17. gadsimtam baznīca postīta karos. Nopostīta 1656. gada Otrajā Ziemeļu karā. Pēc tam tika veikta atjaunošana un daļēja pārbūve. 1688. gadā, iespējams, Ruperta Bindenšū vadībā veikts plašs remonts. Baznīca izpostīta Lielajā Ziemeļu karā 18. gadsimta sākumā, pēc tam atjaunota. 1864. gadā pie baznīcas novietota bīskapa Meinarda piemiņas plāksne. No 1879. līdz 1881. gadam Johana Daniela Felsko vadībā notika liela pārbūve.

Baznīca nopostīta Pirmā pasaules kara laikā. 1926. gadā tika izstrādāts atjaunošanas projekts, kuru nerealizēja. Līdz mūsdienām ir saglabājušās baznīcas drupas. 1960. gadu sākumā tika veikta uzmērīšana, arheoloģiskie izrakumi. Vēl tika veikta mūru nostiprināšana un konservācija. Arheologa Jāņa Graudoņa vadībā viss arheoloģiskais komplekss tika izpētīts no 1968. līdz 1975. gadam. Pēc tam līdz 1976. gadam ap baznīcu un pili uzbērta mākslīga sala. 1999. gadā salu nosauca Svētā Meinarda vārdā. Sala pasludināta par svētvietu. Salā uzstādīts 10 m augsts metāla krusts un akmens altāris.

Kopš 1990. gadiem pie baznīcas tiek organizētas Svētā Meinarda dienas.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Ikšķiles baznīcas drupas uz Svētās Meinarda salas Daugavā
 Ikšķiles viduslaiku baznīca un pils

Baznīcas Latvijā
Ikšķile
Viesatas

Viesatas, agrāk arī Viesati, ir ciems Tukuma novada Viesatu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienviddaļā Viesatas krastā pie autoceļa  V1153  no novada centra Tukuma un  no Rīgas. Viesatās atrodas pagasta pārvalde, Krišjāņa Barona pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, pasta nodaļa, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Viesatu muižas (Wesahten) centra, izaugusi pēckara gados kā ciema padomes un kolhoza «Darba spars» centrālais ciemats.

Atsauces 

Viesatu pagasts
Tukuma novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Paula Valdena iela

Paula Valdena iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Paula Valdena iela — iela Rīgā.
 Paula Valdena iela — iela Valmierā.

Skatīt arī 
 Pauls Valdens
Marija Montesori

Marija Tekla Artemezija Montesori (; dzimusi , mirusi ) bija itāliešu ārste un pedagoģe. Viņas vārdā nosaukta mācīšanās filozofija (Montesori sistēma), kuras pamatā ir ticība bērna radošajam potenciālam, viņu vēlmei mācīties un tam, ka katrs bērns jāuzskata par indivīdu. Šī sistēma tiek izmantota arī mūsdienās.

Dzīvesgājums 
Montesori bija pirmā sieviete Itālijā, kura absolvēja Romas Universitāti medicīnas specialitātē. Strādāja par ārsti pediatriskajā klīnikā, kur guva interesi par garīgi atpalikušu bērnu mācīšanās problēmām. 
No 1899. līdz 1901. gadam viņa vadīja skolu skolotājiem, kas vēlas strādāt ar bērniem, kam ir garīga rakstura problēmas. Te viņas metodes izrādījās ļoti veiksmīgas, viņa lasīja lekcijas pedagoģijā Romas Universitātē. 

1907. gadā Marija Montesori atvēra skolu pirmsskolas vecuma bērniem, kur veiksmīgi izmēģināja savu metodi ar garīgi veseliem bērniem. Nākamos 40 gadus lasīja lekcijas, rakstīja darbus, izveidoja mācīšanas programmas. Pēc Musolīni fašistu režīma izveidošanās viņa pameta Itāliju 1934. gadā, pēc Teozofijas biedrības uzaicinājuma 1939. gadā devās uz Britu Indiju, kur dzīvoja līdz 1946. gadam, mirusi 1952. gadā Nīderlandē.

Bija attēlota uz Itālijas 1000 liru banknotes.

M. Montesori idejas Latvijā  
Latviešu pedagoģe Marta Rinka savas Vecmīlgrāvja Zaļās skolas darbībā izmantoja Montesori metodes.
Montesori pedagoģijas idejas mūsdienās izmanto pirmsskolas izglītības iestāde "Pirmie soļi", Alīnas Ļebedevas "Montessori Studija" Rīgā, Lazdiņas privātā pamatskola "Punktiņš", Bārbeles Zēnu pamatskola, Striķu skola un Valmieras privātā pamatskola "Zaļā skola".

Ārējās saites 
 
 

1870. gadā dzimušie
1952. gadā mirušie
Itālijas cilvēki
Biedrība HI

Biedrība HI ir Latvijas alternatīvās mūzikas izdevniecība, kas izdod alternatīvā roka un indīroka grupu albumus.

Vēsture 
"Biedrību HI" 2006. gadā izveidoja grupas "Hospitāļu iela" dalībnieki. Biedrības pirmais izdotais disks ir grupas "Hospitāļu iela" 2007. gada albums "Pūķis".

