joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Heilija Vikenheizere

Heilija Vikenheizere (Hayley Wickenheiser; dzimusi ) ir bijusī kanādiešu hokejiste, uzbrucēja, Kanādas izlases dalībniece. Viņa ir pirmā laukuma spēlētāja-hokejiste, kas bijusi profesionāle. Viņa tiek uzskatīta par izcilāko sieviešu hokejisti visā pasaulē. 2019. gadā uzņemta Hokeja slavas zālē.

Pašlaik (2020) ir Nacionālās hokeja līgas kluba Toronto "Maple Leafs" spēlētāju attīstības direktora asistente.

Hokeju profesionālā līmenī spēlējusi trīs sezonas: 2002.—2003. un 2003.—2004. gada sezonā pārstāvēja Somijas vīriešu klubu HC Salamat, savukārt 2008.—2009. gada sezonā Zviedrijas vīriešu klubu Linden HC.

Kanādas hokeja izlases sastāvā ir spēlējusi piecās Olimpiskajās spēlēs. 2002., 2006., 2010. un 2014. gadā tika izcīnīta zelta medaļu, savukārt 1998. gadā — sudraba medaļa. H. Vikenheizere divos turnīros tika atzīta par vērtīgāko spēlētāju. 2000. gada Sidnejas Vasaras Olimpiskajās spēlēs pārstāvēja Kanādas softbola izlasi. 2010. gada Olimpiskajās spēlēs deva sportistu zvērestu.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

1978. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Kanādas softbolisti
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
IIHF slavas zālē uzņemtie
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Lajošs II Jagellons

Lajošs II Jagellons (; Bohēmijā pazīstams kā Ludvīks Jagellons (), Horvātijā kā Ludoviks II (; dzimis , miris ) bija Ungārijas, Bohēmijas un Horvātijas karalis no 1516. gada līdz savai nāvei Mohāčas kaujā pret Suleimanu I 1526. gada 29. augustā.

Lajošs II bija Bohēmijas un Ungārijas karaļa Ulāslo II (Vladislava II) un viņa trešās sievas Annas de Fuā dēls. Pamatojoties uz Pirmajā Vīnes kongresā 1515. gadā nolemto, 1522. gadā Lajošs II apprecējās ar Kastīlijas karaļa meitu Habsburgu Mariju. Savukārt Lajoša māsa Bohēmijas un Ungārijas Anna apprecējās ar Ferdinandu I.

Tā kā Lajošs II krita kaujā, neatstājis mantiniekus, par Ungārijas un Bohēmijas karali kļuva Ferdinands I, kas bija pagrieziena punkts Centrāleiropas vēsturē, jo Ungārijas un Bohēmijas tronis nonāca Habsburgu rokās.

Ārējās saites 

Ungārijas valdnieki
Bohēmijas monarhi
Horvātijas monarhi
1506. gadā dzimušie
1526. gadā mirušie
Jagellonu dinastija
Stola

Stola ir viens no Romas katoļu Baznīcas liturģisko apģērbu elementiem liturģisku funkciju veikšanai, ko nēsā garīdznieki, kas ir saņēmuši ordinācijas sakramentu.

Stola ir no auduma uzšūta lenta, kuras galos visbiežāk ir uzšūtas krusta zīmes vai kāds cits kristīgs simbols, kuru garīdznieks uzliek uz pleciem tā, lai stolas abi gali būtu redzami priekšā. To nēsā nesasietu, brīvi krītošu uz leju kā nesasietu šalli, kuras abi gali ir vienādi gari. Diakons stolu nēsā pāri kreisajam plecam, šķērsām paralēli pāri krūtīm no vienas puses un mugurai no otras puses, sastiprinot to pie labajiem sāniem.

Sākotnēji stola bija seno romiešu apģērba sastāvdaļa, ko viņi nēsāja virs tunikas līdz pat Bizantijas impērijas sabrukumam. Kristieši savā liturģijā pārņēma jūdu, grieķu un romiešu tradicionālos tērpus, no kuriem viens ir stola, kas liturģijā kalpo par ordinācijas sakramenta īpašu un redzamu simbolu jeb zīmi.

