joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Indīgā atmatene

Indīgā atmatene (Agaricus xanthodermus, agrāk arī Agaricus xanthoderma) ir Latvijā ļoti reta Atmateņu ģints sēne, kuras augļķermeņi ir indīgi.

Sēnes apraksts 

 Cepurīte: krāsa sniegbalta vai vidū pelēcīgi brūngana atkarībā no vietas saulainuma, iespiedumos dzeltējoša. Forma sākumā lodveida, vēlāk zvanveida vai trapecveida, tad izpletusies. Virsmiziņa sausa, gluda, ar ieliektu malu. Platums līdz 15 cm. Mīkstums balts vai balti brūngans, griezumu vietās ātri un koši dzeltē, ar fenola vai tintes smaržu un nepatīkamu garšu, kuras pastiprinās, mēģinot novārīt. Ja smarža nav labi nosakāma, tad īpaši stipra tā ir, pārgriežot  kātiņa apakšgalu. Sausākos planētas reģionos sastopama šīs sugas varietāte ar zvīņaini saplaisājušu cepurīti.
 Lapiņas: sākumā bālas vai sārtas, vēlāk šokolādes brūnas, ļoti šauras, brīvas, ciešas.
 Kātiņš: balts, apakšdaļas strupajā bumbuļveida paresninājumā dzelteni oranžs, griezumā oksidējoties krāsojas koši dzeltens, īpaši lejasdaļā, ar dobumu, ar nokarenu biezu, augšup uzbīdāmu gredzenu, kura apakšpuse parasti zvīņota. Garums līdz 15 cm, resnums 1—3 cm. 
 Sporas: gludas, plati elipsoīdas, gaiši purpurbrūnas, masā tumši brūnas, ar dīgšanas atveri un eļļas pilienu katrā sporā, 5—7/3—4 µm.
 Cistīdas: 25—35/13—20 µm.

Augšanas apstākļi 

Humusa saprotrofe. Aug no jūlija līdz oktobrim zālē vai atsegtā augsnē krūmos, parkos, kapsētās, ceļmalās, pļavās, lapu koku mežos.

Barības vērtība 

Indīga, izraisa gremošanas traucējumus, vemšanu un galvassāpes. Vienlaikus tiek atzīmēti fakti, ka daļai cilvēku šādas reakcijas uz viņu nav, sākot no pirmā sugas aprakstītāja 1876. gadā L. G. Ženevjē (Leon Gaston Genevier), kurš norādīja to kā Nantes apkaimē ievācamu un ēdamu. Tomēr pašlaik domā, ka Ženevjē gadījumā visdrīzāk notikusi līdzīgu sugu sajaukšana, kas ar atmateņu sugām viegli gadās to līdzības dēļ. Dažu cilvēku paaugstinātā izturība pret toksīniem arī netiek uzskatīta par pietiekamu iemeslu sugu vispār neatzīt par indīgu, jo indīgā atmatene ir starp tām sēņu sugām, ar kurām pasaulē saindējas visbiežāk, un dažos rajonos, kā Austrālijas Viktorijas štatā, šai ziņā tā ir pirmajā vietā.

Līdzīgās sugas 

Visas citas atmatenes Latvijā ir labas ēdamās sēnes, tāpēc šī ir vienīgā atmateņu suga, kuru noteikti jāprot atšķirt no pārējām. Pamatatšķirības ir nepatīkamā slimnīcas smaka un spēcīgā dzeltēšana griezumā (kura vājinās ar vecumu). Vēl dzeltē arī tīruma atmatene, cildenā atmatene un dzeltējošā atmatene, bet tām šis process nav tik ātrs un spēcīgs un visām tām ir patīkama anīsa vai mandeļu smarža. Atmatenēm radnieciskās mušmires atšķiras no tām ar savām vienmēr baltajām lapiņām.

Atsauces

Ārējās saites 

 Index Fungorum 
 Sugu enciklopēdija
 Yellow Staining Agaricus 
 California Fungi—Agaricus xanthodermus
 Wild Food UK - Yellow Stainer
 WCH Clinical Toxinology Resources - Clinical Effects & Treatment
 Agaricus xanthodermus  - pečárka zápašná - myko.cz
 Шампиньон желтокожий 

Atmatenes
Indīgās sēnes
Lapiņu sēnes
Fabians Delfs

Fabians Delfs (; dzimis , Bredfordā, Apvienotajā Karalistē) ir Anglijas futbolists. Pašlaik (2021) pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Everton F.C.  Iepriekš pārstāvējis Leeds United A.F.C., Aston Villa F.C. un Manchester City F.C. Kopš 2014. gada pārstāv Anglijas futbola izlasi.

Sasniegumi 
Manchester City

 Anglijas Premjerlīga: 2017–18, 2018–19

Anglijas izlase

 UEFA Nāciju līga trešā vieta: 2018-19

Ārējās saites

Atsauces

1989. gadā dzimušie
Rietumjorkšīrā dzimušie
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbolisti
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Leeds United F.C. spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Everton F.C. spēlētāji
M. Naits Šjāmalāns

Manojs Nelijātu Šjāmalāns (, dzimis ) ir Indijas un Amerikas Savienoto Valstu kinorežisors, kinoproducents, scenāriju rakstnieks un aktieris. Viņš plašāk ir zināms kā M. Naits Šjāmalāns (). Viņš ievērību ir guvis ar filmām par pārdabiskām parādībām. Ievērojamākās viņa režisētās filmas ir "Sestais prāts" (1999), "Neievainojamais" (2000) un "Zīmes" (2002). Viņš ir režisors arī tādām filmām kā "Ciems" (2004), "Ūdensmeitene" (2006), "Notikums" (2008), "Leģenda par pēdējo gaisa pavēlnieku" (2010), "Atgriešanās uz Zemes" (2013), "Sašķeltais" (2016) un "Misters Stikls" (2019).

Ārējās saites 

Indijas kinorežisori
Indijas kinoproducenti
Indijas scenāristi
Indijas aktieri
ASV kinorežisori
ASV kinoproducenti
ASV scenāristi
Amerikāņu kinoaktieri
Zinātniskās fantastikas kinorežisori
Zinātniskās fantastikas un fantāzijas literatūras konkurss
Pilota Pirksa tests

"Pilota Pirksa tests" (, ,  ) ir PSRS un Polijas 1979. gadā kopīgi uzņemtā zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Mareks Pestraks. Filma balstīta uz Staņislava Lema stāstu no viņa īso stāstu kolekcijas par pilotu Pirksu.

Sižets 
Cilvēkveidīgo robotu ražotājs "Cybertron Electronics" uzdod pilotam Pirksam novērtēt dažu robotu-androīdu piemērotību izmantošanai par apkalpes locekļiem nākotnes kosmiskajos lidojumos. Pirkss un viņa komanda, kuras sastāvā ir gan cilvēki, gan androīdi, ar kosmosa kuģi "Goliāts" dodas uz Saturna gredzeniem, lai palaistu divus satelītus. Nav zināms, kurš no apkalpes locekļiem ir robots, kurš — cilvēks, kas izslēdz iespējamos aizspriedumus pret robotiem. Nevienam apkalpes loceklim nav informācijas par pārējiem. 

Misija ir tuvu katastrofai, un apkalpe gandrīz iet bojā. Pēc atgriešanās uz Zemes notiek izmeklēšana, lai noskaidrotu, vai par incidentu bija atbildīgs Pirkss. Taču tiek atklāts, ka vienam no robotiem bijuši darbības traucējumi, tas mēģinājis nogalināt apkalpes locekļus — cilvēkus, un visas apsūdzības pret Pirksu tiek atceltas.

Šajā stāstā Lems izvirza domu, ka cilvēka vājums uzskatāms par priekšrocību salīdzinājumā ar mašīnas perfektumu. Pirkss uzvar androīdu, jo cilvēks var šaubīties, vilcināties, pieņemt nepareizus lēmumus, bet robots to nevar. Līdzīga doma atrodama arī Aizeka Azimova darbos par robotiem, kur robots tiek nostādīts tādā situācijā, ka viņa pozitronu smadzenes nespēj izvēlēties, kad jāizšķiras par rīcību, ievērojot Trīs robotikas likumus.

