joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kapteinis Nulle

"Kapteinis Nulle" ir 1964. gadā uzņemtā latviešu padomju aktierfilma. Filmas režisors ir Leonīds Leimanis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc tāda paša nosaukuma Egona Līva noveles.

Sižets 
Valdis Nulle ir jauns un ambiciozs zvejas traļa "Dzintars" kapteinis. Viņam ir savs, mūsdienīgs uzskats par zvejas paņēmieniem, bet jūra diktē savus noteikumus. Kolhoza vadība, vadoties pēc situācijas, ir spiesta ekipāžā iekļaut bijušo kapteini Bauzi, kluso dzērāju Juhanu un citus, ne mazāk apšaubāmus darbiniekus. Jaunajam kapteinim trūkst iemaņu un pieredzes darbā ar tik daudziem piesaistītajiem zvejniekiem.

Negaidīti tieši uz šī kuģa ierodas daiļā inženiere Sabīne izmēģināt jauno trali, un nonāk ar kapteini "ražošanas konfliktā", kurš pāraug savstarpējās simpātijās un beidzas ar atzīšanos mīlestībā.

Lomās 
 Eduards Pāvuls — kapteinis Valdis Nulle
 Ausma Kantāne — Sabīne
 Kārlis Sebris — traļmeistars Juhans
 Gunārs Cilinskis — Vaivars
 Artūrs Dimiters — Bauze
 Ēvalds Valters — Dundurs
 Rūdolfs Kreicums — Krams
 Egons Beseris — Uka
 Alfons Kalpaks — Orkānu Jeņķis
 Eduards Čakste - Čurkste
 Amālija Jaunvalka - Jūla
 Herberts Zommers - ekspedīcijas priekšnieks
 Edgars Mucenieks - Ainis
 Luijs Šmits - Teteris 
 Valdemārs Zandbergs - kolhoza priekšsēdētājs
 Alfrēds Videnieks - Glūda
 Gunārs Placēns - Lakstīgala

Filmēšanas grupa 
 Režisors: Leonīds Leimanis
 Scenārija autori: Egons Līvs un Leonīds Leimanis
 Operators: Miks Zvirbulis
 Mākslinieki: Viktors Šildknehts, Herberts Līkums
 Komponists: Indulis Kalniņš
 Kostīmu mākslinieks: Gunārs Balodis

Apbalvojumi 
 Eduards Pāvuls apbalvots ar Baltijas valstu, Baltkrievijas un Moldāvijas kinofestivāla diplomu (1965) par labāko vīrieša lomas tēlojumu.

Ārējās saites 

 Kino Muzejs

Video 
 

1964. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Ugāle

Ugāle ir apdzīvota vieta Ventspils novada Ugāles pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Engures upes kreisajā krastā pie Rīgas—Ventspils dzelzceļa un autoceļu A10 un P123 krustojumā  no novada centra Ventspils un  no Rīgas. Ar vairāk kā diviem tūkstošiem iedzīvotāju (2006) ir lielākā apdzīvotā vieta novadā.

Ugālē ir pagasta administrācija, Ugāles vidusskola, bērnudārzs, kultūras nams, pasts, luterāņu un katoļu baznīcas.

Vēsture 
Vēstures avotos Ugāle (Ugalen) pirmo reizi minēta 1253. gadā Kursas zemes Vanemas sadalīšanas līgumā. Nosaukums, iespējams, cēlies no lībiešu valodas ugal un nozīmē „vieta, kur šalc“. Ugāles pilskalns bijis kuršu kiligundas centrs.

1561. gadā izveidota Ugāles muiža (Ugahlen) kā Kurzemes bīskapijas Zlēku muižas īpašums. 1562. gadā Ugāle nokļuva Bēru dzimtas īpašumā un Johans fon Bērs izveido patstāvīgu muižu.

Apdzīvota vieta sākusi veidoties pēc 1901. gadā izbūvētās Krustpils-Jelgavas-Ventspils dzelzceļa līnijas atklāšanas. Padomju laikā bija kolhoza „Uzvara“ centrs, darbojās vairāki uzņēmumi, tai skaitā MRS un 1984. gadā atklātā drenu cauruļu rūpnīca - "Usma" (slēgta 1996. gadā).

Atsauces

Ārējās saites 
 Ugāles vidusskola

Ugāles pagasts
Ventspils novada ciemi
Latvijas ciemi
Latvijas pagastu centri
Praviņi (stacija)

Praviņi ir pieturas punkts Tukuma novada Slampes pagastā, dzelzceļa līnijā Tukums II—Jelgava.

Vēsture 
Praviņu pieturas punkts tika atklāts 1926. gadā, lai šeit pārkrautu pa šaursliežu dzelzceļu no vietējā kaļķu karjera izvestos materiālus K. Šmita Rīgas Cementa fabrikas vajadzībām. 1934. gadā Praviņas skaitāmas kā pieturas punkts. Turpmāk gan šis punkts saukts par Praviņiem. Otrā pasaules kara gados no stacijas izbūvēts šaursliežu dzelzceļš uz Lestenes kūdras fabriku. Kopš 1998. gada, kad Rīgas—Jelgavas—Ventspils vilciens tika novirzīts caur Jūrmalu, pieturas punkts netiek izmantots.

Attēlu galerija

Piezīmes un atsauces 

Slampes pagasts
Dzelzceļa stacijas Latvijā
Dzelzceļa līnijas Tukums II—Jelgava stacijas un pieturas punkti
Hidroloģija

Hidroloģija (, Yδωρ — "ūdens", λoγoς — "mācība") ir zinātne, kas pēta Zemes ūdens kustību, izplatību, kvalitāti, aprites ciklus un citus ar to saistītus lielumus. Tiek pētītas gan ūdens ķīmiskās, gan fizikālās īpašības, kā arī bioloģiskie procesi, kas norisinās ūdenī.

Hidroloģiju sīkāk iedala pēc tā, kas konkrēti tiek detalizēti pētīts. Piemēram, dažas no hidroloģijas apakšzinātnēm ir šādas:
 augsnes hidroloģija
 gultnes hidroloģija
 pazemes ūdeņu hidroloģija
 purvu hidroloģija
 sauszemes hidroloģija
 upju hidroloģija

Pie hidroloģijas nepieder okeanogrāfija un meteoroloģija, jo šajās zinātnes tiek apskatītas ne tikai ar ūdeni saistīti jautājumi.

Ārējās saites
Rēzeknes Vēstis

Rēzeknes Vēstis ir reģionālais laikraksts Rēzeknē, kā arī Rēzeknes un Viļānu novados.

Vēsturiskie nosaukumi 
 "Pa Staļina ceļu" (; no 1944. līdz 1957. gadam);
 "Ausma" (; no 1957. līdz 1962. gadam);
 "Znamja truda" (; no 1962. līdz 1990. gadam);
 "Darba Karogs" (iztulkots ; no 1990. līdz 1992. gadam);
 "Rēzeknes Vēstis" (kopš 1992. gada).

Atsauces 

Latvijā izdotie laikraksti
Reģionālie laikraksti
Laikraksti latviešu valodā
Laikraksti krievu valodā
Dņepra

Dņepra (, , ) ir ceturtā garākā upe Eiropā aiz Volgas, Donavas un Urālas. Upes garums ir 2201 km. Tās izteka atrodas Valdaja augstienē. Dņepra plūst caur Krieviju, Baltkrieviju un Ukrainu, bet ietek Dņepras limānā (Melnajā jūrā). Lielākās Dņepras pietekas ir Desna, Pripete, Psela, Soža, Bjarezina, Inhuleca, Vorskla, Teteriva un Sula. Lielākās pilsētas upes krastos ir Smoļenska, Orša, Mogiļeva, Kijiva, Čerkasi, Kamjanske, Dnipro, Zaporižja un Hersona. Dņepra grīvā veido deltu, kur tā sadalās aptuveni 230 mazākās attekās. Dņepra tiek izmantota kā ūdensceļš un ir kuģojama līdz Dorogobužas pilsētai Krievijā. Dņepras—Bugas kanāls to savieno ar Bugas upi.

