joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sniedze Prauliņa

Sniedze Prauliņa (dzimusi 1991. gada augustā) ir latviešu mūziķe, multiinstrumentāliste (spēlē flautu un taustiņinstrumentus) un komponiste. Darbojas gan kā solomāksliniece, gan grupā Juuk.

Biogrāfija 
Sniedze Prauliņa dzimusi mūziķu ģimenē: viņas tēvs ir komponists un mūziķis Uģis Prauliņš, bet māte — komponiste, ērģelniece un dziedātāja Silvija Silava. Mūziķes izglītību ieguvusi Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, kur maģistra studiju līmenī apgūta flautas spēle (pie doc. Ilonas Meijas). Skolojusies arī Māstrihtas mūzikas konservatorijā Nīderlandē. Papildinājusies arī meistarklasēs citviet Eiropā.

S. Prauliņa dziedājusi vokālajā ansamblī Anima Solla un koros "Ave Sol" un "Mūza". 2014. gadā 12. martā kopā ar kori "Mūza" izdeva albumu "INTRO". Tajā kopīgi izpildītas Sniedzes Prauliņas komponētās netradicionālās kordziesmas. Plašāku atpazīstamību mūziķe ieguva 2015. gadā ar dalību Latvijas Televīzijas jauno akadēmisko mūziķu šova “Radīti mūzikai” otrajā sezonā.

2017. gada 8. aprīlī iznāca dziedātājas pirmais soloalbums Inkrustācija. Albums tika nominēts 2017. gada Austras balvai. Kopā ar dzīvesbiedru mūziķi Edgaru Šubrovski un multiinstrumentālistu Oskaru Jansonu izveidoja gruou Juuk, kas izpilda dziesmas ASV un Rietumeiropas tautas mūzikas un kantrimūzikas tradīcijās, Trijotne ir arī galvenie dziesmu autori šajā kolektīvā. 2019. gadā Juuk izdeva savu pirmo albumu "Indulgenču tirgotāji".

2018. gadā mūziķe komponēja Evijas Vēberes izpildīto dziesmu Andra Gaujas filmai "Nekas mūs neapturēs".

Diskogrāfija 

 INTRO (2014, LP, autorizdevums) kopā ar kori “Mūza”
 Inkrustācija (2017, LP, Biedrība HI)
 Indulgenču tirgotāji (2019, LP, Biedrība HI) kopā ar grupu Juuk

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Bandcamp profils

1991. gadā dzimušie
Latviešu komponisti
Latviešu flautisti
Latviešu dziedātāji
Latvijas Mūzikas akadēmijas absolventi
Terciārs

Terciārs jeb terciārais periods ir novecojis Zemes ģeoloģiskās vēstures laika intervāls no krīta-paleogēna izmiršanas (kad izmira dinozauri) līdz pēdējā ledus laikmeta sākumam (ap 1,8 Ma). Tas skaitījas viens no diviem kainozoja ēras periodiem.

Terminu 1759. gadā ieviesa itāļu ģeologs Džovanni Arduino, kurš, pamatojoties uz Ziemeļitālijas ģeoloģiju sadalīja laika skalu primārajā, sekundārajā un terciārajā periodā. Nedaudz vēlāk tiem tika pievienots kvartārais periods. 1828. gadā skotu ģeologs Čarlzs Laiels iekļāva terciāru savā detalizētāk izstrādātajā klasifikācijas shēmā. Viņš sadalīja terciāru četrās epohās, pamatojoties uz fosilo molusku procentuālo sastāvu stratās pēc līzības ar mūsdienu sugām. Epohu nosaukumiem Laiels izmantoja grieķu terminus: Eocēns, Miocēns, Senais Pliocēns un Jaunais Pliocēns. Kaut arī šāds dalījums bija adekvāts zinātnieka pētāmajam reģionam (Itālijas Alpu un līdzenumu daļa), bet mēģinot to pielietot citām Eiropas un Amerikas daļām tas izrādījās nederīgs, sakarā ar ko fosilo molusku izmantošana epohu noteikšanai beidzās, bet epohas tika pārsauktas un to sastāvs izmainīts. Saskaņā ar ar pašreizējo ģeohronoloģisko skalu laika intervāls, kas bija pazīstams kā terciārs, ietver sevī paleogēnu, neogēnu un antropogēna daļu.

Ģeoloģiskie periodi
Malkolms Brogdons

Malkolms Mozess Edamss Brogdons (; dzimis  Atlantā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2019) pārstāv NBA klubu Indiānas "Pacers", bet karjeras pirmās trīs sezonas spēlēja Milvoki "Bucks".

Karjera 
Spēlējis NCAA, kur pārstāvēja Virdžīnijas Universitātes basketbola komandu "Cavaliers". Mūsdienu NBA basketbolistiem neraksturīgi, nospēlējis augstskolu basketbolā visas četras sezonas, aizvadot lielisku koledžu basketbola karjeru.

2016. gada NBA draftā M. Brogdonu Milvoki "Bucks" izraudzījās otrajā kārtā ar 36. kārtas numuru. Debijas sezonas noslēgumā tika atzīts par sezonas labāko debitantu (pirmais otrajā kārtā draftētais spēlētājs kopš 1965. gada, kam tas izdevies). Visās trijās sezonās ar M. Brogdonu sastāvā "Bucks" iekļuva izslēgšanas spēlēs.

2019. gada vasarā M. Brogdons tika aizmainīts uz Indiānas "Pacers" pret nākotnes drafta izvēlēm. Jaunajā komandā spēlētājs sezonu iesāka ļoti veiksmīgi, sasniedzot double-double pirmajās četrās spēlēs, un izvirzoties līgas līderpozīcijās pēc rezultatīvajām piespēlēm vidēji spēlē pēc pirmās nedēļas.

M. Brogdons pārstāvēja ASV basketbola izlasi 2015. gada Panamerikas spēlēs, kur komanda izcīnīja bronzas medaļas.

Statistika

NBA

Regulārā sezona 

|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align;left;"|"Bucks"
| 75 || 28 || 26,4 || 45,7 || 40,4 || 86,5 || 2,8 || 4,2 || 1,1 || 0,2 || 10,2
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align;left;"|"Bucks"
| 48 || 20 || 29,9 || 48,5 || 38,5 || 88,2 || 3,3 || 3,2 || 0,9 || 0,3 || 13,0
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align;left;"|"Bucks"
| 64 || 64 || 28,6 || 50,5 || 42,6 || style="background:#cfecec;"|92,8* || 4,5 || 3,2 || 0,7 || 0,2 || 15,6
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Pacers"
| 48 || 48 || 30,7 || 43,8 || 31,3 || 89,5 || 4,7 || 7,1 || 0,7 || 0,2 || 16,3
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 235 || 160 || 28,6 || 47,2 || 38,5 || 89,5 || 3,8 || 4,3 || 0,9 || 0,2 || 13,5
|}

Izslēgšanas spēles 

|-
| style="text-align:left;"|2017
| style="text-align:left;"|"Bucks"
| 6 || 6 || 30,5 || 40,0 || 47,6 || – || 4,3 || 3,5 || 0,5 || 0,3 || 9
|-
| style="text-align:left;"|2018
| style="text-align:left;"|"Bucks"
| 7 || 5 || 26,6 || 43,6 || 26,3 || 80,0 || 3,4 || 2,4 || 0,1 || 0 || 8,7
|-
| style="text-align:left;"|2019
| style="text-align:left;"|"Bucks"
| 7 || 2 || 28,3 || 44,9 || 37,8 || 63,6 || 4,9 || 3,4 || 0,7 || 0,1 || 13,0
|-
| style="text-align:left;"|2020
| style="text-align:left;"|"Pacers"
| 4 || 4 || 40,0 || 40,0 || 37,5 || 89,3 || 4,3 || 10,0 || 1 || 0 || 21,5
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 24 || 17 || 30,3 || 42,3 || 37,6 || 81,6 || 4,2 || 4,3 || 0,5 || 0,1 || 12,2
|}

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Džordžijā dzimušie
ASV basketbolisti
Saspēles vadītāji
Uzbrūkošie aizsargi
Milvoki "Bucks" spēlētāji
Indiānnas "Pacers" spēlētāji
Simtgades tilts

Simtgades tilts () ir autotransporta tilts pār Nemunas upi, atrodas Lietuvas pilsētā Jurbarkā. Tilts ir autoceļa КК137 daļa; ceļš savieno Jurbaku un Pilvišķus. Šis ir pats garākais autotransporta tilts Lietuvā.