Filma atšķiras no stāsta ar notikumu hronoloģisko secību.

1979. gadā filma "Pilota Pirksa tests" ieguva "Zelta asteroīda" Lielo balvu XVIII Starptautiskajā kinofestivālā Triestē.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Eva Näripea. (Estonian Academy of Arts / Estonian Literary Museum), Transnational Spaces of Science Fiction: An Estonian-Polish coproduction The Test of Pilot Pirx, «KinoKultura», special issue 10, March 2010.
 My Great Estonian Adventure: An Interview with Marek Piestrak, «KinoKultura», special issue 10, March 2010.

1979. gada filmas
PSRS filmas
Polijas filmas
Zinātniskās fantastikas un fantāzijas literatūras konkurss
Zinātniskās fantastikas filmas
Rubas luterāņu baznīca

Rubas Evaņģēliski luteriskā baznīca ir pamests Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Saldus novadā, autoceļu V1660 un V1661 krustojumā, 900 metrus no Lietuvas robežas.

Precīzs baznīcas celšanas gads nav zināms, bet ir liecības par to jau no 17. gadsimta. 1815. gadā baznīcas toreizējā koka ēka nodega pilnībā, bet 1820. gadā tika atklāta pašreizējā mūra ēka. Baznīca Otrā pasaules kara laikā cieta, bet to atjaunoja. Baznīca tika pamesta 1960. gados, kad beidza pastāvēt vietējā draudze. Līdz mūsdienās ir saglabājušās tikai drupas.

Attēlu galerija

Atsauces

Skatīt arī 
 Griezes baznīca

Rubas pagasts
Luterāņu baznīcas Latvijā
Drupas
Tīles strauts

Tīles strauts ir Slocenes kreisā krasta pieteka Tukuma novadā, uz dienvidaustrumiem no Tukuma pilsētas. Izteka – no Melnezera. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Slocenē pie Tīles. Netālu no ieteces Slocenē Tīles strautu šķērso valsts autoceļš V1446 (Tukums–Milzkalne–Smārde–Slampe).

Atsauces 

Tukuma novada upes
Engures novada upes
Slocenes pietekas
Dzje Džena

Dzje Džena (; dzimusi  Čendu, Ķīnā) ir bijusī ķīniešu tenisiste. Augstāko 15. vietu WTA rangā vienspēlēs sasniegusi 2009. gada maijā, dubultspēlēs 3. vietu 2006. gada jūlijā. 

Dzje Džena lielākos panākumus guvusi dubultspēlēs, spēlējot pāri kopā ar Ži Jaņu, uzvarot 2006. gada Austrālijas atklātajā čempionātā un Vimbldonas čempionātā, kā arī izcīnot bronzas medaļu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 2008. gada Vimbldonas čempionātā vienspēlēs Džena sasniedza pusfinālu, kļūstot par pirmo Ķīnas sportisti, kura iekļūst Grand Slam turnīru pusfinālā.

Atsauces

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Sičuaņā dzimušie
Ķīnas tenisisti
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie bronzas medaļnieki tenisā
Aivars Jānis Strēlis

Aivars Jānis Strēlis (dzimis  Laucienes pagasta "Kalnačās", miris  Tomskā
) bija ievērojams medicīnas darbinieks. Padomju represiju laikā 1949. gadā kopā ar ģimeni — tēvu Kārli, māti Annu un brāli Ivaru izsūtīts uz nometinājuma vietu Krievijā, Tomskas apgabalā, Tiškino-Troickas ciemā. 

Izsūtījuma laikā pabeidza Tomskas medicīnas institūtu, nodibināja ģimeni un palika dzīvot Krievijā, kļūstot par medicīnas zinātņu doktoru — ftiziatru un profesoru Sibīrijas Valsts medicīnas institūtā. Krievijas Dabaszinātņu akadēmijas īstenais loceklis, Krievijas Medicīnas ZA korespondētājloceklis, Krievijas Federācijas Nopelniem bagātais zinātnes darbinieks. Bija Sibīrijas Valsts medicīnas institūta Ārstniecības fakultātes dekāns un Ftiziatrijas katedras vadītājs. 1997. gadā ievēlēts par Latvijas Zinātņu akadēmijas ārzemju locekli.

Atsauces 

Latvijas medicīnas zinātnieki
1942. gadā dzimušie
2009. gadā mirušie
Krievijas mediķi
Krievijas latvieši
Rīgā dzimušie
Hanima Baladžajeva

Hanima Baladžajeva (; dzimusi ) ir Azerbaidžānas starptautiskā lielmeistare šahā (2019).

Biogrāfija 
Daudzkārtējā Azerbaidžānas junioru šaha čempionātu laureāte, tajā skaitā pa divām reizēm uzvarējusi meiteņu U14 (2014, 2015) un U18 (2016, 2017) vecuma grupās. 2013. gadā uzvarējusi Eiropas skolēnu šaha čempionātā meitenēm U13 vecuma grupā. 2016. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu ātrā šaha čempionātā meitenēm U16 vecuma grupā.

2017. gadā Azerbaidžānas šaha kluba Odlar Yurdu sastāvā kļuvusi par sudraba medaļas ieguvēju Eiropas šaha kausa izcīņā sieviešu komandām, kā arī izcīnījusi individuālo sudraba medaļu pie sava galdiņa.

Pārstāvējusi Azerbaidžānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījusies 2 reizes (2016, 2018). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (2018) medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 2 reizes (2017-2019). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2019) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2019. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Azerbaidžānas šahisti
Mākslinieka darbnīca (Rozentāls)

Mākslinieka darbnīca ir latviešu gleznotāja Jaņa Rozentāla 1896. gadā radīta eļļas krāsas glezna. Glezna atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja kolekcijā.

Apraksts 
Gleznā attēlota mākslinieka darbnīca, tās priekšplānā redzams sievietes kailmodelis, gleznots no mugurpuses. Gleznas dziļumā redzama čuguna krāsniņa, ko kurina vīrietis, tiek uzskatīts, ka tas ir pats gleznotājs Janis Rozentāls, jo šajā tēlā ir saskatāma autora portretiskā līdzība.

1970. gados kails ķermenis reti bija apskatāms muzeja ekspozīcijā, tāpēc nākot skolēnu grupām, īpaši puišiem, bija dažādi komentāri pie šī darba, un muzeja direktorei, tolaik gidei, Mārai Lācei daudz nācies runāt par to, ka akts ir nopietns mākslas žanrs, kuru dažādos laikos ir daudz gleznojuši mākslinieki.

Nelielajā darbā "Mākslinieka darbnīcā" izpaužas skaista glezniecības tehnika un Rozentālam izdevies panākt trausluma sajūtu ar kailās miesas tonalitāti. Gleznieciskā valoda ir ļoti skaidra, dzidra un ļoti poētiska, māksliniekam izdevies panākt sajūtu, ka darbnīcā ir auksti un kailajai muguriņai tomēr varbūt arī salst. Tajā pašā laikā gleznā var saskatīt siltumu, ko ienes krāsu izteiksme un valoda.

Glezna ilgstoši atradusies Latvijas Nacionālā mākslas muzeja pastāvīgajā ekspozīcijā.

Atsauces

Ārējās saites 
 LNMM direktores Māras Lāces komentāru audioieraksts — Desmit Jaņa Rozentāla gleznas. Astotais stāsts: Mākslinieka darbnīca

Jaņa Rozentāla gleznas
1896. gada gleznas
2017.—2018. gada LBL sezona

2017.—2018. gada LBL sezona bija 27. Latvijas Basketbola līgas sezona. Regulārā sezona sākās  un noslēdzās 2018. gada 24. aprīlī. Sezonā startēja 9 komandas: Betsafe/Liepāja, BK Jēkabpils, BK Jūrmala, Latvijas Universitāte, BK Ogre, BK Valka/Valga, Valmiera/ORDO, VEF Rīga un BK Ventspils. Par čempioniem kļuva BK Ventspils, kas finālsērijā ar 4:2 uzvarēja VEF Rīga.