Vēsture 
Dņepras upes nosaukums cēlies no sarmatu valodas *Dānu Apara ("Tēvu upe") vai skitu valodas *Dānu Apr ("Dziļā upe"). Jau Senajos laikos tā bija svarīgs ūdensceļš, ko grieķu kolonisti sauca par Boristēnu (), bet latīniski sauca par Danaparis.
Vikingu laikos tā kalpoja kā ceļš no varjagiem uz grieķiem.

Upes gaita 
Dņepra sākas Valdaja augstienē, augšgalā tā tek zemos krastos pa paugurainu, sīkpurvainu, vairāk vai mazāk mežainu apvidu; sniedzas platumā līdz 30, dziļumā līdz 6 metriem. Starp Dorogobužas un Oršas pilsētām upes krasti kļūst augstāki un akmeņaināki, gultne līkumaina. Tālāk tā ieplūst Baltkrievijas zemajā, purvainajā un mežainajā līdzenumā, uzņem lielākās pietekas un paliek par prāvu, satiksmei noderīgu upi.

Ukrainā meži Dņepras krastos pamazām izklīst mežastepē un upe plūst pa auglīgu zemkopības klajumu. Kreisais krasts pieplok zemā līdzenumā, kas pavasaros tālu pārplūst. Toties labais krasts pieņemas augstumā, uz tā atrodas Kijiva. Lejpus Kijivai Dņepra sadalās vairākās līdztekās, kas apskalo daudzas salas. Vietām izceļas granīta sliekšņi, tie tomēr nesniedzas visā upes platumā un kuģniecību netraucē.

Līdz Dņepras HES uzbūvēšanai posmā Dņipro — Zaporižja upe lauzās šķērsām cauri Ukrainas granīta horstam, straumei ceļu aizsprostoja klinšu salas, zemūdens akmeņi un sliekšņi. Hidroelektrostacijas celtniecības laikā (1927–1932) krāces applūdināja. Otrā pasaules kara laikā Sarkanā armija atkāpjoties sagrāva Dņepras HES aizsprostu, bet pēc kara to atjaunoja. Lejpus Zaporižjai upes plūdums ir rāms un tā sadalās līdztekās un pa sešām attekām ieplūst Melnās jūras Dņepras-Bugas limānā.

Pietekas 
Dņeprai ir 21 par  garāka pieteka. Lielākās no tām ir Desna, Pripete, Psela, Soža, Bjarezina, Inhuleca, Vorskla, Teteriva un Sula.

Ūdenskrātuves 
Uz Dņepras ir izveidotas vairākas ūdenskrātuves — Dņepras ūdenskrātuve, Kahovkas ūdenskrātuve, Kamjanskas ūdenskrātuve (līdz 2017. gadam zināma kā Dņeprodzeržinskas ūdenskrātuve), Kaņivas ūdenskrātuve, Kijivas ūdenskrātuve un Kremenčukas ūdenskrātuve.

Atsauces

Ārējās saites 

  

 
Krievijas upes
Baltkrievijas upes
Ukrainas upes
Smoļenskas apgabals
Uzbeku valoda

Uzbeku valoda (Oʻzbek tili) ir altajiešu valodu saimes tjurku valoda. Tā ir Uzbekistānas valsts valoda. Šajā valodā runā arī daudzi iedzīvotāji Turkmenistānas austrumos, Kazahstānas dienvidos, Tadžikistānas ziemeļos un rietumos, Afganistānas ziemeļos un Ķīnas ziemeļrietumos. 1993. gadā Uzbekistānas valdība oficiāli pieņēma, ka uzbeku valoda ir jāpieraksta izmantojot latīņu alfabēta burtus, bet agrāk to pierakstīja kirilicā. Savukārt Ķīnā dzīvojošie uzbeki izmanto arābu rakstību. Literārā valoda balstās uz Taškentas-Fergānas dialekta pamata.

Uzbeku valodu spēcīgi ir ietekmējušas krievu un tadžiku valodas. Ir novērojama arī netieša arābu valodas ietekme. Uzbeku valodu iedala divos lielos dialektos. Viens dialekts ir dienvidu uzbeku valoda, bet otrs dialekts — ziemeļu uzbeku valoda (kipčaku-uzbeku dialekts praktiski ir kazahu valodas dialekts).

Skatīt arī 
 Džagatajs jeb senā uzbeku valoda

Atsauces 

Karluku valodas
Uzbekistānas valodas
Hāfezs

Hādža Šamseldīns Muhameds Hāfezs Šīrāzi (, Khwāja Šamsu d-Dīn Muḥammad Ḥāfeẓ-e Šīrāzī, dzimis 1325. vai 1326. gadā, miris 1389. vai 1390. gadā) bija persiešu liriskais dzejnieks un mistiķis. Viņa dzeja ir apkopota darbā “Hāfeza divāns” (Hāfeza dzejas krājums). Mūsdienās teju vai ikvienā persiešu mājoklī var atrast kādu no Hāfeza darbiem. Par Hāfeza dzīvi ir zināmi ļoti maz faktu, toties par viņu ir zināmas daudz leģendas. Hāfeza dzeju eiropiešu valodās sāka tulkot 18. un 19. gadsimtā.

Atsauces

Ārējās saites

1320. gados dzimušie
1380. gados mirušie
Irānas dzejnieki
Persiešu valodā rakstošie
Anna Kristina Flātlanne

Anna Kristina Ofedte Flātlanne (; dzimusi  Oslo, Norvēģijā) ir bijusī norvēģu biatloniste. Pasaules kausa posmos debitējusi 2003. gadā Kontiolahti, Somijā, ar izcīnītu 53. vietu sprintā. Pasaules čempionātos izcīnījusi četras medaļas: 2007. gada Pasaules čempionātā viņa izcīnīja bronzu sieviešu stafetē, 2010. gada Pasaules čempionātā tika izcīnīts sudrabs jauktajā stafetē, 2011. gada Pasaules čempionātā viņa izcīnīja zelta medaļu Norvēģijas izlases sastāvā jauktajā stafetē un 2013. gada Pasaules čempionātā ieguvusi zeltu sieviešu stafetē. 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnījusi bronzas medaļu 4×6 km stafetē. 

Anna Kristina Flātlanne karjeru noslēdza pēc 2013-14. gada sezonas.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa  
 IBU profils 

1982. gadā dzimušie
Norvēģijas biatlonisti
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Oslo dzimušie
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Abvērs

Abvērs (no  — 'aizsardzība, pretizlūkošana') bija Veimāras republikas un vēlāk Trešā reiha militārās izlūkošanas un pretizlūkošanas dienests, kas pastāvēja no 1921. līdz 1944. gadam. Pakļāvās Vērmahta virspavēlniecībai.

Pavēle par Abvēra izveidi tika izdota jau 1919. gadā, tomēr paraksts uz tās tika uzlikts tikai 1921. gadā. Tādēļ par tā dibināšanas datumu tiek uzskatīts 1921. gada 1. janvāris. Versaļas miera līgums neļāva Vācijai veikt militāro izlūkošanu tādēļ formāli Abvēram tika uzticēta militārā pretizlūkošana. Lai arī 1928. gadā Abvērs tika palielināts un paaugstināts statusā, tomēr divdesmitajos gados tas vēl nespēja tikt galā ar visiem saviem uzdevumiem viens pats. Nacistu nākšana pie varas 1933. gadā nodrošināja jūtamu atbalstu Abvēram. Pēc Konrāda Patcinga atlaišanas no amata par jauno Abvēra komandieri tika iecelts Vilhelms Kanariss, kurš vadīja Trešā reiha militāro pretizlūkošanu līdz pat 1944. gadam, kad pēc 20. jūlija sazvērestība izgāšanās Kanariss tika apcietināts. Abvērs pēc apvērsuma mēģinājuma tika nodots Impērijas drošības galvenās pārvaldes rokās.