Stolas atkarībā no liturģijas ir dažādās krāsās. Grēksūdzes sakramenta laikā, ko kalpo garīdznieks, kurš saņēmis ordinācijas sakramentu, izņemot diakonus, virs sutanas uzvelk komžu vai albu, virs kuras uzliek violetu stolu, kas ir grēku piedošanas varas zīme. To garīdznieks lieto, kalpojot biktskrēslā jeb grēksūdzes krēslā, bieži vienu stolas galu uzliekot uz biktskrēsla malas. Bieži pēc grēksūdzes ticīgie noskūpsta stolas galu, pagodinot Kristu, kas darbojas caur ordinācijas sakramentu, caur priestera personu piedodot grēkus. Pāvesta stolas galus vienmēr rotā viņa ģerbonis.

Atsauces

Ārējās saites 
 www.catholicity.com
 

Liturģiskie apģērbi
Parastā cidonija

Parastā cidonija jeb aiva (Cydonia oblonga) ir neliels rožu dzimtas koks, kas tiek kultivēts tā augļu un ziedu dēļ. Tā ir vienīgā suga cidoniju (Cydonia) ģintī, kas ietilpst ābeļu apakšdzimtā. Tā stumbrs ir līks, un spēj izaugt pat 6 metru garš. Ziedi ir balti vai bāli rozā ar piecām ziedlapām. Bumbierveidīgie zeltainie augļi ir āboli. Neapstrādātas parastās cidonijas ir cietas un ne sevišķi garšīgas, tāpēc biežāk tās īpaši pagatavo vai izmanto ēdienu sastāvā. Parastā cidonija tiek kultivēta vairāk nekā 4000 gadus, un par tās izcelsmes vietu uzskata Dienvidaustrumāziju un Kaukāzu.

Par cidonijām latviešu valodā sauc arī krūmcidonijas (Chaenomeles), kas ir krūmi ar skābiem, maziem augļiem un kas nepieder pie cidoniju ģints.

Attēlu galerija

Atsauces 

Ābeļu apakšdzimta
Augļi
Batuhans

Batuhans arī Batijs (; dzimis ap 1207. gadu, miris 1255. gadā) bija Čingishana vecākā dēla Džuči dēls, Zilās Ordas valdnieks un, kopā ar Ordahanu, - Zelta Ordas dibinātājs. Krievu hronikās viņš tika dēvēts par caru Batiju.

Dzīvesgājums 
1230. gadu beigās Batuhans ar karavadoņa Subedeja palīdzību iebruka Krievzemē, izpostīdams gandrīz visas galvenās pilsētas, izņemot Smoļensku, Novgorodu un Pleskavu. Rezultātā Krievzeme un Kaukāzs uz 250 gadiem nokļuva mongoļu pakļautībā.

Vēlāk mongoļi Batija vadībā iebruka dziļāk Eiropā, sakaudami apvienoto Polijas un Svētās Romas impērijas karaspēku Legņicas kaujā 1241. gada 9. aprīlī, bet 1241. gada 11. aprīli sakaudami Ungārijas karaspēku Bēlas IV vadībā Muhi kaujā. Tomēr, uzzinājuši par hana Ugedeja nāvi, mongoļi devās uz atpakaļ uz dzimteni, lai piedalītos kurultajā, kas ievēlētu nākamo valdnieku.

Pēc Čingishana dēlu nāves Batuhans kļuva par visvecāko dzīvo Čingishana pēcnācēju, ar lielu ietekmi mongoļu vidū.
1253. gadā Inocents IV izsludināja jaunu krusta karu pret mongoļu valdnieku Batuhanu, aicinot tajā piedalīties kristītos Livonijas, Bohēmijas, Morāvijas, Serbijas, Pomerānijas un Lietuvas iedzīvotājus.