Komandas

Regulārā sezona

Izslēgšanas spēles 

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 
 LBL mājaslapa
 Eurobasket profils 

2017. gads sportā
2018. gads sportā
2017. gads Latvijā
2018. gads Latvijā
Latvijas Basketbola Līgas sezonas
BK Ogre

BK Ogre ir Latvijas basketbola klubs no Ogres, kurš ir dibināts 2014. gadā. Spēlē Latvijas—Igaunijas Basketbola līgā un Latvijas Basketbola līgā (LBL). Komandas galvenais treneris ir Uldis Švēde. Mājas spēles BK Ogre aizvada Ogres 1. vidusskolas zālē.

Nacionālajā basketbola līgā (LBL-2) klubu pārstāv jauniešu komanda "BS Ogre".

Latvijas Basketbola līgas 1. divīzijā spēlē kopš 2015.—2016. gada sezonas. 2017. gadā izcīnīja 8. vietu LBL turnīrā. 2017.—2018. gada sezonā BK Ogre cīņā par bronzu piekāpās BK Jūrmala vienībai. Kopš 2019. gada vienmēr bijuši LBL trijniekā. 2019. gadā izcīnīja 3. vietu, sērijā par bronzas medaļām pārspējot BK Jūrmala. 2019.—2020. gada Covid19 pandēmijas dēļ nepabeigtajā sezonā ieguva sudraba medaļas, bet 2020.—2021. gada LBL sezonā vēlreiz izcīnīja bronzu.

Izcīnītās vietas

Latvijas Basketbola līga 
 2014.—2015. gada LBL sezona — LBL2 1. vieta; pārcēlās uz LBL1
 2015.—2016. gada LBL sezona — 10.
 2016.—2017. gada LBL sezona — 8.
 2017.—2018. gada LBL sezona — 4.
 2018.—2019. gada LBL sezona — 3. vieta
 2019.—2020. gada LBL sezona — 2. vieta (sezona netika pabeigta dēļ Covid19 pandēmijas)
 2020.—2021. gada LBL sezona — 3. vieta
 2021.—2022. gada LBL sezona — 3. vieta

Latvijas—Igaunijas Basketbola līga 
 2018.—2019. gada Lat—Est līgas sezona — 4. vieta regulārajā sezonā, 4. vieta pēc izslēgšanas spēlēm
 2019.—2020. gada Lat—Est līgas sezona — sezona netika pabeigta dēļ Covid19 pandēmijas
 2020.—2021. gada Lat—Est līgas sezona — ? vieta regulārajā sezonā, 3. vieta pēc izslēgšanas spēlēm
 2021.—2022. gada Lat—Est līgas sezona — 5. vieta regulārajā sezonā, 4. vieta pēc izslēgšanas spēlēm

Atsauces

Ārējās saites 
 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Kluba Facebook lapa
 Kluba Twitter konts
 Kluba Instagram konts

Latvijas basketbola klubi
LBL klubi
Sports Ogrē
Mednieki sniegā

Mednieki sniegā (), zināma arī kā Mednieki ziemā vai Mednieku atgriešanās, ir Pītera Brēgela Vecākā 1565. gadā tapusi eļļas krāsas glezna uz koka paneļa. Šis Ziemeļu renesanses darbs ir viens no darbu sērijas, no kuriem saglabājušies ir pieci; tie attēlo dažādus gadalaikus. Glezna atrodas Mākslas vēstures muzejā kolekcijā Vīnē, Austrijā. Gleznā attēlota dziļa decembra-janvāra ziema.

Izcelsme 
Mednieki sniegā un pārējie sērijas darbi, kam tā pieder, ir viduslaiku un agrās renesanses tradīcijā attēloti dažādu gada laiku darbi — tajos attēlotas dažādas lauku nodarbes un darbi Brēgela dzīves laikā, šādi attēlojot dažādus gada mēnešus vai gadalaikus.

Apraksts un kompozīcija 
Gleznā attēlota ziemas aina, kurā trīs mednieki atgriežas no medībām savu suņu pavadībā. Pēc skata tās nav bijušas veiksmīgas; mednieki izskatās noguruši un arī suņi ir nomākti un nožēlojami. Viens vīrs nes izkāmējušu lapsas līķi, ilustrējot niecīgo medību guvumu. Mednieku priekšā sniegā redzamas truša vai zaķa pēdas — tas izbēdzis vai izvairījies no medniekiem. Kopējais vizuālais iespaids liek domāt, ka tā ir mierīga, auksta un apmākusies diena; krāsas ir slāpētas baltas un pelēkas, kokos nav lapu un dūmi neceļas gaisā. Vairāki pieaugušie un bērns sagatavo ēdienu uz uguns ceļmalas kroga ārpusē. Savdabīgas ir robotās kalnu virsotnes, kas Beļģijā vai Holandē nav sastopamas.

Ainava pati ir ieleja ar līdzenu apakšu (pa to līkumo upe), bet robotās virsotnes redzamas tālumā. Redzamas ūdens dzirnavas, kuras iesalušas ledū. Tālumā cilvēki uz aizsaluša ezera slido, spēlē hokeju ar moderna izskata nūjām, kā arī kērlingu; tie ir attēloti kā silueti.

Interpretācija un atsauksmes 

1560. gadi bija reliģiskās revolūcijas laiks Nīderlandē un Brēgels (iespējams viņa patrons), iespējams, mēģināja attēlot ideālu, kāda kādreiz bija dzīve valstī un kādu to viņi vēlas.

Žurnāla Nature viedokļu sadaļā mākslas vēsturnieks Martins Kemps norāda, ka vecmeistaru darbi ir populāra tēma Ziemassvētku kartiņās un apgalvo, ka, iespējams, neviens sekulārs temats nav populārāks par "Medniekiem sniegā".

Mednieki sniegā plaši izmantota krievu režisora Andreja Tarkovska filmās Solāris (1972) un Spogulis (1974), kā arī Larsa fon Trīra 2011. gada filmā Melanholija. Tā parādās arī Alēna Tanera filmā Dans la ville blanche (1983). Glezna iedvesmojusi arī Roja Andešona 2014. gada filmu A Pigeon Sat on a Branch Reflecting on Existence.

Cikls 
Saglabājušies Gadalaiku cikla darbi:

"Apmākusies diena", "Mednieki sniegā", "Lopu pārdzīšana no ganībām" atrodas Vīnes mākslas vēstures muzejā. "Pļauja" atrodas Lobkovica pilī Prāgā. "Pļāvēji" atrodas Metropoles mākslas muzejā Ņujorkā.

Atsauces

Bibliogrāfija 
  (skatīt saturu)

Ārējās saites 

 Kunsthistorisches Muzeja vietne
 Glezna "Mednieki sniegā" Google Art Project vietnē

1565. gada gleznas
Pītera Brēgela Vecākā gleznas
Normans Rīduss

Normans Marks Rīduss (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un fotomodelis. Visvairāk pazīstams ar Derila Diksona lomu TV seriālā "Staigājošie miroņi".

Biogrāfija 
Dzimis Holivudā, Floridas štatā, bet uzaudzis Losandželosā, Kalifornijā. Dzīvojis vairākās valstīs, tai skaitā Japānā, Apvienotajā Karalistē un Spānijā. Aktiera karjeru sācis 1997. gadā ar nelielu lomu filmā Mimic. Līdz šim nozīmīgakā kinoloma ir 1999. gada filmā The Boondock Saints, kur spēlēja vienu no galvenajām lomām kopā ar Vilemu Defo.