Abvēra uzdevumos ietilpa:

 Slepenas informācijas vākšana par pretinieka karaspēku, tā militārekonomisko potenciālu.
 Nodrošināt Vācijas armijas sagatavošanās slepenību, pēkšņumu uzbrukumā.
 Pretinieka aizmugures dezorganizāciju.
 Cīņa pret ārvalstu aģentūrām karaspēkā un militārajā ražošanas kompleksā un citi uzdevumi.

Vērmahts
Tāllēkšana

Tāllēkšana ir vieglatlētikas lēkšanas disciplīna, kurā dalībniekiem pēc iespējas tālāk jāaizlec speciāli sagatavotā bedrē. Tāllēkšana ir viena no vīriešu desmitcīņas un sieviešu septiņcīņas disciplīnām.

Lēciena atzīme ir dēlītis, kuram mūsdienu čempionātos ir uzlikta maza plastilīna strīpiņa, lai varētu redzēt pēdas, ja sportists ir pārkāpis atspēriena dēlīti. Lēciens netiek ieskaitīts, ja sportists pārkāpj atspēriena dēlīti vai neveic lēcienu atvēlētajā laikā (parasti vienā minūtē).

Tāllēkšana ir iekļauta Olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1896. gada, sievietes — kopš 1948. gada. Tāpat tā bija iekļauta arī Antīko Olimpisko spēļu programmā.

Pasaules rekords tāllēkšanā vīriešiem ir 8,95 m un pieder Maikam Pauelam no ASV, uzstādīts . Pasaules rekords tāllēkšanā sievietēm ir 7,52 m un pieder Gaļinai Čistjakovai no PSRS, uzstādīts .

Latvijas rekords tāllēkšanā vīriešiem ir  8,08 m un to 2016. gada 12. jūlijā uzstādīja Elvijs Misāns. Latvijas rekords tāllēkšanā sievietēm ir 6,92 m un tas pieder Inetai Radēvičai, uzstādīts , Eiropas čempionātā Barselonā, kur ar šo rezultātu I. Radēviča kļuva par čempioni.

Ārējās saites 

 Tāllēkšanas vēsture  
 Rekordi 
 IAAF sacensību noteikumi  

Vieglatlētikas disciplīnas
Batāte

Batāte jeb saldais kartupelis (Ipomoea batatas) ir tīteņu dzimtas augs. Batātes dabiskais izplatības areāls ir Amerikas tropi, bet to plaši audzē citās pasaules daļās, īpaši tropu un subtropu joslā. Cilvēki uzturā lieto batāšu saknes, precīzāk, bumbuļus. Izcepti batāšu bumbuļi garšo pēc kartupeļiem, bet tos nevajadzētu jaukt ar tiem, jo botāniski šie augi ir atšķirīgi. Dažkārt batātes tiek sajaukti arī ar topinambūriem.

2008. gadā aptuveni divas trešdaļas (67%) no visām batātēm tika izaudzētas Ķīnā. Nākamās lielākās valstis pēc iegūtās batāšu ražas bija Nigērija, Uganda, Indonēzija, Tanzānija, Vjetnama un Indija.

Atsauces 

Nakteņu rinda
Dārzeņi
Stēfans Līvs

Stēfans Patriks Līvs (; dzimis Patriks Šližs (); dzimis  Gdiņā, Polijā, miris 2011. gada 7. septembrī) bija poļu izcelsmes Zviedrijas hokejists, vārtsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks.

S. Līvs ir dzimis Polijas pilsētā Gdiņā kā Patriks Šližs, pēc tam nonācis bērnu namā Gdaņskā, no kurienes divu gadu vecumā adoptēts uz Zviedriju, kur audzis zviedru ģimenē.

Spēlētāja karjera 
Zviedrijas Elitsērijā S. Līvs debitēja HV71 kluba rindās 2000. gada 18. janvārī. Tā paša gada jūnijā NHL draftā viņu ar kopējo 102. numuru izvēlējās Detroitas "Red Wings". 2004. gadā, turpinot spēlēt HV71 rindās, Stefans kļuva par Zviedrijas čempionu hokejā. Pēc 2005.—06. sezonas beigām S. Līvs parakstīja viena gada līgumu ar Detroitas "Red Wings", taču visu nākamo sezonu aizvadīja tās Amerikas hokeja līgas fārmklubā Grandrepidsas "Griffins". Pēc sezonas beigām S. Līvs atgriezās HV71, noslēdzot ar to līgumu uz nākamajām trim sezonām. Spēlējot klubā, 2008. un 2010. gadā viņš izcīnīja jau savu otro un trešo Zviedrijas čempiona titulu. Pēc 2009.—10. sezonas beigām noslēdza viena gada līgumu ar Kontinentālās hokeja līgas klubu Novosibirskas "Sibir". Sezonas gaitā piedalījās arī 2011. gada KHL Zvaigžņu spēlē.

2011. gada 7. septembrī spēlētājs gāja bojā Jaroslavļas aviokatastrofā.

Zviedrijas izlases vārtos debitējis 2000. gada 9. novembrī, piedalījies 2006. un 2010. gada olimpisko spēļu turnīros, 2006. gadā kopā ar izlasi izcīnot Olimpisko zelta medaļu. Spēlējis arī sešos Pasaules čempionātos, 2006. gadā izcīnot Pasaules čempiona titulu.

Atsauces

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
2011. gadā mirušie
Zviedrijas hokejisti
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Zviedrijas hokeja līgas čempioni
Aviokatastrofās bojā gājušie
Pomožes vojevodistē dzimušie
Kibergoti

Kibergoti ir 1990. gadu beigās radusies subkultūra, kas apvieno gotu un kiberpanku iezīmes. Pirmoreiz jēdziens "kibergots" (Cyber Goth) lietots 1988. gada lomu spēlē Dark Future, bet 1982. gadā dibinātā Alien Sex Fiend tiek uzskatīta par pirmo kibergotu mūzikas grupu.

Estētika 
Kibergoti kultivē kiborga un postcilvēka ideālu. Parasti viņi klausās industriālo vai postindustrialo (industriālo deju mūziku, tumšo elektro, dažreiz arī power noise) mūziku, lasa kiberpanku literatūru un skatās anime.

Izskats 
Kibergoti valkā spīdīgus augstpapēžu vai platformas zābakus ar daudzām dzelzs sprādzēm, pieguļošas gaismu atstarojošas melnas bikses un kreklus, sintētiskas vestes ar rāvējslēdzēju un apmetni. Dažreiz kibergoti izmanto arī militāro stilu. 

Meitenes parasti valkā lateksa minisvārkus ar horizontāli strīpotām zeķubiksēm un uzroceņiem, topiņus ar lielu izgriezumu un atsegtu vēderu. Matu krāsa kibergotiem parasti ir radioaktīvā krāsā (zaļā, zilā, sarkanā, violetā). Mati bieži ir sapīti dredos, bizītēs vai matos ir iepītas stieples. Ļoti populāri ir pīrsingi — ausīs, degunā, lūpās un uzacīs. Kibergotu grims parasti ir ļoti agresīvs — arī ar radioaktīvām krāsām.

Subkultūras
Apustulis

Apustulis ( (apostolos) — 'ziņnesis') ir ikviens no divpadsmit Jēzus Kristus izvēlētajiem mācekļiem; termins dažkārt tiek attiecināts arī uz citiem, īpaši uz svēto Pāvilu, kas pievērsās kristietībai dažus gadus pēc Jēzus Kristus nāves. Lūkas evaņģēlijā 6:13 ir teikts, ka Jēzus Kristus izvēlējās divpadsmit cilvēkus no saviem mācekļiem, "kurus Viņš nosauca par apustuļiem". Jēzus Kristus izvēlētie apustuļi bija Pēteris, Jēkabs, Jānis (abi Cebedeja dēli), Andrejs, Filips, Bartolomejs, Matejs, Toms, Jēkabs (Alfeja dēls), Tadejs, Sīmanis Kānaānietis un Jūda Iskariots. Pēc Jūdas Iskariota pašnāvības pakaroties viņa vietu ieņēma Matijs.

