Hugo Rozenšteins

Hugo Rozenšteins ( — ) bija Latvijas armijas ģenerālis. Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris, pēdējais Latvijas Armijas štāba priekšnieks.

Biogrāfija 
Dzimis Vecsalacas pagasta Svētciema "Mērniekos". Tēvs bija Svētciema dzirnavnieks. Pabeidzis vietējo skolu devās uz Rīgu, kur 1911. gadā pabeidza Rīgas reālskolu. 1914. gada 1. janvārī, kā I šķiras savvaļnieks iestājās Krievijas impērijas armijā. Dienēja 92. Pečoras kājnieku pulkā, kurš bija dislocēts Narvā. Sākoties Pirmajam pasaules karam jau 1. augustā kopā ar savu pulku nokļuva frontē. 23. septembrī Rozenšteins tika komandēts uz Vladimira kara skolu Petrogradā, bet vēlāk pārgāja uz Aleksandra kara skolu. 1915. gada 1. februārī viņš absolvēja šo karaskolu iegūstot praporščika dienesta pakāpi. Neilgu laiku viņš dienēja 24. rezerves bataljonā, bet vēlāk 25. rezerves bataljonā. Jūlijā tika iecelts par rotas komandieri 15. Tiflisas grenadieru pulkā. Decembrī paaugstināts par podporučiku. Vēlāk iecelts par bataljona komandieri. 1916. gadā paaugstināts par poručiku. 1917. gadā paaugstināts par štābskapitānu. Tajā pašā gadā bijis vairākkārt piekomandēts pie divīzijas un korpusa štābiem. 1917. gada decembrī, pēc Oktobra revolūcijas, atvaļinājās no dienesta. Kara laikā tika apbalvots ar IV šķiras Vladimira ordeni, II un III šķiras Staņislava ordeni un II, III, IV šķiras Annas ordeņiem. Pēc dienesta atstāšanas dzīvoja Maskavā, Tveras guberņā un Petrogradā. Pēc Brestas miera noslēgšanas, 1918. gada maijā, atgriezās Latvijā, kur apmetās pie vecākiem.

1918. gada 22. decembrī iestājās Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos (vēlākā Latvijas armija). Dienestā ieskaitīts kapteiņa pakāpē. Sākotnēji dienēja 1. Latgales virsnieku rotā, bet jau 1919. gada 2. janvārī tika pārcelts uz Virsnieku rezerves rotu, kura nedaudz vēlāk kļuva par Neatkarības rotu. Pirmajā lielākajā kaujā 16. janvārī pie Lielauces, kur Rozenšteins komandēja vadu, tika smagi ievainots plecā. No kaujas lauka evakuēts uz Liepāju, bet februārī pārvests uz Vāciju. Jūlijā atgriezies Liepājā, kur turpinājis ārstēties lazaretē. Tā kā pēc ārstu slēdziena nav varējis turpināt dienestu frontē, tad 1. oktobrī ieskaitīts Armijas virspavēlnieka štābā, kur kļuva par Operatīvās daļas priekšnieka palīgu. Novembrī tika iecelts par Ārējās izlūkošanas nodaļas priekšnieku. 1920. gada martā paaugstināts par pulkvedi-leitnantu. No 1920. gada 5. septembra līdz 1921. gada janvārim bija kara aģents Vācijā.

1921. gada aprīlī atkal tika iecelts par Izlūkošanas nodaļas priekšnieku. 1924. gadā pabeidza vecāko virsnieku kursus. Vairākkārt izpildīja Armijas štāba Operatīvās daļas priekšnieka pienākumus. Darbojies arī kā lektors Augstākajos virsnieku kursos. 1926. gada 7. maijā apbalvots ar Igaunijas Brīvības krustu (I šķiras III pakāpi). 1926. gadā iestājies Čehoslovākijas Kara akadēmijā, kuru pabeidza 1928. gadā. 1928. gada 17. novembrī saskaņa ar Valsts Prezidenta pavēli armijai un flotei numur 329. paaugstināts par pulkvedi (skaitot no 18. novembri). Pēc tam, lai iegūtu bataljona komandēšanas, no 1928. līdz 1929. gadam bija bataljona komandieris 5. Cēsu kājnieku pulkā (2. Vidzemes kājnieku divīzijas sastāvā), bet, lai iegūtu pulka komandēšanas cenzu, no 1933. gada 15. maija līdz 1934. gadam komandēja 3. Jelgavas kājnieku pulku (1. Kurzemes kājnieku divīzijas sastāvā). 1932. gada 1. decembrī apbalvots ar Aizsargu Nopelnu krustu. Piedalījās 1934. gada 15. maija apvērsuma īstenošanā. 1935. gada septembrī Rozenšteinu iecēla par Augstākās kara skolas priekšnieku. 16. novembrī, reizē ar Ludvigu Bolšteinu, tika paaugstināts par ģenerāli (skaitot no 18. novembra). 1937. gada septembrī pārstāvēja Latvijas delegāciju Sarkanās armijas manevros Baltkrievijā.

Pēdējā Hugo Rozenšteina atestācijas rakstā (1938. gada), kas saglabājies arhīvā, kuru apstiprināja Armijas štāba priekšnieks ģenerālis Mārtiņš Hartmanis, bija teikts:

1939. gada oktobrī tika iecelts par Armijas štāba priekšnieku. Pēc Latvijas okupācijas, 1940. gada 30. jūlijā, tika atvaļināts no dienesta. 29. augustā tika apcietināts Svētciema dzirnavās un pēc tam izvests uz Krievijas PFSR, kur viņam 1941. gada 9. jūlijā tika piespriests nāvessods, kas tika izpildīts 1941. gada 30. jūlijā.

Darbi 
Rozenšteins Latvijas armijas laikrakstā "Latvijas Kareivis"
, kā arī izdevumā "Militārais Apskats", publicēja vairākus rakstus, kas bija veltīti militārajai tematikai. Rozenšteins bija ar vairāku grāmatu autors, kuras bija veltītas militārajai jomai, piemēram:

 "Latvijas kara ģeogrāfija" (1932)
 "Kājnieku pulka aizmugures noorganizēšana kara laikā" (1937)
 "Divīzijas, pulka un bataljona vadības organizācija un darbības kara laikā" (1937)
 "Flanka un koncentriskais manevrs uzbrukumā" (1938)
 "Cīņa pret flanku manevru un ielenkta karaspēka kaujas darbība" (1938)
 "Latvijas armija 20. gados" (1940)

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 

 Hugo Rozenšteina L.k.o.k. biogrāfija
 Īsa Hugo Rozenšteina biogrāfija 
 Intervija ar Hugo Rozenšteinu par viņa mācību gaitām Čehoslovākijas kara akadēmijā
 Militārais Apskats 1932.-4: "Vilcinājuma kauja. Darbība atklātā frontē"

Limbažu novadā dzimušie
Latvijas ģenerāļi
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Viestura ordeņa lielkrusta komandieri
Padomju represijās nogalinātie