Kopš 2010. gada filmējas šausmu/drāmas seriālā "Staigājošie miroņi". Piedalījies arī vairākos mūzikas videoklipos, tai skaitā Lady Gaga dziesmas Judas klipā 2011. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1969. gadā dzimušie
Floridā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV fotomodeļi
Rasomons

"Rasomons" () ir 1950. gada Japānas filma. Filmas režisors, scenārija līdzautors un montāžas režisors ir Akira Kurosava. Filmas kinooperators ir Kadzu Mijagava, galvenās lomas atveido Toširo Mifune, Matiko Kjo, Masajuki Mori un Takasi Simura. Filmas nosaukums un  norises vieta ir aizgūti no Runoske Akutagavas īsā stāsta "Rasomons", bet tēli un sižets ir aizgūti no Akutagavas īsā stāsta 藪の中. Filmā pirmo reizi kino vēsturē attēlots viens notikums no dažādu varoņu skatu punkta. Japānā pirmizrāde norisinājās , savukārt Amerikas Savienoto Valstu kinoteātros ar angļu subtitriem to demonstrēt sāka no .

"Rasomons" veicināja Japānas kino atpazīstamību pasaulē. Filma ieguva vairākas starptautisku kinofestivālu balvas, tostarp Zelta lauvas balvu 1951. gada Venēcijas kinofestivālā, un Kinoakadēmijas goda balvu 24. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremonijā, kā labākā filma svešvalodā starp 1951. gadā ASV izplatītajām filmām.

Sižets 
Filmas darbība norisinās Japānā 11. gadsimtā. Zem pilsētas vārtu drupām no lietus slēpjas malkas cirtējs (Takasi Simura) un ceļojošais mūks (Minoru Tiaki), kas liecinājuši tiesā par samuraja Takehiro Kanadzavas (Masajuki Mori) slepkavību un viņa sievas Masako (Matiko Kjo) izvarošanu. Viņiem piebiedrojas garām ejošais zemnieks (Kidziro Veda), kuram viņi izstāsta šo stāstu. Gan mūks, gan malkas cirtējs ir izbrīnīti, cik ļoti atšķiras iesaistīto personu stāstu versijas. Parādītas četras stāsta versijas — noziedznieka, sievas, samuraja un malkas cirtēja.

Mākslinieciskie risinājumi

Minimalisms 
Kurosavas aizraušanās ar mēmo kino un laicīgo mākslu atspoguļojas filmas minimālismā. Tādēļ filmā ir tikai trīs darbības norises vietas: vārti, mežs un iekšpagalms. Mežs ir īsts, bet vārti un iekšpagalms ir dekorācijas. Filmas minimālisms tāpat ir saistīts ar filmas nelielo budžetu.

Operatora darbs 
Operators Kadzuo Mijagava šajā filmā īstenoja dažas personīgās idejas. Piemēram, vienā filmas daļā viens pēc otra tiek parādīti trīs tuvplāni — noziedznieka, sievas un vīra, un pēc tam tie atkārtojas. Tas ir darīts, lai norādītu viņu attiecību dažādību. Filmā ir epizodes, kad filmēšanas kamera ir vērsta tieši pret sauli. Kurosava vēlējās izmantot dabīgo apgaismojumu, bet tas izrādījās par blāvu, tādēļ nolēma izmantot spoguļus, spožākas gaismas iegūšanai, kā rezultātā ieguva spožu saules gaismas staru kūli, kas lieliski izgaismoja varoņus. Vārtu ainā Kurosava vēlējās panākt, lai lietus būtu redzams ne tikai priekšplānā, bet arī kadra dziļumā, kur tas saplūda ar dekorāciju krāsu, tādēļ lietus mašīnās iepildīja tinti, kas padarīja lietu kontrastainu.

Mūzika 
Mūziku filmai sarakstīja slavenais japāņu komponists Fumio Hajasaka. Speciāli filmai viņš izveidoja Morisa Ravēla "Bolero" japāņu versiju, kas skan epizodē, kad malkas cirtējs ienāk mežā un epizodē ar samuraju un viņa sievu.

Atsauces

Ārējās saites 

1950. gada filmas
Japānas filmas
Kinoakadēmijas goda balvas ieguvēji
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas svešvalodā
Raidījuma "Aizliegtais paņēmiens" operāciju saraksts

"Aizliegtais paņēmiens" ir izmeklējošās žurnālistikas televīzijas raidījums Latvijas Televīzijas pirmajā kanālā. Tā autors un vadītājs ir žurnālists Guntis Bojārs. Katru pārraidi iedala divās daļās: operācijas daļā, kurā LTV žurnālisti, izmantojot gan publisku informāciju, gan slēptās kameras novērojumus, apskata kādu tēmu, un diskusijas daļā, kurā raidījuma vadītājs Guntis Bojārs intervē parasti trīs studijas viesus. Šajā sarakstā apkopoti raidījuma "Aizliegtais paņēmiens" operāciju nosaukumi un studijas viesi.
Sezonas
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 Biežākie studijas viesi
 Atsauces
 Ārējās saites

Sezonas

Operācijas

1. sezona

2. sezona

3. sezona

4. sezona

5. sezona

6. sezona

7. sezona

8. sezona

9. sezona

10. sezona

Biežākie studijas viesi

Atsauces

Ārējās saites 
 Raidījuma mājaslapa

Latvijas televīziju raidījumi
Uzskaitījumi
Enars Jēgers

Enars Jēgers (; dzimis ) ir bijušais Igaunijas futbolists, aizsargs.

Sasniegumi 
Valga

 Esiliiga: 2002

Flora

 Igaunijas Meistarlīga: 2003, 2019, 2020
 Igaunijas Superkauss: 2003, 2004

Aalesund

 Norvēģijas kauss: 2011

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Igaunijas futbolisti
Raplas apriņķī dzimušie
Prāgas "Sparta" (futbols)

Prāgas "Sparta" () ir profesionāls Čehijas futbola klubs no Prāgas. Tas ir dibināts 1893. gadā, pašlaik spēlē Čehijas futbola augstākajā līmenī — Čehijas 1. līgā. Kluba futbolisti ir izcīnījuši 36 līgas čempiontitulus, tai skaitā 12 reizes uzvarējuši Čehijas līgā.

Sasniegumi 
 Čehijas 1. līga
 Čempioni (12): 1993–94, 1994–95, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–2000, 2000–01, 2002–03, 2004–05, 2006–07, 2009–10, 2013–14
 Vicečempioni (9): 2001–02, 2003–04, 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2015–16.
 Čehijas kauss
 Kausa ieguvēji (7): 1995–96, 2003–04, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2013–14, 2019–20
 Finālisti (4): 1993–94, 2000–01, 2001–02, 2011–12
 Čehijas superkauss
 Kausa ieguvēji (2): 2010, 2014
 Čehoslovākijas 1. līga
 Čempioni (20): 1925–26, 1927, 1931–32, 1935–36, 1937–38, 1938–39, 1945–46, 1947–48, 1952, 1954, 1964–65, 1966–67, 1983–84, 1984–85, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1990–91, 1992–93
 Vicečempioni (15): 1925, 1929–30, 1930–31, 1932–33, 1933–34, 1934–35, 1936–37, 1946–47, 1949, 1950, 1951, 1957–58, 1965–66, 1985–86, 1991–92
 Čehoslovākijas kauss
 Kausa ieguvēji (8): 1963–64, 1971–72, 1975–76, 1979–80, 1983–84, 1987–88, 1988–89, 1991–92
 Finālisti (5): 1966–67, 1974–75, 1985–86, 1986–87, 1992–93
 Bohēmijas—Morāvijas čempionāts (Národní liga, 1939—1944)
 Čempioni (1): 1943–44
 Vicečempioni (2): 1939–40, 1942–43
 ČSF čempionāts (1909—1917)
 Čempioni (3): 1912, 1919, 1922
 Mitropa kauss
 Uzvarētāji (3): 1927, 1935, 1964

Atsauces

Ārējās saites 

Čehijas futbola klubi
Azerbaidžānas Premjerlīga

Azerbaidžānas Premjerlīga () ir Azerbaidžānas augstākā futbola līga, kas dibināta 1992. gadā. Čempionātā piedalās 8 komandas.