Atrašanās vieta 
Savieno Jurbarku (Jurbarkas rajons) un Ķiduļus (Šaķu rajons).
Augstāk pa Nemunas straumi atrodas Lampedžu tilts, zemāk — Karalienes Luīzes tilts.

Nosaukums 
Sākotnējais nosaukums – Jurbarkas tilts (). 2018. gada 24. augustā, pēc Lietuvas autoceļu direkcijas un Jurbarkas rajona pašvaldības iniciatīvas, par godu Lietuvas Republikas proklamēšanas 100. gadadienai tiltam tika piešķirts Simtgades tilta nosaukums (Šimtmečio tiltas).

Vēsture 
Pirmā Pasaules kara laikā vācu karaspēks uzbūvēja pie Jurbarkas pagaidu pontonu tiltu.. 1975. gada janvārī sākās dzelzsbetona tilta būvniecība. Projektu izstrādāja "Sojuzdorprojekta" Kijevas filiāle. Darbus veica Rīgas tiltu būves trests, tos vadīja Antans Janausks (Antanas Jankauskas). Tilta atklāšana notika 1978. gada 3. novembrī.

2017. gadā tika veikts tilta kapitālremonts, kas iekļāva sevī tilta dzelzsbetona konstrukciju remontu un nostiprināšanu, braucamās daļas un trotuāru segumu aizvietošanu, jaunu margu uzstādīšanu. Darbus pasūtīja Lietuvas autoceļu direkcija (Lietuvos automobilių kelių direkcija), ģenerāluzņēmējs  — kompānija UAB «Tilsta». 

2018. gada augustā pie tilta ieejas tika uzstādīti metāla stieņi ar tilta nosaukumu.

Konstrukcija 

Dzelzsbetona konsoļsiju tilts. Laidumu shēma: 2 х 33,0 + 43,5 + 5 х 54 + 43,5 + 2 х 33 m. Tilta augstums — 17,3 metri. Tas ir 494 metrus garš un 13 metrus plats.. 

Paredzēts autotransporta un gājēju kustībai. Braucamā daļa sastāv no divām braukšanas joslām un kopā ar ietvi ir klāta ar asfaltbetona segumu. No braucamās daļas ietve ir atdalīta ar metāla barjeru.

Atsauces

Ārējās saites 

Tilti Lietuvā
Roberts Blaus

Roberts Blaus (dzimis , miris ) bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

Dzīvesgājums 
Dzimis Taurupes pagasta "Purgaiļos". No 1905. līdz 1907. gadam dienējis Krievijas Impērijas armijā, no kuras slimības dēļ tika demobilizēts. 1919. gadā brīvprātīgi iestājās Latvijas Bruņotos spēkos, piedalījies Latvijas brīvības cīņās 4. Valmieras kājnieku pulka rindās. 1921. gadā Roberts tika atvaļināts no Latvijas armijas un piecus gadus strādāja Rīgā par kokrūpnieku. 1926. gadā viņš atgriezies armijā. Atlikušo mūža daļu bija 4. Valmieras kājnieku pulka vada komandieris, ieroču pārzinis un pulka kasieris.

Miris 1937. gada 29. novembrī, apbedīts Rīgas Brāļu kapos.

Ģimene 
Māte Ede Blaua, atraitne. Robertam bija trīs brāļi: Jānis, Eduards un Leopolds. Blauu ģimenē visi četri dēli kļuva par Lāčplēša Kara ordeņa kavalieriem, mātei Edei tika piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.

Atsauces 

1884. gadā dzimušie
1937. gadā mirušie
Ogres novadā dzimušie
Latvijas brīvības cīņas
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Rīgas Brāļu kapos apbedītie
Leopolds Blaus

Leopolds Blaus (dzimis , miris ) bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks. 1921. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.

Dzīvesgājums 
Dzimis Taurupes pagasta "Purgaiļos". 1919. gada februārī iestājies Latvijas Bruņoto spēku 4. Valmieras kājnieku pulkā. 18 gadu vecumā piedalījies kaujā pie Jaunlaicenes skolas. Piedalījies Cēsu kaujās un Latgales atbrīvošanā.

1920. gada 24. aprīlī tika demobilizēts. Pēc kara viņš nodarbojās ar zemkopību tēva mājās. Pēc Latvijas okupācijas Leopolds tika notiesāts uz 10 gadiem labošanas darbu nometnēs. Viņš nomira Karagandas labošanas darbu nometnē 1943. gada 21. martā.

Ģimene 
Māte Ede Blaua, atraitne. Leopoldam bija trīs brāļi: Jānis, Roberts un Eduards. Blauu ģimenē visi četri dēli kļuva par Lāčplēša Kara ordeņa kavalieriem, mātei Edei tika piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.

Atsauces 

1901. gadā dzimušie
1943. gadā mirušie
Ogres novadā dzimušie
Latvijas brīvības cīņas
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Padomju represijās nogalinātie
Silēzijas stadions

Silēzijas stadions () ir 4. (augstākās) UEFA kategorijas stadions Polijas pilsētā Hožovā. 

Stadiona izbūve sākās 1951. gadā līdz ar Silēzijas parka izbūvi. Tas tika atklāts 1956. gadā. No 1993. gada līdz Varšavas Nacionālā stadiona nodošanai ekspluatācijā Silēzijas stadions veica nacionālā stadiona funkcijas Varšavas stadiona tehniskā stāvokļa dēļ. Stadions tika ievērojami paplašināts un modernizēts saistībā ar 2012. gada Eiropas čempionātu futbolā. Bez futbola sacensībām šeit notiek ar sacensības spīdvejā un vieglatlētikā, notiek koncerti.

Ārējās saites 

Futbola stadioni Polijā
Silēzijas vojevodiste
Joels Armija

Joels Armija (; dzimis ) ir somu hokejists, uzbrucējs, pašlaik (2019) spēlē NHL Monreālas "Canadiens" sastāvā. NHL draftā 2011. gadā 1. kārtā ar 16. numuru Joelu izvēlējās Bufalo "Sabres".

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Bufalo "Sabres" spēlētāji
Vinipegas "Jets" spēlētāji
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Papes Ornitoloģiskā stacija

Papes Ornitoloģiskā stacija ir Latvijas Universitātes Bioloģijas institūta Ornitoloģijas laboratorijas lauka pētījumu bāze Latvijas galējos dienvidrietumos Rucavas novadā, Papē. Ornitoloģiskā stacija nodrošina putnu un sikspārņu migrāciju pētījumus.

Stacija darbojas kopš 1966. gada rudens, veicot pētījumus rudens migrācijas sezonā: ceļojošo putnu un sikspārņu ķeršanu un gredzenošanu. Sākotnēji putni gredzenošanai ķerti tīklos, bet kopš 1968. gada — ar speciāli šim nolūkam būvētu murdu. Papes novietojuma unikalitāte ir tā dēvētais "pudeles kakla efekts", kad dienvidrietumu virzienā migrējošie putni koncentrējas šaurā sauszemes joslā starp Baltijas jūru un Papes ezeru. Pašreizējais Papes Ornitoloģiskās stacijas vaditājs ir Oskars Keišs.

Atsauces 

Latvijas Universitāte
Rucavas pagasts
Ornitoloģija
Gvadjana

Gvadjana (, ) ir Atlantijas okeānā ietekoša 818 kilometrus gara upe Spānijā un Portugālē.