Ārējās saites
Tilža

Tilža () ir apdzīvota vieta Balvu novada Tilžas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Tilžas upes krastos pie autoceļa P48 31 km no novada centra Balviem un 250 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta (agrāk Kokoreva) izveidojās ap 1909. gadu, kad Ruskolovas muižas īpašnieks atdalīja muižas zemi 15 hektārus, sadalot tos ap 200 apbūves gabalos. Kokorevas ciema nosaukums radies no Ruskulovas muižas vagara Kokoreva uzvārda, kuru muižnieks Lēvenšterns bija atsūtījis uz šo apdzīvoto vietu uzraudzīt zemniekus. 1925. gadā Kokorevai tika piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. 1926. gadā Kokoreva tika pārsaukta pēc Tilžas upes nosaukuma par Tilžu.

Ciemā atrodas pagasta pārvalde, Tilžas vidusskola, internātpamatskola, bērnudārzs, pasts, kultūras nams, bibliotēka, Tilžas novada muzejs, ātrās palīdzības brigāžu punkts, kā arī četri dievnami (pareizticīgo, katoļu, luterāņu, baptistu).

Atsauces 

 
Latvijas pagastu centri
Perudža

Perudža () ir pilsēta Itālijā, Umbrijas reģiona centrs, kā arī Perudžas provinces administratīvais centrs. Tā atrodas netālu no Tibras. Perudžas simbols ir grifs, kura motīvu var redzēt vairākās pilsētas celtnēs. Tas ir ievērojama mākslinieciskais Itālijas centrs. Ievērojamais gleznotājs Pjetro Vanuči, kura iesauka ir Perudžino, ir nācis no pilsētas, kas atrodas netālu no Perudžas. Astoņas viņa gleznas ir atrodamas Umbrijas nacionālajā galerijā. Viņa skolēns Rafaēls bija viens no ievērojamākajiem Renesanses māksliniekiem. Vēl Perudžā dzīvoja slavenais gleznotājs Pinturikjo, kā arī iespējams vislavenākais arhitekts, kurš ir dzīvojis Perudžā, Galeaco Alesi. Pilsēta pirmoreiz tikusi pieminēta ap 310.—309. gadu p.m.ē. Pilsētā katra gada oktobrī notiek šokolādes festivāls, pilsētā ražotā šokolāde ir slavena visā valstī.

Ārējās saites 

 Pilsētas mājaslapa 
 

Umbrijas pilsētas
3. autobusu maršruts (Jēkabpils)

3. autobusu maršruts ir Jēkabpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Krustpils dzelzceļa stacijas līdz Jēkabpils pansionātam, kas atrodas ārpus pilsētas robežas Krustpils novada Kūku pagastā.
3. autobusu maršrutu apkalpo SIA "Jēkabpils autobusu parks".

Maršruts 
 Virzienā Stacija — Pansionāts autobusi kursē pa šādām ielām: Stacijas laukums, Madonas iela, Rīgas iela, Zīlānu iela. Pēc pilsētas robežas autobusi kursē pa Jēkabpils — Varakļāni ceļu līdz pansionātam.
 Virzienā Pansionāts — Stacija autobusi kursē pa Varakļāni — Jēkabpils ceļu līdz pilsētai, tad pa šādām ielām: Zīlānu iela, Rīgas iela, Madonas iela, Stacijas laukums.

Pieturvietas 
3. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 41 pietura, no kurām 31 atrodas Jēkabpils pilsētā, bet 10 — Kruspils novada Kūku pagastā. Virzienā Stacija—Pansionāts ir 20 pieturas (15 pieturas atrodas Jēkabpils pilsētā, 5 — Krustpils novada Kūku pagastā), savukārt virzienā Pansionāts—Stacija — 21 pietura (16 pieturas atrodas Jēkabpils pilsētā, 5 — Krustpils novada Kūku pagastā).

Ārējās saites 
 Pilsētas autobusu kustības saraksts
 Braucienu maksas

Sabiedriskais transports Jēkabpilī
Stamata Reviti

Stamata Reviti (; 1866 — pēc 1896) bija grieķiete, kura 1896. gada Vasaras Olimpisko spēļu laikā noskrēja 40 km garo maratondistanci. Šajās Olimpiskajās spēlēs sievietēm netika ļauts piedalīties sacensībās, taču S. Reviti pieprasīju atļauju startēt maratonā. Viņa šo distanci veica dienu pēc tam, kad uzvarētājs tika noskaidrots vīriešu maratona distancē. Lai arī viņa veica maratona distanci apmēram 5 stundu un 30 minūšu laikā un šo rezultātu apstiprināja liecinieki ar saviem parakstiem, viņai netika ļauts finišēt Panathinaiko stadionā. Viņa iesniedza savu rezultātu Hellēniskajai Olimpiskajai komitejai cerībā, ka viņi apstiprinās rezultātu un atzīs viņas sasniegumu, taču nav oficiālu avotu, kas vēstītu par šo darbību. Nav drošu avotu, kas vēstītu par viņas dzīvi pēc starta Olimpiskajās spēlēs. Saskaņā ar mūsdienu avotiem, 1896. gada Olimpiskajās spēlēs startēja vēl viena sieviete Melpomene. Olimpisko spēļu vēsturnieki strīdas par iespējamo faktu, ka S. Reviti un Melpomene ir viena persona.

Literatūra 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  
 
 
 
 
 
 
 
 
 

1866. gadā dzimušie
Cilvēki ar nezināmu miršanas datumu
Grieķijas vieglatlētes
1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Garo distanču skrējēji
Ranka

Ranka ir apdzīvota vieta Gulbenes novada Rankas pagastā, pagasta centrs. izvietojusies Gaujas pietekas Lazdupes krastos pie autoceļa P33 38 km no novada centra Gulbenes un 145 km no Rīgas.

Rankā ir pagasta administrācija, pamatskola, arodvidusskola (Ogres tehnikuma filiāle), bērnudārzs, kultūras nams, bibliotēka, pasts, doktorāts. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis Rankas muiža ar parku.

Vēsture 
Vēstures avotos Ranka pirmoreiz minēta 1528. gadā, kad Rīgas virsbīskaps izlēņoja Rankas muižu (Ramkau) savam padomniekam fon Rozenam. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās muižas centru. 
Kādā  akmens krāvumā pie Rankas atradās viens no Strūves ģeodēziskā loka punktiem, kurā uzmērījumi veikti 1824. gadā Strūves vadībā. 

1933. gadā Rankai piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu.

Kartona fabrika 
1897. gadā Rautenfelds uzsāka papes ražošanu nopirkot vecas dzirnavas un tās pārbūvējot. 1930. gadā fabrika nokļūst J.Mīlmaņa īpašumā. 1957. gadā tā turpina darboties ar nosaukumu Rankas kartona fabrika līdz 2002. gadam.

Rankas stacija 
Rankas stacija ierīkota līdz ar dzelzceļa līnijas Ieriķi—Gulbene—Sita būvi, līnija atklāta 1916. gadā. Agrākais stacijas nosaukums kādā 1916. gada vilcienu sarakstā ir Pavāriņi (Pawarini), bet 1918. gada sarakstā tā dēvēta par Ramkavu (Ramkau). Kopš 1919. gada stacijas oficiālais nosaukums bija Ramka, ko 1930. gada pārdēvēja par Ranku. Dzelzceļa satiksme Ieriķu—Gulbenes iecirknī slēgta 1999. gadā.