Klubi 2022.—2023. gada sezonā 

Futbola līgas
Futbols Azerbaidžānā
Gabala FK

Gabala FK (az. PFK Qəbələ) ir Azerbaidžānas futbola klubs no Gabalas pilsētas, kas spēlē Azerbaidžānas premjerlīgā.

Sasniegumi 
 Azerbaidžānas Premjerlīga
 Čempioni (–): 
 Vicečempioni (2): 2016–17, 2017–18
 Azerbaidžānas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 2018–19
 Finālisti (3): 2013–14, 2016–17, 2017–18

Sezoni

Atsauces 

Azerbaidžānas futbola klubi
Andris Dzenītis

Andris Dzenītis (dzimis Rīgā ) ir latviešu komponists, pedagogs, un mūzikas publicists.

Biogrāfija 
A. Dzenītis mācījies E. Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā, studējis kompozīciju pie Pētera Vaska (1993–1996). Studējis kompozīciju Vīnes Mūzikas un drāmas augstskolā pie Kurta Švercika (1996–1997), kā arī Latvijas Mūzikas akadēmijā pie Pētera Plakida un Lietuvas Mūzikas akadēmijā pie Osvalda Balakauska (1999–2003), iegūdams maģistra grādu. Papildinājies Stokholmā (2002) pie Magnusa Lindberga, Pēra Lindgrēna un Benta Sērensena, piedalījies vairākos semināros un meistarklasēs.

Andra Dzenīša darbi atskaņoti gan Latvijā, gan visā pasaulē, tie ir daudzu pasaulē pazīstamu kolektīvu un solistu repertuārā, kuru vidū "Ensembe Modern", Berlīnes un Amsterdamas radio filharmoniskie orķestri, Grankanārijas filharmoniskais orķestris, Beļģijas un Latvijas Nacionālie simfoniskie orķestri, diriģenti Peters Ētvešs, Anu Tali, Karels Marks Šišons, Andris Nelsons, "Kroumata" sitaminstrumentu ansamblis (Zviedrija), Silēzijas stīgu kvartets (Polija), ansambļi "Paragon" (Skotija), "Pierrot Lunaire ensemble" (Austrija), "Caput" (Islande), Latvijas radio koris, orķestris "Sinfonietta Riga", kā arī daudzi citi.

A. Dzenītis strādā arī mūzikas kritikā, publicistikā un pedagoģijā. Kopš 2003. gada žurnāla „Mūzikas Saule” redaktors. Lasījis lekcijas Londonas Gildhola mūzikas skolā (2001) un Latvijas Kultūras akadēmijā (2002–2004). No 2002. līdz 2014. gadam organizē Baltijas valstu jauno komponistu meistarkursus Dundagā, Cēsīs un Mazsalacā. Kopš 2005. gada strādā par kompozīcijas pasniedzēju J. Mediņa un Ventspils mūzikas vidusskolās. Andris Dzenītis darbojas arī kā programmu veidotājs Latvijas Radio 3 "Klasika".

Dzenīša mūzikas centrā dominē simfoniskā mūzika, kamermūzika, vokāli - instrumentāli žanri, bet Dzenītis darbojies arī elektroniskās mūzikas jomā, kā arī radījis vairākus skatuves darbus.

Sarakstījis multimediālu kameroperu "Tavas klusēšanas grāmata" (pirmizrāde Latvijas Nacionālajā teātrī 2004) un operu "Dauka" (pirmizrāde Latvijas Nacionālajā operā 2012).

Saņēmis Autortiesību bezgalības balvu (2003), nominēts balvai "Lielais Kristaps" (2004) par mūziku dokumentālajai filmai „Darbnīca laukos”, spēlfilmai "Pelnu sanatorija" (2016), bet saņēmis šo balvu par mūziku spēlfilmai "Pirmdzimtais" (2017). Ieguvis 2. vietu E. Dārziņa kora mūzikas konkursā Rīgā (2005) un 1. vietu starptautiskajā P. Jurgensona jauno komponistu konkursā Maskavā (2006). Lielā mūzikas balva (2006) par vokāli simfonisko darbu „Fides. Spes. Caritas” un koncertu saksofonam ar orķestri "E(GO)" (2014). Simfoniskais skaņdarbs „Postlūdija. Ledus”, kas radīts, izmantojot operas „Dauka” materiālu, nominēts Lielajai mūzikas balvai un „Dienas” gada balvai kultūrā, kā arī atzīts par gada jaundarbu Latvijas Radio 3 programmas „Klasika” vērtējumā.

Atsauces 
 Andra Dzenīša oficiālā mājaslapa

Latviešu komponisti
Brūnsarkanā atmatene

Brūnsarkanā atmatene (Agaricus sagatus, arī Psalliota sagata) ir kādreiz aprakstīta kā Latvijā atrasta neliela atmateņu dzimtas sēne, taču tagad gandrīz nekur nepiemin šādas sugas reālu eksistenci un arī Latvijas Mikologu biedrības 2002. gadā publicētajā Latvijā droši konstatēto sēņu sugu sarakstā tās vairs nav.. Atmateņu lielās savstarpējās līdzības dēļ šai ģintī visai bieži gadās sugu sajaukšana vai kādas citas atmateņu sugas formas atzīšana par patstāvīgu sugu, un pašlaik šī suga uzskatāma par neeksistējošu un tās nosaukuma saglabāšana klasifikācijā — par rezerves variantu gadījumam, ja notiks atkal jaunas sistemātiskas pārmaiņas.

Taksonomija 

Šo sēņu sugu pirmoreiz aprakstījis E.M.Frīzs (Fries) 1821. gadā, un latviski tā aprakstīta 1981. gadā izdotajā V.Lūkina grāmatā "Mušmires un atmatenes" kā Latvijā esoša. Galvenie sēņu sistemātikas avoti par šo sugu nav vienisprātis: Mycobank atzīst šo sugu ar Frīza doto nosaukumu Agaricus sagatus, gan norādot, ka suga ir zem jautājuma zīmes,, kamēr Index Fungorum nosauc par pareizo terminu Psalliota sagata, lietojot novecojušo atmateņu apzīmējumu Psalliota kā informāciju, ka mūsdienās suga vairs nav aktuāla.

Sugas 1981. gada apraksta pārstāsts 

 Cepurīte: krāsa brūna ar rūsas vai iedzeltenu nokrāsu. Virsmiziņa spīdīga un gluda. Forma plakana ar nelielu pauguru vidū. Platums līdz 5 cm. Mīkstums balts, ar patīkamu smaržu.
 Lapiņas: sākumā baltas, vēlāk sārti pelēcīgas un vecākām sēnēm tumši brūnas, brīvas, ciešas.
 Kātiņš: bālgans, vecumā dzeltējošs, ar netīri baltu, dzeltējošu gredzenu. Garums līdz 6 cm, resnums 0,4—0,7 cm. 
 Sporas: elipsoīdas, brūnas, 5—6/3—4 µm.
 Bazīdijas: 18—20/4—5 µm.
 Cistīdas: 36—40/8—12 µm.

Augšanas apstākļi 

Meža nobiru saprofīte. Aug septembrī lapu koku mežos, zālienos un krūmājos. V.Lūkins norāda, ka šī sēne atrasta 1956. gadā jauktu koku mežā netālu no Rīgas—Jelgavas šosejas.

Barības vērtība 

Ēdama.

