joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Torņu cīņas

"Torņu cīņas" ir putnu vērošanas sacensības Latvijā, ko no 2002. gada organizē Latvijas Ornitoloģijas biedrība. Tās notiek maija beigās, nedēļas nogalē un ilgst vienu diennakti.

Sacensībās piedalās pieredzējušas putnu vērotāju komandas, kurās parasti ir 3—4 dalībnieki, cenšoties diennakts laikā novērot pēc iespējas vairāk putnu sugu. Putnu vērošana notiek no putnu vērošanas torņiem. Pieredzējušajiem dalībniekiem tornis tiek noteikts izlozes kārtībā. Piedaloties sacensībās brīvajā klasē, putnus var vērot no jebkura torņa. Sacensībās var piedalīties arī mazāk pieredzējuši putnu vērotāji. Tautas klases komandām sacensības ilgst četras stundas. Putni jāredz un jāatpazīst vismaz trim komandas dalībniekiem.

Sacensību laikā torņus drīkst apmeklēt, cenšoties sacensību dalībniekus netraucēt, gūstot iespēju uzzināt par pasākumu un putnu sugām, kas novērojamas no torņa.

Dalībnieku skaits, kas piedalās sacensībās, ir mainīgs, taču tam ir tendence palielināties. 2006. gadā "Torņu cīņās" piedalījās astoņas komandas, pavisam 30 dalībnieki. 2017. gada sacensībām bija pieteikušās 12 pieredzējušo vērotāju komandas un 6 komandas Tautas klasē. 2020. un 2021. gadā sacensības netika rīkotas Covid-19 ierobežojumu dēļ. 

Katrā tornī sacensību laikā tiek reģistrēti vairāki desmiti putnu sugu, piemēram, 2006. gadā Kuivižu tornī Randu pļavās reģistrētas pavisam 114 sugas.

Pirmās putnu vērošanas sacensības tika rīkotas 1991. gadā Somijā. Līdzīgas sacensības ir populāras arī citās Eiropas valstīs.

Vietnē "Torņu cīņas" ir apkopota informācija par 53 putnu vērošanas torņiem Latvijā.

Atsauces

Ārējās saites 

 "Torņu cīņas" mājlapa
 Torņu atrašanās vietu karte

Putnu vērošana
Pons Čunho

Pons Čunho (, dzimis ) ir Dienvidkorejas kinorežisors, kinoproducents un scenārists.

Ieguvis trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas, viņa filmās ir raksturīgs uzsvars uz dažādām sociālām tēmām, žanru miksēšana, melnais humors un pēkšņas toņu maiņas.

Kļuvis pazīstams ar savu debijas filmu, melno komēdiju Barking Dogs Never Bite (2000). Ieguvis kritiķu atzinību ar savu nākamo filmu, krimināltrilleri "Atmiņas par slepkavību" (Memories of Murder, 2003). Panākumus turpinājis gūt ar monstru filmu The Host (2006) un zinātniskās fantastikas filmu "Cauri sniegiem" (2013). "Cauri sniegiem" ir Čunho pirmā filma angļu valodā un tajā piedalījās Holivudas aktieri. Arī viņa nākamā filma, Okja (2017), ir angļu valodā. Ievērojamus panākumus guvis ar savu nākamo filmu — "Parazīts" (2019). Tā bija pirmā Dienvidkorejas filma, kas ir ieguvusi Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā. Tā ir arī pirmā Dienvidkorejas filma, kura ir tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Par šo filmu Čunho ieguva labākās filmas, labākā režisora, labākā oriģinālscenārija un labākās starptautiskās spēlfilmas balvu. "Parazīts" kļuva par pirmo filmu ne angļu valodā, kas ir saņēmusi Oskaru par labāko filmu.

2017. gadā Čunho tika iekļauts Metacritic 25 labāko 21. gadsimta režisoru sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Dienvidkorejas kinorežisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji producenti
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Zelta palmas zara ieguvēji
Kanzassitijas "Chiefs"

Kanzassitijas "Chiefs" () ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Kanzassitijā, Misūri štatā, ASV. Tas ir dibināts 1959. gadā kā Dalasas "Texans". "Chiefs" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Amerikas futbola konferences Rietumu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada Arrowhead Stadium stadionā. Klubs savā pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis divās Superkausa izcīņās.

1963. gadā klubs no Dalasas pārcēlās uz Kanzassitiju.

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Kluba NFL profils 

NFL klubi
Misūri
Stāvais žibulītis

Stāvais žibulītis (arī "Ārstniecības žibulītis") () ir augu suga brūnkāšu dzimtā. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā - pļavās, atmatās, ceļu un dzelzceļu malās.

Morfoloģija 
Stāvais žibulītis ir viengadīgs, 5-30 cm garš lakstaugs, kuram ir stāvs, stingrs, vienkāršs vai zarojošs stublājs ar stāviem zariem. Stublājs ir klāts ar īsiem, skrajiem matiņiem - parasti ar brūnganu nokrāsu.

Lapas ir kailas vai gandrīz kailas, olveidīgas, aptuveni 0,6-1,1 cm garas un 0,4-0,7 cm platas, ar 3-5 dzeloņsmailiem zobiņiem katrā lapas pusē. Lapas plātnes pamats ir plati ķīļveidīgs, un lapas gals ir smails. Ziedi ir izvietoti blīvā ziedkopā stublāja un zaru galā. Kauss ir smailzobains un parasti kails. Vainags ir aptuveni 0,6-1 cm garš, ar tumšākām svītrām un dzeltenu plankumu uz apakšlūpas. Seglapu dzīslas ir apmatotas. Ziedēšanas laikā stublāja apakšējās lapas ir jau atmirušas. Auglis ir divvāršņu pogaļa. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces 

Žibulīši
Latvijas flora
Kopāls

Kopāls ir dzintaram līdzīgi fosilizēti vai daļēji fosilizēti tropiskās joslas koku sveķi, jo īpaši aromātiskie sveķi no kopāla koka (Protium copal), kas ir jaunāki par 30 miljoniem gadu. Mūsdienās ar to tiek apzīmēti visi tropiskie sveķi. Gandrīz identiski dzintaram pēc izcelsmes, īpašībām un izskata, bet to galvenā atšķirība ir vecums.

Kopāls var saturēt kukaiņu un nelielus augu ieslēgumus. Nosaukums, balstoties uz spāņu jūrasbraucēju teiktā, cēlies no acteku (Navatlu) valodas, kas nozīmē "smaržīgi dūmi", pārtulkots angļu valodā 1577. gadā, pēcāk parādījies arī citās valodās. Acteki uzskatīja kopāla sveķus par "koku asinīm", tie bija svēti un vērtīgi.

Īpašības 

Kopāls ir degošs materiāls, kas augstas temperatūras ietekmē var eksplodēt, liesmu dzēšanas veids atkarīgs no uguns lieluma. Sasniedzot kušanas temperatūru, ļoti ātri kļūst mīksts.

Kopāls nav īpaši bīstams cilvēkiem, ja netiek norīts, toties saskarsmē ar ādu un acīm vai ieelpojot var izraisīt kairinājumu. Lietojot kā vīraku, kopāls var būt bīstams mājdzīvniekiem, radot deguna gļotādas kairinājumu un iespējamas arī elpošanas problēmas, simptomus var mazināt ar labu telpu ventilēšanu un ierobežojot dzīvnieku pieeju sveķiem un telpām, kurās tas ir izmantots.

Pēc formas sacietējuši kopāli ir plakani, ne pārāk biezi, ieapaļi, nereti iegareni, vēl neslīpētiem un  sveķiem mēdz būt izteiktāks reljefs, tie ir mākoņaināki, toties svaigi sveķi ir ļoti gludi un spīdīgi.

Sastopamība un ieguve 
Sastopami un tiek iegūti Meksikā, Centrālamerikā, Sjerraleonē, Angolā, Mozambikā, Zanzibārā(Tanzānijā), Gabonā, Jaunzēlandē, Madagaskarā, Japānā, Dominikānas Republikā, Indijā, Brazīlijā un Kolumbijā.

Iegūstams gan ievācot no kokiem, gan upēs un citās ūdenstilpēs. Vairāki kopāli satur fosilijas. Atkarībā no ieguves vietas un izcelsmes koka sugas, var atšķirties kopālu veids.

Kopāli ir radušies fosilizējoties koku sveķiem, kas izdalījušies kaitēkļu, vēlāk arī cilvēku darbības rezultātā.

Izmantošana 
Izmanto:

 Dabīgu laku gatavošanai;
 Kā vīraku;
 Čakru attīrīšanai;
 Darbam ar saules pinuma čakru (3.čakra);
 Vēsturiski acteki izmantoja, kā līmi, saistvielu krāsu pigmentiem un dāvanu kukurūzas dievam;
 Rotaslietās kā dzintara aizstājēju;
 Enerģētiskai aizsardzībai;
 Emocionālas pacilātības un miera ieguvei;
 Upurēšanas rituālos;

Mūsdienās vispopulārākais kopālu pielietojums ir vīrakā. Tiem joprojām ir liela nozīme Meksikas un Centrālamerikas valstu kultūrās festivālu laikā.

Atsauces 

Ģeoloģija
Terēza Štadlobere

Terēza Štadlobere (; dzimusi ) ir austriešu distanču slēpotāja,  bronzas medaļas ieguvēja skiatlonā.

Viņas tēvs Aloiss Štadlobers arī bijis distanču slēpotājs, piecu olimpisko spēļu dalībnieks, bet māte ir kalnu slēpotāja Rosvita Šteinere, piedalījusies divās olimpiskajās spēlēs, 1987. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļas ieguvēja slalomā. Terēzas vecākais brālis Luiss arī ir nodarbojies ar distanču slēpošanu, piedalījies .

Karjera 
2013. gada Pasaules čempionātā junioriem Liberecā izcīnīja divas medaļas: zeltu 10 km skiatlonā un sudrabu 5 km brīvā stila distancē. 2013. gadā 20 gadu vecumā pirmoreiz piedalījās arī Pasaules čempionātā, ieņēma 29. vietu skiatlonā un 26. vietu 10 km distancē brīvajā stilā, startēja arī Austrijas komandas sastāvā stafetē (11 vieta).

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Kūsamo. 2014. gada Pasaules U-23 čempionātā izcīnīja bronzas medaļu skiatlonā. Piedalījās  Sočos, labāko rezultātu individuāli sasniedza 30 km distancē brīvajā stilā, ieņemot 20. vietu. Sieviešu stafetē ieņēma 12. vietu, bet komandu sprintā kopā ar Kateržinu Smutnu ierindojās 8. vietā. 2014.—2015. gada sezonā izcīnīja 2. vietu Pasaules kausa U-23 kategorijā, nākamajā sezonā šajā vērtējumā ieņēma 3. vietu.

 Tour de Ski posmā Valdifjemmē, ieņemot trešo vietu 10 km distancē klasiskajā stilā ar kopēju startu, izcīnīja savu pirmo pjedestālu PK posmos.  Phjončhanā labāko rezultātu sasniedza skiatlonā, ieņemot 7. vietu. Arī pārējās individuālajās distancēs ieņēma vietas labāko desmitniekā, iegūstot 9. vietu gan 10 km distancē brīvajā stilā, gan 30 km klasiskajā stilā. 2017.—2018. gada sezonā ieņēma 8. vietu PK kopvērtējumā, kas ir viņas labākais sasniegums karjerā.

2021. gada Pasaules čempionātā ieņēma 4. vietu skiatlonā, sasniedzot savu labāko rezultātu pasaules čempionātos.  Pekinā skiatlonā izcīnīja bronzas medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Zalcburgas zemē dzimušie
Austrijas distanču slēpotāji
Distanču slēpotāji 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Austrijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Austrijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki distanču slēpošanā
Netīrais Harijs

"Netīrais Harijs" () ir 1971. gada ASV neo-noir asa sižeta trillera filma, kuras režisors un producents ir Dons Sīgels. Filmā galvenās lomas atveido Klints Īstvuds, Endijs Robinsons, Harijs Gvardino, Reni Santoni un Džons Vernons.

Policistam Harijam Kalahanam (Īstvuds) ir jāaptur sērijveida slepkava "Skorpions" (Robinsons), kurš terorizē Sanfrancisko.

"Netīrais Harijs" pirmizrāde notika . Filma bija komerciāli veiksmīga, tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Filmai iznāca četri turpinājumi: Magnum Force (1973), The Enforcer (1976), "Pēkšņs trieciens" (Sudden Impact, 1983) un "Spēle ar nāvi" (1988). 2012. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1971. gada filmas
ASV filmas
Warner Bros. filmas
Arizonas "Cardinals"

Arizonas "Cardinals" () ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Glendeilā, Arizonas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1898. gadā kā Morgan Athletic Club. "Cardinals" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Nacionālās futbola konferences Rietumu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada State Farm Stadium stadionā. "Cardinals" savā pastāvēšanas vēsturē ne reizi nav ieguvis Superkausu.

"Cardinals" ir viena no vecākajām joprojām eksistējošām profesionālajām futbola komandām ASV. Līdz 1959. gadam komanda bāzējās Čikāgā, kad tā pārcēlās uz Sentluisu. 1988. gadā "Cardinals" tika pārcelta uz Fīniksu, bet 2006. gadā komanda pārcēlās uz netālo Glendeilu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Kluba NFL profils 

NFL klubi
Arizona
Kahovkas ūdenskrātuve

Kahovkas ūdenskrātuve () ir ūdenskrātuve Dņepras upes lejtecē. Atrodas Ukrainā, Hersonas, Zaporižjas un Dņepropetrovskas apgabalu teritorijā. Nodota ekspluatācijā 1956. gadā. Ūdenskrātuvi izmanto ūdens noteces regulēšanai, kā arī augsta riska un katastrofisku plūdu novēršanai. Kahovkas ūdenskrātuve ir galvenais Ukrainas dienvidu daļas ūdensapgādes avots. No tā tiek padots ūdens Ziemeļkrimas, Kahovkas un Dņepras-Krivijrihas kanāliem, kā arī Nikopoles mangāna rūpniecības kompleksa ieguves, uzņēmumu, pilsētu un ciemu ūdensapgādes sistēmām. No tā tiek apgādāta arī nelielas irigācijas sistēmas trijiem piejūras rajoniem. Kopējais ūdens patēriņš tikai lielajiem kanāliem sastāda 900 m³/s.

Apraksts 
Kahovkas hidromezgls vēsturiski bija otrais aiz Dņepras HES. Kahovkas HES ir pēdējais, sestais posms Dņepras hidroelektrostaciju kaskādē. Faktors, kas ierobežo visas kaskādes darbību, ir nelielā HES caurlaidība — tikai 2600 m³/s.

Ūdenskrātuves piepildīšana notika no 1955 līdz 1958. gadam. Starp Dņepras ūdenskrātuvēm tai ir vislielākais pilnais apjoms — 18,18 km³ un otrs lielākais (pēc Kremenčukas) darba apjoms — 6,78 km³. Ūdenskrātuves virsmas laukums — 2155 km² ir otrs lielākais kaskādē. Ūdenskrātuves garums sastāda 230 km, maksimālais platums — līdz 25,0 km, vidējais — 9,3 km. Ūdenskrātuves vidējais dziļums sastāda 8,5 m; maksimālais — 24,0 m. Ūdens mineralizācija 253—433 mg/dm³.

Ūdenskrātuvei ir sezonāla noteces regulācija. Ūdens līmenis var svārstīties intervālā līdz 3,3 m. Ūdenskrātuve tiek izmantota irigācijai un ūdensapgādei, kā arī zvejniecībai un kuģniecībai. Pie Kahovkas ūdenskrātuves atrodas Nikopoles osta. Tā pilda arī rekreācijas funkcijas kā atpūtas vieta, amatieru un sporta makšķerēšanas vieta. Gar ūdenskrātuves kreiso krastu iet dzelzceļa līnija no Zaporižjas uz Simferopoli un Hersonu.

Katru gadu ūdenskrātuves ūdeņi izskalo 1 līdz 3 metrus krasta līnijas.

Atsauces 

Ukrainas ģeogrāfija
Džeimss Džonss (futbolists)

Džeimss Henrijs Džonss (; dzimis , miris ) bija britu futbolists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Viņš bija Londonas amatieru futbola komandas Upton Park F.C. sekretārs. Dalībai 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Lielbritānijas Upton Park F.C. komandu uzaicināja Futbola asociācijas Amatieru statusa komiteja. Olimpiskajās spēlēs komanda pārspēja Francijas komandu Club Français ar rezultātu 4 – 0. Lielbritānijas komanda olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Džeimss Džonss (Olympedia profils) 
 Džeimss Džonss (Sports Reference profils) 

1873. gadā dzimušie
1955. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Lielbritānijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Futbolisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki futbolā
Lielbritānijas olimpiskie zelta medaļnieki
Klūgu vīrs

"Klūgu vīrs" () ir 1973. gada Apvienotās Karalistes šausmu filma, kuras režisors ir Robins Hārdijs. Filmā galvenās lomas atveido Edvards Vudvards, Brita Eklanda, Daiena Silento, Ingrīda Pita un Kristofers Lī.

Policists Nīls Houijs (Vudvards) izmeklē jaunas meitenes pazušanu uz izolētas Hebridu salas. Salas iedzīvotāji, kuri ir atmetuši kristietību un piekopj ķeltu pagānismu, noliedz, ka meitene ir jebkad pastāvējusi.

"Klūgu vīrs" pirmizrāde notika . Filma tika labi novērtēta no kritiķiem. 2004. gadā žurnāls Total Film "Klūgu vīru" ierindoja kā sesto visu laiku labāku britu filmu. 1978. gadā filma ieguva Saturna balvu kā labākā šausmu filma. "Klūgu vīrs" ir kļuvusi par kulta filmu. 2006. gadā filmai iznāca rimeiks, kas gan netika augstu novērtēts.

Atsauces

Ārējās saites 

1973. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Šausmu filmas
Kosts Gavrs

Konstantins Gavrs (, dzimis ), pazīstams kā Kosts Gavrs (), ir Grieķijā dzimis franču kinorežisors, scenārists un producents.

Pazīstams ar savām filmām, kuras ir par politiskām vai sociālām tēmām. Viņa politiskais trilleris "Z" (1969) saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā filma svešvalodā. "Z" ir arī viena no retajām filmām, kas ir saņēmusi nominācijas gan kā labākā filma svešvalodā, gan kā labākā filma. Gavrs par filmu Missing (1982) ar Džeku Lemonu un Sisiju Speiseku galvenajās lomās saņēma Kinoakadēmijas balvu par labāko adaptēto scenāriju. Par filmu Missing saņēmis arī Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā.

Vairums Gavra filmu ir franču valodā, tomēr sešas viņa filmas ir angļu valodā.

Ārējās saites 

1933. gadā dzimušie
Grieķu kinorežisori
Grieķu scenāristi
Francijas kinorežisori
Franču kinoproducenti
Francijas scenāristi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Zelta palmas zara ieguvēji
Ukrainas bruņotie spēki

Ukrainas bruņotie spēki (UBS) () ir militāra organizācija, kas paredzēta Ukrainas neatkarības un teritoriālas neaizskaramības nodrošināšanai, militāri aizstāvot valsts suverenitāti un realizējot militāru drošību.

Bruņotie spēki tiek komplektēti, iesaucot militārajā dienestā vīriešus no 18 līdz 27 gadiem un slēdzot līgumus profesionālajā dienestā.

Pēc ikgadējiem Global Firepower (GFP) datiem Ukrainas armija militārā spēka ziņā atrodas 22. vietā pasaulē. UBS personāla skaits sastāda 361 tūkst. cilvēku, ar militāru pieredzi — 407 tūkst. cilvēku, rezervistu — 1 mlj. cilvēku. Ukrainas armijas bruņojumā pēc GFP datiem atrodas 2809 tanku, 8217 bruņumašīnu, 1302 pašgājējlielgabalu, 1669 lielgabalu un 625 reaktīvās zalvju uguns sistēmas. GFР eksperti saskaitīja 234 militāros lidaparātus, tai skaitā 39 iznīcinātājus un 33 triecienhelikopterus. Jūras spēku sastāvā atrodas 1 patruļkuģis projekts 11351 "Nerejs" (klasificēts kā fregate), 1 mazais pretzemūdeņu kuģis (projekts 1124П, tiek gatavots norakstīšanai) un 1 vidējais desanta kuģis (projekts 773), 1 mīnu kuģis (projekts 1258), 1 raķešu kreiseris (projekts 206-МР), 7 upju bruņukuteri (projekts 58150), 2 patruļkuģi Island (ASV ražojums, 2021. gadā tika plānots nodot Ukrainai vēl 3 šādas klases kuģus), 1 pretdiversiju un 1 desanta kuteris (PSRS ražojums). Tuvākā laikā jūras spēku sastāvu plānots papildināt ar vismaz 1 korveti "Vladimirs Lielais" (projekts 58250), 1 vidējo izlūkkuģi (projekts "Lagūna"), domājams, arī ar 4 turku klases korvetēm «Ada» (projekts MILGEM), 8 raķešu kreiseriem (klase "Barzan"), 2 desantkuteriem (projekts 58181 "Kentaurs"), no 6 līdz 16 patruļkuteriem (projekts Mark VI) un vēl 3 patruļkuteriem "Island" ASV palīdzības ietvaros.

Obligātā militārā dienesta laiks ierindniekiem un seržantiem, kas dien Bruņotajos spēkos, ir 18 mēneši, personām ar augstāko izglītību — 12 mēneši.

Valsts budžets 2021. gadā nacionālās drošības sektoram un aizsardzībai atvēlēja 267 mljrd. ukraiņu grivnu (5,93 % no iekšējā kopprodukta). Taču izdevumi, kas paredzēti tikai Aizsardzības ministrijai, sastāda 117 mljrd. ukraiņu grivnu (4,171 mljrd. ASV dolāru).

Vadība 
Ukrainas prezidents ir Ukrainas bruņoto spēku augstākais virspavēlnieks. Viņš nozīmē amatos un atceļ no tiem UBS vai citu militāro formējumu augstāko komandējošo sastāvu, veic pārvaldi valsts nacionālās drošības un aizsardzības sfērā.

Tiešo UBS pārvaldi miera un kara laikā veic UBS ģenerālā štāba priekšnieks. Viņu ieceļ amatā un atceļ Ukrainas prezidents.

Ukrainas Aizsardzības ministrija, kuras pakļautībā atrodas UBS, piedalās valsts politikas realizācijā militārās celtniecības un aizsardzības jomās, kā arī koordinē valsts un pašvaldību orgānu darbību valsts aizsardzības sagatavošanas darbos. Ministrijai ir jāanalizē militāri politiskā situācija, jānosaka Ukrainas nacionālās drošības un militāru draudu līmeni, jānodrošina bruņoto spēku funkcionēšanu un to gatavību izpildīt tiem uzticētās funkcijas un uzdevumus. Ukrainas Aizsardzības ministriju vada Ukrainas Aizsardzības ministrs.

Atsauces 

Ukrainas bruņotie spēki
Patriks Ozols

Patriks Ozols (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2022) pārstāv Latvijas čempionāta vienību HK Zemgale/LLU.

Spēlētāja karjera 
Karjeru Ozols sāka 2018.—19. gada sezonā, kad bija Latvijas čempionāta komandas HK Lido kapteinis. Nākamo sezonu aizsargs aizvadīja Ziemeļamerikā, NAHL līgas vienībā Lone Star Brahmas, taču tad atgriezās Latvijā. 2020.—21. gada sezonā kopā ar HK Zemgale izcīnīja Latvijas čempionāta sudraba medaļas un tika atzīts par čempionāta labāko jauno spēlētāju. Nākamajā sezonā aizvadīja 42 spēles KHL klubā Rīgas "Dinamo". Pēc KHL sezonas beigām atgriezās HK Zemgale rindās, kopā ar komandu izcīnot Latvijas čempiona titulu.

Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Latvijas hokejisti
HK Zemgales spēlētāji
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Latvijas čempioni hokejā
Krievijas—Ukrainas karš

Krievijas—Ukrainas karš (, ) ir bruņots konflikts starp Krievijas Federācijas un tās atbalstītajiem prokrievisko separātistu spēkiem un Ukrainas Bruņotajiem spēkiem, kas sākās 2014. gada 20. februārī ar Krimas aneksiju un turpinājās kā Donbasa karš. 2022. gada 24. februārī Krievijas Bruņotie spēki sāka jaunu iebrukumu Ukrainā.

Krievijas—Ukrainas karš
Žibulīši

Žibulīši () ir daļēji parazītiska augu ģints brūnkāšu dzimtā (senāk - cūknātru dzimtā) ar kosmopolītisku izplatības areālu.

Daudzas sugas ir atrodamas reģionos, kuros ir sastopams sniegs. Ziedi parasti ir divpusēji simetriski (zigotmorfi) un visbiežāk ir balti, zilgani vai violeti. Dažām sugām uz apakšējās ziedlapiņas  ir dzeltens plankums, kura mērķis ir pievilināt apputeksnējošos kukaiņus.

Latvijā ir sastopamas šādas žibulīšu sugas:

 Īsais žibulītis (Euphrasia parviflora),
 Sīkziedu žibulītis (Euphrasia micrantha),
 Stāvais žibulītis (Euphrasia stricta),
 Rostkova žibulītis (Euphrasia rostkoviana).

Sistemātika un taksonomija 
Žibulīšu ģints ir taksonomiski sarežģīta, jo daudziem tās pārstāvjiem bieži vien ir raksturīga neauglība, kā arī nosliece uz hibrīdu veidošanu. Tādēļ, neskatoties uz to, ka ģintij ir veiktas vairākas taksonomiskas pārskatīšanas, daudzu šajā ģintī iekļauto taksonu atbilstošais rangs, kā arī to savstarpējās attiecības, joprojām ir neskaidras.

Atsauces 

Žibulīši
Brūnkāšu dzimta
Panātru rinda
Bohdana Hmeļnicka sacelšanās

Bohdana Hmeļnicka sacelšanās () bija kazaku hetmaņa Bohdana Hmeļnicka vadītais Zaporižjas Sečas karš pret Polijas—Lietuvas kopvalsti.
Pēc Andrusovas pamiera noslēgšanas Zaporižjas Seča izcīnīja autonomiju Polijas-Lietuvas kopvalsts un Krievijas caristes kontrolē, ko vēsturnieki dēvē par Ukrainas hetmanātu (, 1649—1764).

Savienība ar Krimas hanu 
1648. gadā janvāra beigās sasauktā kazaku rada ievēlēja Bohdanu Hmeļnicki par Ukrainas hetmani un, meklējot atbalstu, viņš izsūtītīja sūtņus uz Krimas hanisti. Hmeļnickis saprata, ka, lai arī kazaki ir lieliski kājnieki, tiem būs grūti cīnīties pret poļu kavalēriju, tolaik uzskatītu par labāko pasaulē, tāpēc Krimas tatāru kavalērijas atbalsts bija vitāli nepieciešams. Krimas tatāri atbalstu apsolīja un nodrošināja. Iesākumā pasīvi reaģējot uz Hmeļnicka izaicinājumu, Polija 1648. gada pavasarī sūtīja karaspēku stārasta Stefana Potocka vadībā, lai ieņemtu Zaporožjes Seču. Atšķirībā no citām kazaku sacelšanās reizēm, Hmeļņickis aktīvi devās kaujā un, palīdzot Krimas tatāru karaspēkam Tugaijbeja vadībā, sakāva poļu spēkus 1648. gada aprīlī Žovti Vodu kaujā un maijā Korsuņas kaujā. Sacelšanās ātri izplatījās un 1648. gadā Hmeļņickis triumfāli iegāja Kijivā un deklarēja sevi par Krievzemes atbrīvotāju no poļu jūga.
Tomēr vēlāk poļi pamazām sāka pārņemt iniciatīvu, zināmā mērā Krimas hanistes politikas dēļ, jo tā bija ieinteresēta, lai abas karojošās puses pēc iespējas novājinātos.

Sadarbība ar Krievijas caristi 
1651. gadā Berestečko kaujā poļi guva uzvaru un starp pusēm tika parakstīts Bilacerkvas miera līgums. Sarežģītajā situācijā Bohdans Hmeļnickis vispirms tuvinājās Osmaņu impērijai, lai noslēgtu ar to līgumu par aizsardzību, līdzīgu kā osmaņiem ar Valahijas valdniekiem, tomēr šai politikai, reliģisku iemeslu dēļ, bija opozīcija kazaki vidū. Iespēja, ka kazaki noslēgs līgumu ar osmaņiem lika aktivizēties Krievijas caristei.
Pēc diplomātikas sagatavošanās darbiem 1654. gada 18. janvārī tika sasaukta kazaku Perejaslavas rada, kura pieņēma hetmanāta pāriešanu Krievijas caristes pakļautībā. Paši Perejeslavas radas un līguma teksti nav saglabājušies, tāpēc vēsturniekiem ir dažādi viedokļi par tā saturu, sākot ar to, ka tas bija tikai militārās sadarbības līgums līdz pat Kreisā krasta Ukrainas iekļaušanu Krievijā.

Ukrainas vēsture
Čikāgas "White Sox"

Čikāgas "White Sox" () ir profesionāls beisbola klubs, kas ir bāzēts Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1900. gadā kā Čikāgas "White Stockings". "White Sox" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Amerikāņu līgas Centrālajā divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada Guaranteed Rate Field stadionā. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis trijās Pasaules sērijās.

"White Sox" ir viena no divām komandām, kas bāzējas Čikāgā. Otra ir Čikāgas "Cubs".

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa

MLB klubi
Čikāga
Mazā mazvīrcele

Mazā mazvīrcele (, pazīstama arī kā "Mazvīrcele") ir augu suga ceļteku dzimtā. Sugas sākotnējais izplatības areāls ir meklējams Eiropas dienvidu daļā, taču mūsdienās ir plaši sastopama arī citviet Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā, kā arī dažviet Āzijā, Āfrikā un Amerikā - sausās nezālienēs, uzbērumos, ceļu un dzelzceļu malās.

Morfoloģija 
Mazvīrcele ir viengadīgs, 5-25 cm garš lakstaugs, kuru visu klāj īsi dziedzermatiņi. Auga stublājs ir stāvs un zarains. Lapu forma ir lancetiska vai lineāra; tās ir 1-4 cm garas un 0,2-0,8 cm platas. Lapas stublāja apakšdaļā ir izvietotas pretēji un šo zemāko lapu plātnes pamats ir ķīļveidīgs un pakāpeniski pāriet kātā. Stublāja augšdaļā lapas ir izvietotas pamīšus un tās ir uz kāta sēdošas. Plātnes mala gluda un gals strups.

Ziedi ir piešaini un izvietoti lapu žāklēs un zaru galā pa vienam. Kauss ir piecdaļīgs un klāts ar dziedzermatiņiem. Vainags ir blāvi violets un divlūpaians; tas kopā ar piesi ir 0,5-0,8 cm garš. Uz zieda apakšlūpas ir dzeltenīgs, izcilns plankums. Auglis ir olveidīga, 0,4-0,7 cm gara pogaļa. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces 

Mazvīrceles
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Mazvīrceles

Mazvīrceles () ir ģints ceļteku dzimtā (senāk - cūknātru dzimtā), kas sastāv no četrām viengadīgu un daudzgadīgu lakstaugu sugām. Ģints sākotnējais izplatības areāls ir Turcija un Vidusjūra, kur tās pārstāvji aug sausos un akmeņainos apgabalos, taču mūsdienās konkrētas sugas ir izplatījušās arī citviet. Šī ģints ir tuvi radniecīga ar lauvmutītēm (Antirrhinum).

Lapu forma ir lineāra vai noapaļota un tās uz stublāja pamata ir izvietotas pretēji. Ziedi atgādina lauvmutīšu ziedus; tie parasti ir zigomorfi un aug lapu žāklēs vai zaru galos.

Sugas 
Mazvīrceļu ģints sastāv no šādām sugām:

 Chaenorhinum minus - mazā mazvīrcele (saukta arī vienkārši par "mazvīrceli"), plaši sastopama visā Latvijas teritorijā,
 Chaenorhinum origanifolium (sinonīms Chaenorhinum gloriosum),
 Chaenorhinum rubrifolium.
 Chaenorhinum villosum.

Atsauces 

Mazvīrceles
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Sarkanā uzpirkstīte

Sarkanā uzpirkstīte () ir augu suga ceļteku dzimtā (senāk - cūknātru dzimtā). Sugas sākotnējais izplatības areāls ir Vidusjūras apvidū un dienvidu-dienvidrietumu Eiropā, taču šī suga kā krāšņumaugs ir plaši ieviests Eiropas ziemeļu un austrumu daļā, kā arī Okeānijas reģionā, kur tā vietām pārgājusi savvaļā.  Arī Latvijā diezgan bieži kultivēts krāšņumaugs.

Morfoloģija 
Sarkanā uzpirkstīte ir divgadīgs vai daudzgadīgs, 50-130 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir stāvs un, tāpat kā citas auga daļas, ir apmatots. Lapas ir iegareni olveidīgas, aptuveni 7-15 cm garas, 2-5 cm platas, un uz stublāja ir izvietotas blīvi pamīšus. Lapas gals ir smails, to pamats ir ķīļveida; apakšējās lapas ir ar īsu kātu, bet augšējās - sēdošas.

Ziedi ir gaiši vai tumši sārti, blīvā, vienpusējā ķekarā stublāja galotnē. Neizziedējis ķekars galotnē ir nolīcis. Vainags ir nekārtni zvanveidīgs, 2-5 cm garš, atgādina uzpirksteni, iekšpusē ar tumšākiem plankumiem un cietiem, atstāvošiem matiņiem. Ziedkāts ir 0,5-1,5 cm īss. Auglis ir olveidīga, ap 1 cm gara, blīvi dziedzermataina divcirkņu pogaļa. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces 

Uzpirkstītes
Ceļteku dzimta
Latvijas flora
Turpinājuma karš

Turpinājuma karš (, ) bija Ziemas kara turpinājums Otrā pasaules kara laikā, kurā Somijai līdz 1941. gada septembrim izdevās atgūt Padomju Savienībai zaudētās teritorijas un iekarot lielāko daļu no Karēlijas austrumu daļas, kuru tā atkal zaudēja 1944. gadā.

Norise 

Neilgi pēc Vācijas uzbrukuma PSRS 1941. gada 25. jūnija rītā 460 PSRS bumbvedēji un iznīcinātāji šķērsoja Somijas robežu un bombardēja tās pilsētas. Parikalas tuvumā Somijā iebruka Sarkanās armijas sauszemes karaspēka vienības. PSRS oficiāli apgalvoja, ka uzlidojumi esot bijuši preventīvi paredzēti pret vācu tehniku somu lidlaukos, taču neviens lidlauks netika bombardēts. Somijas parlamentam paziņoja, ka Somija ir spiesta sākt aizsardzības karu.

Pēc Turpinājuma kara beigām 1944. gadā Somija bija spiesta vēlreiz atdot PSRS Karēlijas austrumu daļu un maksāt kontribūcijas.

Atsauces 

Ziemas karš
Nāves lidojumi

Nāves lidojumi (spāņu: Vuelos de la muerte) ir prettiesisks soda veids (izrēķināšanās), kura būtība ir cilvēku izmešana no lidojošas lidmašīnas vai helikoptera.

Argentīnas Netīrā kara laikā (1976—1983) Argentīnas huntas karavīri nolaupīja tūkstošiem cilvēku, daļa no kuriem tika nogalināti nāves lidojumos. Cilvēkiem pirms lidojuma vai lidojuma laikā ar vielām izraisīja bezsamaņas stāvokli, pēc tam viņi tika izmesti Atlantijas okeānā vai Laplatas upē.

Pēc Čīles prezidenta Rikardo Lagosa 2001. gadā paziņotā, 120 cilvēku tika izmesti no heliktoperiem Augusto Pinočeta diktatūras laikā.

Nāves lidojumi veikti Kolumbijā Violensijas laikā (1948—1958), Zaīrā Mobutu režīma posmā, Austrumtimorā, kad to bija okupējusi Indonēzija (1975—1999). Nāves lidojumus rīkojusi Francijas koloniālā vara Madagaskarā Madagaskaras sacelšanās (1947—1949) un Alžīrijā Alžīrijas neatkarības kara laikā. Tāpat šādus lidojumus organizējusi Dienvidāfrikas Aparteīda valdība Namībijas neatkarības kara gaitā (1966—1990).

Atsauces 

Kara noziegumi
Pavediens (filma)

"Pavediens" () ir 1985. gada ASV melnās komēdijas mistērijas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Džonatans Linns. Filmā galvenās lomas atveido Ailīna Brennana, Tims Karijs, Madelaina Kāna, Kristofers Loids, Maiks Makkīns, Mārtins Mulls un Leslija Anna Vorena. Filma ir balstīta uz galda spēli Cluedo.

Seši svešinieki tiek uzaicināti uz vakariņām lielā savrupmājā. Kad notiek saimnieka slepkavība, viņiem ir jāsadarbojas, lai atrastu vainīgo.

"Pavediens" pirmizrāde notika . Filmai sākotnēji bija izveidotas trīs dažādas beigas, un viena no trim tika nosūtīta uz kinoteātri. Savukārt VHS, DVD un straumēšanas platformu versijās visi trīs nobeigumi tiek secīgi parādīti pēc kārtas. Filma izdošanas brīdī saņēma atšķirīgas kritiķu atsauksmes, un tā komerciāli nebija veiksmīga. Tomēr laika gaitā "Pavediens" ir ieguvis kulta filmas statusu.

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Paramount Pictures filmas
Svētais kalns (filma)

"Svētais kalns" (, ) ir 1973. gada Meksikas sirreāla fantāzijas filma, kuras režisors, scenārija autors un producents ir Alehandro Hodorovskis. Filmā galvenās lomas atveido Alehandro Hodorovskis, Horasio Salinass un Samira Saundersa.

Korumpētā un alkatības pārņemtā pasaulē alķīmiķis (Hodorovskis) ved Jēzum Kristum līdzīgu personu un septiņus mācekļus uz Svēto kalnu, kur viņi cer sasniegt apgaismību.

Pēc veiksmīgās Hodorovska filmas "Kurmis" (1970), ko atzinīgi novērtēja gan Džons Lenons, gan Džordžs Herisons, filmu producēja The Beatles menedžeris Alens Kleins no ABKCO Records. Lenons un Joko Ono bija arī filmas līdzfinansētāji. Sākotnēji vienu no galvenajām lomām tika piedāvāta Džordžam Herisonam, tomēr viņš nevēlējās uzņemt ainas ar kailumu. "Svētais kalns" tika izrādīta vairākos starptautiskos filmu festivālos, tostarp Kannu kinofestivālā.

Atsauces

Ārējās saites 

1973. gada filmas
Meksikas filmas
Sirreālisma filmas
Fantāzijas filmas
Alehandro Hodorovska filmas
Rīvurbis

Rīvurbis ir griezējrīks, ar kuru apstrādā atveres pēc urbšanas, urbuma paplašināšanas vai izvirpošanas.

Griezējrīki
Metālapstrāde
Ūdens krustaine

Ūdens kurstaine () ir kurvjziežu dzimtas suga. Savvaļā tas ir sastopams Eiropas centrālajā, rietumu un dienvidu daļā un Ziemeļāfrikas piekrastē. Ziemeļeiropā, tostarp Latvijā, šis ir ļoti rets adventīvs (ievazāts) augs, kurš reizēm sastopams nezālienēs.

Apraksts 
Ūdens krustaine ir daudzgadīgs, 20-60 cm garš lakstaugs ar stāvu, kailu stublāju, kurš ir vienkāršs vai zarojošs. Auga apakšējām lapām ir kāts, bet augšējās ir sēdošas. Lapas ir plūksnaini šķeltas vai dalītas, aptuveni 3-10 cm garas un 1-3 cm platas. Vismaz apakšējo lapu gala plūksna ir ļoti liela, gandrīz vesela.

Zaru vai stublāja galā ir izvietoti ziedu kurvīši. To vīkallapas ir zaļas, bet mēlziedi (kuri parasti ir 10-15) un stobrziedi ir koši dzelteni. Zieda kurvīša platums ir ap 2 cm. Auglis ir kails sēklenis. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Krustaines
Latvijas flora
Upes krustaine

Upes kurstaine () ir kurvjziežu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Āzijā un Viduseiropā. Latvijā tā ir uzskatāma par reti sastopamu, senu dārzbēgli.

Veido lielas grupas upju krastos un grāvjos, parasti mītņu tuvumā.

Apraksts 
Upes krustaine ir daudzgadīgs, 60-200 cm garš lakstaugs ar ložņājošiem un neziedošiem dzinumiem. Auga stublājs ir zarains, stāvs vai lokveidīgi pacils, kails un blīvi aplapots līdz pat ziedkopai.

Lapas ir veselas, lancetiskas, 12-18 cm garas un 3-4 cm platas, mala ir smaili sīkzobaina, kāts ir ļoti īss, gals smails un pamats ķīļveidīgs. Ārējā vīkala lapas ir 3-5. Vīkala lapas ir 10-12, lineāras un smailas. Ziedgultne ir kaila. Ziedu kurvīši ir izvietoti vairogveidīgās ziedkopās stublāja un zaru galā. Viena kurvīša platums ir ap 3 cm. Mēlziedi ir zeltaini dzelteni, aptuveni 1.5 cm gari, to skaits 6-8. Arī stobrziedi kurvīša centrā ir zeltaini dzelteni. Auglis ir rievains un kails sēklenis. Zied augustā, septembrī.

Atsauces 

Krustaines
Latvijas flora
Krastmalas krustaine

Krastmalas kurstaine () ir kurvjziežu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā. Latvijā tā ir sastopama reti - galvenokārt Rīgas un Jūrmalas apkārtnē, mitros upju krastos, uz applūstošiem pļavu ceļiem, slapjās nezālienēs.

Apraksts 
Upes krustaine ir daudzgadīgs, 70-170 cm garš lakstaugs ar ložņājošiem sakneņiem. Auga stublājs ir stāvs, parasti nezaro vai mazliet zaro ziedkopā un ir blīvi aplapots līdz pat ziedkopai; tas ir dobs un klāts ar tīmekļmatiņiem. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, tās ir vienkāršas, veselas, iegareni lancetiskas, 5-18 cm garas un 1-3 cm platas, sēdošas vai ar ļoti īsu kātu. Lapas plātnes mala ir zāģzobaina, gals gari nosmailots.

Ziedu kurvīši ir blīvā vairogveida skarā stublāja galotnē (arī sānzari, ja tādi ir, apmēram centrālā stublāja augstumā). Ziedu kurvīšu ir daudz, tie diezgan lieli 3-4 cm plati. Ārējā vīkala lapas ir vismaz 10. Vīkala lapas ir 13. Mēlziedi gaiši dzelteni, 10-20, aptuveni 1,7 cm gari. Kurvīša centrā ir tumšāk dzelteni stobrziedi. Auglis ir kails, aptuveni 0,3 cm garš sēklenis. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Krustaines
Latvijas flora
Meža krustaine

Meža kurstaine () ir kurvjziežu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp Latvijā; tās plašo izplatīšanos veicinājuši mežu izcirtumi.

Apraksts 
Meža krustaine ir viengadīgs, 15-80 cm garš lakstaugs. Tam ir stāvs, bagātīgi zarojošs stublājs, kurš ir skraji klāts ar tīmekļmatiņiem un vienkāršiem matiņiem (lai gan retāk ir gandrīz kails).

Lapas ir plūksnaini šķeltas vai dalītas, to apveids iegarens, aptuveni 3-10 cm garas un 1-4 cm platas. Apakšējās lapas ir ar kātu, augšējās lapas ir sēdošas. Lapām ir ķīļveidīgs pamats, tās ir kailas un lapas plātnes apakšpuse ir gaišāka. Ārējo vīkala lapu ir nedaudz un tās ir īsas. Vīkala lapas ir 12-14, šauri lineāras, aptuveni 0,8 cm garas. Vienam ziedam ir 13 mēlziedi, tie ir gaišdzelteni, horizontāli vai lejupvērsti. Ziedu kurvīši ir skarveida ziedkopās stublāja un zaru galā, kurvīši ir šauri - aptuveni 0,5 cm. Kurvīša centrā ir  30-45 mazliet tumšāk dzelteni stobrziedi. Auglis ir pelēkbrūns, apmatots sēklenis. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces 

Krustaines
Latvijas flora
Pavasara krustaine

Pavasara kurstaine () ir kurvjziežu dzimtas šaura areāla austrumu un centrālās Eiropas suga, kuras ZA areāla robeža sniedzas pāri Latvijai. Nelielas grupas un atsevišķi eksemplāri ir sastopami sausos mežos, atmatās, upju krastu nogāzēs un smilšainās nezālienēs.

Apraksts 
Pavasara krustaine ir viengadīgs, 10-45 cm garš lakstaugs, kuram ir stāvs, sarkanīgs stublājs, kurš ir blīvi klāts ar tīmekļmatiņiem, kas auga ziedēšanas beigās kļūst kailāks. Savvaļā reti ir sastopami arī kaili eksemplāri. Stublājs ir vienkāršs vai ar dažiem zariem. Auga lapas ir sēdošas, no plūksnaini daivainām līdz dalītām, aptuveni 2-7 cm garas un 0,5-2 cm platas, plūksnu mala lielzobaina. Piezemes lapas ir ar kātu un ķīļveidīgu lapas pamatu.

Ziedu kurvīši lieli, 2-3,5 cm plati, izvietoti skrajā vairogveidīgā ziedkopā stublāja un zaru galā. Ziedam ir 6-12 ārējā vīkala lapas - tās ir smailas un kailas, tumšas vismaz līdz pusei. Ārējie (mēlziedi) ziedi ir 12-14, tie ir gaiši dzelteni, aptuveni 0,8-1,3 cm gari. Stobrziedi kurvīša centrā ir zeltaini dzelteni. Auglis ir veltenisks, apmatots sēklenis. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces 

Krustaines
Latvijas flora
Aposēres

Aposēres () ir monotipiska kurvjziežu dzimtas ģints. Vienīgā šīs ģints suga "Smirdīgā aposēre" () ir izplatīta Eiropas dienvidu un dienvidaustrumu daļās. Latvijā šī suga ir atrasta tikai vienu reizi 20. gs. beigās.

Dabiskās izplatības apvidū smirdīgā aposēre aug mēreni mitrās, daļēji noēnotās vietās lapkoku mežos un krūmājos.

Apraksts 
Smirdīgā aposēre ir  daudzgadīgs, 10-30 cm garš lakstaugs, kuram raksturīgs nepatīkams aromāts. Auga lapas ir izvietotas rozetē, tās ir ar īsu kātu, gulošas vai pacilas. Lapas ir aptuveni 6-12 cm garas un 1-6 cm platas, to kopējais apveids ir iegarens vai otrādi olveidīgs. Lapas plātne ir plūksnaini pārgriezta, un lapu plūksnas ir trīsstūrainas. Lapu mala pie pamata ir zobaina, bet gala plūksnas ir rombiskas. Lapas plātnes virspuse ir kaila, gaišzaļa vai zilganzaļa, un apakšpuse ir skraji apmatota. No rozetes atiet vairāki bezlapaini stublāji (ziedneši). Ziedneša galā ir viens ziedu kurvītis, kurš ir 1,5-3 cm plats. Zieda vīkallapas ir lancetiskas un izvietotas vienā rindā. Ziedi (mēlziedi) ir zeltaini dzelteni. Ziedgultne ir kaila. Auglis ir iegareni olveidīgs, apmatots sēklenis bez knābja un bez matkausa. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Aposēres
Cigoriņu apakšdzimta
Kurvjziežu dzimta
Asteru rinda
Ambrozijas

Ambrozijas () ir kurvjziežu dzimtas ģints. Tā ir izplatīta Amerikas tropu un subtropu reģionos, īpaši Ziemeļamerikā, kur ģints izcelsmes areāls atrodas ASV dienvidrietumos un Meksikas ziemeļrietumos. Vairākas sugas ir ieviestas Vecajā pasaulē, kur dažas ir naturalizējušās un kļuvušas par invazīvām sugām. Tiek prognozēts ka, reaģējot uz notiekošajām klimata pārmaiņām, ambroziju sugas tuvākajā nākotnē turpinās izplatīties visā Eiropā.

Ir apzināts, ka ambroziju ziedputekšņi bieži izraisa alerģiskas reakcijas, īpaši alerģisku rinītu. Pusei no visiem ar ziedputekšņiem saistītā alerģiskā rinīta gadījumiem Ziemeļamerikā izraisa tieši ambrozijas sugas.

Sugas 
Ir zināmas aptuveni 50 ambroziju sugas:

 Ambrosia acanthicarpa Hook.,
 Ambrosia acuminata (Brandegee) W.W.Payne,
 Ambrosia ambrosioides (Cav.) W.W.Payne,
 Ambrosia arborescens Mill.,
 Ambrosia artemisiifolia L. - vērmeļlapu ambrozija,
 Ambrosia artemisioides Meyen & Walp.,
 Ambrosia bidentata Michx.,
 Ambrosia bryantii (Curran) Payne,
 Ambrosia camphorata (Greene) W.W.Payne,
 Ambrosia canescens A.Gray,
 Ambrosia carduacea (Greene) W.W.Payne,
 Ambrosia chamissonis (Less.) Greene, 
 Ambrosia cheiranthifolia A.Gray, 
 Ambrosia chenopodiifolia (Benth.) W.W.Payne, 
 Ambrosia confertiflora DC., 
 Ambrosia cordifolia (A.Gray) W.W.Payne, 
 Ambrosia deltoidea (Torr.) W.W.Payne, 
 Ambrosia dentata (Cabrera) M.O.Dillon,
 Ambrosia divaricata (Brandegee) Payne,
 Ambrosia diversifolia (Piper) Rydb.,
 Ambrosia dumosa (A.Gray) W.W.Payne,
 Ambrosia eriocentra (A.Gray) W.W.Payne,
 Ambrosia flexuosa (A.Gray) W.W.Payne,
 Ambrosia grayi (A.Nelson) Shinners,
 Ambrosia × helenae Rouleau,
 Ambrosia hispida Pursh,
 Ambrosia humi León de la Luz & Rebman,
 Ambrosia ilicifolia (A.Gray) W.W.Payne,
 Ambrosia × intergradiens W.H.Wagner,
 Ambrosia johnstoniorum Henrickson,
 Ambrosia linearis (Rydb.) W.W.Payne,
 Ambrosia magdalenae (Brandegee) W.W.Payne,
 Ambrosia maritima L.,
 Ambrosia microcephala DC.,
 Ambrosia monogyra (Torr. & A.Gray) Strother & B.G.Baldwin,
 Ambrosia nivea (B.L.Rob. & Fernald) W.W.Payne,
 Ambrosia pannosa W.W.Payne,
 Ambrosia peruviana Willd.,
 Ambrosia × platyspina (Seaman) Strother & B.G.Baldwin,
 Ambrosia polystachya DC.,
 Ambrosia psilostachya DC. - kailvārpu ambrozija,
 Ambrosia pumila (Nutt.) A.Gray,
 Ambrosia salsola (Torr. & A. Gray) Strother & B.G. Baldwin,
 Ambrosia scabra Hook. & Arn.,
 Ambrosia tacorensis Meyen,
 Ambrosia tarapacana Phil.,
 Ambrosia tenuifolia Spreng.,
 Ambrosia tomentosa Nutt.,
 Ambrosia trifida L. – great ragweed, giant ragweed - trīsdaivu ambrozija,
 Ambrosia velutina O.E.Schulz,
 Ambrosia villosissima Forssk.

Galerija

Atsauces 

Ambrozijas
Kurvjziežu dzimta
Krievijas—Ukrainas robeža

Krievijas—Ukrainas robeža ir 2295 km gara starpvalstu robeža, no kā 1974 km veido zemes robeža, bet 321 km — jūras robeža, kas atdala divu suverēnu valstu — Krievijas Federācijas un Ukrainas — teritorijas. Kā starpvalstu robežai tās pirmssākumi meklējami 1918. gadā pēc Krievijas Impērijas sabrukuma un Ukrainas Tautas Republikas nodibināšanas. Padomju Savienības laikā robeža formāli pastāvēja starp Ukrainas PSR un Krievijas PFSR, un mūsdienu aprises ieguva 1954. gadā līdz ar Krimas apgabala pievienošanu Ukrainas PSR. Starpvalstu robežas jautājums tika atkārtoti aktualizēts 1991. gadā pēc PSRS sabrukuma un Ukrainas neatkarības pasludināšanas. 2010. gada 17. maijā abu valstu ārlietu ministri parakstīja līgumu par kopīgās robežas demarkāciju, kas stājās spēkā tā gada 29. jūlijā. 2014. gadā, Krievijai okupējot Krimu, starp abām valstīm atkal izcēlās robežkonflikts.

Ukrainas robežas
Krievijas robežas
Mets Dilons

Metjū Reimonds Dilons (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris un kinorežisors.

Kino debitējis ar filmu Over the Edge (1979). Kļuvis par pusaudžu elku, piedaloties tādās filmās kā My Bodyguard (1980), Little Darlings (1980), Tex (1982), "Izaicinājums" (Rumble Fish, 1983), The Outsiders (1983) un The Flamingo Kid (1984). Savus panākumus turpinājis ar filmām Drugstore Cowboy (1989), Singles (1992), The Saint of Fort Washington (1993), "Pāri līķiem" (1995), "Skaistās meitenes" (Beautiful Girls, 1996), "Šurpu turpu" (In & Out, 1997), "Šis un tas par Mēriju" (1998) un "Briesmu lietas" (Wild Things, 1998). Slavenais kinokritiķis Rodžers Īberts 1991. gada rakstā minēja Dilonu kopā ar Šonu Pennu kā labāko aktieri savā vecuma grupā.

2002. gadā Dilons režisēja savu pirmo filmu City of Ghosts. 2000. gados piedalījies tādās filmās kā Factotum (2005), "Tu, es un Duprī" (2006), Nothing but the Truth (2008), Sunlight Jr. (2013) un "Māja, ko uzcēla Džeks" (2018). Par filmu "Sadursme" (2004), Dilons saņēma Independent Spirit Award balvu, kā arī tika nominēts Zelta globusa balvai un Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais aktieris otrā plāna lomā. 2015. gadā piedalījies Fox seriāla Wayward Pines pirmajā sezonā, par ko viņš tika nominēts Saturna balvai.

Atsauces

Ārējās saites 

1964. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
Ņujorkas štatā dzimušie
Asaugļu sūrene

Asaugļu sūrene () ir augu suga sūreņu dzimtā. Tā sportādiski ir sastopama Baltijas jūras piekrastes valstīs - mitros un akmeņainos smiltājos jūras krastā. Latvijā šī ir uzskatāma par ļoti retu, iespējams, izzudušu sugu. Kādreizējais atradņu apvidus, kur sugu visticamāk varētu atrast atkārtoti, ir jūras piekraste starp Tūju un Ainažiem. Latvijai ģeogrāfiski tuvākās pastāvīgo atradņu vietas mūsdienās ir Zviedrijas un Igaunijas salas Baltijas jūrā.

Ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā nulles kategorijā.

Apraksts 
Augļu sūrene ir daudzgadīgs, gulošs lakstaugs. Auga stublājs ir zarains, plati izpleties, kails. Tā zari ir 15-70 cm gari. Lapas ir izvietotas pamīšus, tās ir veselas, lineāras, aptuveni 1-2 cm garas un 0,3-0,6 cm platas, to mala ir gluda, gals smails un kāts - īss. Ziedi pa vienam vai nedaudzi pušķī lapu žāklēs. Apziednis ir vainagveidīgs, tā gals sārts vai sarkans. Auglis ir iegareni zaļganbrūns riekstiņš. Augļu gatavības laikā zaļās apziedņa lapas riekstiņu nosedz tikai līdz pusei vai trešdaļai tā garuma. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces

Ārējās saites 

Sūrenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas Sarkanā grāmata
Alpīnā sūrene

Alpīnā sūrene () ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas dienvidu un dienvidaustrumu daļā un plaši Āzijā sastopama suga.
Latvijā aplīnā sūrene tiek kultivēta kā dekoratīvs augs un tā arī ir sastopama savvaļā - tā ir rets dārzbēglis,  tālu ziemeļos no dabiskā izplatības apvidus.

Apraksts 
Alpīnā sūrene ir daudzgadīgs, 60-150 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir ļoti zarains, zaļš vai ar iesārtu nokrāsu. Zari ir īsi un kaili. Lapas forma variē no olveidīgi lancetiskas līdz lancetiskai, lapas ir aptuveni 6-15 cm garas (lai gan tās var sasniegt pat 20 cm garumu) un 1-6 cm platas. Lapas gals ir nosmailots, pamats ķīļveidīgs. Plātnes abas puses parasti kailas. Ziedu skaras ir aptuveni 8 cm garas un diezgan blīvas, bezlapainas. Apziednis balts, parasti 0,3-0,4 cm garš, bet augļu laikā līdz 0,5 cm. Auglis ir riekstiņš - apmēram apziedņa lapu garumā. Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces 

Sūrenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Abinieku sūrene

Abinieku sūrene () ir mainīga izskata augu suga sūreņu dzimtā, kurai nodala vairākas pasugas vai zemākus taksonus. Bieži tiek nodalīta ūdens forma no sauszemes formas. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā.

Atsevišķi eksemplāri vai nelielas grupas sauszemes formas abinieku sūrenes ir sastopamas dažādās mitrās vietās un ūdenstilpju krastos. Ūdens forma veido dažāda lieluma grupas lēni tekošos un stāvošos ūdeņos - nelielās ūdenstilpēs bieži veido monodominējošo audzi visā ūdens virsmas platībā.

Apraksts 
Abinieku sūrene ir daudzgadīgs, 25-80 cm garš lakstaugs. Ūdens formai stublāja garums variē atkarībā no augšanas vietas dziļuma un var sasniegt 2-3 metrus. Stublājs ir masīvs, pacils vai gulošs, ūdens formai - peldošs. Nereti stublājs visā garumā sakņojas. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, iegarenas vai lancetiskas, 5-20 cm garas un 1-4 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda, pamats ieapaļš vai sekli sirdsveidīgs, gals smails. Lapas kāts sauszemes formai ir īss, piestiprinājuma vietā nolaidens, bet bez spārna; ūdens formai - garš, nereti pārsniedz lapas plātnes garumu. Turzīte gandrīz kaila.

Ziedi ir izvietoti blīvā, 2-5 cm garā neīstā vārpā stublāja galotnē vai, ūdens formai, garā ziednesī paceļas virs ūdens. Apziednis vienkāršs, aptuveni 0,5 cm garš, vainagveida, tumši vai gaiši sārts. Auglis ir brūns, lēcveidīgs riekstiņš. Zied no jūnija līdz oktobrim.

Atsauces

Ārējās saites 

Sūrenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
2022. gada Pasaules čempionāta hokejā 4. divīzija

2022. gada Pasaules čempionāta hokejā 4. divīzija bija hokeja sacensības, kas laika posmā no 3. marta līdz 8. martam norisinājās Biškekā. Divīzijas pirmās vietas ieguvēji iekļuva 3. divīzijas B grupā.

Tā ka gan 2020. gada, gan 2021. gada Pasaules čempionāts tika atcelts COVID-19 pandēmijas dēļ, tad 2022. gadā plānotās sacensības bija pirmā reize, kad tiks rīkotas 4. divīzijas sacensības.

Turnīrā uzvarēja Kirgizstānas izlase, bet sakarā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā un Krievijas un Baltkrievijas hokeja izlašu izslēgšanu no Pasaules čempionāta, 3. divīzijas B grupai kvalificējās visas komandas, izņemot Kuveitas hokeja izlasi, kas turnīru noslēdza pēdējā vietā.

4. divīzija 
 ▼
 †▼
 ^
 ^3
 ^
 ^

 ^ pirmo reizi piedalīsies pasaules čempionātā
 † rīkotāji
 ▼ kvalificējās izkrītot no 2019. gada Pasaules čempionāta hokejā 3. divīzijas kvalifikācijas turnīra
 3 izstājās COVID-19 pandēmijas dēļ

Atsauces 

2022. gada Pasaules čempionāts hokejā
Pasaules čempionats hokeja