Ārējās saites

Skatīt arī 
 Zelta Ordas hanu uzskaitījums

Atsauces 

Bordžiginu dinastija
1207. gadā dzimušie
1255. gadā mirušie
Mongoļu hani
Zelta ordas vadītāji
Edifício Altino Arantes

Edifício Altino Arantes (Edifício do Banespa) ir debesskrāpis Sanpaulu. 161 metrus augstā ēka tika atklāta 1947. gadā un ir ceturtā augstākā celtne Brazīlijā.

Ārējās saites 

Debesskrāpji
Sanpaulu
Pūņas

Pūņas ir ciems Talsu novada Valdgales pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pie autoceļa P125  no novada centra Talsos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados netālu no bijušās Pūņu muižas (Puhnien) centra (tagadējās Vecpūņas) kā padomju saimniecības «Valdgale» centrs. Pūņās atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, Valdgales tautas nams, bibliotēka, Valdgales pasta nodaļa, ģimenes ārsta prakse, vairāki veikali.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Valdgale

Valdgale ir ciems Talsu novada Valdgales pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā pie autoceļa P125  no pagasta centra Pūņām,  no novada domes Talsos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Valdgales muižas (Waldegahlen) centra. Valdgales muiža vēstures avotos pirmoreiz minēta 1390. gadā, kad tās daļu lēnī saņēmis kāds Zigfrīds Nuenuss. Līdz 1960. gadiem Valdgale bija Ziemeļkurzemes šaursliežu dzelzceļu tīkla mezgla stacija, kur sazarojās līnijas uz Stendi, Mērsragu, Roju un Mazirbi. Valdgales muižas komplekss ar parku un Valdgales vējdzirnavas ir valsts aizsargājami kultūras pieminekļi.

Atsauces
Bayer

Bayer AG ir Vācijā reģistrēts starptautisks uzņēmums, kura galvenās kompetences jomas ir veselības aprūpe, uzturs un progresīvu tehnoloģiju radīti izejmateriāli. Bayer AG ir definējusi visa koncerna kopējās vērtības, mērķus un stratēģijas. Trīs apakšgrupas un trīs pakalpojumu uzņēmumi darbojas neatkarīgi, un tos vada pārvaldības kontrolakciju sabiedrība.

Saimnieciskā darbība ir apakšgrupu atbildība:
 Bayer HealthCare ir viens no pasaules vadošajiem novatoriem farmācijas un medicīnas produktu jomā;
 Bayer CropScience ar saviem augsti efektīvajiem produktiem, jaunievedumiem un izteikto koncentrēšanos uz klientu ieņem vadošās pozīcijas pasaulē augu aizsardzības un nelauksaimniecības kaitēkļu apkarošanas jomā;
 Bayer MaterialScience ir slavens augstas veiktspējas materiālu, piemēram, polikarbonātu un poliuretānu, kā arī novatorisku sistēmu risinājumu piegādātājs plašam ikdienas izmantošanas diapazonam.

Galvenās pakalpojumu funkcijas ir apkopotas trijos pakalpojumu uzņēmumos:
 Bayer Business Services ir Bayer koncerna starptautiskās kompetences centrs pakalpojumiem, kuru pamatā ir IT;
 Bayer Technology Services ir Bayer koncerna vispasaules tehnoloģiskais mugurkauls un galvenais jaunievedumu dzinējs;
 Currenta piedāvā pakalpojumus ķīmijas nozarē, tostarp pakalpojumu piegādi, atkritumu pārvaldību, infrastruktūru, drošību, aizsardzību, analītiskos pakalpojumus un profesionālās mācības.

Nesenā vēsture 
2015. gada septembrī Bayer paziņoja par tā materiālu zinātnes struktūrvienības atdalīšanu atsevišķā publiskā uzņēmumā Covestro, kurā Bayer saglabāja aptuveni 70 % daļu.