Līdzīgās sugas 

Brūnsarkanā atmatene tika pieskaitīta mazo atmateņu grupai (Minores), kurām Latvijā vēl pieder smiltāju atmatene, kuras cepurīte pelēcīgi balta un kātiņa pamatne griezumā sārtojas, sīkā atmatene, kuras cepurīte arī pelēcīgi balta, taču tā aug ne tik smilšainās vietās un tās kātiņa pamatne griezumā dzeltē, sarkanlapiņu atmatene, kuras pazīmes sakrīt ar iepriekšējo, un vīnsarkanā atmatene, kuras cepurīte vidū klāta sīkām zvīņām ar violetu nokrāsu, vēlāk kļūstot purpursarkani šķiedraina. Visas atmatenes, ar kurām Latvijā šo sugu var sajaukt, ir ēdamas. Mušmires parasti atšķiras no atmatenēm ar savām vienmēr baltajām lapiņām, tāpec jāievēro piesardzība ar pavisam jaunām atmatenēm, kad baltas vēl ir arī dažu sugu atmateņu lapiņas. Mušmiru kātiņa pamatni vienmēr ietver maksts, kādas atmatenēm nav.

Skatīt arī 

 Sēņošana
 Atmateņu ģints

Atsauces

Ārējās saites 

 Species Fungorum
 Enciklopediją Lietuvai ir pasauliui: Agaricus sagatus

Atmatenes
Ēdamās sēnes
Lapiņu sēnes
Andrēass Grankvists

Andrēass Grankvists (; dzimis ) ir zviedru futbolists, aizsargs, Zviedrijas futbola izlases kapteinis. Pašlaik (2021) pārstāv Zviedrijas klubu Helsingborgs IF.

Karjera

Klubos 
Ar futbolu sācis nodarboties dzimtās pilsētas klubā Påarps GIF, vēlāk pievienojies Helsingborgs IF, kura sastāvā 2004. gadā debitējis Allsvenskan līgā. 2007. gadā pārgāja uz Anglijas klubu Wigan Athletic.

2008. gada jūlijā parakstīja līgumu ar Nīderlandes klubu Groningen. Klubā aizvadīja trīs sezonas. 2011. gada jūnijā pārgāja uz Itālijas A sērijas klubu Genoa. Transfēra summa bija 2 miljoni eiro.

2013. gada augustā pievienojās Krievijas Premjerlīgas klubam FK Krasnodar.

Izlasē 
Zviedrijas izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Jordāniju. Pirmos vārtus izlases labā guva  Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Sanmarīno. Grankvists bijis Zviedrijas izlases sastāvā trīs Eiropas čempionāta finālturnīros (2008., 2012. un 2016. gadā).

2016. gada jūlijā pēc Zlatana Ibrahimoviča karjeras beigām izlasē kļuva par Zviedrijas izlases kapteini.

Sasniegumi 
Helsingborgs IF

 Superettan: 2018
 Zviedrijas kauss: 2006

Individuālie sasniegumi

 Zviedrijas gada futbolists: 2017

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Genoa C.F.C. spēlētāji
FK Krasnodar spēlētāji
Wigan Athletic F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Skones lēnē dzimušie
Estádio da Luz

Estádio da Luz ir futbola stadions Lisabonā, Portugālē. Stadionā ir 64 642 skatītāju vietas. Šeit savas mājas spēles aizvada Lisabonas "Benfica" un Portugāles futbola izlase. 

Stadionā ir noticis 2004. gada Eiropas čempionāta futbolā fināla spēle starp Portugāli un Grieķiju, kā arī 2014. gada UEFA Čempionu līgas fināls starp Real Madrid un Atlético Madrid.

Ārējās saites 

2004. gada Eiropas čempionāta futbolā stadioni
Futbola stadioni Portugālē
Lisabona
Zira FK

Zira FK ir Azerbaidžānas futbola klubs, kurš spēlē Azerbaidžānas premjerlīgā.

Sezoni

Atsauces 

Azerbaidžānas futbola klubi
KF Vllaznia Shkoder

KF Vllaznia Shkodër ir Albānijas futbola klubs no Škodra pilsētas. Pašlaik spēlē Albānijas Superlīgā. Klubs ir dibināts 1919. gadā. Vllaznia futbolisti ir deviņas reizes izcīnījuši Albānijas čempiontitulu un sešas reizes uzvarējuši Albānijas kausa izcīņā.

Sasniegumi 
 Albānijas Superlīga
 Čempioni (9): 1945, 1946, 1971–72, 1973–74, 1977–78, 1982–83, 1991–92, 1997–98, 2000–01
 Vicečempioni (11): 1932, 1933, 1936, 1937, 1947, 1949, 1974–75, 1996–97, 1998–99, 2002–03, 2008–09
 Albānijas kauss
 Kausa ieguvēji (6): 1964–65, 1971–72, 1978–79, 1980–81, 1986–87, 2007–08
 Finālisti (8): 1938–39, 1965–66, 1967–68, 1969–70, 1985–86, 1998–99, 2005–06, 2009–10
 Albānijas superkauss
 Kausa ieguvēji (2): 1998, 2001
 Finālisti (2): 1992, 2008
 Albānijas Pirmā divīzija
 Uzvarētāji (2): 1957; 1961–62

Atsauces 

Albānijas futbola klubi
Elama

Elama () bija Seno laiku pirmspersiešu civilizācija mūsdienu Irānas dienvidu un rietumu teritorijās, uz austrumiem no Senās Divupes. Tā pastāvēja aptuveni no 2700. gada p.m.ē. līdz 539. gadam p.m.ē., kad to pilnībā pakļāva Ahemenīdu impērija. Elamas administratīvais centrs jeb galvaspilsēta bija Sūzas, tādēļ šī civilizācija (reti) tiek dēvēta par Sūsiānu. Informācija par šo civilizāciju ir ļoti nepilnīga, tā galvenokārt ir nākusi no Senās Divupes avotiem.

Vēsture 
Civilizācija kultūras jomā allaž ir bijuši cieši saistīta ar Seno Divupi. Elamīti izmantoja ķīļrakstu, kuru aizguva no Akadas valsts, iespējams, tāpēc ka no 2334. gada p.m.ē. līdz 2154. gadam p.m.ē. tā kontrolēja lielākas vai mazākas Elamas teritorijas. Vienlaicīgi Elamu regulāri apdraudēja kalnu tauta guti un tad trešā Ūras dinastija. Tiklīdz Ūras vara panīka, elamieši atguva pilnīgu neatkarību.

Ap 1600. gadu p.m.ē. Elamai un Babilonijai uzbruka jauni iebrucēji kasīti. Gandrīz nekas nav zināms par Elamu līdz 13. gadsimtam p.m.ē., kad elamieši atkal kļuva par ievērojamu spēku reģionā. Elamieši devās karagājienos uz Seno Divupi. Uz neilgu laika posmu elamīti kontrolēja visu Divupes daļu uz austrumiem no Tigras upes. Šo Elamas uzplaukumu apturēja Babilonas valdnieks Nebukadnecars I (valdīja aptuveni no 1119. līdz 1098. gadam p.m.ē.). Viņš iekaroja arī Elamas galvaspilsētu Sūsu. Atkal aptuveni par 300 gadus ilgu periodu gandrīz nekas nav zināms par Elamu. 640. gadā p.m.ē. Sūsā iebruka asīriešu valdnieks Ašurbanipals. Pēc tam iebruka persiešu Ahemenīdu impērija, Elamai kļūstot par vienu no impērijas satrapijām. Pilnībā Elama tika pakļauta 539. gadā p.m.ē.

Kultūra 

Elamas kultūras sasniegumi šķiet nav bijuši plaši. Rakstiskie avoti ir ļoti ierobežoti. Vēl mazāk ir zināms par elamītu reliģisko pārliecību, jo elamītu valodā nav atrasti reliģiski teksti vai eposi, uzskata, ka tā bijusi radniecīga dravīdu valodām. 
Elamas mākslā un arhitektūra ir stipri jūtama Babilonijas ietekme. Viena no Elamas kultūras spilgtākajām vērtībām, kas saglabājusies līdz mūsdienām, ir Čogas-Zanbilas zikurāts.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

Tuvo Austrumu vēsture
Irānas vēsture
Bronzas laikmets
Civilizācijas
Bijušās valstis Āzijā
Bībeles vietas
Grācas "Sturm"

Grācas "Sturm" () ir Austrijas futbola klubs no Grācas, kas spēlē Austrijas Bundeslīgā. Klubs ir dibināts 1909. gadā. Komanda ir izcīnījusi trīs Austrijas čempiontitulus un piecas reizes uzvarējusi Austrijas kausa izcīņā. 2008. gadā bija vieni no UEFA Intertoto kausa uzvarētājiem. Komanda ir vairākas reizes spēlējusi UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā.