Tam vēlāk seko arī citu Latvijas alternatīvā roka un indīroka grupu albumi, kā arī dziesmu izlases — "Strāvoklis", kurā apkopotas dažādu autoru dziesmas ar Raiņa vārdiem (2011), kā arī "Brāļi un māsas", kurā apkopotas Māra Šverna dziesmu versijas dažādu mākslinieku izpildījumā (2014).

Izdevniecība izdevusi arī grupas "Gaujarts" albumus "Vibrācijas" (2011) un "Priekšnojautas" (2015), grupas "Hospitāļu iela" koncertierakstu "HI" (2012), grupas "Manta" albumus "Manta" (2014), "Buržuāziskās filosofijas marasms četrām balsīm ar ansambli" (2015) un "Karaliene Anna" (2017), grupas "Sigma" albumu "Sazaroto taku dārzs" (2015) un Sniedzes Prauliņas albumu "Inkrustācijas" (2017).

Mākslinieki 
 Alis P
 Gaujarts
 Hospitāļu iela
 Ansamblis Manta
 Sigma
Juuk

Atsauces 

Latvijas mūzikas izdevējkompānijas
Saule (Jaunpils pagasts)

Saule, agrāk arī Lauku Jaunāmuiža vai Jaunlauki, ir ciems Tukuma novada Jaunpils pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā  no pagasta centra Jaunpils un  no Rīgas. Saulē atrodas veikals, vairākas ražotnes. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lauku Jaunāmuižas (Neuhof) pusmuižas centru. Izaugusi pēckara gados sākotnēji kā kolhoza «Saule» centrālais ciemats, vēlāk — kā viens no kolhoza «Dzirkstele» iecirkņu ciematiem.

Atsauces
Strutele

Strutele, agrāk arī Skujumuiža, ir ciems Tukuma novada Jaunpils pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos pie autoceļa P104  no pagasta centra Jaunpils un  no Rīgas. Strutelē atrodas pasts un veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Skujumuižas (Mazstruteles muižas; Klein-Strutteln) centru bijušā Struteles pagasta teritorijā; izaugusi pēckara gados kā viens no kolhoza «Dzirkstele» iecirkņu ciematiem. Skujumuižas apbūve un skola (1945-1959) ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.

Atsauces
Tallinas vēsture

Tallinas vēsture aptver laikaposmu kopš Tallinas dibināšanas vikingu laikos līdz mūsdienām.

Senie nosaukumi 
1154. gadā Tallina tika iezīmēta arābu kartogrāfa Muhameda al Idrisi (Muhammad al-Idrisi) pasaules kartē Tabula Rogeriana kā Qlwn, kas atbilst Novgorodas hronikā lietotajam Tallinas pilskalna nosaukumam Kolivaņa (Колывань). Vikingu lietotais pilskalna vārds bija Lindanise (zviedru: Lindanäs). Arī Latviešu Indriķis 13. gadsimta sākumā Tallinas apzīmēšanai lietoja vārdu Lindanise, aprakstot 1219. gada dāņu karaļa Valdemāra II karagājienu uz Rēveles zemi.

Pēc Tallinas kļūšanas par Dāņu Igaunijas galvaspilsētu tā senās Revalas provinces vārdā tika dēvēta par Rēveli (). Līdz pat Igaunijas Republikas nodibināšanai 1918. gadā Tallinas oficiālais nosaukums bija "Rēvele" (, ).

Vēsture 

Livonijas krusta karu laikā 1227. gadā pilsētu ieņēma Zobenbrāļu ordenis, bet pēc Saules kaujas un apvienošanās ar Vācu ordeni, to nelabprāt atdeva dāņu karalim Valdemāram II. 
No 1238. līdz 1346. gadam Tallina līdz ar Ziemeļigauniju (Dāņu Igauniju) bija Dānijas sastāvā. Pēc populāras leģendas kaujā par pilsētu dāņu karalim debesīs parādījās karogs ar krusta zīmi, pateicoties tam dāņi uzvarēja kaujā. Šādi radās pašreizējais Dānijas karogs (Dannebrog). 1285. gadā tā kļuva par Hanzas savienības locekli. 1347. gadā Dānija pārdeva Ziemeļigauniju Livonijas ordenim.

Livonijas kara laikā Tallinas rāte 1561. gadā padevās Zviedrijas karalim Ērikam nosūtīja karaspēku uz savā kontrolē nonākušajām Livonijas teritorijām. 1570. gada 10. jūnijā Maskavā kronētais Livonijas karalis Magnuss ar 20 tūkstošiem krievu algotņu mēģināja atkarot zviedriem Tallinas cietoksni, bet nespēja to ieņemt līdz pat 1571. gada martam.
Līdz 1710. gadam Tallina bija Zviedru Igaunijas galvaspilsēta.

Lielā Ziemeļu kara laikā Tallina kapitulēja krievu karaspēkam un tika iekļauta Krievijas impērijā. Tallina bija Igaunijas guberņas centrs.

 Tallinā tika publicēta Neatkarības deklarācija un Tallina kļuva par neatkarīgās Igaunijas galvaspilsētu.