Pēc Covestro atdalīšanas pabeigšanas 2016. gada janvārī Bayer veica zīmola maiņu, pozicionējot sevi kā dzīvības zinātnes uzņēmumu. Tas restrukturizēts trīs nodaļās: Farmācija (Pharmaceuticals), patērētāju veselība (Consumer Health) un Labības zinātne (Crop Science), kurā iekļauts arī Dzīvnieku veselības bizness. 

2016. gada maijā Bayer piedāvāja par 62 miljardiem ASV dolāru nopirkt ASV agroķīmijas un lauksaimniecības biotehnoloģiju uzņēmumu Monsanto. Drīz pēc tam Monsanto noraidīja piedāvājumu, vēloties augstāku cenu. Septembrī Bayer piedāvāja cenu 66 miljardi USD un Monsanto piekrita šim piedāvājumam. Lai saņemtu valstu konkurences institūciju apstiprinājumu, Bayer piekrita atsavināt ievērojamu daļu savu lauksaimniecības aktīvu (sēklu un herbicīdu) Vācijas uzņēmumam BASF. Līdz 2018. gada 21. martam darījumu atļāva Eiropas Savienība, un 20. maijā tā tika apstiprināta ASV. Pārdošanas darījums tika slēgts 2018. gada 7. jūnijā. Monsanto zīmols tika pārtraukts.

Produkti 
Bayer koncerns piedāvā tirgū aptuveni 5000 produktu. Visvairāk pārdoto produktu grupā ietilpst: 
 veselības aprūpes jomā: Yasmin®/YAZ®/Yasminelle®, Betaferon®, Kogenate®, Adalat®, Avelox®; 
 lauksaimniecības jomā: Confidor®/ Gaucho®/Admire®/Merit®, Flint®/Stratego®/Sphere®;
 progresīvās tehnoloģijas materiālu jomā: Makrolon®, Baydur®, Bayflex® Footwear, Desmodur®/Desmophen®.

Atsauces

Ārējās saites 
 Bayer Latvijas vietne

Vācijas uzņēmumi
Frankfurtes fondu biržā kotētie uzņēmumi
Ziemeļreina-Vestfālene
Rūdijs Fellers

Rūdolfs "Rūdijs" Fellers (, []; dzimis  Hānavā, Hesenē) ir bijušais Vācijas futbola izlases uzbrucējs un kādreizējais Vācijas izlases treneris. Kopā ar izlasi kā spēlētājs viņš uzvarēja 1990. gada Pasaules kausā un kā treneris ieguva otro vietu 2002. gada Pasaules kausā.

Karjeras statistika 

|-
|1977–78||rowspan="3"|Kickers Offenbach||rowspan="3"|2. Bundesliga||5||1||||||||||||||||
|-
|1978–79||31||11||||||||||||||||
|-
|1979–80||38||7||||||||||||||||
|-
|1980–81||rowspan="2"|1860 München||Bundesliga||33||9||||||||||||||||
|-
|1981–82||2. Bundesliga||37||37||||||||||||||||
|-
|1982–83||rowspan="5"|Werder Bremen||rowspan="5"|Bundesliga||31||23||||||||||||||||
|-
|1983–84||31||18||||||||||||||||
|-
|1984–85||32||25||||||||||||||||
|-
|1985–86||13||9||||||||||||||||
|-
|1986–87||30||22||||||||||||||||

|-
|1987–88||rowspan="5"|Roma||rowspan="5"|Serie A||21||3||||||||||||||||
|-
|1988–89||29||10||||||||||||||||
|-
|1989–90||32||14||||||||||||||||
|-
|1990–91||30||11||||||||||||||||
|-
|1991–92||30||7||||||||||||||||

|-
|1992–93||rowspan="2"|Olympique Marseille||rowspan="2"|Division 1||33||18||||||||||||||||
|-
|1993–94||25||6||||||||||||||||

|-
|1994–95||rowspan="2"|Bayer Leverkusen||rowspan="2"|Bundesliga||30||16||||||||||||||||
|-
|1995–96||32||10||||||||||||||||
343||188||||||||||||||||
142||45||||||||||||||||
58||24||||||||||||||||
543||257||||||||||||||||

|-
|1982||1||0
|-
|1983||10||7
|-
|1984||10||4
|-
|1985||8||4
|-
|1986||10||7
|-
|1987||6||3
|-
|1988||10||4
|-
|1989||5||3
|-
|1990||13||8
|-
|1991||6||2
|-
|1992||6||2
|-
|1993||0||0
|-
|1994||5||3
|-
!Kopā||90||47
|}