Sasniegumi 
 Austrijas čempionāts / Bundeslīga
 Čempioni (3): 1997–98, 1998–99, 2010–11
 Vicečempioni (7): 1980–81, 1994–95, 1995–96, 1999–2000, 2001–02, 2017–18, 2021–22
 Austrijas kauss
 Kausa ieguvēji (5): 1995–96, 1996–97, 1998–99, 2009–10, 2017–18
 Finālisti (4): 1947–48, 1974–75, 1997–98, 2001–02
 Austrijas superkauss
 Kausa ieguvēji (3): 1996, 1998, 1999
 Finālisti (2): 1997, 2002
 UEFA Intertoto kauss
 Uzvarētāji (1): 2008

Atsauces

Ārējā saites 

 

Austrijas futbola klubi
Japānas kapitulācijas akts

Japānas kapitulācijas akts () ir akts, kas iezīmēja Otrā pasaules kara, tajā skaitā arī Klusā okeāna kara un Padomju—japāņu kara, beigas. Aktu parakstīja pārstāvji no Japānas impērijas, Amerikas Savienotajām Valstīm, Ķīnas Republikas, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes, Padomju Savienības, Austrālijas Savienības, Kanādas, Francijas Pagaidu valdības, Nīderlandes Karalistes un Jaunzēlandes.

 antijapānas koalīcijas padome: Ķīna, Amerikas Savienotās Valstis un Apvienotā Karaliste izvirzīja nosacījumus Japānas kapitulācijai dokumentā "Potsdamas deklarācija". Japānas atteikšanās gadījumā, tai draudēja "ātra un pilnīga iznīcināšana".

 Japāna oficiāli atteicās no ultimāta nosacījumiem.  saskaņā ar draudiem, kas bija izteikti "Potsdamas deklarācijā", ASV uzspridzināja atombumbu virs Hirosimas. Pēc divām dienām PSRS pieteica karu Japānai un jau nākamajā dienā uzsāka karadarbību. Tajā pašā dienā, 9. augustā, ASV uzspridzināja otru atombumbu virs Nagasaki.

 Japāna oficiāli paziņoja par gatavību apstiprināt "Potsdamas deklarācijas" nosacījumus un kapitulēt, ar atrunu par imperatora valdības saglabāšanu valstī. 11. augustā ASV noraidīja Japānas labojumu, uzstājot uz Potsdamas konferences formulējumu. Tā rezultātā, 14. augustā, Japāna oficiāli pieņēma kapitulācijas nosacījumus (ar atrunu par imperatora personisko neaizskaramību) un paziņoja par to sabiedrotajiem. Tomēr kara darbība un japāņu karaspēka pretošanās turpinājās līdz pat kapitulācijas akta parakstīšanai. Mandžūrijā japāņi sāka padoties padomju karaspēkam 19. augustā pēc to pilnīgas aplenkšanas. Faktiski ASV Japānu sāka okupēt 28. augustā.

Formālā kapitulācija tika parakstīta , pulksten 9:02 pēc Tokijas laika, uz ASV Jūras kara flotes līnijkuģa Missouri Tokijas līcī. Kapitulācijas parakstīšana ilga 23 minūtes un tika pārraidīta visā pasaulē. Pirmais aktu parakstīja Japānas ārlietu ministrs Sigemicu Mamoru un ģenerālštāba vadītājs Umedzu Josidziro. Pēc tam dokumentu parakstīja Apvienoto Nāciju Organizācijas sabiedroto armiju virspavēlnieks, ASV Armijas ģenerālis Daglass Makarturs, kam sekoja arī pārējo valstu pārstāvji. 

 dokuments tika aizvests uz Balto namu, kur tas tika prezentēts ASV prezidentam Harijam Trumenam. Dokumenti tika izstādīti apskatei Nacionālajā arhīvā.

Personas, kas parakstīja aktu 
  — ārlietu ministrs Sigemicu Mamoru
  — ģenerālštāba vadītājs Umedzu Josidziro
  — sabiedroto armiju virspavēlnieks, ASV Armijas ģenerālis Daglass Makarturs
  — flotes admirālis Česters Nimics
  — pirmās klases ģenerālis Sjui Junčans
  — admirālis Brūss Frēzers
  — ģenerālleitnants Kuzma Derevanko
  — ģenerālis Tomass Blemi
  — pulkvedis Lorenss Kosgreivs
  — ģenerālis Žans Filips Leklerks
  — admirālleitnants Konrāds Helfrihs
  — aviācijas vicemaršals Leonards Izits

Atsauces 

Otrais pasaules karš
Japāna
Kristians Eriksens

Kristians Dannemanns Eriksens (; dzimis ) ir dāņu futbolists, kas spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā, Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Eriksens pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Brentford.

Karjera

Klubos 
Ar futbolu sācis nodarboties dzimtajā pilsētā Midelfartā, pēc tam pievienojies Odenses kluba OB jauniešu komandai.  parakstīja divarpus gadu līgumu ar Amsterdamas "Ajax". Sākumā spēlēja kluba jauniešu komandā, bet "Ajax" pirmās komadas sastāvā Eredivisie līgā debitēja . 2011. gadā tika atzīts par sezonas labāko jauno spēlētāju Nīderlandē. "Ajax" kluba sastāvā trīs reizes izcīnīja Nīderlandes čempiona titulu.

2013. gada augustā Eriksens pārgāja uz Anglijas klubu Tottenham Hotspur. Savā pirmajā sezonā Premjerlīgā izcēlās ar 7 vārtu guvumiem. 2014.—2015. gada sezonā piedalījās visās 38 Premjerlīgas spēlēs, gūstot 10 vārtus.

2020. gada janvārī Eriksens noslēdza četrarpus gadu ilgu līgumu ar Itālijas Serie A komandu Internazionale. Kļuvis par 2020–21. gada sezonas čempionu.  tika paziņots, ka Eriksenam nebūs ļauts piedalīties Serie A čempionātā, jo viņa ķermenī tika ievietots implantējamais karidovertera defibrilators, pēc piedzīvotās sirdsdarbības apstāšanās Euro 2020 spēlē.

2022. gada 31. janvārī Eriksens noslēdza sešu mēnešu līgumu ar Anglijas Premjerlīgas klubu Brentford. Debiju piedzīvojis 26. februāra spēlē pret Newcastle United.

2022. gada jūlijā noslēdzis trīs gadu līgumu ar Manchester United.

Izlasē 
Bijis dažādu vecumu Dānijas jauniešu izlašu spēlētājs. Dānijas nacionālajā izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Austriju, laukumā nākot uz maiņu spēles 57. minūtē. Pirmos vārtus izlases labā Eriksens guva  2012. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Islandi. Izlases sastāvā piedalījies 2010. un 2018. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2012. un 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīros. , 42. minūtē Euro 2020 mačā pret Somijas futbola izlasi, Eriksens piedzīvoja sirdsdarbības apstāšanos. Pateicoties steidzamai mediķu palīdzībai, viņa stāvoklis tika stabilizēts, un viņš tika nogādāts slimnīcā.

