joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mirāža (filma)

"Mirāža" ir 1983. gadā Latvijas PSR uzņemta televīzijas spēlfilma, detektīvfilma trīs sērijās. Filmas režisors ir Aloizs Brenčs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Džeimsa Hedlija Čeiza romāna "Visa pasaule kabatā" motīviem.

Sižets 
ASV, Nevadas štats, 20. gadsimta 70. gadi. Džinnija izplānojusi nolaupīt bankas bruņumašīnu, kas ved 3 miljonus dolāru, un šo ideju uztic gangsterim Morganam, kurš pieaicina Vjetnamas kara veterānu Bleku, seifu mehāniķi, itālieti Džipo un bijušo profesionālo bokseri Kitsonu. Nolaupīšana izdodas, tomēr seifu atvērt nav tik viegli, un policija tiek uz nolaupītāju pēdām.

Lomās 
 Mārtiņš Vilsons — Els Kitsons
 Mirdza Martinsone — Džinnija Gordone
 Reģimants Adomaitis — Frenks Morgans
 Ints Burāns — Bleks
 Boriss Ivanovs — Džipo

'Epizodēs:
 Arnis Līcītis — Delanī Uldis Vazdiks — Hetvilds Ārijs Geikins — treneris Vilnis Beķeris — šerifs Kūpers Romualds Ancāns — policists Pauls Butkēvičs — Bredfords''
 Andris Bērziņš
 Mārtiņš Vērdiņš
 Kārlis Zušmanis
 Uldis Norenbergs 
 Voldemārs Šoriņš
 Lāsma Kugrēna
 Aivars Siliņš 
 Maija Eglīte

Filmēšanas grupa 
 Režisors: Aloizs Brenčs
 Scenārija autors: Alvis Lapiņš
 Operators: Jānis Mūrnieks
 Komponists: Ivars Vīgners
 Mākslinieks: Viktors Šildknehts

Interesanti fakti 
 Automobilis, ko izmanto galvenie varoņi, ir 1972. gada Pontiac Grand Ville.
 Filmas māksliniekiem palīdzēja ASV vēstniecības darbinieks, kurš konsultēja par Nevadas policistu formas tērpu izskatu.
 Filmas kalnu skati tika filmēti Krimā.
 Mārtiņa Vilsona pirmā kinoloma.

Atsauces

Ārējās saites 

 Filmas profils portālā Kino Muzejs

Video 

1983. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Inese Lībiņa-Egnere

Inese Lībiņa-Egnere (dzimusi  Rīgā) ir latviešu juriste un politiķe, pārstāv partiju "Vienotība". 14. Saeimas deputāte. Bijusi ievēlēta arī vairākos iepriekšējos Saeimas sasaukumos, bijusi Saeimas priekšsēdētāja biedra amatā.

Biogrāfija 
Vidējo izglītību ieguvusi Liepājas 5. vidusskolā, ko pabeigusi 1996. gadā. Pēc tam studējusi Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē un Freiburgas Alberta Ludviga Universitātes Juridiskajā fakultātē Vācijā. 2007. gadā Latvijas Universitātē ieguvusi tiesību zinātņu doktora grādu.

I. Lībiņa-Egnere bijusi zvērināta advokāte birojā "Liepa, Skopiņa/BORENIUS". Kopš 2004. gada ir augstskolas pasniedzēja — docente Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes Civiltiesisko zinātņu katedrā. Laikā no 2007. līdz 2011. gadam viņa bija Latvijas Valsts prezidenta Valda Zatlera juridiskā padomniece.

Politiskā darbība 
2011. gadā pievienojusies Zatlera Reformu partijai. No šīs partijas saraksta kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēta no Kurzemes apgabala. Darbojas Juridiskajā komisijā, kopš 2011. gada 20. oktobra ir Juridiskās komisijas priekšsēdētājas biedre. Deputāte darbojās arī Eiropas lietu komisijā, Juridiskās komisijas Tiesu politikas apakškomisijā, kā arī līdz 2013. gada 1. jūnijam bijusi Juridiskās komisijas Pilsonības likuma grozījumu apakškomisijas sekretāre. I. Lībiņa-Egnere ir Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas Latvijas delegācijas vadītāja.

 I. Lībiņa-Egnere tika ievēlēta par Saeimas priekšsēdētājas Solvitas Āboltiņas biedri, pēc tam, kad ģimenes apstākļu dēļ no šī amata atkāpās viņas partijas biedre Inga Bite.

2014. gada maijā I. Lībiņa-Egnere kopā ar grupu Reformu partijas deputātu un ministru pievienojās partijai "Vienotība", no kuras saraksta ievēlēta 12. Saeimā. Saglabāja Saeimas priekšsēdētājas biedres amatu. 2018. gada 17. janvārī ievēlēta par Saeimas Nacionālās drošības komisijas vadītāju. Rudenī ievēlēta 13. Saeimā no apvienības "Jaunā Vienotība". Arī 13. Saeimā saglabāja Saeimas priekšsēdētājas biedres amatu.

2020. gada nogalē I. Lībiņa-Egnere pretendēja uz Satversmes tiesas tiesneša amatu, taču netika ievēlēta.

2022. gada rudenī ievēlēta 14. Saeimā no apvienības "Jaunā Vienotība".

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 Saeimas profils

1977. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Reformu partijas politiķi
"Vienotības" politiķi
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
13. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Latvijas Universitātes absolventi
Tumšā matērija

Tumšā matērija astronomijā un kosmoloģijā ir apzīmējums matērijai, kas neizstaro nekādu elektromagnētisko starojumu un to nevar novērot tieši ar optiskām vai radio metodēm. Netieši par tās eksistenci liecina gravitācijas efekti. Tiek lēsts, ka tumšā matērija sastāda 83% no visas matērijas Visumā.

Tumšā matērija varētu būt barionu vai nebarionu matērija. Nelielas daļa tumšās matērijas varētu būt parastā matērija, kas kaut kādu apstākļu dēļ neizstaro vai ļoti maz izstaro elektromagnētisko starojumu. Lielākā daļa slēptās masas, domājams, tomēr nav veidota no atomiem un nemijiedarbojas ar parasto matēriju ar elektromagnētisko spēku palīdzību. Nebarionu matērija varētu būt neitrīno, kā arī tādas hipotētiskas daļiņas kā aksioni vai supersimetriskās daļiņas.

Nebarionu matērija tiek klasificēta atkarībā no to veidojošo daļiņu masas un (vai) to tipiskajiem ātrumiem (masīvākās daļiņas kustas lēnāk). Ir trīs nebarionu matērijas hipotēzes: karstā tumšā matērija, siltā tumšā matērija un aukstā tumšā matērija, kā arī vairākas to kombinācijas. Visvairāk diskutētā ir aukstā tumšā matērija, kuras pamatā par visiespējamāko uzskata neitralīno. Karstā tumšā matērija varētu sastāvēt no masīviem neitrīno.

Eksistē arī teorijas, kas galaktiku kustību anomālijas izskaidro bez slēptas masas nepieciešamības.

Izpētes vēsture 
Slēptas, nenovērojamas matērijas esamību postulēja Frics Cvikijs 1934. gadā, novērojumos atklājot galaktiku kopā esošu galaktiku relatīvo ātrumu neatbilstību ar teorētiski aprēķināto. Vēlāki cita veida novērojumi apstiprināja tumšās matērijas esamību: galaktiku rotācijas ātrumi, gravitācijas lēcu efekti objektiem, kas atrodas galaktiku kopu aizmugurē, karstas gāzes sadalījums galaktikās un galaktiku kopās.