Atsauces

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas futbola treneri
Vācijas izlases futbolisti
Vācijas futbola izlases treneri
1984. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa treneri
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
AS Roma spēlētāji
Brēmenes "Werder" spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
Hesenē dzimušie
Cīruļi (Valdgales pagasts)

Cīruļi ir ciems Talsu novada Valdgales pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā pie autoceļa P125  no pagasta centra Pūņām,  no novada domes Talsos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta sāka veidoties 20. gadsimta 20. gados pie Ziemeļkurzemes šaursliežu dzelzceļa Cīruļu stacijas. Pēckara gados attīstījies kā Ziedoņa ciema padomes un kolhoza «Vārpa» ciemats. Cīruļos atrodas veikals, Ārlavas baptistu baznīca un Valdemārpils mežniecības Cīruļu apgaita.

Atsauces
Lielsalas

Lielsalas (agrāk arī Raķupe, Morici) ir ciems Talsu novada Valdgales pagastā. Izvietojies Raķupes kreisajā krastā Salas purva ziemeļaustrumu malā  no pagasta centra Pūņās,  no novada domes Talsos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies 1960. gados kā Salas purva kūdras izstrādes darbinieku ciemats (Slokas kūdras fabrikas iecirknis). Lielsalās atrodas veikals; kūdras ieguvi veic SIA “Pindstrup Latvia”.

2018. gada 17. jūlijā kūdras ieguves vietā izcēlās paaugstinātas bīstamības ugunsgrēks. Vēlāk uguns izplatījās vairāku simtu hektāru platībā, cieta arī tuvumā esošie meži.

Atsauces
Francis Zagorskis

Francis Zagorskis (1929—1986) bija latviešu vēsturnieks un arheologs. Vēstures zinātņu kandidāts (1967), viens no ievērojamākajiem Akmens laikmeta pētniekiem Latvijā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1929. gada 18. septembrī Silajāņu pagasta Reinieku mājās zemnieka Antona Zagorska un viņa sievas Leonoras daudzbērnu ģimenē. Mācījās Riebiņu  pamatskolā, Varakļānu vidusskolā, tad Preiļu vidusskolā. Studēja LVU Vēstures fakultātē (1948—1953). 

Pēc studiju beigšanas sāka strādāt Latvijas PSR ZA Vēstures institūtā par zinātnisko līdzstrādnieku. Piedalījās arheoloģiskos izrakumos Asotes, Tērvetes, Ķentes un Kokneses pilskalnos, uz neilgu laiku pārņemot Tērvetes pilskalna izrakumu vadību (1959-1960), arī Lūcijas Vankinas vadītajos izrakumos Sārnates neolīta apmetnē.

Vadīja arheoloģiskos izrakumus Kreiču neolīta apmetnē un kapulaukā pie Lielā Ludzas ezera baseinā, vēlāk Lubāna ezera baseinā vadīja izrakumus Ičas, Piestiņas un Osas apmetnēs. 
Zinātniski nozīmīgākā bija Zvejnieku akmens laikmeta kapulauka un apmetnes arheoloģiskā izpēte (1964-1978). Pētījumu rezultāti ļāva to ierindot starp unikālākajiem šī perioda kapulaukiem Austrumbaltijā un visā Ziemeļeiropā. 1965. gadā apprecējās ar arheoloģi Ilgu Grīnbergu. 
Par piedalīšanos grāmatas "Latvijas PSR arheoloģija" sarakstīšanā F. Zagorski kopā ar autoru kolektīvu saņēma LZA Prezidija prēmiju (1975) un Latvijas PSR Valsts prēmiju (1976).