Iztece pie Viljarubijas de los Ohosas Kastīlijā-Lamančā. Iesākumā tek rietumu virzienā, bet, sasniedzot Spānijas—Portugāles robežu, pagriežas uz dienvidiem, kur ievērojamu daļu no tecējuma veido valstu robežu. Garākās pietekas (no izteces) — Sankara, Siguela, Asuera, Havalona, Suhara, Matačela, Ardila. Ietek Kadisas līcī pie Vilarealas di Santuantoniu. Lielākās pilsētas upes krastos ir Merida un Badahosa. Upē ierīkoti vairāk nekā 30 aizsprosti, lielākais no tiem ir Alkevas aizprosts Portugālē, kas izveido pēc platības lielāko mākslīgo ūdenskrātuvi Rietumeiropā.

Ārējās saites

Spānijas upes
Portugāles upes
Brendans Rodžerss

Brendans Rodžerss (, dzimis ) ir Ziemeļīrijas futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Kopš 2019. gada ir Anglijas Premjerlīgas kluba Leicester City galvenais treneris.

Spēlētāja karjeru sāka Ziemeļīrijas klubā Ballymena United. 1990. gadā 18 gadu vecumā pievienojās Anglijas klubam Reading, kurā spēlēja dublieru komandā, taču jau 20 gadu vecumā bija spiests beigt profesionālo karjeru ceļgala problēmu dēļ. Vēlāk spēlēja amatieru klubos.

Trenera karjera 
Pēc spēlētāja karjeras beigām sāka strādāt Reading kluba sistēmā. 2004. gadā pēc toreizējā Chelsea galvenā trenera Žuzē Mouriņu uzaicinājuma kļuva par kluba jauniešu komandas treneri. Vēlāk tika paaugstināts par Chelsea dublieru komandas treneri.  kļuva par Anglijas otrās spēcīgākās līgas Championship kluba Watford galveno treneri. 2009. gada jūnijā atgriezās savā bijušajā klubā Reading galvenā trenera amatā, tomēr nostrādāja tajā tikai līdz tā paša gada decembrim, kad pēc nesekmīgiem rezultātiem amatu atstāja.

 pieņēma piedāvājumu kļūt par Swansea City galveno treneri. 2011. gadā ar šo klubu uzvarēja izslēgšanas spēlēs par vietu Anglijas Premjerlīgā, finālā ar 4:2 pieveicot Reading. 2011.—2012. gada sezonā ieguva 11. vietu Premjerlīgā, kas debijas sezonā klubam bija liels panākums. Pēc sezonas Rodžerss nolēma atstāt Swansea City, lai kļūtu par Liverpool galveno treneri. Pirmajā sezonā Rodžersa vadībā Liverpool spēlēja nestabili un ierindojās 7. vietā Premjerlīgā. 2013.—2014. gada sezonā izcīnīja otro vietu. 2015. gada oktobrī pēc nesekmīgā sezonas sākuma tika atbrīvots no amata.

2016. gada maijā tika apstiprināts par Skotijas kluba Celtic galveno treneri. Rodžersa vadībā Celtic divas reizes uzvarēja Skotijas Premjerlīgā (2016—17, 2017—18), abās šajās sezonās uzvarēja arī Skotijas kausa izcīņā. 2019. gada februārī, klubam atrodoties Skotijas Premjerlīgas vadībā, atstāja Celtic, lai kļūtu par Leicester City galveno treneri.

Sasniegumi

Trenera karjera 
Celtic

 Skotijas Premjerlīga: 2016–17, 2017–18
 Skotijas kauss: 2016–17, 2017–18
 Skotijas Līgas kauss: 2016–17, 2017–18, 2018–19

Individuālie sasniegumi

 Skotijas Premjerlīgas sezonas labākais treneris: 2016–17, 2017–18

Atsauces

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Ziemeļīrijas futbolisti
Reading FC spēlētāji
Ziemeļīrijas futbola treneri
Ārons Gordons

Ārons Edisons Gordons (; dzimis  Sanhosē) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka un vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Denveras "Nuggets", bet visu savu iepriekšējpo profesionālā basketbola karjeru spēlēja Orlando "Magic".

Karjera 
Pēc izcilas vidusskolu basketbola karjeras spēlējis NCAA, kur pārstāvēja Arizonas Universitātes komandu. Jau pēc pirmās sezonas augstskolā pieteicies NBA draftam. 2014. gada NBA draftā Ā. Gordonu Orlando "Magic" izraudzījās pirmajā kārtā ar ceturto kārtas numuru. "Magic" sastāvā aizvadījis visu līdzšinējo karjeru, sākot ar trešo sezonu nostiprinājies komandas starta pieciniekā.

Ā. Gordons ir atlētisks spēlētājs, lielisks slum-dunk speciālists. 2016. gada NBA Visu zvaigžņu spēles nedēļas nogalē viņš piedalījās vienā no vēsturē izcilākajiem slum-dunk konkursu fināliem, kurā līdzvērtīgā cīņā piekāpās Zakam Lavīnam.

2021. gada martā Ā. Gordons tika aizmainīts uz Denveras "Nuggets" pret Geriju Herisu, R. J. Hemptonu un nākotnes pirmās kārtas drafta izvēli (uz "Nuggets" devās arī Gerijs Klārks).

ASV basketbola izlases sastāvā kļuvis par Pasaules čempionu U19 vecuma grupā 2013. gadā.

Statistika

NBA

Regulārā sezona 

|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 47 || 8 || 17,0 || 44,7 || 27,1 || 72,1 || 3,6 || 0,7 || 0,4 || 0,5 || 5,2
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 78 || 37 || 23,9 || 47,3 || 29,6 || 66,8 || 6,5 || 1,6 || 0,8 || 0,7 || 9,2
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 80 || 72 || 28,7 || 45,4 || 28,8 || 71,9 || 5,1 || 1,9 || 0,8 || 0,5 || 12,7
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 58 || 57 || 32,9 || 43,4 ||  33,6 || 69,8 || 7,9 || 2,3 || 1 || 0,8 || 17,6
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 78 || 78 || 33,8 || 44,9 ||  34,9 || 73,1 || 7,4 || 3,7 || 0,7 || 0,7 || 16,0
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 62 || 62 || 32,5 || 43,7 || 30,8 || 67,4 || 7,7 || 3,7 || 0,8 || 0,6 || 14,4
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"| Karjera
| 403 || 314 || 28,6 || 44,8 || 31,9 || 70,1 || 6,4 || 2,4 || 0,8 || 0,6 || 12,8
|}

Izslēgšanas spēles 

|-
| style="text-align:left;"| 2019
| style="text-align:left;"| "Magic"
| 5 || 5 || 32,8 || 46,8 || 40,0 || 52,6 || 7,2 || 3,6 || 1,2 || 0,2 || 15,2
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"| Karjera
| 5 || 5 || 32,8 || 46,8 || 40,0 || 52,6 || 7,2 || 3,6 || 1,2 || 0,2 || 15,2
|}

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
ASV basketbolisti
Vieglie uzbrucēji
Spēka uzbrucēji
Orlando "Magic" spēlētāji
Denveras "Nuggets" spēlētāji
Madara Gruntmane

Madara Gruntmane (dzimusi 1981. gada 14. septembrī Liepājā) ir latviešu dzejniece un kultūras pasākumu producente.

M. Gruntmane uzaugusi Liepājā, mācījusies Liepājas Emīla Melngaiļa mūzikas vidusskolā. Absolvējusi Baltijas Starptautisko akadēmiju. Kopš 2010. gada vada kultūras projektu producēšanas radošo apvienību "I Did It". Literāras publikācijas kopš 2015. gada. Izdoti divi dzejoļu krājumi. Krājums "Narkozes" nominēts Literatūras gada balvai nominācijā "Labākā debija", balvas pasniegšanas ceremonijā tas saņēma portāla "Delfi" lasītāju balvu.

Bibliogrāfija

Dzeja 
 Narkozes. Rīga: Neputns, 2015.
 Dzērājmeitiņa. Rīga: Neputns, 2018.
 Aizmīlestība. Rīga: Neputns, 2022.

Dzeja citās valodās 
 Narcoses. Trans. Marta Ziemelis. Cardigan: Parthian Books, 2018.