Deviņdesmitajos gados amerikāņu un austrāliešu zinātnieki pētīja zvaigznes, ko sauc par 1a tipa pārnovām. Šī veida pārnovu veido baltā pundurzvaigzne, kas uzsūc sevī blakus esošo zvaigzņu vielu. Brīdī, kad punduris sasniedz noteiktu lielumu, tas eksplodē, atbrīvojot datus pār pārnovas starojumu, astronomi var aprēķināt ne vien attālums līdz zvaigznei, bet arī tās kustības ātrumu un laiku, kad sākusi izstaroties gaisma.
Pārnovas ir ļāvušas zinātniekiem izsekot Visuma izplešanās ātrumam daudzos dažādos laikos kopš Lielā Sprādziena brīža. Astronomi bija pārliecināti, ka visā Visumā pastāvēšanas laikā tā izplešanās ātruma būtu pastāvīgi jāsamazinās, jo gravitācijas spēkam būtu jāvelk viss kopā. Tāpēc iestājies liels šoks, kad izrādījās, ka Visuma izplešanās ātrums samazinājies pirmos 7 miljardu gadu pēc Lielā sprādziena, bet pēc tam sācis palielināties un turpina to darīt pašlaik. Tas bija pretrunā ar trīs gadsimta ceturkšņus valdījušo mācību, un būtu ticami, ja visu matēriju bīdītu nezināms dabas spēks, ko mūsdienās pazīst kā tumšo matēriju.

Atsauces

Ārējās saites
Berberi

Berberi ir Ziemeļāfrikas rietumu pirmiedzīvotāju tautu grupa. Berberi ir izplatījušies un šodien dzīvo teritorijā no Atlantijas okeāna līdz Šivas oāzei Ēģiptē (kas atrodas apmēram 50 km uz austrumiem no Lībijas robežas). Pirmo reizi vārds "berberi" parādījās pēc Romas Impērijas sabrukšanas.

Vēsturiski šie ļaudis ir runājuši savā berberu valodā vai kādā no šīs valodas dialektiem, berberu valoda ir Afroāzijas (jeb hamītu-semītu valodu) valodas atzars. Mūsdienās liela daļa berberu runā arābu valodā. Āfrikā kopumā dzīvo ap 30—40 miljoni berberu valodā runājošo iedzīvotāju, pārsvarā Marokā, Alžīrijā, Mali, Nigērijā un Lībijā, krietni mazāka berberu koncentrācija arī Ēģiptē.

Eiropā dzīvo ap 2,2 miljoni berberu imigrantu, lielākoties Nīderlandē, Beļģijā un Francijā.

Atsauces 

Āfrikas tautas
Norvēģijas Kara skola

Norvēģijas Kara skola () ir akadēmija, kurā tiek izglītoti Norvēģijas bruņoto spēku virsnieki. Tā ir dibināta 1750. gada 16. decembrī un ir vecākā universitātes līmeņa izglītības iestāde Norvēģijā. Bāzējas Oslo.

Ārējās saites 
 Norvēģijas Militārā akadēmijas mājaslapa 

Militārās augstskolas
Kašmīra

Kašmīra ir reģions Indijas subkontinenta ziemeļrietumos. Līdz 19. gadsimta vidum termins "Kašmīra" tika attiecināts tikai uz Kašmīras ieleju, kas atrodas starp Pīrpandžālas kalniem un atlikušo Himalaju kalnu sistēmu. Mūsdienās ar terminu "Kašmīra" apzīmē daudz lielāku teritoriju (aptuveni 222 tūkstošus km²), kas robežojas ar Sindžanas Uiguru autonomo reģionu ziemeļaustrumos un Tibetas autonomo reģionu rietumos, kā arī ar Indijas štatiem Himāčalu Pradēšu un Pendžābu dienvidos, Pakistānu austrumos un Afganistānu ziemeļrietumos.

Sadalīšana 
Kašmīras teritorija ir strīdus objekts starp Indiju un Pakistānu kopš 1947. gada, kad sadalījās Britu Indija. Pēc 1962. gada Indijas—Ķīnas kara ĶTR pārvalda Kašmīras austrumu daļu Aksaičinu.

Pēc 1972. gada Šimlas vienošanās Kašmīras ziemeļu un rietumu daļas kontrolē Pakistāna (Azadkašmīra un Gilgita-Baltistāna), savukārt dienvidu un dienvidaustrumu daļas kontrolē Indija (Džammu un Kašmīra). 

Indijas ģeogrāfija
Pakistānas ģeogrāfija
Ķīnas ģeogrāfija
Jozefs I Hābsburgs

Jozefs I (, , , ; dzimis , miris ) bija Hābsburgu dinastijas Svētās Romas impērijas imperators no 1705. gada līdz savai nāvei. Bija arī Ungārijas, Horvātijas un Bohēmijas karalis, kā arī Austrijas erchercogs. 

Jozefa I tēvs bija Svētās Romas imperators Leopolds I, bet māte - Pfalcas hercoga Filipa Vilhelma meita Neiburgas Eleonora Magdalēne. Dzimis Vīnē. Par Ungārijas un Vācijas karali kļuva vēl pirms tēva nāves 1705. gadā.

Valdīšana notika Spānijas mantojuma kara (1701 – 1714) laikā, tomēr imperators daudz neiesaistījās karadarbībā, paļaujoties uz Savojas prinča Eižena kaujas mākslu. Ungārijas daļā izvērtās Transilvānijas prinča Ferenca II Rākoči sacelšanās. Pēc Jozefa I nāves no bakām 1711. gadā, troni mantoja viņa brālis Kārlis VI.

Ārējās saites 

1678. gadā dzimušie
1711. gadā mirušie
Svētās Romas impērijas imperatori
Hābsburgu dinastija
Vīnē dzimušie
Dzelzs vīrs (filma)

"Dzelzs vīrs" () ir 2008. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Džons Favro. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tāda paša nosaukuma tēlu un šī ir pirmā filma no Marvel Cinematic Universe filmu sērijas.

Filma ir stāsts par multimiljonāru Toniju Stārku, kas kļūst par ar tehnoloģijām apveltītu supervaroni — dzelzs vīru. Galvenās lomas atveido Roberts Daunijs jaunākais, Terenss Hauards, Džefs Bridžess un Gvineta Paltrova.

Filma galvenokārt ir saņēmusi pozitīvas atsauksmes, kritiķi ir slavējuši R. Daunija tēlojumu. Amerikāņu filmu institūts (American Film Institute) "Dzelzs vīru" atzina par vienu no desmit labākajām 2008. gada filmām. Filmas pirmizrāde notika . 2010. gadā iznāca filmas turpinājums "Dzelzs vīrs 2".

Atsauces

Ārējās saites 
 

2008. gada filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Marvel Cinematic Universe
Dzelzs vīrs 2

"Dzelzs vīrs 2" () ir 2010. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Džons Favro. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tēlu Dzelzs vīrs. Tas ir turpinājums 2008. gada filmai "Dzelzs vīrs". Galvenās lomas atveido Roberts Daunijs, Gvineta Paltrova, Dons Čīdls, Skārleta Johansone un Mikijs Rurks. Filmas pirmizrāde notika  Losandželosā, ASV. Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "labākie vizuālie efekti".

Atsauces

Ārējās saites 
 

2010. gada filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Marvel Cinematic Universe
Morgans Frīmens

Morgans Frīmens (; dzimis ) ir amerikāņu kinoaktieris, režisors, aviators un teicējs.