Miris 1986. gada 5. augustā Babītes ciemā, apglabāts Salaspils kapos.

Darbi 
Autors aptuveni 90 zinātniskiem un populārzinātniskiem rakstiem. Piedalījās vairākās starptautiskās konferencēs.
 Agrais un attīstītais neolīts Latvijas PSR austrumdaļā. LU Latvijas vēstures institūta arhīvs. Disertācijas manuskripts: 1967.
 Zvejnieku akmens laikmeta kapulauks. Rīga: Zinātne, 1987. - 130 lpp.
 Zvejnieki (Northern Latvia) Stone Age cemetery. Oxford: Archaeopress, 2004 (angliski)

Atsauces 

Latviešu vēsturnieki
Latviešu arheologi
Latvijas Universitātes absolventi
Preiļu novadā dzimušie
CSI Ņujorka

"CSI Ņujorka" (, Crime Scene Investigation: New York) ir ASV seriāls. Tas tika pārraidīts TV kanālā CBS no  līdz . Seriālam ir deviņas sezonas, kopumā iznāca 197 sērijas. Seriāla izveidotāji ir Entonijs Zuikers, Kerola Mendelsone un Anna Donahu. Seriāls ir turpinājums "CSI Lasvegasa".

Seriāls ir par policijas izmeklēšanas komandu, kas nodarbojas ar dažādu noziegumu izmeklēšanu Ņujorkā, Ņujorkā seriāls arī tika filmēts.

Ārējās saites 
 Seriāla oficiālā mājaslapa 

ASV televīzijas seriāli
Ervins fon Viclēbens

Jobvilhelms Georgs Erdmanis "Ervins" fon Viclēbens (; dzimis , miris ) bija vācu ģenerālfeldmaršals Otrā pasaules kara laikā. Viens no 20. jūlija sazvērestības pret Ādolfu Hitleru dalībniekiem.

Dzimis Breslavā dižciltīgā ģimenē. Armijā kopš 1901. gada. Pirmā pasaules kara laikā karoja pie Verdenas, Šampaņā un Flandrijā. Pēc kara turpināja dienestu armijā. Jau 1934. gadā parādīja sevu opozīciju nacistiem, kad kopā Erihu fon Manšteinu, Vilhelmu fon Lēbu un Gerdu fon Rundštetu pieprasīja izmeklēt Kurta fon Šleihera un Ferdinanda fon Bredova nāvi Garo nažu naktī, par ko tika uz laiku atstādināts. Piedalījās plānotajās sazvērestībās pret Hitleru 1938. un 1939. gadā.

Otrā pasaules kara laikā piedalījās Kaujā par Franciju, kur Viclēbena armija forsēja Mažino līniju. Kādu brīdi bija Rietumu karaspēka virspavēlnieks, tomēr veselības stāvokļa (daži avoti vēsta, ka opozīcijas režīmam) dēļ 1941. gadā demobilizējās.

Pēc 20. jūlija sazvērnieku plāniem Ervinam fon Viclēbenam tika paredzēts Vācijas armijas virspavēlnieka amats. Tomēr pēc Klausa fon Štaufenberga atentāta pret Hitleru "Vilku midzenī" pie Rastenburgas, Ervins fon Viclēbens sazvērnieku centrā - Bendlerblokā, Berlīnē (Vērmahta štābā) ieradās ar krietnu novēlošanos, kad bija jau skaidrs, ka sazvērnieki ir zaudējuši. 

Arestēts un tiesāts t.s. Tautas tiesā (Volksgerichtshof). Notiesāts uz nāvi, nāvessods izpildīts 8. augustā Plocenzē cietumā.