Otrā pasaules kara laikā Tallina līdz ar visu Igauniju nokļuva padomju (1940-41), pēc tam vācu (1941-44), pēc tam atkal padomju okupācijā. Kara beigu posmā Tallinu bombardēja padomju aviācija, izraisot postījumus un upurus. Tomēr vecpilsētā lielākā daļa ēku, jo īpaši Doma kalnā (Toompea) ir saglabājušās. Kā runā ļaudis, tad par to jāpateicas Aleksandra Ņevska katedrālei, jo, tieši baidīdamies to iznīcināt, krievu kareivji Doma kalnu nebombardēja.

No 1940. līdz 1990. gadam Tallina bija Igaunijas PSR galvaspilsēta.

No 1991. gada Tallina atkal ir neatkarīgās Igaunijas galvaspilsēta.

1997. gadā tās senpilsēta tika iekļauta UNESCO pasaules arhitektūras mantojuma sarakstā.

Igaunijas vēsture
Tallinas vēsture
Tabula Rogeriana

Tabula Rogeriana jeb Rogera karte ( — ‘grāmata par patīkamiem ceļojumiem uz tālām zemēm’) ir viena no vikingu laikmetā tapušajām pasaules kartēm, kas apvērstā veidā attēlo Eirāzijas un Āfrikas kontinentus.

Izveide 
Karti ar komentāriem pēc Sicīlijas normaņu ķēniņa Rogera II rīkojuma 18 gadu laikā (1136-1154) izveidoja arābu zinātnieks Muhameds el Idrīsī (Muhammad al-Idrisi). Visi uzraksti ir arābu valodā un tās augšpusē ir dienvidi, bet apakšpusē — ziemeļi.

Ziemeļeiropas attēls 
Tabula Rogeriana pirmo reizi detalizēti apkopo vikingu laikmeta zināšanas par Ziemeļeiropas ģeogrāfiju. 
Dānijas pussala nosaukta par Snislua (Šlēsviga), Skandināvija, Somija un Kurzeme attēlotas kā Baltijas jūras salas. Viena no tām nosaukta par «Amazoņu salu». Tallina tajā iezīmēta  kā Qlwn, kas atbilst Novgorodas hronikā lietotajam Tallinas pilskalna nosaukumam Kolivaņa (Колывань).
Zviedru valodnieks Rihards Ekblūms tekstā pieminēto Madsūnu identificēja ar Mežotni, Sūnu identificē ar Alsungu, bet Kabi varētu būt Jelgava vai Kauņa, vai kāda cita sena tirgus vieta.

Atsauces

Ārējās saites 
 Tabula Rogeriana 19/03/2014 
 

Kartes
Kijova

Kijova () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Hodonīnas apriņķī.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1124. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Tūrisms
Kopš 1921. gada ik pa četriem gadiem Kijovā notiek senākais folkloras festivāls valstī - Slovácký rok.

Cilvēki
Kijova ir velosportista Jana Bārtas (Jan Bárta, 1984), pornoaktrises Silvijas Seintas (Silvia Saint, 1976), fotogrāfa Miroslava Tihija (Miroslav Tichý, 1926-2011), gleznotāja Vladimira Vasīčeka (Vladimír Vašíček, 1919-2003) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites
Slovácký rok

Čehijas pilsētas
Dienvidmorāvijas apgabala pilsētas
Solsberija

Solsberija vai Solsberi () ir pilsēta Viltšīrā, Anglijā, Apvienotajā Karalistē pie Eivonas upes. Ar nepilniem 41,7 tūkstošiem iedzīvotāju šī ir viena no lielākajām apdzīvotajām vietām grāfistē.

Pilsētas ievērojamākais objekts ir Solsberijas katedrāle, 13 km attālumā no pilsētas atrodas arī UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļautā Stounhendža. Pati pilsēta izveidojusies Old Sarum apmetnes vietā.

Ārējās saites

Atsauces 

Anglijas pilsētas
Jaunsēži

Jaunsēži ir ciems Tukuma novada Jaunpils pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos pie autoceļa V1457  no pagasta centra Jaunpils un  no Rīgas.

Atsauces
Leveste

Leveste ir ciems Tukuma novada Jaunpils pagastā. Izvietojies pagasta dienvidos Rūšu strauta krastā pie autoceļa V1429  no pagasta centra Jaunpils un  no Rīgas. Levestē atrodas veikals, vairākas ražotnes. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Levestes pusmuižas centru, izaugusi pēckara gados kā viens no kolhoza «Dzirkstele» iecirkņu ciematiem.

Atsauces
Jurģi (Jaunpils pagasts)

Jurģi ir ciems Tukuma novada Jaunpils pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos Bikstupes krastā autoceļu V1428 un V1429 krustojumā  no pagasta centra Jaunpils un  no Rīgas. Jurģos atrodas feldšeru un vecmāšu punkts, pasts, veikals, vairākas ražotnes. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Jurģu muižas (Georgenhof) centru, izaugusi pēckara gados kā viens no kolhoza «Dzirkstele» iecirkņu ciematiem.

Atsauces
Ventava (Vārves pagasts)

Ventava ir ciems Kurzemē, Ventspils novada Vārves pagasta centrs Ventas kreisajā krastā iepretim Piltenei. Atrodas pie autoceļu P108 (Ventspils — Kuldīga — Saldus) un V1351 (Ventava — Užava) krustojuma. Ventavā atrodas pagasta pārvalde un Zūru pamatskola.