Viņš ir saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris par lomu filmā "Miljons dolāru mazulīte". Vēl Amerikas Kinoakadēmijas balvai ticis nominēts par lomām filmās Street Smart, "Deizijas kundzes šoferis" (Driving Miss Daisy), "Brīvības cena" un "Nepakļaujamais" (Invictus). Tāpat ir saņēmis Zelta globusu un balvu "Sudraba lācis" kategorijā Best Acting Team Berlīnes starptautiskais kinofestivālā (par lomu filmā "Deizijas kundzes šoferis"), kā arī Ekrāna aktieru ģildes balvu (par lomu filmā "Miljons dolāru mazulīte"). Frīmens ir filmējies arī tādās komerciāli veiksmīgās filmās kā "Nepiedots", "Slava" (Glory), "Septiņi", "Katastrofa" (Deep Impact), "Visu baiļu summa", "Visvarenais Brūss", "Betmens: Sākums", March of the Penguins, "Pirms nolikt karoti" (The Bucket List), "Visvarenais Evans", "Meklēšanā", "Tumšais bruņinieks" un "RED aģenti: atvaļināti un sevišķi bīstami".

Ārējās saites 

1937. gadā dzimušie
Tenesī dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Rīgas aplenkums (1656)

1656. gada Rīgas aplenkums no 1656. gada 22. augusta līdz 5. oktobrim bija pirmais Krievijas caristes mēģinājums iekarot Rīgas pilsētu un pakļaut Daugavas ūdensceļu Otrā Ziemeļu kara laikā.

Vēsture 
Rīgas aplenkums sākās 22. augustā, un pilsētu aizstāvēja ap 10 000 vīru, to starpā 2000 jātnieku. Uzbrucēju bija ap 30 000, to skaitā ap 8000 tatāru, kalmiku un kazaku jātnieku. Galvenā kara apmetne tika izvietota tagadējā Ķengaraga apkaimē, krievi ieņēma arī Kobronskansti Daugavas kreisajā pusē. Galvenie uzbrukumi cietoksnim bija trīs vietās - pie Rīgas pils, pie Pirts bastiona un pie Mārstaļu vārtiem, kur aizstāvju artilērija nodarīja uzbrucējiem lielus zaudējumus. Cars Aleksejs Mihailovičs, kas vadīja aplenkumu, pavēlēja rakt ierakumus arvien tuvāk pilsētai un 18 lielgabalu baterijas tika pievirzītas arvien tuvāk nocietinājumiem. Lai arī krieviem izdevās ieņemt divus zemes vaļņus un lielgabali tika novietoti uz vēlāk nolīdzinātā Kubes kalna (tagad - Esplanādes laukums), tomēr Rīgas cietoksnis bija neieņemams, un 5. oktobrī tika dota pavēle atkāpties.

Vidzemes vēsture
Rīgas vēsture
Latvijas militārā vēsture
1656. gads Latvijā
Daņiils Markovs

Daņiils Markovs (; dzimis 1976. gada 30. jūlijā) ir bijušais krievu hokejists, aizsargs, Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 538 spēles dažādos Nacionālās hokeja līgas klubos. Pārējo karjeru aizvadījis Krievijas Superlīgā un Kontinentālajā hokeja līgā. Izlases sastāvā izcīnījis 2002. gada olimpisko spēļu bronzas medaļas, kļuvis par 2008. gada pasaules čempionu.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Markovs uzsāka 1993. gadā, kad pievienojās Starptautiskās hokeja līgas kluba Maskavas "Spartak" rindām. Klubā viņš spēlēja līdz pat 1996.—97. sezonas vidum, kad pārcēlās uz Ziemeļameriku.

Jau 1997.—98. sezonā Daņiils debitēja NHL, aizvadot 25 spēles Toronto "Maple Leafs" rindās. 2001. gada vasarā Markovs tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes" vienību, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas. 2003.—04. sezonu Markovs uzsāka Karolīnas "Hurricanes" rindās, taču sezonas gaitā tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2004.—05. NHL sezonas lokauta laikā Markovs spēlēja Čehovas "Vitjaz" rindās Krievijas Superlīgā, taču tad atgriezās NHL, pievienojoties Nešvilas "Predators" rindām. 2006.—07. sezonu Markovs aizvadīja Detroitas "Red Wings", taču tad atgriezās Eiropā. Kopumā NHL Markovs aizvadīja 538 spēles, tajās gūstot 147 rezultativitātes punktus.

2007. gada vasarā Markovs pievienojās Maskavas "Dinamo" vienībai, tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas. 2010.—11. sezonu Markovs uzsāka Čehovas "Vitjaz", taču sezonas gaitā pievienojās Sanktpēterburgas SKA. Tiesa, 2011. gada vasarā Daņiils atgriezās Čehovā. Turpmākajās sezonās Markovs īslaicīgi spēlēja arī Magņitogorskas "Metallurg" un Maskavas CSKA sastāvā, līdz 2013. gada novembrī no CSKA rindām tika atbrīvots, tādējādi noslēdzot profesionāļa karjeru.

Krievijas izlases rindās Markovs spēlējis 2002. un 2006. gada olimpisko spēļu turnīros, 2002. gadā izcīnot bronzas medaļas, kā arī 1998. un 2008. gada Pasaules čempionātos, 2008. gadā kopā ar izlasi izcīnot čempionu titulu.

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Karolīnas "Hurricanes" spēlētāji
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
Detroitas "Red Wings" spēlētāji
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Gērijs Spīds

Gērijs Endrū Spīds (,  — ) bija Velsas futbola spēlētājs un vēlāk arī treneris. Līdz savai aiziešanai no Velsas futbola izlases 2004. gadā viņš bija tās kapteinis. Viņš joprojām ir Velsas izlasē visvairāk spēļu aizvadījušais laukuma spēlētājs un otrais šādā vērtējumā, ņemot vērā arī vārtsargus. Izlasē viņš laika posmā no 1990. līdz 2004. gadam aizvadīja 85 spēles, gūstot 4 vārtus.

Spīds profesionālā līmenī pārstāvēja Leeds United, Everton, Newcastle United, Bolton Wanderers un Sheffield United klubus. Viņa karjerā reti gadījās savainojumi un diskvalifikācijas un tas palīdzēja viņam uzstādīt rekordu par visvairāk aizvadītajām spēlēm Anglijas Premjerlīgā, sasniedzot 535 spēles. To vēlāk pārspēja Deivids Džeimss. Skaitot līgas un kausu spēles, viņš Anglijā aizvadīja 840 spēles.

2010. gadā Spīds kļuva par Sheffield United galveno treneri, bet pameta klubu pēc vairākiem mēnešiem, lai vadītu Velsas nacionālo izlasi.

2011. gada 27. novembrī par Spīda pašnāvību paziņoja Velsas Futbola asociācija un paziņojumam sekoja viņa līdzgaitnieku un sabiedrībā zināmu personu līdzjūtības apliecinājumi.

Atsauces

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
2011. gadā mirušie
Velsā dzimušie
Velsas futbolisti
Velsas izlases futbolisti
Velsas futbola treneri
Velsas futbola izlases treneri
Everton F.C. spēlētāji
Leeds United F.C. spēlētāji
Sheffield United F.C. spēlētāji
Newcastle United F.C. spēlētāji
Pašnāvnieki
Livonijas ordeņa landmaršali

Livonijas ordeņa landmaršali (latīņu: marsalcus terrae, vācu: landmarschalk) bija Livonijas ordeņa mestru pirmie vietnieki, karaspēka pārziņi un karaspēka komandieri mestra prombūtnē, kuru rezidence no 1432. gada atradās Siguldas ordeņa pilī.

Pēc ordeņa likvidēšanas 1562. gadā Livonijas maršali tika ievēlēti vienīgi landtāgu laikā to vadīšanai. 
1566. gadā Polijas un Lietuvas valdnieks Sigismunds II Augusts Lietuvas lielmaršalu Jāni Hodkeviču iecēla par Livonijas hercogistes hetmani un ģenerāladministratoru.

Zviedrijas karaliene Kristīne I 1648. gada 17. augustā atjaunoja pastāvīgu Zviedru Vidzemes landmaršala amatu, kas turpināja pastāvēt arī Vidzemes guberņas laikā. Vidzemes landmāršala amatu 1920. gada 29. jūnijā likvidēja Latvijas Republikas valdība.