Atsauces 

1981. gadā dzimušie
Liepājā dzimušie
Latvijas dzejnieki
Simone Indzagi

Simone Indzagi (; dzimis  Pjačencā) ir itāliešu futbola treneris un bijušais futbolists. Lielāko daļu spēlētāja karjeras pārstāvējis Romas "Lazio", spēlējis uzbrucēja pozīcijā, aizvadījis trīs spēles Itālijas izlasē. Kopš 2021. gada ir Milānas "Internazionale" galvenais treneris.

Viņa vecākais brālis Filipo Indzagi arī ir bijušais futbolists un treneris.

Futbolista karjera 
Profesionālo karjeru sāka dzimtās pilsētas klubā Piacenza. Sākumā tika izīrēts zemāko līgu klubiem Carpi, Novara, Lumezzane un Brescello. 1998.—1999. gada sezonā Piacenza rindās 30 spēlēs A sērijā guva 15 vārtus. 1999. gadā pārgāja uz Romas "Lazio". 1999.—2000. gada sezonā kļuva par A sērijas uzvarētāju un Itālijas kausa ieguvēju. 2004. gadā ar Lazio vēlreiz uzvarēja Itālijas kausa izcīņā. 2005. gadā tika izīrēts Sampdoria, 2007.—2008. gada sezonu pavadīja īrē Atalanta vienībā. 2008. gadā atgriezās Lazio, taču spēlēja vien epizodiski. 2010. gadā noslēdza spēlētāja karjeru. 

Itālijas izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Spānijas izlasi. Vēlāk tajā pašā gadā piedalījās spēlē pret Angliju, trešo un pēdējo spēli izlases rindās aizvadīja  pret Rumāniju.

Trenera karjera 
Pēc spēlētāja karjeras beigām sāka strādāt par treneri Lazio kluba sistēmā ar jauniešu komandām.  pēc Steāno Pioli atlaišanas tika iecelts par galvenā trenera pienākumu izpildītāju, nostrādaja līdz sezonas beigām. Pirms 2016.—2017. gada sezonas par Lazio galveno treneri tika apstiprināts Marselo Bjelsa, taču viņš amatu atstāja jau pēc divām dienām, un Simone Indzagi kļuva par galveno treneri. 2017. gadā S. Indzagi vadībā Lazio izcīnīja Itālijas superkausu, uzvarot Turīnas "Juventus" ar 3:2. 2019. gadā uzvarēja Itālijas kausa izcīņā, finālā pieveicot Atalanta.

2021. gada jūnijā kļuva par Milānas "Internazionale" galveno treneri.

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
S.S. Lazio spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
Bergamo "Atalanta" spēlētāji
Itālijas izlases futbolisti
Itālijas futbola treneri
Sjerranevada

Sjerranevada () ir kalnu grēda Spānijas dienvidos, Andalūzijā. Stiepjas rietumu — austrumu virzienā 42 kilometru garumā. Trešā augstākā kalnu sistēma Eiropā, aiz Kaukāza un Alpiem, augstāka nekā Pireneji Spānijas ziemeļos.

Kalnu grēda ir populārs tūrisma objekts. Lielā daļā no kalnu grēdas ierīkots Sjerranevadas nacionālais parks. Veletas kalna ziemeļu nogāzē ierīkots slēpošanas kūrorts Estación de esquí de Sierra Nevada, kas ir vistālāk uz dienvidiem esošais Eiropā. Slēpošanas sezona parasti ir no vēla novembra līdz maija sākumam, kas sezonas beigās ļauj peldēties Vidusjūrā un slēpot sniegā vienas dienas ietvaros. Tāpat ziemeļu nogāzē 2896 metru augstumā atrodas Sjerranevadas observatorija un IRAM radioteleskops. Uz ziemeļrietumiem no Sjerranevadas atrodas Granada.

Ārējās saites 
 
 

Kalnu grēdas
Spānijas kalni
De La Rue

De La Rue plc ir 1821. gadā dibināta globāla poligrāfijas kompānija, kas specializējas banknošu, pasu un tamlīdzīgu izstrādājumu ražošanā. Ražo arī banknošu skaitīšanas un pārbaudes aparatūru. Darbojas vairāk nekā 140 valstīs. Drukā banknotes vairāk nekā 60 valstīm.

Tās galvenā mītne atrodas Hempšīrā, Anglijā. Tiek kotēta Londonas fondu biržā. Vēsturiski ražojusi arī spēļu kārtis, pastmarkas un rakstāmlietas. 2019. gada oktobrī uzņēmumu iegādājās ASV kompānija HID Global, kas savukārt pieder Zviedrijas Assa Abloy.

Ārējās saites 
 
 

Apvienotās Karalistes uzņēmumi
Poligrāfijas uzņēmumi
Laba (Kubaņas pieteka)

Laba jeb Labeža (, ) ir 240 kilometru gara Kubaņas kreisā krasta pieteka Krievijas Krasnodaras novadā un Adigejā.  

Sākas Galvenās Kaukāza grēdas nogāzēs. Augštecē upei kalnu upes raksturs. Lejtecē - līdzenumu upe ar daudzām pietekām, kas lielākoties regulētas. Lielākās pietekas - Čamlika, Farsa, Uļka un Psenafa. Upes krastos atrodas Labinska, Kurgaņinska. Iepretim upes ietekai Kubaņā - Ustjlabinska.

Ārējās saites 

Krievijas upes
Kubaņas pietekas
Adigeja
Krasnodaras novads
Korsuņas-Ševčenkovskas operācija

Korsuņas-Ševčenkovskas operācija jeb Čerkasu katla kaujas (, , ) bija Sarkanās armijas Pirmās un Otrās Ukrainas frontes veikta operācija Otrā pasaules kara Austrumu frontē no 1944. gada 24. janvāra līdz 16. februārim mūsdienu Ukrainas Čerkasu apgabala teritorijā. 

Uzbrukuma operācija sākās 24. janvārī. Sarkanās armijas veiksmīgā uzbrukuma rezultātā 28. janvārī vērmahta karaspēks tika ielenkts Korsuņas-Ševčenkivskas rajonā. Ielenkumā nokļuva ap 60 000 karavīru. Vācu karaspēks vairākas reizes no ārpuses neveiksmīgi mēģināja izlauzties pie aplenktā grupējuma, līdz naktī no 16. uz 17. februāri ielenktajam vācu karaspēkam, ciešot lielus zaudējumus, izdevās izlauzties no padomju aplenkuma.

Ārējās saites

Operācijas Otrajā pasaules karā
Kaujas Ukrainas teritorijā
Kaujas ar Vācijas piedalīšanos
Kaujas ar PSRS piedalīšanos
20. gadsimta kaujas
Otrā pasaules kara kaujas
Brennera pāreja

Brennera pāreja (, ) ir kalnu pāreja Alpos 1 370 metru augstumā, uz Austrijas un Itālijas robežas. Pāreju šķērso E45 autoceļš, kas savieno Insbruku Austrijā ar Bolcāno Itālijā.

Pāreja ir viena no svarīgākajām transporta artērijām pāri Alpiem kopš aizvēsturiskiem laikiem. Viduslaikos caur to gāja ceļš Via Imperii, kas savienoja Vāciju ar Itāliju. 1867. gadā caur pāreju tika izbūvēts dzelzceļš. Gadsimtiem Brennera pāreju abās pusēs kontrolēja Tiroles grāfi, kas no 14. gadsimta bija Habsburgi, tomēr pēc Pirmā pasaules kara Dienvidtiroli piešķīra Itālijai un Brennera pāreja kļuva par robežu starp valstīm. Brennera pārejā autotransporta kustība ir visai intensīva, tāpēc reģiona vides stāvoklis ir kļuvis par politisku jautājumu. Tiek būvēts 55 kilometrus garš Brennera tunelis dzelzceļa transporta vajadzībām.