Rankas mājturības skola 

Bijušajā Rankas muižas kungu mājā pēc agrārās reformas 1923. gadā izveidoja Valsts Rankas divgadīgo mājturības skolu Latvijas Mazsaimniecību veicināšanas biedrības un Rankas lauksaimniecības biedrības pakļautībā. Otrā pasaules kara laikā skolā ierīkoja vācu armijas lazareti. 

Mācības atsākās 1944. gada rudenī. Sākotnēji tā bija lauksaimniecības skola, tad 1957. gadā uz Ranku tiek pārcelta LPSR Mežsaimniecības un mežrūpniecības ministrijas pakļautībā esošā Biržu Meža skola un to dēvē par Rankas Meža skolu. 1962. gadā to pārdēvēja par 29. arodskolu, 1963. gadā par 29. pilsētas profesionāli tehnisko skolu, 1975. gadā par 13. lauku profesionāli tehnisko vidusskolu. 1976. gadā uzcēla jauno skolas mācību korpusu, pils ēkā palika tikai daži skolas darbinieku dzīvokļi un noliktavas. 1984. gadā skolas nosaukums ir 63. profesionāli tehniskā vidusskola, 1989. gadā Rankas lauksaimniecības skola, kopš 1999. gada 1. janvāra skola pārdēvēta par Rankas arodvidusskolu. 

Divos ugunsgrēkos 1986. un 1990. gadā muižas pils ēka tika pilnīgi nopostīta, tagad saglabājušās tikai drupas.

Atsauces 

Gulbenes novada ciemi
Rankas pagasts
Latvijas pagastu centri
Latvijas ciemi
Garkalne (Garkalnes pagasts)

Garkalne ir apdzīvota vieta Ropažu novada Garkalnes pagasta vidusdaļā. Izvietojusies Krievupes krastos pie autoceļu A2 un P3 krustojuma un dzelzceļa Rīga-Lugaži 12 km no pagasta centra Berģiem, 21 km no novada centra Ulbrokas un 21 km no Rīgas centra. Apdzīvotā vieta sākusi veidoties pēc Ropažu (Rodenpois) dzelzceļa stacijas izbūves 1889. gadā. 20. gadsimta 20.—30. gados Ropaži (Garkalnes tā laika nosaukums) bija kūrorts ar peldvietām un tenisa kortiem. 1925. gadā Ropažiem piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu.

Garkalnē atrodas Mākslu un vispārizglītojošā pamatskola, parks, futbola laukums, Jāņa Jaunsudrabiņa piemiņas akmens, bibliotēka, pasts, dzelzceļa stacija „Garkalne”, pārtikas veikali un aptieka.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Bebrene

Bebrene (arī Bebrine) ir apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Bebrenes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Dvietes pieteku Pastaunes un Akmeņupes krastos pie autoceļa P72 39,5 km no novada centra Daugavpils un 195 km no Rīgas.

Bebrenē atrodas pagasta pārvalde, vispārizglītojošā un profesionālā vidusskola, pirmsskolas izglītības iestāde, kultūras nams, bibliotēka, pasta nodaļa, feldšeru punkts un katoļu baznīca.

Vēsture 
Rakstu avotos pirmo reizi minēta 1562. gadā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Bebrenes muižas (Bewern) centru, kas līdz 1920. gada zemes reformai  piederēja Plāteru-Zībergu dzimtai. 
1932. gadā Bebrenei piešķīra biezi apdzīvotas vietas statusu.

Atsauces 

Augšdaugavas novada ciemi
Bebrenes pagasts
Latvijas pagastu centri
Latvijas ciemi
Bebrene
Ernans Krespo

Ernans Horhe Krespo (; dzimis ) ir bijušais Argentīnas futbola uzbrucējs. Pašlaik (2021) Krespo ir Brazīlijas A sērijas komandu São Paulo.

Savas 17 gadus ilgās karjeras laikā Krespo ir guvis vairāk kā 300 vārtu. Karjeras laikā viņš ieguvis Olimpisko spēļu sudraba medaļu, uzvarējis Copa Libertadores turnīrā, Anglijas Premjerlīgā un trīsreiz Itālijas čempionātā. 2000./01. gada sezonā viņš bija Serie A rezultatīvākais spēlētājs ar 26 gūtiem vārtiem, spēlējot Lazio sastāvā. Krespo ir piederējis rekords par dārgāko pārejas maksu, kad 2000. gada jūlijā viņu Lazio iegādājās no Parma.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Sasniegumi 
River Plate

 Copa Libertadores: 1996

Parma

 Coppa Italia: 1998–99
 Supercoppa Italiana: 1999
 UEFA kauss: 1998–99

Lazio

 Supercoppa Italiana: 2000

Milan

 Supercoppa Italiana: 2004

Chelsea

 Anglijas Premjerlīga: 2005–06
 FA Community Shield: 2005

Inter Milan

 Itālijas Serie A: 2006–07, 2007–08, 2008–09
 Supercoppa Italiana: 2006, 2008

Individuālie sasniegumi

 Serie A labākais vārtu guvējs: 2000–01
 FIFA 100
 FIFA Pasaules kausa simboliskā izlase: 2006

Atsauces

Ārējās saites 

1975. gadā dzimušie
Buenosairesas provincē dzimušie
Argentīnas futbolisti
Argentīnas izlases futbolisti
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
FIFA 100
Parma F.C. spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Genoa C.F.C. spēlētāji
Argentīnas futbola treneri
Arnds Peifers

Arnds Peifers (; dzimis  Volfenbītelā, Vācijā) ir bijušais vācu biatlonists, 2018. gada olimpiskais čempions sprintā un pieckārtejs pasaules čempions.

Karjera 
Pasaules kausa posmos debitējis 2009. gadā, jau debijas sezonas nogalē izcīnīja savu pirmo uzvaru PK posmā. Piedalījies 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, taču neguva lielus panākumus. Pasaules čempionātos izcīnījis 13 medaļas, tai skaitā piecas zelta godalgas. Pārsvarā panākumus guvis stafetēs un jauktajās stafetēs, bet 2011. gada Pasaules čempionātā Hantimansijskā guva uzvaru sprinta distancē, bet 2019. gadā Estešundā izcīnīja zelta medaļu 20 km individuālajā distancē.

2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos izcīnījis sudraba medaļu stafetē. Piedalījies arī distanču slēpošanā, 50 km brīvā stila distancē iegūstot 40. vietu. 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā kļuva par uzvarētāju sprintā un ieguva bronzas medaļu stafetē. 

2021. gada martā paziņoja par kajrejas beigām.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

1987. gadā dzimušie
Vācijas biatlonisti
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Lejassaksijā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Apsītis

Apsītis (sieviešu dzimtē Apsīte) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Aleksandrs Apsītis (mākslinieks) (1880—1943), gleznotājs, grafiķis;
 Aleksandrs Apsītis (radioinženieris) (1907—1988), radioinženieris un uzņēmējs;
 Jānis Apsītis (1886—1952), agronoms;
 Hermanis Apsītis (1893—1942), jurists;
 Romāns Apsītis (1939), jurists;
 Vaidelotis Apsītis (1921—2007), arhitekts.

Skatīt arī 
 Apsīšu Jēkabs (īstajā vārdā Jānis Jaunzemis; 1858—1929), dzejnieks.

Latviešu uzvārdi
Copa Libertadores

CONMEBOL Libertadores, zināms arī vienkārši kā Copa Libertadores de América un sākotnēji kā Copa Campeones de América (Amerikas čempionu kauss), ir ikgadējs starptautisks futbola klubu turnīrs, kuru kopš 1960. gada organizē CONMEBOL. Tas ir prestižākais klubu turnīrs Dienvidamerikā un viens no plašāk pārraidītajiem turnīriem pasaulē — to translē 135 valstīs. Turnīrs nosaukts Dienvidamerikas atbrīvošanas karu līderu vārdā — Libertadores (portugāļu un spāņu valodā - atbrīvotāji).