Livonijas ordeņa landmaršalu uzskaitījums 
 1237.–1239. Rutgers
 no 1241. Verners 
 no 1279. Gerhards no Kacenelnbogenes† (sagūstīts kaujā ar Nameisi, 1280)
 no 1300. Heinrihs 
 no 1306. Kuno 
 no 1316. Heinrihs 
 1324?–1328 Johans Ungnāde 
 no 1330. Emeko Hake 
 1342., 1347.–1349. Bernhards no Oldendorfas 
 1354.–1375. Andreass no Šteinbergas
 1375.–1385. Robins no Elcas (Eltz) 
 1387.–1393. Johans no Oles (Ohle)
 1395.–1404. Bernhards fon Hēfelmans (Hövelmann)
 1410. Hermanis Finke (Vincke) 
 1417.–1420. Gerhards Vrēde (Wrede) 
 1420.–1422. Valrābe fon Hunsbahs (Walrabe von Hunsbach) 
 1422.–1427. Dītrihs Kra 
 1427.–1431. Verners fon Neselrode (Nesselrode) 
 1432.–1434. Franke Kerskorfs
 1434.–1435. Heinrihs fon Bokenvorde (von Böckenförde, genannt Schüngel)
 1435.–1441. Gotfrīds fon Rodenbergs
 1441.–1448. Heinrihs fon Notlebens 
 1450.–1461. Gothards fon Pletenbergs
 1462.–1468. Gerhards fon Malinkrots 
 1468.–1470. Johans fon Krīkenbeks (von Krieckenbeck, genannt Spor)
 1470.–1471. Luberts fon Farsems (von Varssem) 
 1471. Bernds fon der Borhs (Borch)
 1472.–1488. Konrāds fon Hercenrode (Herzenrode)
 1489.–1494. Valters fon Pletenbergs
 1495.–1501. Heinrihs fon der Brigens (Brüggen)
 1502.–1529. Johans fon dem Brēle, saukts Plāters (von dem Broele, genannt Plater) 
 1529.–1535. Hermans fon Brigenejs (von Brüggenei genannt Hasenkamp) 
 1535.–1551. Heinrihs fon Gālens 
 1551.–1556. Kaspars (Jaspers) fon Minsters (von Münster)
 1556.–1558. Kristaps fon Neihofs (von Neuhof, genannt Ley) 
 1558.–1560. Filips Šalls fon Bells† (Schall von Bell)

atsauces 

Livonijas ordenis
Krimulda

Krimulda ir Siguldas pilsētas daļa Gaujas labajā krastā. Tajā atrodas Krimuldas viduslaiku pils drupas un 19. gadsimta vidū celtais Krimuldas muižas komplekss, kurā šobrīd atrodas rehabilitācijas centrs. Abas pilsētas daļas savieno gaisa trošu ceļš, kas ir vienīgais Baltijā. 

Sigulda
Sič-2

Sič-2 (Січ-2) bija Ukrainas Zemes tālizpētes pavadonis. Tas palaists 2011. gada augustā un darbojās līdz 2012. gada decembrim.

Kosmisko aparātu izstrādājis Jangeļa Konstruktoru birojs Južnoje un izgatavojusi Makarova Dienvidu mašīnbūves rūpnīca Južmaš. Tas izgatavots uz mikropavadoņu nehermētiskas platformas MS-2-8 bāzes.
Tajā iebūvētas optiski elektroniskās ierīces, kas darbojas 5 spektra diapazonos ar izšķirtspēju līdz 8,2 m.
Bez tam pavadonī uzstādīta zinātniskā aparatūra Potencial, kas paredzēta neitrālo un lādēto daļiņu, elektriskā un magnētiskā lauka pētīšanai Zemes atmosfēras augšējos slāņos.

Sič-2 tika palaists  07:12:20 UTC ar nesējraķeti Dnepr no Jasnijas raķešu palaišanas bāzes Orenburgas apgabalā Krievijā. Kopā ar to tika palaisti pavadoņi Nigeriasat-X, NigeriaSat-2, Rasat, Edusat, AprizeSat-5, AprizeSat-6 un derīgā krava BPA-2. Pirmo attēlu Sič-2 pārraidīja uz zemi 25. augustā.

 pavadonis tika nodots ekspluatācijā.

 sakari ar Sič-2 tika zaudēti. Publiski par to paziņoja 2013. gada maijā, kad speciālā komisija bija pieņēmusi lēmumu, ka pavadonis ir zaudēts neatgriezeniski. Kļūmes cēlonis bija nekvalitatīva ķīmiskā baterija, kuras dēļ kosmiskais aparāts netika pienācīgi nodrošināts ar elektroenerģiju.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ukrainas Valsts kosmiskā aģentūra: Sič-2 

Ukrainas kosmiskie aparāti
Joans Kapistrāno

Svētais Joans Kapistrāno (, , , , }; dzimis , miris ) bija itāļu franciskāņu mūks, sludinātājs, teologs un inkvizitors.

Dzimis Abruco. Studēja Perudžas Universitātē. Tika iecelts par Parudžas pārvaldnieku. Sagūstīts karā ar Sidžizmondo Malatestu. Gūstā Sjēnas Bernardīno ietekmē pievērsās teoloģijas studijām. 1416. gada 4. oktobrī iestājās franciskāņu ordenī. No 1420. gada publiski sludināja daudzās zemēs (Vācijā, Bohēmijā, Austrijā, Ungārijā, Horvātijā un Polijā) un kļuva plaši pazīstams. Asi vērsās pret dažāda veida ķeceriem (husītiem, kriptojūdiem, ebrejiem u.c.). Kapistrāno ietekmē vairākas Vācijas pilsētas padzina ebrejus, bet Breslavā dažus sadedzināja uz sārta.

1453. gadā krita Konstantinopole un Mehmeds II apdraudēja Ungāriju. 1454. gadā Joans Kapistrāno aicināja uz krusta karu pret osmaņiem. Septiņdesmit gadu vecumā faktiski pats vadīdams 60 tūkstoši lielās savāktās karaspēka vienības, palīdzēja Jānošam Huņadi gūt uzvaru Belgradas aplenkuma kaujās. Pats tajā pašā gadā mira no mēra.

Ārējās saites 

 

Katoļu svētie
1386. gadā dzimušie
1456. gadā mirušie
Aīda (opera)

Aīda ir itāliešu komponista Džuzepes Verdi četru cēlienu opera, kas pirmoreiz uzvesta 1871. gada 24. decembrī Kairā. Operas libreta autors ir Antonio Gislanconi.

Opera tika uzrakstīta pēc Ēģiptes valdnieka- hediva Izmaila Pašā lūguma. Verdi iepazinās ar operas scenāriju, kas viņam patika, un apņēmās komponēt operu ar ēģiptiešu sižetu.

Sižets 
Operas darbība notiek Senajā Ēģiptē. Galma sardzes priekšnieks Radamess iecelts par ēģiptiešu karaspēka vadoni karā pret etiopiešiem. Radamess mīl Aīdu — Etiopijas valdnieka meitu, Amnerisas — Ēģiptes faraona meitas — verdzeni. Aīda arī kvēli mīl Radamesu. Radamesā iemīlējusies arī Amnerisa. Tādējādi Ēģiptes valdnieka meita un verdzene ir sāncenses.

Radamess izcīnījis spožu uzvaru pār etiopiešiem un kopā ar savu karaspēku atgriežas Tēbās, vedot sev līdzi gūstekņus. Starp tiem ir Aīdas tēvs — etiopiešu valdnieks Amonasro. Vēlēdamies atgūt tēvzemi, Amonasro, zinādams par Aīdas un Radamesa mīlestību, uzstāj, lai viņa uzzina no Radamesa ceļu, pa kuru ies ēģiptiešu karaspēks — tad etiopieši varētu pirmie ieņemt šo ceļu. Sākumā Aīda pretojas, bet uzticība dzimtenei liek viņai piekāpties.

Naktī Nīlas krastā satiekas Aīda un Radamess. Aīda aicina viņu bēgt kopā uz viņas tēvzemi. Mīlas reibumā, pārvarējis šaubas, Radamess piekrīt un pēc Aīdas lūguma nosauc ceļu, uz kura nav ēģiptiešu karaspēka un pa kuru viņi varētu aiziet. Amonasro, noklausījies sarunu, pievienojas viņiem, solot Radamesam laimi savā zemē.

Tomēr Radamess negrib būt nodevējs, viņš atdod sevi sardzes rokās un stājas ēģiptiešu priesteru tiesas priekšā. Amnerisa, karsti mīlot Radamesu, lūdz priesterus apžēlot viņu. Bet priesteru tiesa ir barga: par nodevību Radamesu dzīvu apraks.

Drūmā pazemē, kur iemūrēts Radamess, pa slepenu eju pie viņa iekļuvusi Aīda, lai mirtu kopā ar mīļoto.

Lomas 
 Aīda, Etiopijas princese — soprāns
 Ēģiptes karalis — bass
 Amnerisa, karaļa meita — mecosoprāns
 Radamess, gvardes kapteinis — tenors
 Amonasro, Etiopijas karalis — baritons
 Ramfiss, Augstais priesteris — bass
 ziņnesis — tenors
 Augstās priesterienes balss — soprāns
 Priesteri, priesterienes, ministri, kapteiņi, karavīri, amatpersonas, etiopieši, vergi un ieslodzītie, ēģiptieši, dzīvnieki un koris

Atsauces

Ārējās saites 

 Aida by Antonio Ghislanzoni, music by Giuseppe Verdi Online Library of Liberty
 AIDA by Giuseppe Verdi – the opera guide and synopsis opera-inside.com

Operas
Operas itāļu valodā
ODBC

ODBC (Open Database Connectivity) ir programmatūras saskarne (interfeiss), kas ļauj piekļūt datu bāzēm, to izstrādājusi kompānija Microsoft, sadarbībā ar Simba Technologies pamatojoties uz Call Level Interface (CLI) specifikācijām, kuras ir izstrādātas SQL Access Group, X / Open, un Microsoft organizācijās. CLI standarts paredz unificēt programmu savstarpējo sadarbību ar DBVS, padarīt tās neatkarīgas no DBVS pārdevējiem un programmatūras/aparatūras platformām.

1990.gada sākumā eksistēja vairāki datubāzu pārdevēji, katrs ar savu saskarni. Ja lietojumprogrammatūrai bija nepieciešams sazināties ar vairākiem datu avotiem, bija nepieciešams rakstīt savu kodu, lai tas varētu sazināties ar katru no datu bāzēm. Lai atrisinātu šo problēmu, Microsoft un citi uzņēmumi izveidoja standarta saskarni, lai varētu nosūtīt un saņemt datus no dažādiem datu avotiem. Šo saskarni nosauca par: Open Database Connectivity jeb atvērtā saikne ar datu bāzi.

Izmantojot ODBC pielikumu, programmētāji varēja izstrādāt lietojumus, lai izmantotu vienotu saskarni, lai piekļūtu datiem, neuztraucoties par mijiedarbību ar vairākiem informāciju avotiem.

Tas tiek sasniegts pateicoties tam, ka dažādu datu bāzu piegādātāji, izveido dziņus, kas īsteno īpaša satura funkciju izpildi ņemot vērā savu produktu īpatnības. Lietojumi izmanto šīs funkcijas, lai īstenotu pieeju dažādiem datu avotiem.

MFC pilnveidoja ODBC lietojumprogrammu izstrādātājiem. Īstā ODBC saskarne ir parastā procesuālā API. Tā vietā, lai izveidotu vienkāršu procesuālo API, MFC izstrādātāji radīja abstraktu klašu kopumu, kas pārstāvēja datu bāzes loģisko būtību.

Atsauces 

Datubāzes
Grunvaldes kauja

Grunvaldes kauja (), Tannenbergas () jeb Žalgiras kauja () notika Vācu ordeņa valsts Prūsijas daļā starp Tannenbergas un Grīnfeldes () jeb Zaļģires ciemiem 1410. gada 15. jūlijā. Polijas karaļa Jagaiļa un Lietuvas dižkunigaiša Vītauta vadītais apvienotais Polijas Karalistes un Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks sagrāva Vācu ordeņa spēkus. Kaujā krita Vācu ordeņa virsmestrs Ulrihs fon Jungingens un visa Vācu ordeņa bruņniecības elite.

1411. gadā Toruņā tika noslēgts pirmais Tornas miera līgums, nodrošinot Polijas-Lietuvas robežas un parādot, ka poļu-lietuviešu savienība ir vērā ņemams spēks visā Eiropā. Pēc šī miera līguma Lietuva atguva savā kontrolē Žemaitiju.

Nosaukums 
Jagailis vietu, kur viņi cīnījušies ar krustnešiem, latīņu tekstā nosaucis par Grunenvelt (lejasvācu valodā — 'Zaļais lauks'). Vēlāka laika poļu hronisti to kļūdaini min kā Grunwald, kas augšvācu valodā nozīmēja zaļu mežu. 1446. gada Lietuvas baltkrieviskajā hronikā minēts arī nosaukums "Dubrovenskas kauja", pēc tuvākās pilsētas Dombruvnas vārda.

Latviski rakstītajos avotos vācu iespaidā līdz 20. gs. vidum kauju dēvēja par "kauju pie Tannenbergas", kā citi nosaukumi šai laikā lietoti "kauja pie Grunvaldes" (poļu variants) vai "kauja pie Zaļģires" (lietuviešu variants). Latvijas PSR laikā (kad Austrumprūsija jau bija sadalīta starp Poliju un PSRS) krievu historiogrāfijas iespaidā latviešu valodā ieviesās nosaukums "Grīnvaldes kauja" (), kaut gan Grīnfeldes () ciems pēc iekļaušanas Polijā jau bija pārdēvēts par Grunvaldi ().

Atsauces

Ārējās saites 

Kaujas ar Lietuvas piedalīšanos
Lietuvas vēsture
Prūsija
Vācu ordenis
Polijas vēsture
Varmijas-Mazūrijas vojevodiste
Kaujas ar Polijas piedalīšanos
Bruklina Dekere

Bruklina Dekere (; dzimusi ) ir amerikāņu modele un aktrise. Pazīstama ar fotografēšanos Sports Illustrated Swimsuit Issue. B. Dekere bija uz Sports Illustrated Swimsuit Issue 2010. gada izdevuma vāka. Tāpat darbojusies Victoria's Secret. 2011. gadā debitējusi kā aktrise ar lomu filmā "Izliecies par manu sievu" (Just Go with It). Precējusies ar amerikāņu tenisistu Endiju Rodiku.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

1987. gadā dzimušie
ASV fotomodeles
Ohaio dzimušie
Igors Akinfejevs

Igors Akinfejevs (; dzimis ) ir profesionāls krievu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, bijušais Krievijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv Krievijas Premjerlīgas klubu PFK CSKA Maskava, kurā aizvadījis visu profesionāļa karjeru.

CSKA sastāvā izcīnījis trīs Krievijas čempiontitulus, četras reizes izcīnījis Krievijas superkausu un piecas reizes — kausu. 2005. gadā izcīnīja arī UEFA kausā. Krievijas izlases sastāvā spēlējis četros Eiropas čempionātu finālturnīros (2004, 2008, 2012, 2016). 2008. gadā tika izcīnīta trešā vieta.

Sasniegumi 
CSKA Moscow

 Krievijas Premjerlīga: 2003, 2005, 2006, 2012–13, 2013–14, 2015–16
 Krievijas kauss: 2004–05, 2005–06, 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2012–13
 Krievijas Superkauss: 2004, 2006, 2007, 2009, 2013, 2014, 2018
 UEFA kauss: 2004–05

Individuālie sasniegumi

 Krievijas Premjerlīgas gada labākais spēlētājs: 2012–13

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

1986. gadā dzimušie
Krievijas futbolisti
Krievijas izlases futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
PFC CSKA Moscow spēlētāji
Ar Goda ordeni apbalvotie
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Maskavas apgabalā dzimušie
Vāclavs Havels

Vāclavs Havels (, ; dzimis , miris ) bija čehu dramaturgs, esejists, dzejnieks, disidents un politiķis.

Viens no 1977. gadā publicētā programmātiskā dokumenta "Hartija 77" sastādītājiem un tā izraisītās neformālās kustības līderiem. Pēc sociālisma krišanas Čehoslovākijā kļuva par pēdējo Čehoslovākijas prezidentu laikā no 1989. līdz 1992. gadam, bet pēc tam — par pirmo Čehijas prezidentu (1993—2003). V. Havels ir sarakstījis vairāk nekā 20 lugas un vairākus citus darbus, kas tikuši tulkoti dažādās pasaules valodās. Savas darbības laikā saņēmis vairāku valstu apbalvojumus, tai skaitā ASV Prezidenta brīvības medaļu (Presidential Medal of Freedom). Žurnāla Prospect 2005. gada vispasaules sarakstā "pasaules 100 lielākie intelektuāļi" V. Havels ieņēma 4. vietu.

Atsauces

Ārējās saites

 

1936. gadā dzimušie
2011. gadā mirušie
Prāgā dzimušie
Čehoslovākijas politiķi
Čehijas prezidenti
Čehu valodā rakstošie
Dramaturgi
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
1614. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1614. gada notikumi Latvijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Šajā laikā pēc pamiera nolēgšanas līdz 1617. gadam bija pierimis poļu-zviedru karš starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karalistes karaspēkiem.

Notikumi

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.

 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.

 Livonijas bīskaps Oto Šenkings nodibināja Cēsīs pastāvīgu jezuītu rezidenci, nododams jezuītiem vienu no Cēsu baznīcām un ierādīdams rezidences telpas, kā arī piešķirdams ikgadējo pensiju.

 Par hercoga Vilhelama Ketlera līdzekļiem tika iesākta Saldus pirmās mūra baznīcas celtniecība.

 Tika pabeigta Tērvetes Kalnamuižas luterāņu baznīcas celtniecība.

 Bauskā vācu draudzei piederošajai Sv. Gara luterāņu baznīcai rietumu galā tika piebūvēts mūra tornis.

 Mollīna tipogrāfija Rīgā izdeva 8 jaunas grāmatas.

Jūnijs 
 5. jūnijs — salutējot par godu poļu karavadonim Jānim Kārlim Hodkevičam, sprādzis kāds lielgabals, kā rezultātā bojā gājis lielgabalnieks.

Kultūra 
 Mollīna tipogrāfijā Rīgā tika izdots Daniela Hermaņa darbu kopizdevums "Poemata".

Zinātne 
 Ertmanis Tolgsdorfs izdeva Rīgas Marijas Magdalēnas sieviešu klostera vēsturi (vācu valodā).

Dzimuši

Miruši 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Ričards Dokinss

Klintons Ričards Dokinss (; dzimis ) ir britu etologs, evolucionārais biologs un rakstnieks. Laikā no 1995. līdz 2008. gadam bija Oksfordas Universitātes Sabiedrības izpratnes par zinātni profesors.

Kļuvis pazīstams ar savu 1976. gada grāmatu The Selfish Gene, kas popularizēja uz gēniem centrētu evolūcijas teoriju. 1982. gadā ar grāmatu The Extended Phenotype R. Dokinss parādīja evolucionārās bioloģijas koncepciju. Tāpat pazīstamas ir viņa grāmatas The Blind Watchmaker (1986) un The God Delusion (2006) (latviešu valodā izdota 2014. gadā, Dieva delūzija). Strādājis arī Kalifornijas Universitātē Bērkli. Ir Londonas Karaliskās sabiedrības (Royal Society) loceklis. Ietekmējies no tādiem zinātniekiem kā Čārlza Darvina, Ronalda Fišera, Džordža Viljamsa, V. D. Hamiltona, Denjela Deneta un Bērtranda Rasela. Par savu darbu ir saņēmis vairākus dažāda mēroga apbalvojumus.

Ārējās saites 

 

1941. gadā dzimušie
Kenijā dzimušie          
Britu biologi
Angļu valodā rakstošie
Ateisti
Ivans Kasutins

Ivans Kasutins (; dzimis 1986. gada 17. oktobrī) ir krievu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2017) spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindās.

Spēlētāja karjera 
Savas hokejista gaitas Kasutins uzsāka Jaroslavļā, "Lokomotiv" sistēmā spēlējot līdz pat 2005. gadam. 2005.—06. sezonā Ivans uzsāka profesionālā spēlētāja karjeru, Penzas "Disel" rindās spēlējot Krievijas Augstākajā līgā. No 2006. līdz 2008. gadam Kasutins spēlēja Krievijas Superlīgas kluba Maskavas "CSKA" sastāvā.

2008. gadā Ivans pievienojās Ņižņekamskas "Ņeftehimik" vienībai, 2009.—10. sezonas izslēgšanas kārtā uzrādot labāko vārtsarga statistiku līgā un tiekot atzīts par KHL marta labāko vārtsargu. 2011. gada vasarā Kasutins pārgāja uz Maskavas "Spartak", taču sezonas gaitā tika aizmainīts uz Kazaņas "Ak Bars".

2012.—13. gada sezonu Kasutins uzsāka Čehovas "Vitjaz", taču janvāra izskaņā pievienojās Sanktpēterburgas SKA vienībai. Pēc sezonas beigām SKA vārtsargu aizmainīja uz Čerepovecas "Severstal" vienību. Sezonas vidū no "Severstal" Kasutins tika aizmainīts jau uz Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindām.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas CSKA spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Čerepovecas "Severstal" spēlētāji
Ņižņijnovgorodas "Torpedo" spēlētāji
Toljati "Lada" spēlētāji
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
Vologdas apgabalā dzimušie
Kērda krasts

Kērda krasts () ir Austrumantarktīdas piekrastes daļa Kotsu Zemē Vedela jūras krastā. Stiepjas no Stenkomas-Vilsas glečera ziemeļaustrumos līdz Heisa glečerim dienvidrietumos. Kopējais piekrastes garums ap . Ziemeļaustrumos robežojas ar Princeses Martas krastu Karalienes Modas Zemē, dienvidrietumos — ar Luitpolda krastu Kotsu Zemē. Piekrastes lielāko daļu aizņem Branta šelfa ledājs, uz kura izvietojusies Apvienotās Karalistes polārstacija Haleja.

Gar Kērda krastu 1915. gada janvārī kuģoja Ernests Šekltons ar kuģi Endurance un nosauca to par godu ekspedīcijas aizgādnim seram Džeimsam Kērdam (James Caird).

Atsauces 

Antarktīdas krasti
Kotsu Zeme
ASV augstākā futbola līga

ASV augstākā futbola līga (, MLS) ir vadošā futbola līga Amerikas Savienotajās Valstīs. To pārvalda United States Soccer Federation. Pašlaik līgā spēlē 28 klubi — 25 no ASV un trīs no Kanādas. ASV augstākā futbola līga tika dibināta 1993. gadā kā daļa no ASV pieteikuma 1994. gada FIFA Pasaules kausa rīkošanai. Pirmā MLS sezona tika aizvadīta 1996. gadā, tajā piedalījās 10 klubi. Katra sezona tiek aizvadīta no marta līdz novembrim. Sākumā katra komanda aizvada 34 spēles regulārajā sezonā. 14 labākie klubi kvalificējās izslēgšanas spēlēs, kas noslēdzas ar MLS kausa izcīņu. Pašreizējie MLS čempioni ir Sietlas "Sounders".

Komandas

Ārējās saites 
 

Futbola līgas
Futbols ASV
Futbols Kanādā
ASV Bruņotie spēki

ASV Bruņotie spēki () ir Amerikas Savienoto Valstu bruņotie spēki. ASV Bruņoto spēku sastāvā ietilpst: armija (U.S. Army), jūras kājnieku korpuss (U.S. Marine Corps), jūras kara flote (U.S. Navy), gaisa spēki (U.S. Air Force) un krasta apsardze (U.S. Coast Guard).

Bruņoto spēku virspavēlnieks ir prezidents. Viņš arī ieceļ Bruņoto spēku vadītājus, kā arī aizsardzības sekretāru (secretary of defence) un apvienotā militārā štāba vadītājus (Joint Chiefs of the Staff). Bruņotos spēkus pārvalda Savienoto Valstu Aizsardzības departaments. ASV krasta apsardzi miera laikos vada Dzimtenes drošības departaments (Department of Homeland Security), bet kara laikā — Jūras kara flotes departaments (Department of the Navy). ASV Bruņoto spēku sastāvā ir cilvēki vecumā no 17 līdz 62 gadiem.
ASV ieņem pirmo vietu valstu uzskaitījumā pēc militārajiem izdevumiem.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Bruņotie spēki pēc valsts
ASV
1194. gads

1194. gads () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

Notikumi 
 4. februāris — Anglijas karalis Ričards I Plantagenets tika izpirkts no Svētās Romas imperatora Henriha VI Hohenštaufena gūsta.
 5. maijs — Lešeks I Baltais kļuva par Polijas valdnieku.

Nezināms datums 
 Ruriks Rostislavičs kļuva par Kijevas lielkņazu.
 Nindzuns kļuva par Ķīnas imperatoru.
 Beidza pastāvēt Seldžuku valsts.

Dzimuši 
 26. decembris — Frīdrihs II Hohenštaufens, Svētās Romas imperators (miris 1250.)

Miruši 
 20. februāris — Tankreds, Sicīlijas karalis (dzimis 1138.)
 5. maijs — Kazimirs II Taisnīgais, Polijas lielkņazs (dzimis 1138.)
 28. jūnijs — Sjaodzuns, Ķīnas imperators (dzimis 1127.)
Leksi Belle

Džesika Makombera (; dzimusi  Luiziānas štatā) pazīstama ar skatuves vārdu Leksi Belle () ir amerikāņu pornoaktrise. Pirms pievērsusies pašreizējai karjerai viņa strādāja video veikalā.

Filmējas kopš 2006. gada, šai laikā piedalījusies vairāk kā 430 filmās. 2011. gadā CNBC viņu iekļāva starp 12 populārākajām pornozvaigznēm.

Saņēmusi AVN balvas par filmām Batman XXX: A Porn Parody (2010), Bombshells 3 (2011) u.c. 2009. gadā nominēta balvai kā gada labākā jaunā zvaigzne (Best New Starlet), 2010. gadā kā gada labākā aktrise.

Atsauces

Ārējās saites 

 [www.lexibelle.co Oficiālā mājaslapa] 
 IAFD profils 
 AFDB profils 

1987. gadā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Vindzoras pils

Vindzoras pils ir viduslaiku pils un Britu monarhijas rezidence Vindzorā, Bērkšīrā, Anglijā. Pils celta 11. gadsimtā pēc Viljama Iekarotāja kļūšanas par Anglijas karali. Pēc Henrija I to ir lietojuši vairāki monarhi pēc kārtas un tā ir visilgāk izmantotā pils Eiropā. Vindzoras pils ir arī karalisko vizīšu norises vieta, karaļa brīvdienu mājas, kā arī iemīļots tūristu apskates objekts.

Ārējās saites 

 Mājaslapa 
 

Pilis Lielbritānijā
Apskates vietas Apvienotajā Karalistē
Elena Didženeresa

Elena Didženeresa (; dzimusi ) ir amerikāņu komiķe. Pašlaik vada sarunu šovu The Ellen DeGeneres Show, vienu sezonu bija ASV šova "Amerikāņu elks" žūrijas locekle.

Viņa ir vadījusi 2007. un 2014. gada Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremoniju un vienu Primetime Emmy Award balvu pasniegšanas ceremoniju. Kā aktrise filmējusies filmās Mr. Wrong, EDtv, The Love Letter un If These Walls Could Talk.

Par ieskaņoto lomu filmā "Meklējot Nemo" saņēma Saturna balvu kā labākā otrā plāna aktrise, šī ir pirmā un pašlaik vienīgā reize, kad par filmas ieskaņošanu tiek pasniegta Saturna balva. Tāpat izcīnījusi 13 Emmy balvas. Filmējusies divos TV seriālos: Ellen (1994–1998) un The Ellen Show (2001–2002). 1997. gadā The Oprah Winfrey Show viņa paziņoja, ka ir lesbiete.

Atsauces

Ārējās saites 

 The Ellen DeGeneres Show mājaslapa

1958. gadā dzimušie
Luiziānā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
ASV komiķi
Meklējot Nemo

"Meklējot Nemo" () ir 2003. gada ASV animācijas filma, kuras režisors ir Endrū Stentons.

Filma ir stāsts par klaunzivi Marlinu, kurš kopā ar citu zivi Doriju meklē savu dēlu Nemo. Filma saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes un ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā 2003. gada labākā animācijas filma. "Meklējot Nemo" šajā gadā bija otra ienesīgākā filma pēc "Gredzenu pavēlnieks: Karaļa atgriešanās", kopumā nopelnot 871 miljonu ASV dolāru. Tāpat tas ir visu laiku vislabāk pārdotākais DVD ieraksts (40 miljoni kopiju). Tā ir sestā visu laiku ienesīgākā animācijas filma. 2008. gadā Amerikāņu filmu institūts to ierindoja 10. vietā 10 visu laiku izcilāko animācijas filmu sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2003. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas animācijas filmas
Pixar filmas
Betmens: Sākums

"Betmens: Sākums" () ir amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Kristofers Nolans. Filma ir balstīta uz DC Comics varoni Betmenu. Šī ir pirmā Nolana režisētā "Betmena" filmu sērijas filma. Galvenās lomas filmā atveido Kristians Beils (Brūss Veins/Betmens), Maikls Keins, Liams Nīsons, Ketija Holmsa, Gērijs Oldmens, Kilians Mērfijs, Morgans Frīmens.

Filmā tiek parādīti Betmena tēla rašanās pirmsākumi, kā arī Brūsa Veina bērnība, viņa vecāku slepkavība. Filmā Betmens cīnās ar Rāsu al Gūlu, kas cenšas iznīcināt Gotemu. Darbu pie filmas Nolans uzsāka 2003. gadā. Filmas pirmizrāde notika , taču kopš  tā tika izrādīta kinoteātros ASV un Kanādā. Filma ir saņēmusi galvenokārt pozitīvu kritiķu novērtējumu.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2003. gada filmas
ASV filmas
Kristofera Nolana filmas
Betmena filmu sērija
Kristians Beils

Kristians Čārlzs Filips Beils (; dzimis ) ir angļu aktieris.

Viņš ir filmējies gan Holivudas lielbudžeta filmās, gan neatkarīgo producentu mazajos projektos. Aktiera karjeru uzsācis 1982. gadā. 13 gadu vecumā K. Beils tika izraudzīts lomai Stīvena Spīlberga filmā "Saules impērija". Tāpat ir tēlojis sērijveida slepkavu filmā "Amerikāņu psihopāts", kā arī Betmenu un Brūsu Veinu Kristofera Nolana filmās "Betmens: Sākums", "Tumšais bruņinieks" un "Tumšais bruņinieks atgriežas". Par lomu 2010. gada biogrāfiskajā filmā "Cīnītājs" K. Beilu slavēja kritiķi un viņš saņēma vairākas balvas, tai skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris otrā plāna lomā.

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Velsā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Rīgas brīvpilsēta

Rīgas brīvpilsēta ir historiogrāfijā lietots apzīmējums periodam Rīgas vēsturē no 1561. līdz 1582. gadam, kad Rīga Livonijas kara laikā bija bez sava feodālā senjora un Rīgas rātes sūtņi Vīnē veda sarunas ar Svētās Romas impērijas ķeizaru Maksimiliānu II par tieši ķeizaram pakļautas Impērijas brīvpilsētas (Reichsstadt) statusa piešķiršanu.

Vēsture 

1559. gada janvārī krievu karaspēks vojevodas Serebrjanija vadībā iebruka Rīgas arhibīskapijas „Latvju gala” zemēs. Livonijas konfederācijas karaspēks Rīgas doma dekāna Frīdriha Felkerzāma vadībā devās pretī iebrucējiem, bet cieta pilnīgu sakāvi 17. janvāra kaujā pie Tirzas (). Kaujā krita lielāka daļa karavīru, ieskaitot 400 bruņinieku un pašu Felkerzāmu. Krievi ieņēma 11 pilsētu un pietuvojās Rīgai, kur Daugavas grīvā sadedzināja Rīgas kuģus. Februārī krievu karaspēks ar laupījumu un gūstekņiem atgriezās Krievijā. 

Brīvpilsētas periods sākās pēc tam, kad Viļņas ūnijas noslēgšanas rezultātā līdzšinējie Rīgas feodālie senjori - Livonijas ordenis (1561) un Rīgas arhibīskaps (1566) pakļāvās Lietuvas dižkunigaitijas virsvarai un tika izveidota Livonijas hercogiste. Lietuva piedāvāja krieviem sadalīt Livoniju (atdot bijušo Tērbatas bīskapijas daļu), tomēr Krievijas cars Ivans IV izlēma turpināt karu. 
1566. gada beigās ar Grodņas ūniju tiek izveidota Livonijas un Lietuvas reālūnija.

Rīgas pilsēta turpretī nepiekrita pievienoties Grodņas ūnijai un meklēja iespējas nostiprināt savu neatkarību. Livonijas hetmanis Jānis Hodkevičs mēģināja pakļaut arī Rīgas brīvpilsētu, taču cieta zaudējumu 1567. gada 7. jūlija kaujā, kurā krita ap 30 lietuviešu, bet rīdzinieku pusē tikai 15 vai 16 latviešu ("nevācu") karavīru. 

Pēc ilgākām sarunām ar Polijas karali Stefanu Batoriju Drohičinā 1581. gada 14. janvārī tika parakstīts Drohičinas līgums starp Rīgas pilsētu un Polijas-Lietuvas kopvalsti, kas Rīgas pilsoņiem saglabāja atsevišķas privilēģijas, vēlāk sauktas par "Stefana privilēģiju kopumu" ().
Lai pieņemtu Rīgas uzticības zvērestu, karalis Stefans Batorijs 1582. gada 12. martā ieradās Rīgas pilī, kas atradās ārpus tā laika pilsētas robežām. Pilsētas zvērests tika pieņemts 7. aprīlī.

Tomēr jau pēc dažiem gadiem sākās pilsētas namnieku sacelšanās pret pilsētas rāti un Polijas-Lietuvas virsvaru jeb Rīgas Kalendāra nemieri (1584-1589). Par formālo iemeslu kalpoja karaļa Stefana Batorija rīkojums pāriet uz Gregora kalendāru.

Rīgas brīvpilsētas nauda 
Šajā periodā Rīga tika kalta sava nauda ar pilsētas ģerboņa attēlu un uzrakstu, kas apliecināja tās piederību Rīgas pilsētai ("CIVITATIS RIGENSIS"). 
Rīgas sudraba dālderī (Thaler) ietilpa 4,5 Rīgas sudraba markas (Mark) vai 18 sudraba vērdiņi (Ferding). Savukārt vienā vērdiņā ietilpa 9 zemākas raudzas sudraba šiliņi (Schilling) vai 27 feniņi (Pfennig).

Atsauces 

Rīgas vēsture
Latvijas vēsture
Betmens un Robins

"Betmens un Robins" () ir 1997. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Džoels Šūmahers. Tas ir turpinājums 1995. gada filmai "Betmens uz mūžu", šajā filmā Džordžs Klūnijs aizvieto Velu Kilmeru Betmena lomā. Galvenās lomas filmā atveido Džordžs Klūnijs, Kriss O'Donnels, Arnolds Švarcenegers, Uma Tūrmane, Ališija Silverstone, Pets Hingls un Maikls Gahs.

Filmā Betmens kopā ar Robinu cenšas apturēt Misteru Frīzu un Indīgo Efeju no Gotemas pilsētas pārklāšanas ar ledu un ar augiem. Filmas pirmizrāde notika . Tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku sliktākajām supervaroņu filmām. "Betmens un Robins" tika nominēts 11 Zelta avenes balvām.

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gada filmas
ASV filmas
Betmena filmu sērija
Betmens uz mūžu

"Betmens uz mūžu" () ir 1995. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Džoels Šūmahers. Tas ir turpinājums 1992. gada filmai "Betmens atgriežas". Galvenās lomas filmā atveido Vels Kilmers, Tomijs Lī Džonss, Džims Kerijs, Nikola Kidmena un Kriss O'Donnels.

Filmā Betmens cenšas apturēt Divseji un Ridleru no informācijas izsūkšanas no visu Gotemas pilsētas iedzīvotāju smadzenēm. Viņam palīdzēja Diks Greisons, kura vecāki tika nogalināti un vēlāk viņš pieņem Robina vārdu. Filmas pirmizrāde notika . Tā bija sestā ienesīgākā 1995. gada filma.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1995. gada filmas
ASV filmas
Betmena filmu sērija
Betmens atgriežas

"Betmens atgriežas" () ir 1992. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Tims Bērtons. Tas ir turpinājums 1989. gada filmai "Betmens". Galvenās lomas filmā atveido Maikls Kītons, Denijs DeVito, Mišela Feifere un Kristofers Volkens. Filmā Betmens cīnās pret Pingvīnu un Kaķsievieti. Filmas pirmizrāde notika . Filma galvenokārt saņēma pozitīvus kritiķu vērtējumus, un to nominēja divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām.

Ārējās saites 
 

1992. gada filmas
ASV filmas
Betmena filmu sērija
Tima Bērtona filmas
Betmens (1989. gada filma)

"Betmens" () ir 1989. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Tims Bērtons. Tā ir pirmā daļa Warner Bros. "Betmena" filmu sērijā. Galvenās lomas filmā atveido Maikls Kītons, Džeks Nikolsons, Kima Beisingere, Roberts Vāls, Pets Hingls, Billijs Dī Viljamss, Maikls Gahs un Džeks Pelenss. Filmā Betmens cīnās pret Džokeru.

Filmas pirmizrāde notika . Tā guva labus komerciālos panākumus, tās ieņēmumi mērojami vairāk nekā 400 miljonos ASV dolāru. "Betmens" saņēma vienu Amerikas Kinoakadēmijas balvu, vēl filmu nominēja Saturna balvai un Zelta globusa balvai.

Ārējās saites 

1989. gada filmas
ASV filmas
Betmena filmu sērija
Tima Bērtona filmas