Ārējās saites

Kalnu pārejas
Austrijas kalnu pārejas
Itālijas ģeogrāfija
Tirole
Ojāra Vācieša prēmija

Ojāra Vācieša prēmija ir 1984. gadā nodibināta prēmija, nosaukta dzejnieka Ojāra Vācieša vārdā, ko reizi piecos gados paredzēja piešķirt dzejā, bērnu dzejā un par ieguldījumu latviešu dzejas atdzejošanā un popularizēšanu citās valodās. Prēmiju piešķīra Rīgas rajona agrofirma "Ādaži". Tās laureāti:

 Jānis Peters, Vitauts Ļūdēns un Ivans Dračs (1984)
 Vizma Belševica un Māra Zālīte, Jānis Baltvilks un Juris Kronbergs (1988)
 Imants Ziedonis, Guntars Godiņš un folkloras mācību grāmatu autoru kolektīvs (Māra Mellēna, Ernests Spičs un Valdis Muktupāvels) (1993)

Kopš 2003. gada Carnikavas pašvaldība sadarbībā ar O. Vācieša muzeju katru rudeni piešķir viņa vārdā nosauktu literāru prēmiju spilgtam dzejoļu krājumam.

Prēmijas laureāti: 

 2003: Inese Zandere, "Melnās čūskas maiznīca"
 2004: Inga Gaile, "Raudāt nedrīkst smieties"
 2005: Andra Manfelde, "Tranšejas dievi rok"
 2006: Pēters Brūveris, "Aiz stikla"
 2007: Imants Auziņš, "Ars poetica"
 2008: Ronalds Briedis, "Karaoke"
 2009: Edvīns Raups, "Putn"
 2010: Jānis Rokpelnis, "Nosaukums", un Leons Briedis, "Mijkrēšļa rokraksts"
 2011: Anna Auziņa, "Es izskatījos laimīga"
 2012: Inga Gaile, "Migla"
 2013: Amanda Aizpuriete, "Turp"
 2014: Anna Dzintare, "Eju pa svešu ielu"
 2015: Jānis Rokpelnis, "Post factum"
 2016: Māris Salējs, "Kā pirms pērkona"
 2017: Anna Auziņa, "Annas pūra govs"
 2018: Daina Sirmā, "Dievaines"
 2019: Arvis Viguls, "Grāmata"
 2020: Jānis Hvoinskis , “Mūza no pilsētas N”, Inga Pizāne, “Siena, ko nosiltināt”
 2021: Ivars Šteinbergs, "Strops"

Atsauces 

Apbalvojumi literatūrā
Markuss Smarts

Markuss Osmonds Smarts (; dzimis ) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijās. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Bostonas "Celtics", kurā spēlē visu savu profesionālā basketbola karjeru. Trijās sezonās ticis iekļauts NBA simboliskajā aizsardzības pirmajā izlasē, bet 2022. gadā atzīts par līgas labāko spēlētāju aizsardzībā.

Karjera 
Pēc divām sezonām NCAA, kur pārstāvēja Oklahomas štata Universitātes komandu, M. Smarts pieteicās NBA draftam. 2014. gada NBA draftā viņu Bostonas "Celtics" izraudzījās pirmajā kārtā ar sesto kārtas numuru. "Celtics" sastāvā aizvadījis piecas sezonas, pēdējā no tām nostiprinājies komandas starta pieciniekā. Visās piecās sezonās komanda kvalificējās NBA izslēgšanas spēlēm.

ASV basketbola izlases sastāvā kļuvis par Pasaules čempionu U19 vecuma grupā 2013. gadā, kad čempionāts notika Čehijā, un Amerikas čempionu U18 vecuma grupā 2012. gadā.

Statistika

NBA

Regulārā sezona 

|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 67 || 38 || 27,0 || 36,7 || 33,5 || 64,6 || 3,3 || 3,1 || 1,5 || 0,3 || 7,8
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 61 || 10 || 27,3 || 34,8 || 25,3 || 77,7 || 4,2 || 3 || 1,5 || 0,3 || 9
 
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 79 || 24 || 30,4 || 35,9 || 28,4 || 81,2 || 3,9 || 4,6 || 1,6 || 0,4 || 10,6 
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 54 || 11 || 29,9 || 36,7 || 30,1 || 72,9 || 3,5 || 4,8 || 1,3 || 0,4 || 10,2
|-
| style="text-align:left;"|
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 80 || 60 || 27,5 || 42,2 || 36,4 || 80,6 || 2,9 || 4 || 1,8  || 0,4  || 8,9
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 341 || 143 || 28,4 || 37,2 || 31,0 || 76,4 || 3,5 || 3,9 || 1,6 || 0,4 || 9,3
|}

Izslēgšanas spēles 

|-
| style="text-align:left;"|2015
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 4 || 3 || 22,5 || 48,3 || 23,1 || 53,3 || 2,8 || 1,3 || 0,3 || 0,3 || 9,8
|-
| style="text-align:left;"|2016
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 6 || 1 || 32,2 || 36,7 || 34,4 || 81,0 || 4,5 || 3 || 1,7 || 0,8 || 12,0
|- 
| style="text-align:left;"|2017
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 18 || 3 || 29,9 || 35,1 || 39,7 || 64,0 || 4,7 || 4,7 || 1,5 || 0,9 || 8,6
|- 
| style="text-align:left;"|2018
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 15 || 4 || 29,9 || 33,6 || 22,1 || 73,5 || 3,7 || 5,3 || 1,7 || 0,7 || 9,8
|-
| style="text-align:left;"|2019
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 2 || 0 || 16,0 || 09,1 || 09,1 || 66,7 || 2 || 2 || 1,5 || 0 || 3,5
|- 
| style="text-align:left;"|2020
| style="text-align:left;"|"Celtics"
| 17 || 16 || 38,1 || 39,4 || 33,3 || 87,5 || 5,2 || 4,6 || 1,2 || 0,5 || 14,5
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 62 || 27 || 31,5 || 36,5 || 31,3 || 74,1 || 4,4 || 4,4 || 1,4 || 0,6 || 10,7
|}

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
ASV basketbolisti
Saspēles vadītāji
Uzbrūkošie aizsargi
Bostonas "Celtics" spēlētāji
Kēniggrecas kauja

Kēniggrecas kauja jeb Sadovas kauja (, ) bija izšķirošā kauja Austrijas—Prūsijas kara laikā. Tā notika uz ziemeļaustrumiem no Kēniggrecas (mūsdienu Hradeckrāloves).

Kaujas iznākumu Prūsijas labā lielā mērā noteica prūšu kājnieku manevrēšanas spējas un labāki ieroči (prūšiem bruņojumā bija modernās Dreizes šautenes), kā arī austriešu armijas daudznacionālais sastāvs — kaujas otrajā pusē tūkstošiem rumāņu un itāļu dezertēja.

Literatūra 
Мерников А. Г., Спектор А. А. Всемирная история войн. — Минск, 2005.
Шлиффен А. Канны = Cannae. — М.: Воениздат, 1938. — 250 с.
Barry, Q. The Road to Königgrätz: Helmuth von Moltke and the Austro-Prussian War 1866 (англ.). — Solihull: Helion, 2009. — ISBN 978-1-906033-37-8.
Bucholz, Arden. Moltke and the German Wars, 1864–1871 (неопр.). — New York: Palgrave, 2001. — (European History in Perspective). — ISBN 0-333-68758-2.
Craig, Gordon A.  (англ.)рус.. The Battle of Königgrätz : Prussia's Victory Over Austria, 1866 (англ.). — illustrated. — University of Pennsylvania Press, 2003. — ISBN 978-0-8122-1844-2.

Ārējās saites

Atsauces 
Kaujas Čehijas teritorijā
Kaujas ar Prūsijas piedalīšanos
Kaujas ar Austrijas piedalīšanos
19. gadsimta kaujas
Austrijas—Prūsijas karš
Hradeckrāloves apgabals
Filips Dano

Filips Dano (; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) pārstāv NHL komandu Losandželosas "Kings".