Turnīram laika gaitā ir bijuši dažādi formāti. Sākotnēji piedalīties varēja tikai Dienvidamerikas līgu čempioni. 1966. gadā tiem pievienojās arī vairāku līgu vicečempioni; 1998. gadā pievienojās Meksikas komandas. Šobrīd turnīrā piedalās vismaz pa trim klubiem no katras valsts, bet no Argentīnas un Brazīlijas piedalās pa piecām komandām. Tradicionāli vienmēr ir izmantota grupu turnīra fāze, bet komandu skaits grupās ir vairākas reizes mainījies.

Turnīrs sastāv no sešām kārtām. Šībrīža formātā spēles sākas februāra sākumā ar pirmo kārtu. Sešas uzvarētājkomandas no pirmās kārtas pievienojas 26 komandām otrajā kārtā, kurā ir astoņas grupas pa četrām komandām. Astoņi grupu uzvarētāji un astoņi otro vietu ieguvēji iekļūst pēdējās četrās kārtās, kur spēles notiek pēc izslēgšanas principa. Tās noslēdzas ar fināliem, kuri notiek periodā no jūnija līdz augustam. Copa Libertadores uzvarētājs var piedalīties vēl divos turnīros: FIFA Klubu Pasaules kausā un Recopa Sudamericana.

Šībrīža turnīra čempioni ir Brazīlijas klubs Palmeiras. Veiksmīgākais klubs šajā turnīrā ar septiņiem tituliem ir Argentīnas klubs Independiente. Argentīnas klubi kopumā ir ieguviši visvairāk titulu — 25, bet no Brazīlijas nāk visvairāk dažādo uzvarētājkomandu — pavisam turnīrā uzvarējušas ir desmit Brazīlijas komandas. Kausu ir ieguvušas 25 dažādas komandas un divus gadus pēc kārtas to ir paveikušas sešas komandas, pēdējoreiz Boca Juniors 2001. gadā.

Atsauces 

Starptautiskās klubu futbola sacensības
Sunderland AFC

Sunderland Association Football Club ir profesionāls Anglijas futbola klubs no Sanderlendas, šobrīd spēlē 'League One', Anglijas trešajā spēcīgākajā līgā.. Kopš tā dibināšanas 1879. gadā klubs ir sešas reizes uzvarējis Anglijas čempionātā (1892., 1893., 1895., 1902., 1913., un 1936. gadā), kā arī divreiz FA Kausā (1937. un 1973. gadā). Klubu dibināja skolotājs Džeimss Allens un tas 1890. gadā pievienojās Anglijas futbola līgai, kur tas uzreiz demonstrēja atzīstamu sniegumu.

Sanderlendas komanda pirmo FA kausa titulu ieguva 1937. gadā, ar 3–1 uzvarot Preston North End un palika augstākajā līgā 57 sezonas pēc kārtas (68 gadus kara gadu dēļ), līdz 1958. gadā komanda pirmoreiz izkrita no augstākās līgas. Sunderland nozīmīgākā uzvara pēc Otrā Pasaules kara bija tās otrais iegūtais FA kauss 1973. gadā, kad klubs ar 1–0 pārspēja Leeds United. Šajā periodā komanda piecas reizes ur uzvarējusi pēc ranga otrajā Anglijas futbola līgā un vienu reizi trešajā.

Sunderland savas mājas spēles aizvada Stadium of Light laukumā, kur ir pieejamas 49 000 skatītāju vietas. Līdz 1997. gadam kluba stadions bija Roker Park. Sākotnējā stadiona ietilpība bija 42 000 vietas, kuras pēc 2000. gadā notikušās rekonstrukcijas tika palielinātas līdz 49 000. Sunderland sīvākie sāncenši ir kaimiņu klubs Newcastle United un kopš 1898. gada komandas sacenšās Tainas un Vīras derbijā.

Sasniegumi 
 Anglijas futbola augstākais līmenis (līdz 1992. gadam Pirmā divīzija; tagad — Premjerlīga)
 Čempioni (6): 1891–92, 1892–93, 1894–95, 1901–02, 1912–13, 1935–36
 Vicečempioni (5): 1893–94, 1897–98, 1900–01, 1922–23, 1934–35
 Anglijas futbola 2. līmenis (1893.—1992. Otrā divīzija; 1992.—2004. Pirmā divīzija; tagad — Championship)
 Čempioni (5):  1975–76, 1995–96, 1998–99, 2004–05, 2006–07
 Vicečempioni (2): 1963–64, 1979–80
 FA kauss
 Kausa ieguvēji (2): 1936–37, 1972–73 
 Finālisti (2): 1912–13, 1991–92 
 Anglijas Līgas kauss
 Finālisti (2): 1984–85, 2013–14 
 FA Community Shield (līdz 2001. gadam — Charity Shield)
 Kausa ieguvēji (1): 1936

Komandas sastāvs

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne 

Anglijas futbola klubi
Sunderland A.F.C.
Anglijas regbija izlase

Anglijas regbija izlase ir komanda, kas pārstāv Angliju starptautiskās regbija spēlēs. Anglijas izlase ir piedalījusies deviņos Pasaules kausa finālturnīros, triumfēdama 2003. gadā, kā arī izlase kvalificējās finālam 1991. un 2007. gada Pasaules kausā. Vēl izlase piedalās ikgadējā Sešu Nāciju turnīrā ar Francijas, Īrijas, Skotijas, Itālijas un Velsas izlasēm. Pašlaik (2022) izlase ieņem piekto vietu IRB Pasaules rangā. Pirmo spēli Anglijas izlase aizvadīja  pret Skotijas izlasi, šajā spēlē angļi zaudēja ar 0—1. Mājas spēles izlase jau kopš 1910. gada aizvada Twickenham stadionā. 2004. gadā Anglijas regbija izlase tika atzīta par gada labāko komandu Laureus vērtējumā.

Pasaules kauss 
 1987 — Ceturtdaļfināls
 1991 — Fināls
 1995 — 4. vieta
 1999 — Ceturtdaļfināls
 2003 — Čempioni
 2007 — Fināls
 2011 — Ceturtdaļfināls
 2015 - Grupu turnīrs
 2019 - Vicečempioni

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

Regbija izlases
Sports Anglijā
Dzērbene

Dzērbene ir apdzīvota vieta Cēsu novada Dzērbenes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Gaujas pietekas Dzērbes (Šķesterupītes) labajā krastā netālu no autoceļa P30, 34 km no novada centra Cēsīm un 110 km no Rīgas.

Rakstu avotos Dzērbene pirmo reizi minēta 1357. gadā, kad šajā vietā Rīgas arhibīskaps pavēlējis uzbūvēt Dzērbenes  pili un novadu izīrējis vasalim Sīmanim Serbenam (Zerbenam), no kura uzvārda arī cēlies Dzērbenes nosaukums Serben. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Dzērbenes muižas pili. 1931. gadā Dzērbenei piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss.

Dzērbenē atrodas Dzērbenes muižas pils ar parku, pagasta pārvalde, kultūras nams, pamatskola, mūzikas skola, bibliotēka, pasts.

Pieminekļi 
 Dzērbenes luterāņu baznīca
 Augstais kalns - pilskalns

Iedzīvotāji

Ievērojamas personības 
 Frīdrihs Dāvids Lencs (1745—1809), Tartu universitātes igauņu un somu valodas pasniedzējs
 Voldemārs Zāmuēls (1872—1948), Latviešu Pagaidu Nacionālās padomes priekšsēdētājs (1917-1918), Latvijas Ministru prezidents (1924)

Atsauces

Ārējās saites 

Cēsu novada ciemi
Dzērbenes pagasts
Latvijas pagastu centri
Latvijas ciemi
Petrs Svoboda (vieglatlēts)

Petrs Svoboda (; dzimis  Trebičā, Čehoslovākijā) ir profesionāls čehu vieglatlēts, startē barjerskriešanas sprintā. Viņam pašlaik pieder Čehijas rekordi 110 m/b (13,27 s) un 60 m/b (7,44). Tāpat viņš ir pašreizējais Eiropas čempions telpās, 2011. gadā Parīzē viņš uzvarēja ar rezultātu 7,49 s. Vēl ir izcīnījis bronzas medaļu 2009. gada Eiropas čempionātā telpās Turīnā. 2010. gada Eiropas čempionātā viņš bija viens no sacensību favorītiem, taču finālā spēja izcīnīt vienīgi 6. vietu. Vēl startēja 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs Pekinā.