Atsauces 

Vārves pagasts
Ventspils novada ciemi
Latvijas ciemi
Dubulti (Kalna pagasts)

Dubulti, agrāk arī Bērzieši, ir ciems Jēkabpils novada Kalna pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumu daļā Podvāzes upes krastā pie autoceļa P74  no pagasta centra Vidsalas,  no novada domes Jēkabpilī un  no Rīgas. Dubultos atrodas pamatskola, kultūras nams, Mežzemes bibliotēka, Bērziešu pasta nodaļa, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā kolhoza «Vienība» centrālais ciemats.

Atsauces 

Kalna pagasts
Jēkabpils novada ciemi
Varšavas sacelšanās

Varšavas sacelšanās () bija pretošanās kustības Armia Krajowa neveiksmīgi centieni atbrīvot Polijas galvaspilsētu Varšavu no nacistiskās Vācijas Otrajā pasaules karā. Poļi centās atgūt kontroli pār pilsētu pirms to okupē Padomju armija. Sacelšanās ilga 63 dienas no 1944. gada augusta līdz oktobrim.

Kad Padomju armija tuvojās Varšavai (1944. gada jūlija beigas), padomju varas iestādes, solot atbalstu, iedrošināja poļus pretoties vācu karaspēkam. Ģenerāļa Tadeuša Komorovska vadībā 50 tūkstoši cilvēku uzbruka salīdzinoši vājajiem vācu spēkiem 1. augustā, triju dienu laikā tika iegūta kontrole pār lielāko daļu pilsētas. Vācieši nosūtīja papildspēkus, uzbruka poļiem ar gaisa un artilērijas uzbrukumiem. Padomju armija, kuru pirmajās sacelšanās dienās aizturēja Vācijas uzbrukums, ieņēma Varšavas priekšpilsētu Prāgu, kur arī palika. PSRS valdība arī neatļāva rietumu Sabiedrotajiem izmantot padomju aviācijas bāzes palīdzības sniegšanā poļiem.

Bez Sabiedroto atbalsta Armia Krajowa sadalījās mazās vienībās un bija spiesta padoties 2. oktobrī. Komorovskis un viņa spēki tika sagūstīti, vēlāk vācieši sistemātiski deportēja atlikušos pilsētas iedzīvotājus un iznīcināja pilsētu. Pilsētas drupās turpināja slēpties daži simti (līdz diviem tūkstošiem) iedzīvotāju, ko vēlāk nodēvēja par Varšavas Robinsoniem Krūzo.

Lai arī precīzs upuru skaits nav zināms, tiek lēsts, ka mira ap 16 tūkstošiem Polijas pretošanās kustības pārstāvju, vēl 6 tūkstoši tika smagi ievainoti. Bojā gāja arī ap 150—200 tūkstoši Polijas civiliedzīvotāju. Tika nogalināti vai atzīti par pazudušiem vairāk nekā 8 tūkstoši vācu karavīru, vēl 9 tūkstoši tika ievainoti.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 
 Varšavas sacelšanās muzejs

1944. gads
Otrais pasaules karš
Varšava
Polijas vēsture
Juras laikmeta pasaule

"Juras laikmeta pasaule" () ir 2015. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Kolins Trevorovs. Šī ir ceturtā daļa "Juras laikmeta parka" filmu sērijā.

Filmas darbība notiek 22 gadus pēc filmas "Juras laikmeta parks" notikumiem uz Isla Nublar salas, kur darbojas dinozauru atrakciju parks. Tajā galvenās lomas attēlo Kriss Prats, Braisa Dalasa Hauarda, Vinsents D'Onofrio, Tajs Simpkinss, Niks Robinsons, Omars Sajs, B. D. Vongs un Irfans Hāns.

Filmas pirmizrāde notika . Šī ir sestā visu laiku ienesīgākā filma. Ar 13 dienās sasniegto 1 miljardu ASV dolāru lielajiem ieņēmumiem tā pārspēja filmu "Ātrs un bez žēlastības 7", kas 1 miljardu sasniedza 17 dienās.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

2015. gada filmas
ASV filmas
Juras laikmeta parks
Universal Pictures filmas
Sesava

Sesava ir ciems Jelgavas novada Sesavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā starp Jodupi un Dzirnavu grāvi pie autoceļa P103  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas. Sesavā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, pasta nodaļa, vairāki veikali, uzņēmumi.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta izveidojusies pēc Otrā pasaules kara pie kādreizējā Meitenes—Bauskas dzelzceļa Sesavas stacijas, izaugusi kā ciema padomes un kolhoza «Padomju jaunatne» centrālais ciemats. Kādreizējā stacijas ēka un Vienības nams (mūsdienās — skola) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Pizza Hut

Pizza Hut ir starptautisks ātrās ēdināšanas restorānu tīkls, kura galvenais vadības centrs atrodas Plano, Teksasā, ASV. Uzņēmums galvenokārt specializējas dažāda veida picās, piedāvājot arī vistu spārniņus un makaronu ēdienus. Pizza Hut pieder Yum! Brands, kas ir pasaules lielākais restorānu īpašnieks un arī KFC un Taco Bell restorānu īpašnieks.