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Kvebekā dzimušie
Jūlijs Kuperjanovs

Jūlijs Kuperjanovs (; 1884—1919) bija igauņu skolotājs, Igaunijas armijas leitnants, Igaunijas brīvības cīņu dalībnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1894. gada 11. oktobrī Pleskavas guberņas Ļahovas sādžā igauņu izcelsmes zemnieka Daniela Kuperjanova ģimenē, kristīts Pleskavas luterāņu baznīcā. 1904. gadā viņš kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Jurjevas (Tērbatas) apriņķī, līdz 1909. gadam mācījās Sipes pagasta skolā, pēc tam līdz 1914. gadam Jurjevas (Tērbatas) skolotāju seminārā. Strādāja par Kambjas pagasta skolas skolotāju.

Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1915. gada februārī tika iesaukts Krievijas impērijas armijā. Pēc Vladimira karaskolas (Владимирское военное училище) beigšanas viņam piešķīra prapoščika pakāpi un 1915. gada vasarā nosūtīja uz Baranovičiem, kur viņš kā 5. Kijevas grenadieru pulka izlūku komandas komandieris piedalījās kaujās pret Vācijas armiju.
1917. gada 19. jūlijā viņu smagi ievainoja kājā un nosūtīja ārstēties uz Maskavu. Pēc izrakstīšanas no kara hospitāļa viņš atgriezās Igaunijā, kur 1. novembrī tika iecelts par Tērbatā bāzētā Igauņu strēlnieku rezerves bataljona komandiera vietnieku.

Pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem Igauņu strēlnieku rezerves bataljonu 1918. gada pavasarī izformēja, un Kuperjanovs Tērbatas apriņķī organizēja nelegālas pašaizsardzības (partizānu) vienības. Igaunijas brīvības cīņu sākumā 1918. gada novembra beigās leitnants Jūlijs Kuperjanovs tika iecelts par Tērbatas apriņķa aizsardzības spēku komandieri, taču nespēja pretoties Sarkanās armijas pārspēkam. 23. decembrī sarkanie latviešu strēlnieki ieņēma Tērbatu. Drīz vien Kuperjanovs Pūrmaņu muižā (Puurmani) nodibināja Tartumā partizānu bataljonu.

7. janvārī Igaunijas bruņotie spēki sāka pretuzbrukumu un 14. janvārī Igaunijas 2. divīzija kopā ar Tartumā partizānu bataljonu atbrīvoja Tartu un gar Tartu-Valkas dzelzceļu uzbruka Valkas virzienā, kur aiz toreizējās robežas ar Latvijas SPR notika Paju kauja. Kaujas laikā 31. janvārī leitnantu Kuperjanovu smagi ievainoja un evakuēja uz Tartu, kur viņš mira 1919. gada 2. februārī.

Atvadīšanās no Jūlija Kuperjanova notika 1919. gada 6. februārī Tartu Vanemuines koncertzālē, bērēs piedalījās somu ģenerālis Martins Vecers un Igaunijas armijas virspavēlnieks Johans Laidoners, kas ierosināja partizānu vienības pārdēvēšanu par Kuperjanova bataljonu. Apbedīts Tartu Rādi (Raadi) kapos.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Sv. Annas ordeņa II, III un IV pakāpe
 Svētā Staņislava ordeņa II un III pakāpe
 Svētā Vladimira ordeņa IV pakāpe
 Sv. Jura krusta IV pakāpe
 Igaunijas Brīvības krusts (I/2, II/2, II/3)

Atsauces 

Igaunijas virsnieki
Jūlijs Jansons

Jūlijs Jansons (1880—1937) bija latviešu virsnieks, latviešu strēlnieku komandieris, karojis Pirmajā pasaules karā un Latvijas brīvības cīņās. Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1880. gada 28. novembrī Sāvienas pagastā zemnieka ģimenē. Mācījās pagasta skolā un Valkas skolotāju seminārā, tomēr izšķīrās par militāru karjeru. 1899. gadā uzsāka dienestu 116. Malojaroslavecas kājnieku pulkā Rīgā, tad iestājās Viļņas junkuru skolā. Dienestu turpināja Daugavpilī un Narvā, sasniedzot štabskapitāna pakāpi.
Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1914. gada augustā komandēja 92. Pečoras pulka rotu, bet vēlāk bataljonu Galīcijas kaujās pie Krakovas, Peremišļas, Ļvovas un Bržezaniem. Trīsreiz ievainots un apbalvots ar 6 kaujas ordeņiem, paaugstāts par apakšpulkvedi.
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada martā Jansonu iecēla par Latviešu strēlnieku rezerves pulka bataljona komandieri, Iskolata laikā 1917. gada 12. decembrī viņu atlaida no karadienesta.

1919. gada 18. februārī pulkvežleitnants Jansons tika iecelts par veidojamā Valmieras pulka komandieri, no 27. marta piedalījās kaujās. Kad 31. martā ar Igaunijas armijas virspavēlnieka Laidonera pavēli nodibināja Ziemeļlatvijas brigādi, viņa komandētais Valmieras pulks kopā ar Igaunijas armiju cīnījās pret Padomju Latvijas armijas uzbrukumu Vēravas un Valkas virzienā. Kaujā pie Melnupes Valmieras pulkam kopā ar igauņu karaspēka daļām izdevās apturēt uzbrukumu, tas izcīnīja spīdošas uzvaras Alsviķu un Karvas staciju rajonā, pie Apes, Vaidavas un Melnupes krastos, pie Saru un Mencas muižām. Pēc Alūksnes ieņemšanas apakšpulkvedis Jūlijs Jansons vadīja uzbrukumu Austrumu frontē Vecgulbenes virzienā un vēlāk cīnījās ar lieliniekiem pie Atašienes, Līvāniem un Dubnas upes. No 10. jūnija līdz 5. jūlijam Jansons bija Austrumu frontes pavēlnieks no Ilūkstes līdz Kupravai, viņu paaugstināja pulkveža pakāpē.

Bermontiādes laikā 1919. gada septembrī Jansonu ievainojuma dēļ evakuēja uz kara slimnīcu, bet jau pēc 10 dienām viņš atgriezās ierindā un no 8. oktobra piedalījās kaujās pret Rietumkrievijas armiju pie Nāves salas un Jaunjelgavas, kā arī Mercendorfas apvidū. 1. novembrī par 4. Valmieras pulka komandieri iecēla pulkvežleitnantu Bojāru, bet pulkvedi Jansonu iecēla par "Papildu brigādes" komandieri.

Pēc kara beigām pulkvedi Jansonu 1920. gada 3. jūlijā iecēla par robežsardzes priekšnieku, vēlāk līdz 1921. gada 11. janvārim viņš bija Robežsargu divīzijas komandieris. Atvaļināts 1922. gada 1. aprīlī un ieskaitīts virsnieku rezervē. Līdz 1924. gadam bija LKO domes loceklis.
Pēc atvaļināšanas dzīvoja dzimtā Sāvienas pagasta "Nainiešos", bet 1928. gadā iestājās militarizētajā robežapsardzībā, dienēja Dagdā, pēc tam Jaunlatgalē.
Tiesāts par krimināliem pārkāpumiem 1917. gadā Iskolata laikā.

Miris 1937. gada 27. janvārī Rīgā, apbedīts Rīgas Brāļu kapos.

Apbalvojumi 
 Lāčplēša ordenis III šķira (1920) un II šķira (1928),
 Igaunijas Brīvības krusts I šķiras 2. pakāpe (26.03.1920).

Atsauces 

Latviešu strēlnieku virsnieki
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Air Malta

Air Malta ir 1973. gadā dibināta Maltas nacionālā lidsabiedrība. Tās galvenā mītne atrodas Lukā un bāzes lidosta ir Maltas starptautiskajā lidostā. Nodrošina lidojumus uz 31 lidostu, lielākoties Eiropā, bet arī Izraēlā un Tunisijā.

Ārējās saites 
 
 

Maltas uzņēmumi
Maltas lidsabiedrības
1989. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1989. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika no 24. augusta līdz 3. septembrim Martiņī (Šveice).