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Čehijas vieglatlēti
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Barjerskrējēji
Gaujiena

Gaujiena ir apdzīvota vieta Smiltenes novada Gaujienas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Gaujas labajā krastā pie autoceļa P23 40 km no novada centra Smiltenes, 25 km no tuvākās pilsētas Apes un 159 km no Rīgas.

Gaujienā atrodas pagasta administrācija, pamatskola, mūzikas un mākslas skola, bērnudārzs, pasts, Jāzepa Vītola memoriālais muzejs „Anniņas“. Vēstures un dabas pieminekļi ir Gaujienas viduslaiku pils drupas, muižas pils ar parku un Alkšņupes sausgultne un karsta kritenes.

Vēsture 
Gaujiena ir sens latgaļu Atzeles (Adzeles) novada centrs, vēstures avotos pirmo reizi minēta 1111. gada Novgorodas Laika grāmatā. 1238. gadā Atzeles pilskalnā uzcēla Livonijas ordeņa mūra pili (Adsel), kas kļuva par pilsnovada centru. 1932. gadā piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss.

Klimats 
Gaujienā fiksēta Latvijas zemākā diennakts vidējā gaisa temperatūra novērojumu vēsturē — –37,2°C (1978. gada 31. decembrī).

Ārējās saites 
 Adzeles (Gaujienas) viduslaiku pils plāns no Zviedrijas Valsts arhīva

Atsauces 

Smiltenes novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Gaujiena
Jēkabpils 2. vidusskola

Jēkabpils 2. vidusskola ir viena no vidējās izglītības mācību iestādēm pilsētā. Mācības skolā notiek divvalodīgi latviešu un krievu valodā. Atrodas Jēkabpilī (Daugavas kreisajā krastā) Jaunā ielā 44 (pasta indekss LV—5201). Skola ir Jēkabpils pilsētas domes pakļautībā. Pašreizējā skolas direktore ir Ilona Salmiņa.

Darbība 
Skola īsteno 5 izglītības programmas: piecgadīgo un sešgadīgo bērnu obligātās pirmsskolas izglītības mazākumtautību programmu; mazākumtautību pamatizglītības programmu 2. un 3. modeli; vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programmu; vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programmu. 2010. /2011. mācību gadā skolā mācījās 688 skolēni, strādāja 64 skolotāji. Skolā ir speciālās izglītības klase, kas pielāgota skolēniem ar kustību traucējumiem.

Ārpusstundu nodarbības 
Skolā darbojas dažādi interešu izglītības pulciņi, orķestris "Intervāls". Skolēni izdod savu avīzi "Šokolad", kā arī darbojas skolas muzejā, kurš tika izveidots 2005. gadā.

Tradīcijas 
Skolā ir izveidojušās tradīcijas: Zinību diena, Vidusskolēnu iesvētīšanas diena, Vidusskolēnu jaunatnes forums, Skolotāju diena, Ziemassvētku pasākumi, 12. klašu skolēnu teātra izrādes un Absolventu vakars.

Vēsture 
Skola izveidojās uz Jēkabpils krievu pamatskolas (ēka Pormaļa ielā 18), kas dibināta 1920. gadā, bāzes. Pirmie vidusskolas absolventi skolu beidza 1949. gadā. 1950. gados strauji palielinājās skolēnu skaits, mācībām tika izmantotas arī ēkas Brīvības ielā 120 un 157, tāpēc toreizējais skolas direktors Andrejs Šalda virzīja jautājumu par jaunas skolas ēkas celtniecību.

1963. gadā tika atklāta jaunā skolas ēka (Jaunā iela 44). 1960. un 1970. gados pieauga skolēnu un skolotāju skaits, mainās skolas direktori. 1968. gadā skolas kolektīvs saņēma republikas Ceļojošo karogu. Vairāki skolas absolventi vēlāk skolā atgriezās kā pedagogi, to vidū Irina Starodubceva un Olga Zaburdajeva, kurām šī skola ir vienīgā darba vieta.

1983. gadā skolai tika uzcelta piebūve — jauns mācību korpuss. Kopš 1986. gada skolu vadīja direktors Aleksandrs Deinis.

2010. gadā skola atzīmēja 90 jubileju.

2018. gadā 16.jūlija Jēkabpils pilsētas domes sēdē, par Jēkabpils 2.vidusskolas direktori iecēla Ilonu Salmiņu,

Ārējās saites 
 Skolai 90 gadu jubileja
 Skolā atjauno ābeļdārzu
 Skolai 85 gadu jubileja

Video 
 Skolas 90 gadu jubileja
 Skolotāju dienas svinības

Atsauces 

Skolas Jēkabpilī
Vidusskolas Latvijā
1. FC Köln

1. FC Köln ir profesionāls Vācijas futbola klubs no Ķelnes Ziemeļreinā-Vestfālenē. Tas dibināts 1948. gadā, apvienojoties klubiem Kölner Ballspiel-Club 1901 un SpVgg Sülz 07.

Kluba iesauka ir Die Geißböcke ("āži"), kas ir atsauce uz kluba talismanu, kas ir āzis vārdā Henness par godu bijušajam spēlētājam un vēlāk galvenajam trenerim Hennesam Veisveileram. Pirmo Hennesu klubam dāvināja cirka uzņēmējs kā Ķelnes karnevāla joku. Kopš 2008. gada 24. jūlija kā talismans darbojas jau astotais āzis Henness. Lokāli tiek izmantota vēl viena iesauka — FC, kas ir biežs apzīmējums Vācijas futbola klubiem. Vietējā dialektā tas izrunājas kā "EF-tsai", kontrastā ierastajam uzsvaram uz "C".

Kā daudzi citi Vācijas profesionālie futbola klubi, 1. FC Köln ir daļa no lielāka sporta kluba, kurā ir arī citu sporta veidu nodaļas. Ķelnes klubā ir arī handbola, galda tenisa un vingrošanas nodaļas. Kluba galveni konkurenti ir citi Reinas reģiona klubi — Borussia Mönchengladbach, Bayer 04 Leverkusen un Fortuna Düsseldorf.

No 2016. līdz 2017. gada, komandu pārstāvēja Latvijas izlases uzbrucējs Artjoms Rudņevs.

Komandas sastāvs 
.

Sasniegumi 
 Vācijas čempionāts / Bundeslīga
 Čempioni (3) : 1962, 1963–64, 1977–78
 Vicečempioni (7): 1960, 1963, 1964–65, 1972–73, 1981–82, 1988–89, 1989–90
 Vācijas kauss
 Kausa ieguvēji (4) : 1967–68, 1976–77, 1977–78, 1982–83
 Finālisti (6): 1953–54, 1969–70, 1970–71, 1972–73, 1979–80, 1990–91
 2. Bundeslīga
 Čempioni (4) : 1999–2000, 2004–05, 2013–14, 2018–19
 Vicečempioni (1): 2002-03
 UEFA kauss
 Finālisti (1): 1985-86

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne

Vācijas futbola klubi
Ķelne
1. FC Köln
Anna Karina Sideka

Anna Karina Helena Sesīlija Olofsone-Sideka (; dzimusi Anna Karina Helena Sesīlija Olofsone ()  Svegā, Zviedrijā) ir zviedru biatloniste un bijusī distanču slēpotāja. Pasaules kausa posmos biatlonā startē kopš 2002. gada. Ir uzvarējusi 12 Pasaules kausa posmos, kopā Pasaules kausa posmos ir bijusi 30 reizes uz goda pjedestāla. Ir izcīnījusi vairākas medaļas Pasaules čempionātā.