Sasniegumi

Klubu 
Ajax
 Nīderlandes čempions (3): 2010–11, 2011–12, 2012–13
 Nīderlandes (KNVB) kausa ieguvējs (1): 2009–10
 Nīderlandes superkausa ieguvējs (1): 2013
Internazionale

 Itālijas A sērijas čempions (1): 2020–21

Individuālie 
 Dānijas gada futbolists (Spēlētāju asociācijas vērtējumā): 2013, 2014, 2015
 Dānijas gada futbolists (Dānijas Futbola asociācijas un TV2 vērtējumā): 2011, 2013, 2014

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Dānijas futbolisti
Dānijas izlases futbolisti
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Tottenham Hotspur F.C. spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
Dienviddānijas reģionā dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Oge Hāreide

Oge Fritjofs Hāreide (; dzimis ) ir norvēģu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, aizvadījis 50 spēles Norvēģijas izlasē. Kopš 2020. gada septembra ir Norvēģijas kluba Rosenborg galvenais treneris.

Spēlētāja karjeras laikā pārstāvējis Norvēģijas futbola klubus IL Hødd un Molde, kā arī spēlējis Anglijas klubos Manchester City un Norwich City.

Trenera karjeras laikā ir izcīnījis Zviedrijas, Dānijas un dzimtās Norvēģijas līgu čempiontitulus. No 2003. līdz 2008. gadam bija Norvēģijas futbola izlases galvenais treneris, no 2015. līdz 2020. gadam vadīja Dānijas izlasi.

 Sasniegumi 
 Kā trenerim 
 Molde FK
 Norvēģijas kausa ieguvējs: 1994
 Helsingborgs IF
 Allsvenskan čempions: 1999
 Zviedrijas kausa ieguvējs: 1997–98
 Brøndby IF
 Dānijas Superlīgas čempions: 2001–02
 Rosenborg BK
 Tippeligaen čempions: 2003
 Norvēģijas kausa ieguvējs: 2003
 Malmö FF
 Allsvenskan čempions: 2014
 Zviedrijas kausa ieguvējs: 2014

 Individuālie 
 Allsvenskan'' līgas gada treneris: 2014

Atsauces

Ārējās saites 

1953. gadā dzimušie
Norvēģijas futbolisti
Norvēģijas izlases futbolisti
Norvēģijas futbola treneri
Norvēģijas futbola izlases treneri
Dānijas futbola izlases treneri
2018. gada FIFA Pasaules kausa treneri
Norwich City F.C. spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Norvēģijā dzimušie
Beļģijas futbola Pro līga

Beļģijas Pro līga  ir Beļģijas augstākā futbola līga, kas dibināta 1895. gadā. Čempionātā piedalās 18 komandas.

Klubi 2022.—2023. gada sezonā 

Futbola līgas
Futbols Beļģijā
HŠK Zrinjski Mostar

HŠK Zrinjski Mostar ir Bosnijas un Hercegovinas futbola klubs no Mostaras, kurš spēlē Bosnijas un Hercegovinas Premjerlīgā.

Sasniegumi 
 Bosnijas un Hercegovinas Premjerlīga
 Čempioni (7): 2004–05, 2008–09, 2013–14, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2021/22
 Vicečempioni (2): 2006–07, 2018–19
 Bosnijas un Hercegovinas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 2007–08

Atsauces

Ārējās saites 

 

Bosnijas un Hercegovinas futbola klubi
Bulgārijas Pirmā profesionālā futbola līga

Bulgārijas Pirmā profesionālā futbola līga  ir Bulgārijas augstākā futbola līga, kas dibināta 1924. gadā. Čempionātā piedalās 14 komandas.

Klubi 2022.—2023. gada sezonā

Ārējās saites 
  Oficiālā mājaslapa
 Līgas profils UEFA vietnē 
 Līgas profils soccerway.com 

Futbola līgas
Futbols Bulgārijā
Meņģeles luterāņu baznīca

Meņģeles evaņģēliski luteriskā baznīca ir luterāņu baznīca Meņģeles pagastā. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Baznīca celta 1795. gadā ar Meņģeles muižas īpašnieka Daniela Šēnfogela atbalstu. Ēka kopš pirmsākumiem nav būtiski pārbūvēta: mūra pamatapjoms un koka tornis. Altāris izveidots 19. gadsimta 40. gados, kura centrā izvietota Georga Rūdolfa Kāringa 1864. gadā darinātā altārglezna "Golgāta", kas restaurēta 1987. gadā. 1933. gadā baznīcā izvietotas H. Kolbes būvētās ērģeles.

Laika posmā no 1833. līdz 1834. gadam, baznīcai veikts remonts, 2003. gadā uzlikts jauns skārda jumts. 2017. gadā daļēji veikti grīdas restaurācijas darbi.

Atsauces 

Luterāņu baznīcas Latvijā
Meņģeles pagasts
Jūliāns Drakslers

Jūliāns Drakslers (; dzimis ) ir Vācijas futbolists, pussargs, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Francijas 1. līgas kluba Parīzes "Saint-Germain" sastāvā.

Vācijas izlasē debitējis  draudzības spēlē pret Šveices izlasi. Pirmos vārtus izlases labā guvis  pret ASV. Izlases sastāvā uzvarējis 2014. gada FIFA Pasaules kausā un piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā. 2017. gada FIFA Konfederāciju kausā ieguvis zelta bumbu kā turnīra labākais spēlētājs.

Sasniegumi 
Schalke 04

 DFB Pokal: 2010–11
 DFL Supercup: 2011

Paris Saint-Germain

 Francijas 1. līga: 2017–18, 2018–19, 2019–20
 Coupe de France: 2016–17, 2017–18, 2019–20
 Coupe de la Ligue: 2016–17, 2017–18, 2019–20
 Trophée des Champions: 2017, 2020

Vācija

 FIFA Pasaules kauss: 2014
 FIFA Konfederāciju kauss: 2017

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji
Gelzenkirhenes "Schalke 04" spēlētāji
Parīzes "Saint-Germain" spēlētāji
Lisabonas "Benfica" spēlētāji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Markuss Rešfords

Markuss Rešfords (; dzimis ) ir Anglijas futbolists. Pašlaik (2021) pārstāv Premjerlīgas klubu Manchester United FC un Anglijas futbola izlasi.

Manchester United sastāvā debitēja  UEFA Eiropas līgas sešpadsmitdaļfināla atbildes spēlē pret Dānijas klubu FC Midtjylland. Šajā spēlē Rešfords guva 2 vārtus un palīdzēja uzvarēt ar 5:1. Rešfords kļuva par visu laiku jaunāko Manchester United futbolistu, kurš guvis vārtus Eirokausos. Premjerlīgā Rešfords debitēja trīs dienas vēlāk pret Londonas "Arsenal", kurā guva divus vārtus un United uzvarēja 3:2. Rešfords guvis vārtus arī savās debijās Anglijas Līgas kausā un UEFA Čempionu līgā. Manchester United sastāvā ieguvis Anglijas Līgas kausu un UEFA Eiropas līgas trofeju.

Anglijas futbola izlasē debitēja spēlē pret Austrāliju, kad guva arī vārtus un palīdzēja Anglijai uzvarēt ar 2:1. Rešfords kļuva par visu laiku jaunāko debitantu, kurš guvis vārtus. Spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā, kā arī 2018. gada FIFA Pasaules kausā.

2020. gadā, par viņa ieguldījumu bērnu bada mazināšanā Apvienotajā Karalistē, viņš tika apbalvots ar Britu impērijas ordeni.

Sasniegumi 
Manchester United

 FA kauss: 2015–16
 Anglijas Līgas kauss: 2016–17
 FA Community Shield: 2016
 UEFA Eiropas līga: 2016–17

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Lielajā Mančestrā dzimušie
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
FC Nordsjælland

FC Nordsjælland ir Dānijas futbola klubs no Fārumas, kurš spēlē Dānijas Superlīgā.

Sasniegumi 
 Dānijas Superlīga
 Čempioni (1): 2011–12
 Vicečempioni (1): 2012–13
 Dānijas kauss
 Kausa ieguvēji (2): 2009–10, 2010–11

Atsauces

Ārējās saites 

  
 Soccerway profils 
 Transfermarkt kluba profils 
 Kluba profils UEFA vietnē 

Dānijas futbola klubi