Medaļu sadalījums starp valstīm

Komandu vērtējums

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Brīvā cīņa, sievietes

Ārējās saites 
 United World Wrestling Database 

1989
1989. gads sportā
Sports Šveicē
Jasnaguras klosteris

Jasnaguras klosteris (, ) ir 14. gadsimtā dibināts paulīniešu klosteris Polijas pilsētā Čenstohovā. Klosteris ir viena no ievērojamākajām Polijas katoļu svētvietām un svētceļojumu mērķiem, jo šeit atrodas Čenstohovas Melnās Dievmātes (Matka Boska Częstochowska) svētbilde, kurai piedēvē brīnumdarītājas īpašības. Katru gadu Jasnaguras klosteri apmeklē miljoniem cilvēku, piemēram 2011. gadā klosteri apmeklēja 3,2 miljoni svētceļnieku no 80 valstīm. 

Sevišķi Čenstohovas Dievmātes kults nostiprinājās 17. gadsimtā, kad Zviedru Plūdu laikā 1655. gadā Jasnaguras klosteris izturēja zviedru un vācu aplenkumu, iespējams, radot lūzumu kara gaitā.

Ārējās saites 

 

Polijas klosteri
Katoļu klosteri
Silēzijas vojevodiste
Bātas abatija

Bātas abatija () ir angikāņu draudzes baznīca, kas atrodas Anglijas pilsētā Bātā. Līdz 16. gadsimtam, kad Anglijā likvidēja klosterus, baznīca bija pie benediktiešu klostera. Baznīca dibināta 7. gadsimtā, reorganizēta 10. gadsimtā, pārbūvēta 12. un 16. gadsimtā. 19. gadsimta vidū to restaurēja Džordžs Gilberts Skots.

Ārējās saites 

 

Anglikāņu baznīcas Apvienotajā Karalistē
Džammu un Kašmīra (savienības teritorija)

Džammu un Kašmīra (, , Jammūn va Kaśmīr) ir viena no Indijas savienības teritorijām, kas robežojas ar Ladākhu ziemeļaustrumos, Pendžābas un Himāčalas Pradēšas štatiem dienvidaustrumos, kā arī ar Pakistānu rietumos un ziemeļos. Teritorijas platība ir 42 241 km². Administratīvais centrs vasarā ir Džammu, bet ziemā štata lielākā pilsēta Šrīnagara. 2011. gadā tagadējā Džammu un Kašmīras teritorijā dzīvoja aptuveni 12,3 miljoni iedzīvotāju.

Administratīvais sadalījums 
Džammu un Kašmīra sastāv no diviem etniski un reliģiski atšķirīgiem reģioniem. Džammu daļā 2011. gadā dzīvoja vairāk nekā 5,3 miljoni iedzīvotāju, lielākoties hinduisti (66%) un musulmaņi (30%). Lielākā etniskā grupa ir dogri (47%).
Savukārt Kašmīras reģionā (Kašmīras ielejā) 2011. gadā dzīvoja 6,9 miljoni iedzīvotāju, vairāk nekā 97% ir musulmaņi. Gandrīz visi Kašmīras ielejas iedzīvotāji runā kašmiriešu valodā.

Vēsture 

1954. gadā pieņemtais Indijas konstitūcijas 370. pants Kašmīrai deva tiesības uz savu atsevišķu konstitūciju, karogu un neatkarīgu lēmumu pieņemšanā visās jomās, izņemot aizsardzību, ārlietas un sakarus.

Indijas parlaments 2019. gada 6. augustā apstiprināja valdības plānu, kas anulēja štata autonomiju un līdz 31. oktobrim izveidoja divas jaunas savienības teritorijas — vienu Džammu un Kašmīras, bet otru Ladākhas teritorijā.

Atsauces

Skatīt arī 
 Džammu un Kašmīra (štats)
 Kašmīra

Ārējās saites 

Indijas štati
Tibetas kalniene

Tibetas kalniene (, bod sa mtho), arī Tibetas plakankalne un Cjindzanas kalniene (, ) ir plaša plakankalne Centrālāzijā un Austrumāzijā, kas aptver lielāko daļu Tibetas autonomā reģiona, daļu no Ķīnas Cjinhai provinces, kā arī Ladākhu (Indijas savienības teritoriju) un Indijas štata Himāčalas Pradēšas ziemeļus. Ziemeļos to norobežo Kuņluņa kalnu grēda, bet dienvidos un dienvidrietumos attiecīgi Himalaji un Karakorums. Tibetas kalniene rietumu—austrumu virzienā plešas aptuveni 2500 km, bet no ziemeļiem uz dienvidiem — aptuveni 1000 km. Aptuvenā platība ir 2,5 miljoni km². Tibetas kalniene ir pasaulē augstākā plakankalne virs jūras līmeņa (vidēji no 4000 līdz 5000 m vjl.), tādēļ Tibetes kalniene tiek dēvēta par “Pasaules jumtu”.

Tibetas kalnienē atrodas vairāku Āzijas lielo upju iztekas. Šeit sākas Jandzi, Huanhe, Inda, Brahmaputra, Mekonga un Salvina. Jandzi, Huanhe un Mekongas augštecē ir dziļas aizas, līdz pat 2000—3000 metriem. Daudz ezeru, galvenokārt sālsezeri, lielākie no tiem ir Namco, Sellings un Dangrajuma ezers.

Ģeoloģija 
Tibetas kalnienes centrālā daļa un ziemeļu daļa ir salīdzinoši līdzena un plakana, salīdzinot ar kalnu grēdām dienvidos, kur augstums virs jūras līmeņa sasniedz 6000 metrus. Līdzenumus veido galvenokārt smilšakmens, kaļķakmens, slāneklis, savukārt pacēlumus veido granīts un gneiss. Tibetas kalniene atrodas seismiskās aktivitātes zonā, šeit ir zemestrīces, geizeri, karstie avoti. No derīgajiem izrakteņiem Tibetas kalnienē iegūst akmeņogles, dzelzsrūdu, krāsaino metālu rūdas, zeltu, kasiterītu, antimona un arsēna rūdas, talku, ģipšakmeni un dažādus sāļus.

Ģeoloģiskā vēsture 
Kopš eocēna sākuma Tibetas kalniene, līdzās Himalajiem un Pamiram, veidojusies saduroties Indijas plātnei ar Eirāzijas plātni. Lai gan Tibetes kalnienes veidošanās laiks ir relatīvi zināms, tās izcelsme un evolūcija tiek apstrīdēta, nepārbaudāma un pat nezināma. Katrā ziņā, ir zināms, ja Tibetas kalniene nebūtu izveidojusies, tad Himalaji visticamāk būtu veidojušies pavisam citādāk, nekā tie ir mūsdienās.

Tektoniskās kustības turpinās, ir zemestrīces, kvartāra vulkāni un karstie avoti.

Klimats 
Tibetas kalnienē valda krasi kontinentāls klimats, maz nokrišņu. Tibetas kalnienē ir salīdzinoši augsta sniega līnija, tā sākas pie 5500—6000 metriem virs jūras līmeņa.

Atsauces

Ārējās saites 

Plakankalnes
Āzijas ģeogrāfija
Ķīnas ģeogrāfija
Indijas ģeogrāfija
Latvijas Darba ņēmēju asociācija

Latvijas Darba ņēmēju asociācija ir nevalstiskā organizācija, kas ir dibināta 2014. gadā Rīgā, Latvijā. Asociācijas darbības mērķis ir juridisko un konsultatīvo pakalpojumu sniegšana Latvijas darba ņēmējiem, individuāliem komersantiem un pašnodarbinātām personām, kā arī darba ņēmēju tālākizglītības veicināšana, palielinot vietējā darba spēka konkurētspēju un mazinot vietējā darba spēka migrāciju ārzemēs.

Projekti un aktivitātes 
 Rīgas pilsētas transporta infrastruktūras piemērotības cilvēkiem ar īpašām vajadzībām uzlabošana (2015—2020) (sadarbībā ar Latvijas Invalīdu atbalsta asociāciju)
 Arodveselības centra izveidošana (projekts uzsākts 2019.gadā)
 Mācību centra izveidošana 2017.gadā
 Filiāles izveidošana Rēzeknē 2019.gadā

Atsauces

Ārējās saites 
 Asociācijas oficiālā mājaslapa 

Latvijas nevalstiskās organizācijas
Biedrības
Mainava

Mainava () ir privātīpašumā esoša Bodenezera sala, kas ar tiltu savienota ar cietzemi. Slavena ar iekoptiem parkiem, dārziem un tropisko siltumnīcu. Uz salas atrodas bijusī Teitoņu ordeņa pils, kas mūsdienās pieder Zviedrijas karaliskajai Bernadotu ģimenei. Pilī katru gadu notiek Lindavas Nobela prēmijas laureātu tikšanās noslēguma pasākumi. 2015. gadā šeit tika pieņemta Mainavas deklarācija par pasākumiem pret globālo sasilšanu.

Sala līdz Napoleona sekularizācijas laikam piederēja Teitoņu ordenim. 1853. gadā salu iegādājās Bādenes lielhercogs Frīdrihs I. Pēc viņa nāves 1928. gadā salu īpašumā ieguva Bādenes Viktorija, Frīdriha I māsa un Zviedrijas karaļa Gustava V sieva. Pēc viņas nāves 1930. gadā sala nokļuva Viktorijas dēla prinča Vilhelma īpašumā. 1932. gadā princis Vilhelms uzdāvināja salu savam vienīgajam dēlam laulībā ar Krievijas cara Aleksandra II mazmeitu Mariju Pavlovnu Lennartam Bernadonam. 

Lennarts Bernadots izveidoja salu par to, kas tā ir pašreiz, ierīkotams parkus, stādot eksotiskus augus un izveidojot tropu siltumnīcu ar simtiem taureņu. Salā savākti izcila augu kolekcija. Piemēram, parkos ir apmēram 1200 rožu šķirņu un 200 rododendru šķirņu. Tā kā Lennarts Bernadots apprecējās morgāniski, viņš zaudēja augstmaņa titulus. Tomēr 1951. gadā Luksemburgas lielhercogiene piešķīra viņam grāfa Visborga titulu. Lennarts Bernadots mira 2004. gadā, izveidodams salu par vienu no ievērojamākajiem tūrisma objektiem Bodenezera rajonā.

Galerija

Skatīt arī
Mainavas 1955. gada deklarācija
Mainavas 2015. gada deklarācija

Ārējās saites 

Vācijas salas
Botāniskie dārzi
Bādene-Virtemberga
Māra Marnauza

Māra Marnauza (dzimusi 1963. gada 21. jūlijā) ir latviešu kordiriģente. Absolvējusi Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatoriju 1987. gadā. Dzīvo Carnikavas novada Garciemā.

Dzīvesgājums 

Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas profesore Māra Marnauza absolvējusi ar izcilību Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijas Kordiriģēšanas nodaļu, profesora Mendeļa Baša diriģēšanas klasi (1982—1987); ieguvusi pedagoģijas doktora zinātnisko grādu mūzikas pedagoģijas apakšnozarē Latvijas Universitātē (2000).

M. Marnauza ir Latvijas Universitātes sieviešu kora BALTA (1999) un Ekonomikas un kultūras augstskolas kamerkora FORTIUS (1985) dibinātāja, mākslinieciskā vadītāja un diriģente, Dobeles un Saldus koru apriņķa virsdiriģente, XXV (2013) un XXVI (2018) Vispārējo latviešu Dziesmu svētku virsdiriģente, Baltijas valstu Studentu Dziesmu svētku Gaudeamus (1999, 2004, 2006, 2011, 2014, 2018), Latvijas Sieviešu un vīru koru salidojumu (2007, 2012, 2016), Kurzemes Dziedātāju svētku — 145 (2015), Kurzemes Dziesmu svētku (2016, 2019) u.c. reģionālo dziesmu svētku virsdiriģente.

M. Marnauza vadījusi meistarklases un guvusi atzinību kā diriģente daudzos mākslinieciskos projektos, festivālos un konkursos Latvijā un ārzemēs — Vācijā, ASV, Ukrainā, Zviedrijā, Krievijā, Norvēģijā, Dānijā, Spānijā, Itālijā, Somijā, Lietuvā, Igaunijā, Baltkrievijā, Polijā, Austrijā, Čehijā, Šveicē, Nīderlandē, Beļģijā, Lielbritānijā, Ķīnā. M. Marnauzai Em. Melngaiļa Tautas mūzikas konkursā (1999) piešķirta Labākā diriģenta balva, XIX Starptautiskajā garīgās mūzikas koru konkursā Námestovo, Slovākijā (2009) piešķirta starptautiskās žūrijas speciālbalva Labākais diriģents.

M. Marnauza bijusi daudzu konkursu žūrijas komisijas locekle — Interkultur A. Bruknera Starptautiskā koru konkursā Lincā (Austrija, Linca, 2013), VIII Pasaules koru olimpiādē (Latvija, Rīga, 2014), IV Starptautiskajā koru konkursā “Balsis mieram” (Itālija, Perudža, Asīze, 2019) Vācijas Nacionālā konkursa finālā (Vācija, Feiburga, 2018), žūrijas komisijas priekšsēdētāja Igaunijas Sieviešu koru konkursa finālā (Igaunija, Tallina, 2018) u.c.

Māra Marnauza ir daudzu zinātnisko izdevumu autore, zinātnisko rakstu krājumu redakcijas padomes priekšsēdētāja. Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijā (2004—2017) strādājusi kā zinātņu prorektore, Mūzikas fakultātes un Pedagoģijas fakultātes dekāne, Diriģēšanas un vokālās mākslas katedras vadītāja, bakalaura un maģistra mūzikas pedagoģijas studiju programmu direktore, vairāku akadēmisku un zinātnisku komisiju vadītāja un locekle.

Nozīmīgākie izdevumi: Monogrāfija: Māra Marnauza, Mendelis Bašs (2012). Diriģēšanas metodoloģija. Rīga: Zinātne. CD, DVD ieraksti: Balta. Pērles, Pēteris Vasks. Mūsu dziesma (2018), Atklāsme skaņās, Sapņu zeme (2016), Ziemassvētku zvaigžņu gaismā (2015), Latviešu kormūzika (2014), The Loving Ones (2012), Džeza dzirkstis (2012), Mediatio Adventus (2011), Fragmenti no operas Dž. Geršvina Porgijs un Besa (2010), Gaismas dzirkstis (2003), Uz augšu (2000), Diena aust (1997).

1963. gadā dzimušie
Latviešu diriģenti
Agfa-Gevaert

Agfa-Gevaert N.V.  ir Beļģijā bāzēts globāls uzņēmums, kas ražo iekārtas un komponentus attēlu izgatavošanai un apstrādei, kā arī IT sistēmas. 20. gadsimta otrajā pusē Agfa bija viens no pazīstamākajiem masveida foto preču zīmoliem, tomēr 2004. gadā gala patērētājiem paredzēto produktu ražošanu atdalīja no Agfa-Gevaert, izveidojot AgfaPhoto, kas pēc gada bankrotēja. Mūsdienās Agfa-Gevaert nodarbojas tikai ar B2B produktu ražošanu. Tā ir ražotnes 10 valstīs, struktūrvienības 40 valstīs un pārstāvji 120 valstīs. Bizness iedalās trīs lielās grupās — grafika, medicīna un speciālās sistēmas. Uzņēmuma akcijas tirgo Euronext fondu biržā.

Uzņēmumu kā Aktiengesellschaft für Anilinfabrikation Berlīnē dibināja komponista Fēliksa Mendelszona dēls Pauls Mendelszons-Bartoldi. Savukārt 1894. gadā Antverpenē tika nodibināts uzņēmums L. Gevaert & Cie. 1925. gadā Agfa iekļāvās IG Farben sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara Sabiedrotie IG Farben sadalīja sastāvdaļās. 1945. gadā Agfa rūpnīca, kas atradās VDR teritorijā, kļuva par uzņēmumu ORWO. 1952. gadā atkal tika nodibināta Agfa kā uzņemuma Bayer struktūrvienība. 1964. gadā apvienojās Agfa AG un Gevaert Photo-Producten N.V..

Ārējās saites 

 

Beļģijas uzņēmumi
Poligrāfijas uzņēmumi
Antverpenes province