Karjeru uzsāka kā distanču slēpotāja, tieši šajā sporta veidā startēja 2002. gada Olimpiskajās spēlēs Soltleiksitijā. Tajās tikai vienā no trim disciplīnām iekļuva pirmajā trīsdesmitniekā (15 km brīvā stila slēpojumā) un pēc tām pārgāja uz baitlonu, kur arī ir guvusi lielākos panākumus.

2008. gada maijā apprecējās ar Kanādas biatlona izlases servisa darbinieku Tomu Sideku.

Karjeras rezultāti biatlonā

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

1973. gadā dzimušie
Zviedrijas distanču slēpotāji
Zviedrijas biatlonisti
Distanču slēpotāji 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Jemtlandes lēnē dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Karote

Karote ir galda piederums, kuru veido kāts un paplašināts, nedaudz ieliekts, apaļš vai ovāls gals, lai varētu ar to pasmelt, paņemt vai izmaisīt ēdienu. Karoti visbiežāk izmanto, ja ēd šķidru ēdienu, piemēram, zupu vai jogurtu, bet tikpat labi var ēst arī citus ēdienus, kas nav šķidri. Karotes cilvēki izmanto kopš paleolīta laikmeta.

Karošu veidi 
Pastāv dažāda veida karotes. Šeit ir uzskaitīti daži karošu veidi:
 ēdamkarote jeb zupas karote
 deserta karote
 tējkarote
 smeļamā karote
 koka karote

Skatīt arī 
 Dakšiņa

Galda piederumi

de:Essbesteck#Löffel
Jēkabpils vakara vidusskola

Jēkabpils vakara vidusskola ir viena no vidējās izglītības mācību iestādēm pilsētā. Mācības skolā notiek latviešu valodā un krievu valodā. Atrodas Jēkabpilī (Daugavas labajā krastā) Palejas ielā 32 (pasta indekss LV—5202). Skola ir Jēkabpils pilsētas domes pakļautībā. Pašreizējā skolas direktore Aelita Bērziņa.

Darbība 
Skola īsteno sekojošas izglītības programmas: vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programmu; vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programmu; vispārējās pamatizglītības pedagoģiskās korekcijas (izlīdzinošā izglītības programma 9 klasei) programmu; vispārējās pamatizglītības pedagoģiskās korekcijas izglītības programmu; pamatizglītības pedagoģiskās korekcijas mazākumtautību izglītības programmu. Mācību valoda skolā ir latviešu valoda un krievu valoda. 2011./2012. mācību gadā skolā mācās 289 skolnieki, no kuriem 81 skolēni mācās 7. — 9. klasēs un 208 skolēni mācās 10. — 12. klasēs. Izglītības iestādē strādā 24 skolotāji, no kuriem 13 pedagogiem ir maģistra grāds.

Tradīcijas 
Skolā ir izveidojušās tradīcijas ik gadu organizēt sekojošus pasākumus: Zinību diena, Klašu iepazīšanas pasākums, Skolotāju diena, Pilsonības nedēļa, Ziemassvētku koncerts, Mācību priekšmetu nedēļas, skolas apkārtnes un pilsētas sakopšanas talkas, Pēdējā zvana diena, Absolventu tikšanās un Žetonu vakars.

Vēsture 
1946. gadā blakus Tautas izglītības nodaļai Brīvības ielā 157 atvēra pirmo vakarskolu Jēkabpilī, kas 1956. gadā tika pārdēvēta par Jēkabpils vakarskolu. 1952. gadā tika atvērta Krustpils vakarskola Krustpils pilsētā, skola tika izvietota Krustpils Valsts nepilnās vidusskolas telpās Rīgas ielā 198. 1971. gadā tika izveidota un atklāta Jēkabpils rajona neklātienes vidusskola. 1976. gadā tika visas trīs iepriekšizveidotās skolas tika apvienotas, izveidojot Jēkabpils rajona vakara (maiņu) un neklātienes vidusskolu, kas atradās ēkā Rīgas ielā 198. No 1970.— 1987. gadam skolai bija vairāki konsultpunkti (kopskaitā 14), kas atradās Jēkabpils rajona pamatskolās un vidusskolās, kā arī Jēkabpils cietumā, kur mācības notiek joprojām. 2002. gadā vakara vidusskolu pārceļ uz ēku Meža ielā 9 (Daugavas kreisajā krastā), bet uz ēku Palejas ielā 32 (Daugavas labajā krastā), kur skola atrodas no 2009. gada 1. jūlija.

Skolas direktori 
Skolā strādājuši sekojoši direktori: Veronika Nagle, Olga Tuča, Juzefa Grigule, Nikolajs Lavrentjevs, Rita Plikša,Dace Bērziņa. Pašreizējā skolas direktore ir Aelita Bērziņa.

Ārējās saites 
 Skolas mājas lapa
 www.jekabpils.lv
 Audzēkņu dzejoļi izdoti grāmatā

Video 
 www.youtube.com Skola darbu uzsāks jaunās telpās

Atsauces 

Skolas Jēkabpilī
Vidusskolas Latvijā
Dārsijs Vero

Dārsijs Vero (Darcy Verot; dzimis  Redvilā) ir bijušais kanādiešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 37 spēles Nacionālās hokeja līgas klubā Vašingtonas "Capitals", kā arī četras sezonas Kontinentālajā hokeja līgā.

Vero plašāk pazīstams ar savu netīro spēles stilu, kā arī kaušanās prasmēm, kas reizēm liek maldīgi uzskatīt, ka Vero pilda policista funkcijas. Viņš ir 2009.—10. un 2010.—11. KHL sezonu visvairāk soda minūšu saņēmušais spēlētājs.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālo karjeru Vero uzsāka 1997. gadā, spēlējot Rietumu profesionālajā hokeja līgā. 2000. gadā līgumu ar viņu noslēdza Nacionālās hokeja līgas klubs Pitsburgas "Penguins", vēlāk Dārsijs pievienojās arī Kalgari "Flames" sistēmai, taču līdz spēlēšanai NHL netika, tā vietā cīnoties klubu Amerikas hokeja līgas komandās. Visbeidzot, 2003.—04. sezonā Vero aizvadīja 37 spēles Vašingtonas "Capitals" rindās, tajās nopelnot 135 soda minūtes. 2005. gada nogalē Vero noslēdza līgumu ar Kolumbusas "Blue Jackets", taču nākamo divu sezonu laikā tās rindās arī neuzspēlēja.

2007. gada vasarā Vero pārcēlās uz Eiropu, pievienojoties Krievijas Superlīgas klubam Čehovas "Vitjaz". Tā rindās viņš kļuva par 2007.—08., kā arī, pēc KHL izveides, 2009.—10. un 2010.—11. sezonas līgas nedisciplinētāko spēlētāju. Vero aktīvi piedalījās 2010. gada 9. janvāra bēdīgi slavenājā kautiņā starp "Vitjaz" un "Avangard" komandām, kura rezultātā spēle tās ceturtajā minūtē tika apturēta, jo komandas noraidīto spēlētāju dēļ nespēja noformēt kaut vienu maiņu virknējumu. 2010. gada decembrī pēc līdzīga atgadījuma, kad "Vitjaz" spēlētāji kautiņu uzsāka jau mača sestajā sekundē, Vero saņēma 12 spēļu diskvalifikāciju.

2011.—12. gada sezonā spēlēja Maskavas CSKA rindās, taču tad sezonu aizvadīja Krievijas Augstākās līgas komandā Tjumeņas "Rubin". 2013.—14. gada sezonā vairākas spēles aizvadīja Ziemeļamerikā, taču tad noslēdza spēlētāja karjeru.

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Vašingtonas "Capitals" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji