joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Laucesas baznīca

Laucesas Svēto Pētera un Pāvila Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Laucesas pagasta Otro Pesku ciemā.

Vēsture 
16. gadsimtā Laucesā bija luterāņu baznīca, kas 1636. gadā, pēc mācītāja nāves, tika nodotu katoļu draudzei. No 1665. gada šeit darbojās jezuīti. 1724. gadā tie nodibināja šeit pastāvīgu misijas staciju, kas darbojās līdz 1783. gadam. 1710. gadā pēc bijušā jezuīta, bīskapa Teodora Līdinghauzena–Volfa iniciatīvas tika uzcelta draudzes koka baznīca, kuru 1795. gadā nomainīja plašāks krustveida plānojuma koka dievnams ar septiņiem altāriem. Ēka nodega 1917. vai 1918. gadā.

Tagadējā koka baznīca tika celta 1921.—1923. gadā, un 1976.—1979. un 1982. gadā tajā tika veikti lielākie remondarbi. 1981. gadā blakus baznīcai tika uzbūvēts koka zvanu tornis.

Arhitektūra 

Baznīca plānā veido taisnstūri ar poligonālu apsīdu un abpus tai izvirzītajiem sakristeju apjomiem. Tā ir trīsjomu celtne ar neierastu ieejas fasādes kompozīciju — tās trīsstūra zelmini vainago trīs zemi torņi, no kuriem vidējais ir lielākais.

Draudze 

Iepriekšējais draudzes prāvests bija Eugēnijs Klavcāns, bet tagad šo baznīcu apkalpo priesteris Rolands Šakals. Blakus baznīcai atrodas Laucesas katoļu kapi, kur ir daudz vecu kapakmeņu.

Atsauces

Literatūra 
 Kaminska, R., Bistere, A. Sakrālās arhitektūras un mākslas mantojums Daugavpils rajonā. Rīga: Neputns, 2006. 295 lpp.

Ārējās saites 
 
 Baznīcas fotogrāfijas

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Laucesas pagasts
Jelgavas diecēzes baznīcas
Larss fon Trīrs

Larss fon Trīrs (dzimis Larss Trīrs, ) ir dāņu kinorežisors un scenārists. Viņš ir saņēmis speciālo žūrijas balvu Kannu kinofestivālā par filmu "Eiropa" (1991) un Grand Prix Kannu kinofestivālā par filmu "Šķeļot viļņus" (1996). Oriģinālais mūzikls "Dejotāja tumsā" (2000) saņēma galveno balvu Palm d’Or Kannās. Par filmu "Dejotāja tumsā" fon Trīrs bija nominēts arī Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Larss fon Trīrs ir Dogmas 95 manifesta autors, pēc kura principiem uzņemta fon Trīra filma "Idioti".

Fon Trīra tēvs bija sociāldemokrāts, bet māte sevi uzskatīja par komunisti. Vecāki fon Trīru audzināja stingri un abi bija nūdisti, līdz ar to fon Trīrs daudz bērnības pavadīja nūdistu nometnēs. Ar filmu veidošanu fon Trīrs sāka nodarboties 11 gadu vecumā. 30 gadu vecumā viņš pieņēma katoļticību. Fon Trīrs periodiski dzīves laikā ir cietis no depresijas, bailēm un fobijām.

Pirmā fon Trīra publiski izdotā filma bija eksperimentāla īsfilma The Orchid Gardener (1977). Pirmā pilnmetrāžas filma "Nozieguma elements" (Forbrydelsens element) sekoja septiņus gadus vēlāk. Fon Trīra filmās parasti centrālie tēli ir sievietes, kas saskaras ar psiholoģiskiem konfliktiem. Pats fon Trīrs ir pretrunīgi vērtēts režisors — viņa filmās nereti ir uzfilmētas īsta, netēlota seksa ainas un viņš ir izcēlies arī ar publiskiem, divdomīgiem izteikumiem, no kuriem skandalozākais bija 2011. gada Kannu kinofestivālā, kur viņš it kā jokodamies atzinās, ka ir nacists.

 paziņots, ka Trīram diagnosticēta Pārkinsona slimība.

Filmogrāfija

Pilnmetrāžas filmas 

 1984 - "Nozieguma elements" (Forbrydelsens element)
 1987 - "Epidēmija" (Epidemic)
 1991 - "Eiropa" (Europa)
 1996 - "Šķeļot viļņus" (Breaking the Waves''')
 1998 - "Idioti" (Idioterne)
 2000 - "Dejotāja tumsā" (Dancer in the Dark)
 2003 - "Dogvila" (Dogville)
 2003 - "Pieci kavēkļi" (De Fem benspænd)
 2005 - "Manderleja" (Manderlay)
 2006 - "Tā visa priekšnieks" (Direktøren for det hele)
 2009 - "Antikrists" (Antichrist)
 2010 - "Melanholija" (Melancholia)
 2013 - "Nimfomāne" (Nymphomaniac)
 2018 - "Māja, ko uzcēla Džeks" (The House That Jack Built)

 TV filmogrāfija 
 1988 - Mēdeja (Medea) (TV filma)
 1994 - Valstība (Riget) (TV miniseriāls)
 1997 - Valstība II (Riget II) (TV miniseriāls)
 2022 - Valstība III (Riget III'') (TV miniseriāls)

Atsauces

Ārējās saites 

Dāņu kinorežisori
Cilvēki no Kopenhāgenas
Eiropas Kino balvas ieguvēji
Kopenhāgenā dzimušie
Galvaspilsētas reģionā (Dānija) dzimušie
Zelta palmas zara ieguvēji
Liepiņš

Liepiņš (sieviešu dzimtē Liepiņa) ir izplatīts latviešu cilmes uzvārds, septītais vai astotais izplatītākais vīriešu uzvārds Latvijā (aiz Bērziņš, Ivanovs, Kalniņš, Ozoliņš, Jansons, Ozols). Radies no vārda „liepa” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Aivars Liepiņš (1953) — fotogrāfs;
 Anatols Liepiņš (Анатолий Лепин; 1907—1984) — latviešu izcelsmes krievu komponists;
 Dainis Liepiņš:
 Dainis Liepiņš (1962) — riteņbraucējs;
 Dainis Liepiņš (1967) — uzņēmējs un politiķis;
 Edgars Liepiņš (1929—1995) — aktieris un dziedātājs;
 Emīls Liepiņš (1992) — riteņbraucējs;
 Harijs Liepiņš (1927—1998) — aktieris;
 Ilmārs Liepiņš (1947—2007) — futbolists;
 Jānis Liepiņš:
 Jānis Liepiņš (1894—1942) — virsnieks un Latvijas armijas ģenerālis;
 Jānis Liepiņš (1894—1964) — gleznotājs;
 Jānis Liepiņš (1930) — ārsts, rakstnieks un publicists;
 Jānis Liepiņš (1988) — diriģents;
 Kārlis Liepiņš:
 Kārlis Liepiņš (1942—2006) — latviešu strādnieks un politiķis;
 Kārlis Liepiņš (1990) — hokejists;
 Krišs Liepiņš (1863—1929) — tālbraucēju kapteinis, jūrasskolas direktors, Latvijas Jūrniecības departamenta kuģniecības nodaļas vadītājs;
 Modris Liepiņš (1966) — vieglatlēts, soļotājs;
 Oļģerts Liepiņš (1906—1983) — rakstnieks;
 Pēteris Liepiņš (1943—2022) — aktieris;
 Roberts Liepiņš (1890—1978) — diplomāts;
 Zigmars Liepiņš (1952) — komponists;
 Valdis Liepiņš:
 Valdis Liepiņš (1939) — ekonomists, sabiedriskais darbinieks un politiķis;
 Valdis Liepiņš (1966—2017) — teātra režisors un aktieris;

Atsauces 

Latviešu uzvārdi
Ceļš uz nekurieni

"Ceļš uz nekurieni" () ir 1997. gada psiholoģisks trilleris. Filmā ir izmantoti elementi no film-noir un šausmu filmu žanra ar sirreālu tēlainību un tematiku.

Sižets 

Freds Medisons ir apsūdzēts savas sievas Renē slepkavībā un tiek notiesāts uz nāvi. Neilgu laiku pirms soda izpildes viņš noslēpumaini pazūd no nāvinieku kameras un viņa vietā atrod ar atmiņas zudumu sirgstošo Pītu Deitonu. Kā viņš nokļuva kamerā? Kā nozuda slepkava? Izlaists brīvībā Pīts mēģina atgriezties normālā dzīvē, bet tā vietā viņu sagaida neaprakstāmi satriecošs murgs iztēlei...

Interpretācija 

Ir vairāki interpretējumi par ko ir šī filma.
Viens no atzītākajiem ir tāds, ka Pīts Deitons ir Freda Medisona otrā personības šķautne. Pēc sievas slepkavības un nokļūšanas cietumā, Freds piedzīvoja spēcīgu nervu sabrukumu, viņš nespēja pieņemt realitāti — to, ka ir brutāli nogalinājis savu sievu. Freds centās aizbēgt no realitātes, iegalvojot sev, ka vainīgais ir cits un vēlāk izveidojot sevi par iedomātu tēlu — Pītu, kas būtu pilnīgs pretstats viņam pašam — tāds, kāds Freds vēlējās būt. Freds bija greizsirdīgs, gļēvulīgs, nemākulīgs sadzīviskajās un intīmajās attiecībās, viņa dzīve bija rutīna. Pīts atšķirībā no Freda bija bezrūpīgs, izklaidīgs jaunietis, kuram neeksistēja nekādas robežas, kuram nebija nekādas pienākuma apziņas. Fredam izdevās aizbēgt no sevis, bet tikai uz kādu laiku, ik brīdi kādas ainas atgādināja par savu otro personību, kas beigās noveda līdz pilnīgam personības sabrukumam un esamības zudumam.

Skaņu celiņš 

Vairākus gadus Trents Reznors bez rezultātiem mēģināja kontaktēties ar Deividu Linču, la redzētu, vai viņš būtu ieinteresēts viņa grupas Nine Inch Nails mūzikas videoklipa uzņemšanā. Pēc viņa darba pie Natural Born Killers skaņu celiņa, Reznors saņēma zvanu no Deivida Linča, kurš prasīja, vai Reznors būtu arī ieinteresēts sakomponēt oriģinālo mūziku arī filmai "Ceļs uz nekurieni". Reznors piekrita, un Linčs devās uz Ņūorleānu, kur mūziķis dzīvoja, un kopā viņi izveidoja mūziku filmas ainām, kur Medisoni skatās noslēpumainās videokasetes (dziesma The Perfect Drug), un ainām pašās filmas beigās (skaņdarbs "Driver Down") Reznors arī bija producents un sastādītājs filmas skaņu celiņam.

Skaņu celiņam tika izvēlētas arī divas Rammstein dziesmas: "Heirate Mich" un "Rammstein". Grupa izmantoja kadrus un ainas no "Ceļš uz nekurieni" saviem vēlākajiem šo dziesmu videoklipiem.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Informācija Deivida Linča mājas lapā 

1997. gada filmas
ASV filmas
Deivida Linča filmas
Sirreālisma filmas
Džons Makeins

Džons Sidnijs Makeins III (, dzimis , miris ) bija Amerikas Savienoto Valstu politiķis, no 1987. līdz 2018. gadam senators no Arizonas štata. Bija Republikāniskās partijas kandidāts 2008. gada ASV prezidenta vēlēšanās, kurās piekāpās demokrātu kandidātam Barakam Obamam.

Absolvējis ASV Jūras kara flotes akadēmiju (U.S. Naval Academy), no 1958. līdz 1981. gadam dienējis Jūras kara flotes aviācijā, piedalījies Vjetnamas karā. Saņēmis vairākus militāros apbalvojumus. Pēc Makeina lidmašīnas notriekšanas virs Hanojas vairāk nekā piecus gadus viņu turēja Ziemeļvjetnamas cietumā. Pēc aiziešanas no Jūras kara flotes pievērsās politikai, vispirms tika ievēlēts Pārstāvju palātā, bet kopš 1987. gada bija ASV senators. Bija šajā amatā līdz pat savai nāvei.

2017. gada jūlijā Makeinam atklāja smadzeņu audzēju. Makeinam veica operāciju, tomēr 2018. gada 25. augustā, četras dienas pirms savas 82. dzimšanas dienas, Makeins nomira.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1936. gadā dzimušie
2018. gadā mirušie
Arizonā dzimušie
ASV senatori
ASV Pārstāvju palātas locekļi
ASV lidotāji
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
McCain

McCain var būt:

 Makeina — sieviešu uzvārds;
 Sindija Makeina — ASV uzņēmēja, Džona Makeina sieva;
 Makeins — vīriešu uzvārds;
 Džons Makeins — ASV politiķis.
Adriāns IV

Pāvests Adriāns IV (), īstajā vārdā Nikolass Breikspīrs (; dzimis ap 1100. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 1154. gada līdz savai nāvei 1159. gadā. Vienīgais anglis, kurš bijis pāvesta amatā.

Dzimis Hārtfordšīrā. Mācījās skolā Sentolbansā (skola dibināta 948. gadā un darbojas arī mūsdienās). Netika uzņemts klosterī, tāpēc devās uz Parīzi, bet vēlāk kļuva par kanoniķi klosterī pie Arlas. Ap 1140. gadu kļuva par abatu. Saistībā ar reformām baznīcā, Breikspīrs guva pāvesta Eugenija III atzinību, kurš 1149. gadā piešķīra viņam Albano bīskapa - kardināla titulu.

No 1152. līdz 1154. gadam - pāvesta legāts Skandināvijā. Faktiski nodibināja Nidarosas arhibīskapiju un iecēla pirmo arhibīskapu Norvēģijā. Centās iecelt arī Upsalas arhibīskapu, tomēr politisku iemeslu dēļ tas izdevās tikai pāvestam Aleksandram III. Lai kompensētu jauno arhibīskapiju rašanos, Lundas arhibīskaps tika iecelts par Dānijas un Zviedrijas primātu.

Pēc pāvesta Anastasija IV nāves 1154. gadā tika ievēlēts par Romas pāvestu. Sadarbojoties ar Bizantijas imperatora Manuila I Komnēna spēkiem, kas bija iebrukuši Apūlijā, uzbruka normāņu Sicīlijas karalistei. Iesākumā uzbrukums attīstījās veiksmīgi, tomēr pēc sakāves pie Brindīzi 1158. gadā bizantieši atstāja Itāliju.

1155. gadā pāvests Adriāns IV izdeva bullu Laudabiliter, kurā pasludināja Anglijas karaļa valdīšanu par Īriju, kas bija sākums angļu kundzībai Īrijā.

Skatīt arī 
 Romas pāvestu uzskaitījums

Ārējās saites 

1159. gadā mirušie
1100. gadā dzimušie
Romas pāvesti
Latvijas lielākie dižozoli

Šis ir Latvijas lielāko (resnāko) ozolu uzskaitījums. Dižkoki sarakstā sarindoti pēc stumbra apkārtmēra dilstošā secībā. Saraksta beigās ir arī kuplākie vai pēc citām pazīmēm ievērojamākie dižozoli. Sarakstā iekļauti G. Eniņa uzmērītie dižkoki, izņemot dažus jaunākos mērījumus Ogres novadā, kurus veikusi apvienība "Silava". Katram kokam uzrādīts stumbra apkārtmērs, vainaga augstums un vainaga projekcija metros. Gandrīz visu koku stumbru apkārtmēri mērīti 1990. gadu sākumā.

Atsauces

Ārējās saites 
 ancientsites.eu Latvijas dižozolu karte
Krape

Krape, agrāk — Veckrape, ir apdzīvota vieta Ogres novada Krapes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta rietumos Lobes upes krastā autoceļu V988 un V996 krustojumā  no novada centra Ogres un  no Rīgas. Krapē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, pasts, feldšeru un vecmāšu punkts, veikals, luterāņu baznīca un pareizticīgo baznīca. Apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados netālu no bijušās Krapes muižas pie pagasta skolas un baznīcas kā kolhoza «Ļeņins» ciemats. Krapes luterāņu baznīca (1802) un pareizticīgo baznīca (1891) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Latvijas vidējciemi
Raimons Kopa

Raimons Kopa, dzimis Kopaševskis (; dzimis , miris ), bija Francijas futbola uzbrucējs, 1950. gadu Francijas futbola izlases neatņemama sastāvdaļa. Viņš bija lielisks un vispusīgs saspēles veidotājs un guva arī daudz vārtu.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Karjeras statistika 

|-
|1952||5||2
|-
|1953||6||3
|-
|1954||6||4
|-
|1955||6||4
|-
|1956||1||0
|-
|1957||0||0
|-
|1958||7||4
|-
|1959||4||0
|-
|1960||3||1
|-
|1961||3||0
|-
|1962||4||0
|-
!Kopā||45||18
|}

Ārējās saites 

1931. gadā dzimušie
2017. gadā mirušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
1954. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
FIFA 100
Angers SCO spēlētāji
Stade de Reims spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
Zelta bumbas ieguvēji
Joveri Museveni

Joveri Kaguta Museveni (Yoweri Kaguta Museveni, dzimis 1944. gada aprīlī) ir Ugandas prezidents kopš . 1967. gadā viņš bija students Tanzānijā, kur apguva marksisma idejas. Pēc tam devās uz Mozambiku, bet 1970. gadā Ugandas kara laikā uz Ugandu, tomēr 1971. gadā viņš pēc Idi Amina veiktā apvērsuma atgriezās Tanzānijā. No 1979. līdz 1980. gadam Museveni bija aizsardzības ministrs, kad Ugandas prezidents bija Miltons Obote. No 1980. līdz 1985. gadam viņš bija dumpinieku nacionālās atbrīvošanas armijas līderis.

1944. gadā dzimušie
Uganda
Politiķi
Cilvēki ar nezināmu dzimšanas datumu
Pašreizējie valstu vadītāji
Peta Niksone

Telma Ketrīna "Peta" Niksone (Thelma Catherine "Pat" Ryan Nixon, dzimusi , mirusi ) bija 37. ASV prezidenta Ričarda Niksona sieva, kā arī ASV pirmā lēdija no 1969. līdz 1974. gadam.

Dzimusi Nevadā, Peta uzauga Losandželosā, Kalifornijas štatā. 1929. gadā viņa pabeidza vidusskolu un pēc tam mācījās Fullertona koledžā. Pēc tās beigšanas viņa iestājās Dienvidkalifornijas Universitātē. Lai apmaksātu studiju maksu, viņa strādāja vairākās darba vietās, tai skaitā, aptiekā, viņa bija arī mašīnrakstītāja un pat rentgenoloģe.  viņa apprecējās ar juristu Ričardu Niksonu un viņiem piedzima divas meitas. Viņa kopā ar vīru piedalījās 1946. un 1948. gadā veiksmīgajā kongresa vēlēšanu kampaņā. Vēlāk, kad viņas vīrs tika ievēlēts par ASV viceprezidentu (prezidents bija Dvaits Eizenhauers), viņa kļuva par valsts otro lēdiju. Šadā statusā viņa veica vairākas labdarības akcijas, kas pozitīvā gaismā tika atspoguļots plašsaziņas līdzekļos.

1912. gadā dzimušie
1993. gadā mirušie
ASV pirmās lēdijas
FK Tukums 2000

FK Tukums 2000 ir Latvijas futbola klubs, kurš atrodas Tukumā. 2022. gada sezonā spēlē Latvijas Virslīgā. 

Klubs dibināts 2000. gadā. Sākotnēji tika trenētas meiteņu un zēnu jauniešu komandas, bet 2007. gadā tika izveidota pieaugušo vīru komanda, kura startē 1. līgā. Kluba formas pamatkrāsa: zaļā, bet rezerves krāsas: melnbalts, melns, melns. Klubā savu karjeru savulaik uzsāka Latvijas izlasē spēlējušie futbolisti Kristaps Blanks un Ritvars Rugins. 2019. gada sezonā uzvarēja Latvijas 1. līgā un iekļuva Virslīgā.

Iegūtās vietas Latvijas čempionātā

Sasniegumi Latvijas kausa izcīņā 
 2012-13 — 3. kārta → astotdaļfināls
 2011-12 — 3. kārta → astotdaļfināls
 2010-11 — 3. kārta
 2009-10 — nepiedalījās
 2008 — nepiedalījās
 2007 — 3. kārta
 2006 — 1. kārta (→ 2. kārta → 3. kārta → astotdaļfināls)

Komandas sastāvs 
.

Komandas personāls

Pazīstami spēlētāji 
  Kristaps Blanks
  Ritvars Rugins

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā vietne
 Kluba oficiālais konts vietnē "Twitter"
 Latvijas Futbola federācija

Latvijas futbola klubi
Sports Tukumā
Rūdolfs Siverss

Rūdolfs Siverss (;  — ) bija padomju militārais darbinieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis Pēterburgā. Piedalījies Pirmajā pasaules karā no 1914. līdz 1917. gadam. Krievijas impērijas armijā uzdienējies līdz praporščika (jaunākais virsnieks) pakāpei. Pēc 1917. gada Februāra revolūcijas ievēlēts pulka revolucionārajā komitejā. Bija viens no 12. armijas avīzes krievu valodā “Okopnaja Pravda” (“Ierakumu taisnība”) radītājiem un redaktoriem. 1917. gada jūlijā arestēts ar Pagaidu valdības akceptu. No aresta atbrīvots 1917. gada Oktobra revolūcijas notikumu virpulī. Pēc tam komandējis vienību no sarkangvardiem un matrožiem pret Krasnova spēkiem (Pulkovas rajonā). 

1917. gada novembrī viņu nosūtīja uz Ukrainu, kur viņš piedalījās Donbasa ieņemšanā un Kaļedina spēku likvidācijā. 1918. gada februārī vadīja Sociālistisko armiju cīņās par Rostovu pie Donas, kura tika veiksmīgi ieņemta Pēc tam ieņēma Taganrogu. No marta līdz aprīlim komandēja 5. padomju armiju (vēlāk pārdēvēta par 2. speciālo) pret vāciešiem Ukrainas teritorijā. 1918. gada vasarā vadīja Speciālo brigādi (no septembra 1. Speciālā ukraiņu brigāde). 1918. gada 15. novembrī tika smagi ievainots. Vēlāk miris Maskavā no šī ievainojuma. Apbedīts Petrogradā, Marsa laukā.

1892. gadā dzimušie
1918. gadā mirušie
PSRS virsnieki
Krievijas pilsoņu kara dalībnieki
Nensija Reigana

Nensija Deivisa Reigana (Nancy Davis Reagan, dzimusi Anna Frensisa Robinsa (Anne Frances Robbins) , mirusi ) bija amerikāņu aktrise, ASV prezidenta Ronalda Reigana sieva un no 1981. līdz 1989. gadam bija ASV pirmā lēdija.

Biogrāfija 
Nensija ar vārdu Anna Frensisa Robinsa piedzima 1921. gadā Ņujorkā, mašīnu tirgotāja un aktrises ģimenē. Drīz pēc Nensijas piedzimšanas viņas vecāki izšķīrās. Viņa uzauga Mērilendā, kur dzīvoja pie tēvoča un tantes, kamēr Nensijas māte aktīvi meklēja darbu. 1929. gadā māte apprecējās ar neiroķirurgu L. E. Deivisu, kas ģimeni pārveda uz Čikāgu. 1935. gadā patēvs oficiāli adoptēja meiteni, un viņa ieguva uzvārdu Deivisa. 1939. gadā pabeidza meiteņu latīņu skolu Čikāgā, bet 1943. gadā Šmita koledžu Masačūsetsā.

Nensija ieinteresējās par aktrises karjeru, sāka darboties Čikāgas teātrī, kur strādāja viņas māte. 1949. gadā pēc veiksmīgām kinoprovēm, Metro-Goldwyn-Mayer studija ar viņu parakstīja 7 gadu līgumu. Pseidonīmu Nensija Deivisa viņa ieguva 1940. un 1950. gados, kad viņa strādāja par aktrisi. Viņa ir filmējusies tādās filmās, kā Night into Morning (1951), Donovan's Brain (1953) un Hellcats of the Navy (1957).

1949. gadā Nensija iepazinās ar Ronaldu Reiganu, kurš tajā laikā bija aktieru ģildes prezidents. 1952. gadā viņi apprecējās, viņiem piedzima divi bērni.

Darbība ASV pirmās lēdijas statusā 
No 1967. līdz 1975. gadam Nensija bija Kalifornijas štata pirmā lēdija, jo viņas vīrs Ronalds Reigans šajā laikā bija štata gubernators. 1980. gadā, kad Ronalds Reigans pretendēja uz ASV prezidenta posteni, Nensijai bija liela loma vīra vēlēšanu kampaņas organizēšanā. Līdz ar Ronalda Reigana uzvaru vēlēšanās, Nensija kļuva par ASV pirmo lēdiju. Viņa bija šajā statusā no 1981. līdz 1989. gadam.

1982. gadā Nensija Reigana aizsāka kampaņu pret narkotikām, kuras lozungs bija "Vienkākši saki nē" (Just Say No). Viņa ceļoja pa ASV, apmeklēja narkotiku rehabilitācijas centrus, uzstājās televīzijā. Kampaņa pārauga starptautiskā līmenī, kad Nensija uzaicināja citu valstu pirmās lēdijas piedalīties konferecē par cīņu pret narkotikām. 1988. gadā Nensija Reigana kļuva par pirmo starp pirmajām lēdijām, kas tikusi uzaicināta runāt no ANO Ģenerālā asamblejas tribīnes.

Atsauces

Ārējās saites 

 First Lady Biography: Nancy Reagan National First Ladies Library

1921. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
2016. gadā mirušie
ASV pirmās lēdijas
Amerikāņu kinoaktrises
Parastais sīksamtenis

Parastais sīksamtenis jeb samtenītis (Coenonympha pamphilus) ir raibeņu dzimtas (Nymphalidae) Latvijā dzīvojoša tauriņu suga, kas pieder pie samteņu cilts (Satyrini). Šai sugai ir plašs izplatības areāls, tā sastopama Eirāzijā līdz Mongolijai austrumos un Ziemeļāfrikā.  Salīdzinot ar citām sīksamteņu sugām, parastais sīksamtenis mājo sausākos biotopos: sausās pļavās un stepē, kā arī kalnu pļavās līdz 2000 metriem virs jūras līmeņa. Latvijā tas ir visbiežāk sastopamais sīksamtenis un to var novērot visā teritorijā.

Morfoloģija 

Parastais sīksamtenis ir neliels dienas tauriņš. Tā spārnu plētums 25—36 mm, ķermeņa garums apmēram 10 mm. Spārni no virspuses ir vienkrāsaini — oranždzeltenā krāsā, tikai uz priekšējiem spārniem galos ir neliels melns punktiņš. Parastais sīksamtenis lidojumā ir visgaišākais no Latvijas sīksamteņiem. No apakšpuses priekšspārni ir oranži ar pelēku galu, bet aizmugurējie spārni pelēki, samtaini ar blāvu, viļņainu šķērsjoslu spārna centrālajā daļā. Tā galvenā pazīme ir dekoratīva melni-balta "actiņa" uz priekšējā spārna gala. Šī iezīme uzreiz atšķir parasto sīksamteni, jo visām pārējām sugām košāki un dekoratīvāki ir aizmugurējie spārni.

Ekoloģija
Parastais sīksamtenis ir vienīgais no sīksamteņiem, kuram gadā attīstās divas paaudzes. Pirmās paaudzes tauriņi izšķiļas maija sākumā (visagrāk no visiem sīksamteņiem), otrās paaudzes tauriņi izlido jūlija beigās vai augusta sākumā. To  var novērot dažādos biotopos: pļavās, mežmalās, norās, kāpās, izcirtumos, ceļmalās, vietās, kur bagātīgi aug graudzāles. Kāpuri uz graudzālēm atrodami no jūnija līdz rudenim un pēc pārziemošanas līdz aprīlim, kad tie iekūņojas. Parastais sīksamtenis pārziemo kāpura stadijā. Kāpuri barojas ar dažādām graudzālēm, piemēram, ar aitu auzenēm, smaržzālītēm, ciņusmilgām, skarenēm un sekstainēm.

Galerija

Atsauces

Literatūra 
 Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas. Lietuvos dieniniai drugiai. Kaunas: Lututė, 2004.

Ārējās saites 

 Tauriņi jeb zvīņspārņi: Samteņi
 Dabas foto: Parastais sīksamtenis
 Coenonympha pamphilus (LINNAEUS, 1758) - Kleines Wiesenvögelchen

Sīksamteņi
Latvijas kukaiņi
Eiropas kukaiņi
Āzijas kukaiņi
Āfrikas kukaiņi
Oļegs Sorokins

Oļegs Sorokins (dzimis 1974. gada 4. janvārī Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, spēlēja aizsarga pozīcijā, pēc karjeras beigām — hokeja treneris un analītiķis televīzijā. Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Izlases rindās spēlējis 2002. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī septiņos Pasaules čempionātos.

Pašlaik (2018) Sorokins ir Latvijas U-18 izlases un kluba HS "Rīga" galvenais treneris.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru sāka 1991. gadā, kad Rīgas "Pārdaugava" otrajā sastāvā aizvadīja sešas spēles Latvijas čempionātā. 1993.—94. gada sezonā Sorokins aizvadīja četras spēles arī "Pārdaugavas" rindās Starptautiskajā hokeja līgā. 1994.—95. gada sezonu jau pilnībā aizvadīja "Pārdaugavas" pirmajā sastāvā. 1996.—97. gada sezonu aizvadīja dažādās Ziemeļamerikas līgās, taču tad pievienojās Austrumeiropas hokeja līgā spēlējošajai Rīgas "Juniors".

1996.—97. gada sezonas vidū Sorokins pārcēlās uz Somiju, kur pievienojās 1. divīzijas komandai Hermes. Nākamās sezonas vidū pārcēlās uz Vāsas "Sport", tās sastāvā aizvadot nākamo pusotru sezonu. 2000.—01. gada sezonu Sorokins aizvadīja Slovākijas Ekstralīgas vienībā Bratislavas "Slovan", tad gadu pavadīja Krievijas Superlīgas vienībā Permas "Molot Prikamie". 2002.—03. gada sezonu uzsāka HK Rīga 2000 sastāvā, taču tad pievienojās SM līgas komandai Pori "Assat". "Assat" sastāvā Sorokins spēlēja līdz 2004.—05. gada sezonas noslēgumam.

2005.—06. gada sezonu aizsargs vēlreiz uzsāka HK Rīga 2000, taču tad pievienojās Austrijas hokeja līgas klubam Lincas "Black Wings". Nākamās sezonas ievadā Sorokins pievienojās Allsvenskan komandai Södertälje SK.

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas hokejisti
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Bratislavas "Slovan" spēlētāji
HK Rīgas 2000 spēlētāji
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Latvijas čempioni hokejā
Latvijas hokeja treneri
Runtiņš

Runtiņš, saukts arī par Runtiņupīti, ir Gaujas labā krasta pieteka Siguldas novadā. Iztek no mežaina apvidus austrumos no Raganas. Augštece līdz autoceļam P7 regulēta. Lejpus Krimuldas baznīcas tek pa izteiktu ieleju. Krastā atrodas Kubeseles pilskalns, Kubeseles ala (Runtiņala) un Saulstaru klintis un ala.

Siguldas novada upes
Krimuldas novada upes
Mežeckis

Mežeckis ir slāvu cilmes uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu:

 Jānis Mežeckis‎ (1953) — latviešu sporta darbinieks, treneris;
 Roberts Mežeckis (1981) — latviešu futbolists;
 Romāns Mežeckis (1964) — latviešu uzņēmējs, politiķis.

Atsauces 

Slāvu uzvārdi
Rūja

Rūja ir upe Ziemeļvidzemē. Iztek Igaunijā, Sakalas augstienē no Ruhijerva ezera. Latvijā šķērso Ērģemes pauguraini un tek pa Burtnieka līdzenumu. Augšpus Naukšēniem upe lielākoties regulēta. Pie Naukšēniem uzņem Acupītes ūdeņus, kas kopā ar Ķiri un Gulbeni veido 1/3 Rūjas baseina. Lejpus Saprašas ietekas tek pa plašu pārpurvotu palieni. Kreisajā krastā bijušie Rūjas dīķi.

Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Lode, Naukšēni, Rūjiena. Upi šķērso autoceļi P17 un P22.

Upes nosaukums cēlies no igauņu valodas vārda ar nozīmi "sile", "vienkoča laiva".

Pietekas

Atsauces 

Valmieras novada upes
Naukšēnu novada upes
Rūjienas novada upes
Mazsalacas novada upes
Burtnieku novada upes
Igaunijas upes
Latvijas robežupes
Rūja
Guntars Silagailis

Guntars Silagailis (dzimis , Rēzeknē) ir Latvijas futbola uzbrucējs. Šobrīd pārstāv Latvijas klubu Rēzeknes FA.

Viņa brālis Artūrs Silagailis arī ir profesionāls futbolists.

Karjera

Karjeras sākums 
Savu karjeru viņš iesāka vietējā Rēzeknes klubā Dižvanagi (vēlāk pārsaukts par SK Blāzma). 2006. gadā uz īres tiesībām viņu iegādājās FK Ventspils, kur vairāku savainojumu dēļ, nospēlēja tikai vienu spēli visas sezonas garumā. 2008. gadā atgriezās dzimtās pilsētas klubā SK Blāzma. 2008. gadā sezonas vidū viņš pārgāja uz FK Rīga.

Cork City 
Silagailis parakstīja vienas sezonas līgumu ar Īrijas augstākās līgas futbola klubu Korkas "City" 2009. gada februārī. Taču gūdams vairākus savainojumus, viņam neizdevās atstāt paliekošu iespaidu uz kluba vadību un viņš bija ārā no pirmās komandas uz ilgu laiku. Pēc gada viņam komandu nācās atstāt, jo kluba vadība izvēlējās līgumu nepagarināt.

Baltkrievija 
Pēc Īrijas pamešanas, devās uz otru kontinenta pusi un 2010. gada februārī pievienojās Baltkrievijas Premjerlīgas klubam FK Vitebsk. Pēc sešiem mēnešiem, nospēlējot dažas spēles un negūstot nevienus vārtus, Silagailis, ņemot vērā kluba finansiālās problēmas, izlēma lauzt līgumu ar klubu. 2010. gada augustā kļuva par brīvo aģentu un bija jauna kluba meklējumos.

2010. gada sezonas pirmo pusi pavadīja Baltkrievijas klubā FK Vitebsk. Bet septembrī atgriezās Rēzeknes "Blāzmā".

Statistika Latvijas klubos 
 2001 - FK Rēzekne - 27 (6)
 2002-2006 - SK Dižvanagi - 107 (78)
 2006 - FK Ventspils - 1 (0)
 2007 - SK Blāzma - ? (30)
 2008 - SK Blāzma - 10 (4)
 2008 - FK Rīga - 15 (2)

Sasniegumi

Atsauces

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Rēzeknē dzimušie
Latvijas futbolisti
FK Ventspils spēlētāji
Antons Drekslers

Antons Drekslers (;  — ) Vācu strādnieku partijas dibinātājs (vēlākā NSDAP).

Biogrāfija 

Dzimis Minhenē (Vācijā). Viņa tēvs bija dzelzceļa strādnieks. Strādāja par atslēdznieku Minhenē, bet 1902. gadā kļuva par dzelzceļa atslēdznieku Berlīnē. Pirmā pasaules kara laikā iestājās Vācijas Tēvzemes partijā (). 1918. gada martā ar saviem kolēģiem nodibināja “Brīvo strādnieku komiteju par labāku pasauli” (), bet vēlāk, šai pat gadā - konservatīvo “Strādnieku politisko pulciņu” (). Drekslers sevi sauca par sociālistu, strādnieku, kurš iestājas pret kapitālismu, tomēr tas vairāk bija sociālisms ar nacionālisma nokrāsu.

1918. gada 5. janvārī kopā ar Karlu Hareru, Gotfrīdu Federu un Dītrihu Ekartu Minhenē nodibināja Vācu strādnieku partiju, DAP (), kuru 1920. gada 24. februārī tika pārdēvēta par Vācu nacionālsocialistisko strādnieku partiju, NSDAP (). 1919. gada janvārī Antons publicēja rakstu “Proletāriešu Internacionāļu sabrukums un brālības idejas krahs”. Tajā pat gadā parādījās viņa pamflets “Mana politiskā... No vācu strādnieka politiskās dienasgrāmatas”, kura piesaistīja Ādolfa Hitlera uzmanību.

1919. gadā Hitlers no savas vadības puses (Reihsvēra) tika nosūtīts uz Drekslera partijas sanāksmi, lai pārbaudītu tās politiskos uzskatus un tās nostāju. Ievērību partijas biedru starpā viņš ieguva 1919. gada 12. septembrī, kad no publikas teica runu pret runātāju no tribīnes, kurš aizstāvēja Bavārijas atdalīšanos no Vācijas. Drīz pēc tam Hitlers iestājās partijā. 1921. gadā viņš tika ievēlēts par tās priekšsēdētāju. Drekslers, kurš sāka zaudēt savu ietekmi partijā, centās vest sarunas ar citām labējām partijām par iespējamo apvienošanos, bet neveiksmīgi. 1921. gada 25. martā Dekslers vērsās policijā, kurā sūdzējās par Hitlera provokatorisku rīcību. Pēc Hitlera nākšanas pie varas NSDAP Drekslers kļuva par tās “goda priekšsēdētāju”.

Šo amatu viņš saglabāja līdz 1923. gadam, kad notika Alus pučs. Viņš tajā nepiedalījās un pēc partijas aizliegšanas iestājās Tautas blokā. No tā viņš tika ievēlēts Bavārijas landtāgā (1924 -1928). 1925. gadā, kad tika atjaunota NSDAP darbība, nepiedalījās tās darbībās un distancējās no tās. 1933. gadā, kad pie varas Vācijā nāca NSDAP, atkal iestājās tajā. 1934. gadā apbalvots ar “Asiņu ordeni”, kurš tika izveidots, lai atminētos 1923. gada puču, tomēr partijā viņš nebija vairs politiski svarīgs. 1942. gadā miris Minhenē.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 

1884. gadā dzimušie
1942. gadā mirušie
Vācijas politiķi
Trešais reihs
NSDAP biedri
Minhenē dzimušie
Velsas ponijs

Velsas ponijs ir poniju šķirne, kurai ir četras sekcijas: sekcija A — Velsas kalnu ponijs, sekcija B — Velsas ponijs (sekcija B), sekcija C — Velsas braucamā tipa ponijs, sekcija D — Velsas braucamais ponijs. Katrai sekcijai ir savi standarti un kvalitātes prasības.

Atsauces

Ārējās saites 
 The Welsh Pony and Cob Society
 Welsh Ponies are...
 Devonponies

Zirgu šķirnes
Dzīvnieku šķirnes no Lielbritānijas

en:Welsh Pony and Cob#Section D - Cob
Kristaps Sotnieks

Kristaps Sotnieks (dzimis  Rīgā) ir latviešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2018) pārstāv KHL klubu Rīgas "Dinamo".

Karjera 
Profesionālā spēlētāja karjeru K. Sotnieks uzsāka 2004. gadā, kad pievienojās Latvijas hokeja līgas klubam HK Rīga 2000. Tā rindās viņš spēlēja līdz pat 2007.—2008. gada sezonas beigām, tādējādi kļūstot par trīskārtējo Latvijas čempionu hokejā. 2008. gadā pievienojās Rīgas "Dinamo", kas spēlēja jaunizveidotajā KHL. Tās rindās Sotniekam izdevās kļūt par pamatsastāva spēlētāju, turpmāko gadu gaitā nostiprinot savu lomu kā vienam no komandas vadošajiem spēlētājiem. 2015.—16. gada sezonā pildīja arī Rīgas "Dinamo" kapteiņa funkcijas.

2016. gada maija sākumā noslēdza viena gada līgumu ar KHL klubu Toljati "Lada". "Lada" sastāvā aizdavīja divas sezonas, līdz atgriezās Rīgas "Dinamo".

Latvijas hokeja izlases K. Sotnieks debitējis . Kopā ar Latvijas hokeja valstsvienību ir izcīnījis 7. vietu 2009. gada Pasaules čempionātā Šveicē, 8. vietu 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Kopumā piedalījies 8 Pasaules čempionātos un 2 olimpisko spēļu turnīros.

Latvijas jaunatnes izlašu rindās spēlējis 2005. gada Pasaules U-18 čempionātā, kā arī 2006. un 2007. gada Pasaules U-20 čempionātā.

Karjeras statistika

Klubu statistika

Izlases statistika

Ārējās saites 

 KHL profils 
 Latvijas Hokeja federācijas profils

1987. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas hokejisti
HK Rīgas 2000 spēlētāji
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Toljati "Lada" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Latvijas čempioni hokejā
Vladislavs Sikorskis

Vladislavs Sikorskis (, dzimis , miris ) bija Polijas militārais un politiskais darbinieks. Viņš ir dzimis ciematā netālu no Melecas pilsētas, mūsdienu Piekarpatu vojevodistē, Polijas dienvidaustrumos, kas tolaik atradās Austroungārijas teritorijā. Līdz Pirmajam Pasaules karam Sikorskis izveidoja un piedalījās dažādās slepenās organizācijas, kuras uzdevums bija iegūt Polijas neatkarību. Pirmā Pasaules kara laikā karoja Poļu leģionos, vēlāk Polijas-Padomju Savienības karā (no 1919. līdz 1921. gadam) jaunizveidotajā Polijas armijā. Šajā karā Sikorskim bija svarīga loma izšķirošajā Varšavas kaujā, kad padomju spēki tika pārsteigti ar poļu pretuzbrukumu.

Pēc Pirmā pasaules kara darbojās politikā, no 1922. gada decembra līdz 1923. gada maijam bija Polijas premjerministrs. Pēc 1926. gada Juzefa Pilsudska apvērsuma zaudēja ietekmi. Otrā pasaules kara laikā, pēc Polijas sakāves 1939. gada septembrī atkal izvirzījās par Polijas līderi, kļūdams par trimdas Polijas valdības vadītāju un Polijas karaspēka virspavēlnieku. Atjaunoja diplomātiskās attiecības ar PSRS, tomēr 1943. gada aprīlī tās atkal tika sarautas, kad Sikorskis pieprasīja Katiņas slaktiņa izmeklēšanu. 

1943. gada jūlijā Sikorskis gāja bojā aviokatastrofā netālu no Gibraltāra. Katastrofas cēloņi arī mūsdienās ir neskaidri un radījuši vairākas sazvērestības teorijas.

Atsauces

Ārējās saites 

1881. gadā dzimušie
1943. gadā mirušie
Poļu militārpersonas
Ģenerāļi
Polijas premjerministri
Polijas dižciltīgie
Aviokatastrofās bojā gājušie
Piekarpatu vojevodistē dzimušie
Alberts Špērs

Bertolds Konrāds Hermanis Alberts Špērs (, dzimis , miris ) bija vācu arhitekts, kurš Otrā Pasaules kara laikā bija Trešā reiha apbruņojuma un kara rūpniecības ministrs (1942—1945). Pirms kļuva par ministru, A. Špērs bija Ādolfa Hitlera galvenais arhitekts un viens no fīrera tuvākajiem līdzgaitniekiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis arhitekta Alberta Frīdriha Špēra ģimenē Manheimā. Studējis arhitektūru Karlsrūē, Minhenē un Berlīnē.

1931. gadā A. Špērs iestājās NSDAP un SA un jau 1932. gadā saņēma pirmos ar nacistu partiju saistītos pasūtījumus. Projektēja Reihskanceleju Berlīnē un nacistu partijas kongresu norises vietu Nirnbergā. Izstrādāja plānu radikālai Berlīnes pārbūvei (Welthauptstadt Germania).

Pēc kara tiesāts Nirnbergas procesā, kur atzina savu vainu nacisma noziegumos. Tika piespriests 20 gadu ieslodzījums, kuru lielāko daļu izcieta Špandavas cietumā, Berlīnē.

Pēc ieslodzījuma beigām 1966. gadā dzīvoja pārsvarē Heidelbergā, tēva celtajā ģimenes īpašumā, un izdeva plaši pazīstamus memuārus. Materiālo nodrošinājumu viņam sniedza grāmatu izdošana, kā arī nacisma laikos iegādāto gleznu pārdošana. Miris no insulta 1981. gadā, atrodoties Londonā.

A. Špēra dēls Alberts Špērs Jaunākais arī pēc profesijas ir arhitekts.

Ārējās saites 

 Špēra ēku virtuāli 3D modeļi

Atsauces 

1905. gadā dzimušie
1981. gadā mirušie
Vācijas politiķi
Arhitekti
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Viljams Vilberforss

Viljams Vilberforss (William Wilberforce, dzimis , miris ) bija britu politiķis un filantrops, kā arī Apvienotās Karalistes parlamenta loceklis. Viņš bija līderis kustībai par vergu tirdzniecības atcelšanu.

Atsauces 

1759. gadā dzimušie
1833. gadā mirušie
Politiķi
Filantropi
Svītrainais šakālis

Svītrainais šakālis (Canis adustus) ir suņu dzimtas (Canidae) suņu ģints (Canis) plēsējs. Tas apdzīvo Āfrikas centrālās un dienvidteritorijas Atšķirībā no sava tuva radinieka melnmuguras šakāļa, kas apdzīvo plašas, labi pārredzamas teritorijas, svītrainais šakālis apdzīvo mežus un krūmājus

Izskats 
Svītrainais šakālis ir vidēja auguma suņu dzimtas pārstāvis, nedaudz lielāks kā melnmuguras šakālis. ķermeņa garums 65—80 cm, astes garums 30–40 cm, augstums skaustā 40–50 cm, svars 7—12 kg. Tā kažoks ir pelēks, mugura un purns tumšāk pelēks. Kuplā aste ir melna ar baltu astes galu. Uz sāniem svītrainajam šakālim ir balta svītra, kas stiepjas no elkoņa līdz krustiem. Jaunajiem šakāļiem svītra ir mazāk izteikta kā vecākiem īpatņiem. Kājas un pakakle ir sarkanbrūnas.

Svītrainā šakāļa galvaskauss ir plakanāks, pagarināts un šaurāks kā melnmuguras šakālim. Tā skelets ir vieglāk būvēts. Mātītēm ir 4 piena dziedzeri.

Ieradumi 
Svītrainais šakālis mazāk lieto maitas gaļu kā citi šakāļi, tas ir visēdājs un labi piemērojas jauniem apstākļiem. Tas labprāt medī vienatnē. Šakālis veido ģimenes grupas, kas var būt līdz 12 dzīvniekiem. Svītrainais šakālis medī nelielus zīdītājus un kukaiņus. Tas labprāt izmanto izdevību, lai paēstu no lielo plēsēju medījuma.
Svītrainais šakālis ēd augļus, un tas ēd augu izcelsmes barību līdz 30% no savas diētas. Svītrainais šakālis atšķirībā no citiem šakāļiem parasti neuzbrūk mājlopiem un lielajiem zālēdājiem.

Svītrainais šakālis ir gan vientuļnieks, gan veido ģimenes grupu. Baru vada dominējošais vaislas pāris, kas turas kopā daudzus gadus, ļoti bieži uz mūžu. Grūsnības periods svītrainajam šakālim ilgst 57—70 dienas. Parasti piedzimst 3—6 kucēni. Dzimumbriedumu šakālis sasniedz 6—8 mēnešu vecumā, un savu ģimeni jaunie šakāļi pamet apmēram 11 mēnešu vecumā. Tomēr daži paliek kopā ar vecākiem ilgāku laiku un palīdz pabarot nākamo kucēnu metienu.

Sistemātika 
Svītrainajam šakālim ir 6 pasugas:
 Canis adustus adustus 
 Canis adustus bweha 
 Canis adustus grayi 
 Canis adustus kaffensis 
 Canis adustus lateralis 
 Canis adustus notatus

Atsauces

Ārējās saites 
 https://web.archive.org/web/20070803061203/http://www.lioncrusher.com/animal.asp?animal=30
 https://web.archive.org/web/20080306142512/http://www.wildcam.com/guides/critter.jsp?animalid=51
 http://www.predatorconservation.com/sidestripedjackal.htm
 Svītrainā šakāļa foto 

Suņi
Āfrikas fauna
Sakalas augstiene

Sakalas augstiene () ir augstiene Igaunijas dienvidos un Latvijas ziemeļos. Augstākais punkts ir Herjassāre kalns (147 m) Igaunijā. Augstākā Sakalas augstienes virsotne Latvijas teritorijā ir Pikas kalns – 105,4 m virs jūras līmeņa.

Augstienes Latvijas daļa tiek saukta par Ērģemes pauguraini, kas aizņem nelielu platību Naukšēnu, Rūjienas un Valkas novadā. Tās virsu veido sīki pauguri, kuros izkaisīti nelieli tīrumi un mežu puduri.

Atsauces 

Latvijas augstienes
Vadakstes līdzenums

Vadakstes līdzenums ir līdzenums Latvijas dienvidrietumu daļā, Saldus rajona dienvidos. Tā pamatu veido lēzens pamatiežu pacēlums, virs kura atrodas plāna kvartāra nogulumu sega. Reljefs vienmuļš, viļņots, vietām ir ledāju kušanas ūdeņu veidotās ielejas. Interesants ir Vadakstes drumlinu lauks, kurš sākas rietumos no Bēnes un beidzas Lietuvas teritorijā. Drumlini izstiepti galvenokārt rietumu - austrumu un ziemeļrietumu - dienvidaustrumu virzienā. Tie ir apmēram 0,5 - 3 km gari un 250 - 1000 m plati. Starpdrumlinu ieplakās atrodas upju (Vadakstes, Zaņas un Ezeres) ielejas vai arī tās ir pārpurvotas. Klimats līdzinās Rietumkursas augstienes dievniddaļas klimatam. Mežos aug bērzi, apses, liepas, ozoli. Pļavas atrodas starppauguru ieplakās un upju ielejās. Labi iekopti tīrumi ir ap Ezeri un Ventas tuvumā.

Piezīmes un atsauces 

Latvijas līdzenumi
.bv

.bv ir Buvē Salas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). Šī sala ir neapdzīvota. Šo domēnu pārvalda UNINETT Norid, bet tas netiek lietots.

Ārējās saites 
 IANA .bv whois informācija
 Current Norid politika

Nacionālie augšējā līmeņa domēni

sv:Toppdomän#B
Saka (upe)

Saka ir Tebras un Durbes koptekupe Dienvidkurzemes novadā. Tek pa Piemares līdzenumu 6 km garumā un pie Pāvilostas ietek Baltijas jūrā. Upe tek pa 5-6 m dziļu ieleju ar vidējo kritumu 0,4 m. Kritums jūras līmeņa un noteces svārstību dēļ ir mainīgs. Upes platums ir no 25-30 m sākumā līdz 45 m grīvā. Grīvā izbūvēta osta ar moliem.

Pietekas: Mindes strauts, Malduguņu urga (labās), Torka urga, Remešvalks (kreisās).

Upi šķērso autoceļš P111 un pamestais Liepājas—Ventspils dzelzceļš.

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada upes
Pāvilostas novada upes
Latvijas augstākie pauguri

Šis ir Latvijas augstāko pauguru uzskaitījums. 270 metru atzīmi pēc absolūtā augstuma pārsniedz 23 pauguri. Latvijas augstākais paugurs ir 311,94 m augstais Gaiziņkalns Vidzemes augstienē, kas ir augstākais Latvijā un otrs augstākais Baltijā, bet visaugstākais paugurs pēc relatīvā augstuma ir Latgales augstienē atrodošais Dzierkaļu kalns (89,2 m).

Pretēji nereti sastopamam uzskatam, Latvijā kalnu nav, jo tie neatbilst nevienai no definīcijām, kuras nosaka, ka minimālajam absolūtajam augstumam jābūt 500 m vai arī vismaz 100 m lielam relatīvajam augstumam.

Latvijas augstākie punkti 
Šajā sarakstā iekļauti pauguri, kuru absolūtais augstums sasniedz 265 m vjl.

Latvijas augstieņu augstākie virsas punkti

Avoti 
 www.kurtuesi.lv

Latvijas pauguri
Auseklis (zīme)

Auseklis ir simbols — viens no zvaigznes zīmes atvasinājumiem latviešu kultūrā. Tas ir astoņstūrains zvaigznes raksts, ko latviešu kultūrā izmanto audumos, segās, jostās, cimdos utt.

Etnogrāfija
Mihails Aņisins

Mihails Aņisins (; dzimis 1988. gada 1. martā Maskavā) ir krievu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2017) viņš spēlē Krievijas Augstākās līgas komandā Karaghandi "Saryarka".

Viņa tēvs Vjačeslavs arī bija profesionāls hokejists.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Aņisins uzsāka 2004.—05. sezonā, kad spēlēja Maskavas "CSKA-2" rindās Krievijas Pirmās līgas ietvaros. Nākamajā sezonā 7 spēles viņš aizvadīja arī Krievijas Augstākās līgas klubā Voskresenskas "Himik", bet 2006.—07. sezonā debitēja Krievijas Superlīgā, aizvadot 10 spēles "CSKA" pirmajā sastāvā. Vēlāk viņš pievienojās Maskavas "Krilia Sovetov", kas pēc sezonas beigām izkrita uz Augstāko līgu. "Krilia Sovetov" rindās Aņisins aizvadīja visu 2007-08 sezonu.

2008.—09. gada sezonā viņš pievienojās Novosibirskas "Sibir" vienībai, kuras sastāvā aizvadīja nākamās divas sezonas. 2010. gada vasarā viņš pievienojās Čerepovecas "Severstal" rindām, taču sezonas vidū pārcēlās vispirms uz Hantimansijskas "Jugra", taču tad arī Čehovas "Vitjaz".

2012. gada ievadā Aņisins pievienojās Maskavas "Dinamo" vienībai, sezonas izskaņā izcīnot Gagarina kausu. Nākamās sezonas gaitā, konflikta ar galveno treneri Oļegu Znaroku dēļ, Aņisins pārcēlās uz Čerepovecas "Severstal" rindām. 2013. gada jūnijā noslēdza divu gadu līgumu ar Ņižņekamskas "Neftekhimik", taču gadu vēlāk pievienojās jau jaunizveidotās HK Soči sastāvam.

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas CSKA spēlētāji
Voskresenskas "Himik" spēlētāji
Maskavas "Krilia Sovetov" spēlētāji
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Čerepovecas "Severstal" spēlētāji
Hantimansijskas "Jugra" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Soču "Leopardi" spēlētāji
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
Gagarina kausa ieguvēji
Doneckas "Donbass" spēlētāji
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
Tomass Floršics

Tomass Floršics (; dzimis ) ir vācu bobslejists-pilots. Dzimis Vindišholchauzenes pilsētā. 