Vēsture 

Uzņēmumu 1958. gadā nodibināja divi Vičitas Universitātes studenti. Pizza Hut bija viens no pirmajiem Amerikas restorānu tīklu franšīzēm, kas atvēra savu restorānu Irākā. 2001. gadā Pizza Hut laida klajā picu vakuumiesaiņojumā, ko iespējams ēst kosmosā. Vēlāk picu nogādāja Starptautiskajā kosmosa stacijā.

Pēc 2012. gada datiem uzņēmumam ir vairāk kā 11 139 restorānu 95 pasaules valstīs. 2016. gadā Pizza Hut atvēra 200 m2 lielu restorānu Latvijā, Rīgā, Audēju ielā 14.

Atsauces

Ārējās saites 

  /

Ātrās ēdināšanas restorāni
ASV uzņēmumi
Pienava

Pienava ir apdzīvota vieta Tukuma novada Džūkstes pagastā. Pienava atrodas 6 kilometru attālumā no pagasta centra — Džūkstes, 35 kilometru attālumā no novada centra — Tukuma un 66 kilometru attālumā no Rīgas. Pienava izvietojusies netālu no Pienavas upītes, kuras krastā atradās Lielpienavas muiža (Pönau). No muižas ēkām pāri palikušas ūdensdzirnavu, pagraba, pirts, pienotavas un klēts pamati. Pienavas pienotava "Nākotne" iepirka pienu lielā daudzumā un ražoja sviestu eksportam.

Padomju laikā 

1949. gada 7.-8. aprīlī norisinājās kolhozu izveide, kolhoziem lika patriotiskus nosaukumus. Toreizējā Džūkstes pagasta Pienavas ciema padomē nodibināja divus kolhozus — "Uzvara" un "Kārlis Markss". 1952. gadā abi kolhozi tika apvienoti un tika nodēvēti par "Kārlis Markss".

1960. gadā tika uzbūvētas 8 privātmājas un viena divstāvu daudzdzīvokļu ēka. Kolhoza vajadzībām tika uzbūvētas vairākas daudzstāvu dzīvojamās ēkas, lopu kūtis, mašīnu darbnīcas, vairākas cūku, govju un teļu fermas, divas graudu kaltes. Pienavā darbojās sākumskola (slēgta 2008. gadā). 1989. gada 15. decembrī Padomju saimniecībā "Kārlis Markss" sāka strādāt jauns priekšsēdētājs — A. Ziemelis (iepriekšējais priekšsēdētājs — V. Fogelis).

1986. gadā Pienavā tika uzņemta Rīgas Kinostudijas mākslas filma "Saulessvece"
Padomju saimniecība tika reorganizēta un 15.01.1989. kļuva par paju sabiedrību.

1999. gada augustā Pienavā no Krauču purva tika izvilkts tanks T-34, kurš Otrā pasaules kara laikā bija ielūzis ledū, tika arī izrakts vēl viens šāds pats tanks, taču, šis tanks atradās pārāk dūņainā vietā un tehnisku iemeslu dēļ šo tanku nevarēja izvilkt.

Pienavas sākumskolas direktores
Biruta Zaremba
Anna Grīnhofa
Agija Grunska (vēlāk Skudule)
Edīte Zelča

Padomju saimniecības priekšēdētāji
A. Jansons - pirmais kolhoza priekšsēdētājs (līdz 1956.)
G. Kaktiņš - dibināja sovhozu (1956. līdz 1964. gadam)
A. Grasmanis - pārveidoja kolhozu par "Komjauniešu triecienceltni" (1964. līdz 1968. gadam)
J. Ēvele - (1968. līdz 1975. gadam)
Mangalis - (1975 līdz 1980. gadam)
A. Ziemelis - izveidoja paraugsaimniecību (1980. līdz 1986. gadam)
V. Fogelis - (1986. līdz 1989. gadam)
A. Ziemelis - (līdz 1991. gadam)
 
Mūsdienās Pienavā atrodas veikals, degvielas uzpildes stacija, bibliotēka un brāļu kapi Otrā pasaules kara laikā kritušajiem.

Ievērojami Pienavas iedzīvotāji
Jānis Kade —skolotājs, mūziķis, IV vispārīgo Dziesmusvētku virsdiriģents.

Atsauces 

Džūkstes pagasts
Tukuma novada ciemi
Semjons Haņins

Semjons Haņins (īstajā vārdā Aleksandrs Zapoļs, dzimis 1970. gada 1. septembrī Rīgā) ir Latvijas krievu dzejnieks, tekstgrupas "Orbīta" dalībnieks.

Biogrāfija 
S. Haņins dzimis un uzaudzis Rīgā. Studējis krievu valodu un literatūru Tartu Universitātē Igaunijā. Beidzis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti (1994), ieguvis tur maģistra grādu (1997).
 
Dzejas publikācijas kopš 1997. gada. Kopš 1999. gada darbojas krievu dzejnieku tekstgrupā „Orbita”, veidojis almanahus "Orbīta" (kopš 2000), piedalījies dzejas lasījumos un performancēs dažādās valstīs.