Karjeru uzsācis 2001. gadā, starptautiskās sacensībās piedalās kopš 2003. gada. Viņa karjeras labākie sasniegumi ir 2. vieta 2008. un 2011. gada FIBT pasaules čempionāta divnieku konkurencē un otrā vieta 2008.—2009. gada Pasaules kausa bobslejā divnieku ieskaitē. Floršics ir uzvarējis vairākos Pasaules kausa posmos. 2010. gada Olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu divniekos.

Labākie rezultāti 
Saīsinājumi: OS — Olimpiskās spēles, PČ — Pasaules čempionāts, PK — Pasaules kauss, V. — Vieta.

1978. gadā dzimušie
Bobslejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Vācijas bobslejisti
Tīringenē dzimušie
Bobslejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskie sudraba medaļnieki bobslejā
Oto-Heinrihs Drehslers

Oto-Heinrihs Drehslers (;  — ) bija vācu virsnieks, vēlāk nacistu partijas darbinieks. Lībekas birģermeistars, Latvijas ģenerālapgabala ģenerālkomisārs (1941—1944).

Biogrāfija 
Dzimis 1895. gada 1. aprīlī Libcā, Pirmā pasaules kara sākumā iesaukts Vācijas impērijas armijā (Reichswehr), kā virsnieks piedalījās kaujās Francijas un Nīderlandes teritorijā, pēc ievainojuma 1918. gadā viņam amputēja kāju. Pēc kara pabeidza zobārstniecības studijas Rostokas Universitātē (1920—1922). 1925. gadā iestājās NSDAP, vadīja partijas grupu Krepelīnā, 1930. gadā pievienojās nacistu partijas trieciengrupai SA (Sturmabteilung), kļuva par NSDAP Mēklenburgas apbgabala gauleitera vietnieku (1932—1933).
Pēc Hitlera nakšanas pie varas no 1933. līdz 1937. gadam bija Lībekas birģermeistars, no 1937. gada 1. aprīļa oberbirģermeistars.

Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā Drehsleru 1941. gada 17. jūlijā iecēla par Latvijas ģenerālkomisāru. Līdztekus bija arī Prūsijas valsts padomes konsultants un Lībekas padomes loceklis. 1941. gada augustā viņš pārcēlās uz Rīgu, kur vadīja okupētās Latvijas civilo pārvaldi līdz 1944. gada oktobrim. Viņa vietā par ģenerālkomisāru iecēla Oskaru fon Borku (Oskar von Borcke, 1910-?).

Pēc tam, kad kara beigās Britu armija viņu arestēja, 1945. gada 5. maijā Drehslers Melnas (Mölln) pilsētā izdarīja pašnāvību.

Piezīmes

Atsauces 

1895. gadā dzimušie
1945. gadā mirušie
NSDAP biedri
Vācijas politiķi
Pašnāvību veikušie politiķi
Aleksandrs Vešņakovs

Aleksandrs Vešņakovs (; dzimis ) ir Krievijas valstsvīrs un diplomāts, bijušais Krievijas Centrālās vēlēšanu komisijas priekšsēdētājs, no 2008. gada februāra līdz 2016. gada decembrim Krievijas vēstnieks Latvijā.

Biogrāfija 

Dzimis Arhangeļskas apgabalā. Pabeidzis Arhangeļskas jūrskolu, Ļeņingradas Makarova augstāko jūras inženieru skolu, Ļeņingradas augstāko partijas skolu, Krievijas Ārlietu ministrijas akadēmiju. No 1973. līdz 1987. gadam strādājis Ziemeļu jūras un upju kuģniecībā. Pabijis daudzās pasaules ostās. Pēc tam kļuva par Arhangeļskas partijas komitejas sekretāru. 

1990. gadā pārcēlies uz Maskavu, jo bija kļuvis par Krievijas Augstākās padomes deputātu.. No 1994. gada marta strādāja Krievijas Centrālajā vēlēšanu komisijā (CVK).  ievēlēts par Krievijas CVK sekretāru. 1999. un vēlāk arī 2003. gadā atkal ievēlēts CVK kā tās priekšsēdētājs. Kā CVK sekretārs un vēlāk priekšsēdētājs vadīja 1995., 1999., 2003. gada Krievijas parlamenta vēlēšanas un 1996., 2000. un 2004. gada Krievijas prezidenta vēlēšanas. 

2007. gadā vairs neiekļuva Krievijas CVK sastāvā.  viņš tika apstiprināts kā nākamais Krievijas vēstnieks Latvijā, bet  nozīmēts šim amatam.  stājies Krievijas vēstnieka amatā.  no vēstnieka amata astādināts.

Apbalvots ar Latvijas Pareizticīgās Baznīcas III šķiras Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa ordeni.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Biogrāfija 
 Vešņakovs vēlas vairot Krievijas iedzīvotāju pozitīvu uztveri par Latviju (easyget.lv)
 Jaunais Krievijas vēstnieks slavē Kaļužniju, mācīsies valodu

1952. gadā dzimušie
Krievijas politiķi
PSKP biedri
Krievijas diplomāti
Krievijas juristi
Ar Goda ordeni apbalvotie
Arhangeļskas apgabalā dzimušie
Gregoriāņu dziedājums

Gregoriskie dziedājumi pamatā izpaužas kā gregoriskais korālis. Korāļi parasti ir vienbalsīgas liturģiskas dziesma, kas izpaužas galvenokārt Rietumu kristietībā. Tā plašais dziedājumu repertuārs ir vecākais zināmais mūzikas repertuārs, kura attīstību saista ar 9. un 10. gadsimtu.

Tie ir vienbalsīgi a capella dziedājumi latīņu valodā, ko viduslaikos uzskatīja par mācīto ļaužu valodu. Sākotnēji tos dziedāja mūki un klosterskolu zēni. Gregoriskos korāļus izpildīja trejādi:
 solo
 pārmaiņus solists un koris
 pārmaiņus divi kori

Ir dažādi dziedājumu veidi. Psalmi ir dziedājumi, kuru pamatā ir prozas teksts, tādēļ melodiju ritms ir ļoti brīvs kā izteiksmīgai runai. Uz viena augstuma skaņas bieži tiek rečitēti vairāki vārdi, vārdkopas vai pat plašas teksta frāzes. Šajos dziedājumos pats svarīgākais ir teksts, svēto vārdu saturs, nevis melodijas krāšņums.

Melodiskajai izteiksmībai lielāka nozīme ir citos dziedājumos - himnās, kuru pamatā ir pašu mūku sacerēta reliģiskā dzeja, kas parasti bija ritmiska un ar atskaņām. Himnas bija vieglāk iegaumējamas, tādēļ plaši izplatītas.

Ārējās saites 
  Korāļu datubāze 

Kristietība
Mūzika
Vardara

Vardara (; ; ) ir garākā un lielākā upe Ziemeļmaķedonijā un vienlaikus arī lielākā upe Grieķijā.

Upe savu tecējumu sāk Vrutokā, dažus kilometrus uz ziemeļiem no Gostivaras. Tek cauri Ziemeļmaķedonijas vidusdaļai, tostarp valsts galvaspilsētai Skopjei, un Grieķijas ziemeļaustrumiem, kur arī netālu no Salonikiem ietek Egejas jūrā. Vardara ir pārāk sekla, lai varētu tikt izmantota nopietnai kuģošanai.

Pilsētas upes krastos 
 Gostivara ()
 Skopje ()
 Velesa ()
 Gevgelija ()
 Aksiopole ()

Pietekas 
 Crna (labā)
 Pčiņa (kreisā)
 Babuna (labā)
 Anska (kreisā)
 Pena (labā)
 Bregalnica (kreisā)
 Lepenaca (kreisā)
 Treska (labā)

Ārējās saites 
 

Ziemeļmaķedonijas upes
Grieķijas upes