Tulko latviešu dzejnieku dzeju krievu valodā. Viņa darbi publicēti Maskavā izdotajās krievu dzejas antoloģijās "Девять измерений" un "Освобождённый Улисс", kā arī "Orbītas" almanahos un dzejas izlasēs dažādās valodās. Izdevis divus bilingvālus dzejoļu krājumus krievu valodā un latviešu atdzejojumā "tikko" (2003) un "peldus" (2013). 2017. gadā izdota bilingvāla dzejas izlase ar jauniem dzejoļiem "Bet ne ar to", tā nominēta laikraksta "Diena" gada balvai kultūrā.

Viņa dzejas izlases iznākušas čehu valodā (2009) un ukraiņu valodā (2015).

2011. gadā iznāca viņa sastādītā antoloģija "Latviešu krievu dzeja", kurā apkopoti dažādu latviešu autoru krievu valodā sarakstītie dzejoļi.

Bibliogrāfija

Dzejas grāmatas 
 только что / tikko [krievu un latviešu val.]. Rīga: Orbīta/Neputns, 2003. 
 опущенные подробности [dzejlapa krievu val.]. Maskava, 2009.
 Nezvládnuté pohyby [Nepārvaramas kustības, dzejas izlase čehu val.] Atdz. Libuše Belunkova. Prāga: Akropolis, 2009.
 вплавь / peldus [krievu un latviešu val.]. Rīga: Orbīta, 2013.
 Вплав [Peldus, dzejas izlase ukraiņu val.] Переклад з російської Лева Грицюка та Альбіни Позднякової. Ļvova: Artarea, 2015.
 Ηο не тем / Bet ne ar to [dzejas izlase krievu un latviešu val.]. Rīga: Neputns, 2017.
 ne tā [latviešu val.]. Atdz. Ilmārs Zvirgzds. Rīga: Orbīta, 2019.
 Lebegve [Peldus, dzejas izlase ungāru val.] Atdz. Kis Orsolya. Budapest: Kalligram, 2020.
 aber nicht damit [bet ne ar to, dzejas izlase vācu val.]. Atdz. Anja Utler. [Austria]: Edition Korrespondenzen, 2021.
 Djelomično tu [dzejas izlase horvātu val.]. Atdz. Mateja Jurčević. Zagreb: Meandarmedia, 2022.

Kopkrājumi 
 Nell'Orbita di Riga [kopkrājums itāļu val.] Atdz. Paolo Galvagni. Edizioni L'Obliquo, 2006.
 Orbīta: Worüber schweigen Freunde [Par ko klusē draugi, kopkrājums vācu val.] Atdz. Viktor Hoffmann. Berlīne: Edition-Bodoni, 2012.
 Werde zum Gespenst [kopkrājums vācu val.]. Wunderhorn, 2016.

Atdzejojumi 
 Kārlis Vērdiņš. Титры [kopā ar Ļ. Šakari un P. Dragunu]. Москва: АPГО-PИСК / Тверь: Kolonna, 2003.
 Marts Pujāts. Двухзвёздочные церкви. Москва: АPГО-PИСК / Тверь: Kolonna, 2005.
 Par mums: Kārlis Vērdiņš, Māris Salējs, Marts Pujāts, Pēteris Draguns. Rīga: Orbīta, 2009.
 Krišjānis Zeļģis. Я такими глупостями больше не занимаюсь. Москва: АPГО-PИСК, 2016.
 Eduards Aivars. Тут где-то рядом должна быть Европа. Москва: АPГО-PИСК, 2018.

Atsauces 

Rīgā dzimušie
Latvijas dzejnieki
Krievu dzejnieki
Krievu atdzejotāji
Nissan

jeb Nissan ( vai ; japāņu: ) ir Japānas autobūves uzņēmums.
Galvenais birojs atrodas Jokohamā.

Nissan ietilpst Renault—Nissan aliansē. 2013. gadā Renault piederēja 43,4 % balsstiesību uzņēmumā Nissan, bet Nissan piederēja 15 % balsstiesību Renault. Abu uzņēmumu izpilddirektors ir Karloss Gons (Carlos Ghosn).

Nissan Motor izlaiž automašīnas ar zīmoliem Nissan, Infiniti un Datsun. Tam ir arī motorsporta un tūninga lietu ražotājs Nismo.

Nissan Motor Corporation akcijas tiek kotētas Tokijas fondu biržā (kods 7201). Lielākie akcionāri 2015. gadā bija: Renault (43,4 %), Daimler AG (3,10 %), Dodge & Cox (2,13 %).

Vēsture 
1933. gada 26. decembrī japāņu uzņemējs Aikava Jošisuke apvienoja autodaļu ražotājus Nihon Sangyo un Tobata Casting vienā uzņēmumā Jidosha Seizo Co., Ltd.. 1934. gada maijā Jokohamā pabeigta rūpnīcas celtniecība. Jūnijā uzņēmuma nosaukums mainīts uz Nissan Motor Co., Ltd. Rūpnīca ražoja vieglās un kravas automašīnas, kā arī autobusus.

Otrā pasaules kara laikā 1943. gadā uzņēmums pārtrauca izlaist automašīnas. 1944. gada septembrī uzņēmuma galvenais biroja pārcelts uz Tokiju, un nosaukums mainīts uz Nissan Heavy Industries, Ltd. Ražošana atjaunota 1945. gada novembrī. 1946. gada janvārī galvenais birojs atgriezās Jokohamā. 1949. gadā atjaunots uzņēmuma nosaukums Nissan Motor Co., Ltd.

1950. gadā Nissan iegadājās dīzeļdzinēju ražotāju Minsei Diesel Motor Co., Ltd. (tagad Nissan Diesel Motor Co., Ltd.).
Korejas kara laikā Nissan bija viens no lielākajiem automašīnu piegādātājiem ASV armijai. Pēc kara uzņēmums nokļuva finansiālas grūtībās, un darbinieku algas tika pazeminātas. Strādnieki sarīkoja streiku.
1958. gadā sākta pasažieru automašīnu eksports uz ASV.
1959. gadā Taivānā atvērta pirmā Nissan ārzemju rūpnīca.

1966. gadā Nissan apvienojās ar Japānas autoražotāju Prince Motor Company.

1970. gada 11. februārī ar Nissan izgatavoto raķeti Lambda-4S palaists Japānas pirmais pavadonis Ōsumi. 1970. gadā sākta jūras dzinēju ražošana.

1999. gadā Nissan noslēdza vienošanos par globālu aliansi ar Francijas autoražotāju Renault.

2016. gada 2. maijā paziņots, ka Nissan iegādāsies trešdaļu Mitsubishi Motors akciju.

Atsauces

Ārējās saites 

 Nissan Motor Corporation vietne
Vaivods

Vaivods (sieviešu dzimtē Vaivode) ir viens no populārākajiem Latgales iedzīvotāju uzvārdiem.

Cilvēki ar šādu uzvārdu 

 Andrejs Vaivods (1884—?), politiķis;
 Julijans Vaivods (1895—1990), Romas katoļu garīdznieks;
 Juris Vaivods (1966), mūziķis.

Skatīt arī 
 Vaivodi
 Vaivads

Atsauces 

Latgaliešu uzvārdi
1957. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

1957. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss (; ) bija 2. ikgadējais Eirovīzijas dziesmu konkurss. Šis Eirovīzijas konkurss notika Frankfurtē, Rietumvācijā. Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās svētdienā, 1957. gada 3. martā. Par šī gada konkursa uzvarētāju kļuva Korija Brokena ar dziesmu "Net als toen".
Tieši tāpat, kā 1956. gada konkurss bija paredzēts, kā radiopārraide, taču bija manāms televīzijas skatītāju pieaugums.

Jau kādu laiku pirms 1957. gada konkursa klīda baumas, ka privilēģija rīkot šī gada Eirovīzijas konkursu pienākas Vācijai, jo Vācija pagājušā gada konkursā ieņēma 2. vietu ar dziesmu " Im Wartesaal zum Großen Glika " Valtera Andreasa Švarca izpildījumā. Vēl nebija iecerēts, ka uzvarētājvalsts rīko nākamā gada konkursu, bet gan — šo konkursu rīko valstis pēc noteiktas kārtas, šāda kārtība kļuva neparocīga, kad šim konkursam sāka pieteikties aizvien vairāk dalībvalstu.

Konkursa norises vieta 
1957. gada Eirovīzija norisinājās Frankfurtē — vienā no lielākajām Rietumvācijas pilsētām. Konkursa norises vieta bija Großer Sendesaal des hessischen Rundfunks — ēka, mūzikas halle un bijusī televīzijas studija. Mūsdienās šī ēka tiek izmantota kā koncertzāle.
Frankfurte Otrā pasaules kara laikā tika pamatīgi sagrauta, taču jau pēc dažiem gadiem pilsēta tika atjaunota, kļūstot par vienu no lielākajiem ekonomiskajiem centriem Eiropā.

Dalībnieki, kuri atgriežas

Punktu sadalījums

Atsauces

Eirovīzijas dziesmu konkursi pēc gada
Mazais Balasta dambis

Mazais Balasta dambis ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Ķīpsalā. Tā sākas krustojumā ar Balasta dambi, Daugavas krastā. Sākotnēji ved rietumu virzienā, tad pagriežas ziemeļu virzienā un beidzas strupceļā pie Žaņa Lipkes memoriāla (muzeja). Kopējais ielas garums — 225 metri, visā garumā tā ir ļoti šaura, sākumā klāta ar asfalta segumu, tālāk — ar bruģi.

Ielas raksturojums 
Mazais Balasta dambis ir 225 metrus gara ieliņa Ķīpsalas dienvidu daļā. Tā sākas krustojumā ar Balasta dambi, Daugavas krastā, un virzās rietumu virzienā kā ļoti šaurs asfaltēts ceļš, kurš kalpo kā dienesta piebrauktuve pie Ķīpsalas peldbaseina (adrese Ķīpsalas iela 5). Ap peldbaseinu ceļš ir platāks, nodrošinot iespēju ceļa malā novietot automašīnas vai apgriezties braukšanai pretējā virzienā. Taču tūlīt pat aiz ceļa paplašinājuma, tas atkal kļūst ļoti šaurs, pilnībā pagriežas ziemeļu virzienā un asfalta segumu nomaina bruģis. Mazais Balasta dambis beidzas kā strupceļš pie Žaņa Lipkes memoriāla (muzeja).

Vēsture 
Iela iekļauta Rīgas ielu sarakstā kopš 19. gadsimta 80. gadiem ar nosaukumu Mazā Balasta iela (Kleine Ballast Strasse). Līdz 1940. gadam apbūve un oficiāla numerācija bija četros gruntsgabalos (tikai ielas pāra numuru pusē). Vācu okupācijas laikā nosaukums Kleine Ballaststrasse (Mazā Balasta iela). Mūsdienās tiek lietots nosaukums Mazais Balasta dambis (pirmoreiz nosaukums Mazais Balasta dambis ir uzrādīts 1983. gadā izdotajā Rīgas uzziņu krājumā).

Mazajā Balasta dambī 8, bijušajā Kellermaņu ģimenes īpašumā, vācu okupācijas laikā Žanis Lipke zem malkas šķūņa izbūvētā bunkurā slēpa un izglāba no nāves Holokaustā vairākus ebrejus. Līdzās namam Mazajā Balasta dambī 8 2012. gadā atklāja Žaņa Lipkes memoriālu (muzeju).

Ielu savienojumi 
Mazais Balasta dambis ir savienots ar šādām ielām:
 Balasta dambis (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Ķīpsala

Atsauces 

Ielas Ķīpsalā
Kurzemes rajons
Gemini 4

Gemini 4 jeb Gemini IV bija NASA programmas Gemini kosmosa kuģa Gemini otrais pilotējamais lidojums. Palaists 1965. gada jūnijā. Četru dienu lidojuma laikā veikta pirmā ASV iziešana kosmosā.

Apkalpe 
Kuģa Gemini apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublieru apkalpe:
 Frenks Bormans, komandējošais pilots
 Džeimss Lovels, pilots

Mērķi 
Gemini 4 vajadzēja veikt pirmo ASV daudzdienu kosmisko lidojumu, kas apstiprinātu pieņēmumu, ka cilvēks var atrasties kosmosā ilgāku laiku. Četru dienu lidojums pietuvotos, bet ne pārspētu piecu dienu PSRS Vostok-5 lidojumu 1963. gada jūnijā. Nākamie Gemini lidojumi kļūtu ilgāki, lai gūtu pieredzi tik ilgām ekspedīcijām kā līdz Mēnesim un atpakaļ.

Otrs uzdevums bija veikt pirmo ASV ārpuskuģa aktivitāti (iziešanu atklātā kosmosā). Pirmo iziešanu kosmosā jau bija veicis padomju kosmonauts Aleksejs Ļeonovs 1965. gada martā no Voshod-2. ASV pēc tam mainīja plānus, un savu ārpuskuģa aktivitāti pārcēla agrāk nekā sākotnēji plānots, lei demonstrētu, ka ASV neatpaliek no Padomju Savienības tā sauktajā Kosmiskajā sacensībā.

Trešais uzdevums bija mēģināt ar Gemini 4 veikt pirmo kosmisko tuvošanos ar Titan II otro pakāpi.

Lidojuma gaita 
Gemini 4 tika palaists  15:15:59 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19.
Pirmoreiz vēsturē kosmosa kuģa starts tika translēts uz Eiropas valstīm tiešraidē ar pavadoņa Early Bird starpniecību.

Pirmajā apriņķojumā Makdivits mēģināja veikt tuvošanos Titan raķešpakāpei, bet tas neizdevās. Kad degviela jau bija iztērēta gandrīz par pusi, tika nolemts pievērsties nākamajiem uzdevumiem.

Sākotnēji bija plānots iziešanu kosmosā veikt otrajā apriņķojumā, bet tā tika pārcelta, jo Makdivits bija noguris pēc neveiksmīgajiem manevriem. Edvards Vaits iziešana kosmosā sākās trešajā apriņķojumā, 19:46 UTC. Sākotnēji nevarēja atvērt lūku, bet ar Makdivita palīdzību tas izdevās. Vaits arpusē uzstādīja kameru. Slikti darbojās jaunā ar balsi pārslēdzamā sakaru sistēma. Vaits pārvietojās ar rokā turamu manevrēšanas ierīces (Hand-Held Maneuvering Unit) palīdzību. Tā izmantoja saspiestu skābekli. Tika uzņemti fotoattēli. Beigās tika noņemta kamera. Ārpuskuģa aktivitātes ilga 20 minūtes. Lūkas aizvēršana arī sagādāja grūtības, bet Makdivitam izdevas tikt galā ar tās mehānismu. Pēc plāna lūku vajadzēja vēlreiz atvērt, lai izmestu vairs nevajadzīgo aprīkojumu, bet Makdivits uzstāja, lai to nedara.

Pēc tam tika izslēgta kuģa manevrēšanas sistēma, lai taupītu degvielu, un tas brīvi dreifēja atlikušās divas ar pusi dienas. Tika veikti dažādi eksperimenti.

48. apriņķojumā sabojājās dators. Nolaišanās sākās 62. apriņķojumā. Nolaišanās laikā dzinēja nepareizas darbības dēļ kosmosa kuģis tika iegriezts par daudz, un nolaišanās bija "cieta".
Kosmosa kuģa nolaižamais aparāts  17:12:11 UTC nolaidās Atlantijas okeānā.

Iziešana atklātā kosmosā

Ārējās saites 

 Gemini 4
 NASA Gemini 4 Press Kit
 On The Shoulders of Titans: A History of Project Gemini NASA

4