Ārējās saites 

Pirmā pasaules kara dalībnieki
Vācijas virsnieki
Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieri
Lejassilēzijas vojevodistē dzimušie
Latpass aviolīnijas

Latpass aviolīnijas () bija SIA Aviokompānija LATPASS (no 1996. gada SIA Latpass Aviolīnijas) piederoša lidsabiedrība, kuras bāzes lidosta bija Rīgas starptautiskā lidosta. Aviokompānija bija dibināta 1994. gada decembrī, un tā veica regulārus lidojumus no Rīgas uz Telavivas/Jeruzālemes Benguriona lidostu (David Ben-Gurion International Airport) Izraēlā. Lidsabiedrība izmantoja Jak-40 tipa lidmašīnu ar 120 pasažieru vietām. Tā veica arī čartera lidojumus ar Tu-154B-2 lidmašīnu uz Spāniju, Grieķiju, Bulgāriju, Turciju, Tunisiju, Ēģipti un citām valstīm. Kompānijas galvenā mītne atradās Pils laukumā 2/5 Rīgā.

Lidsabiedrība savu darbību Rīgas lidostā apturēja 2004. gadā.

Ārējās saites 
 Latpass aviolīnijas lidmašīnas Tu-154B-2 attēli (1998-2005)

Atsauces 

Latvijas bijušās lidsabiedrības
Latvijas bijušie uzņēmumi
Spiridons Luiss

Spiridons Luiss (  — ), pazīstams arī kā Spirs Luiss () bija grieķu ūdensnesējs, pirmais olimpisko spēļu maratona distances čempions 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Pēc uzvaras viņš kļuva par nacionālo varoni.

Spiridonu Luisu olimpiskajās spēlēs piedalīties iedrošināja viņa bijušais komandieris. Pēc olimpiskajām spēlēm viņš kļuva par policistu un lauksaimnieku. Ārpus savas vieglatlētikas karjeras Spiridons Luiss tika arestēts par viltojumiem, taču pēc gada pavadīšanas cietumā tika attaisnots.

Bērnība 
Spiridons Luiss piedzima trūcīgā ģimenē Masuri pilsētā, Atēnu ziemeļos. Luisa tēvs pārdeva minerālūdeni Atēnās, kurās tajā laikā nebija centrālās ūdens padeves. Spiridons tēvam palīdzēja šo ūdeni pārvest.

1896. gada vasaras olimpiskās spēles 
Maratona distances sākums bija Maratonas pilsētā. Maratona distancē startēja 17 sportisti, no kuriem 13 pārstāvēja Grieķiju. Distances gaitā vairāki sportisti no tās izstājās. Līdz finišam nonāca 9 sportisti, no kuriem trešās vietas ieguvēju Spiridonu Beloku diskvalificēja, jo viņš bija izmantojis pajūgu. 

Spiridona Luisa finišs Panatinaiko stadionā tika sveikts ar uzmundrinājuma saucieniem. Pēdējo apli Spiridons Luiss skrēja kopā ar kroņprinci Konstantīnu un Grieķijas princi Georgu. Viņš finišēja ar laiku 2:58:50.

Rezultāti

Pēc olimpiskajām spēlēm 

Pēc uzvaras Spiridons Luiss no daudziem tautiešiem saņēma dāvanas, sākot ar juvelierizstrādājumiem un beidzot ar bezmaksas skūšanu frizētavā visu mūžu. Nav zināms, vai viņš pieņēma visas šīs dāvanas. Pēc Olimpiskajām spēlēm Luiss beidza savu sportista karjeru, kļūstot par lauksaimnieku un policistu.

1926. gadā Spiridons Luiss tika arestēts par militāro dokumentu viltošanu un tika ieslodzīts. Pēc cietumā pavadīta vairāk nekā gada viņš tika attaisnots un atbrīvots no apcietinājuma.

Viņa pēdējā publiskā uzstāšanās notika 1936. gadā, kad viņu kā goda viesi uzaicināja uz 1936. gada vasaras olimpiskajām spēlēm Berlīnē.

Dažus mēnešus pēc Itālijas iebrukuma Grieķijā 1940. gadā Spiridons Luiss mira. Pēc viņa nāves dažādas sporta iestādes Grieķijā tika nosauktas viņa vārdā. To skaitā bija arī Atēnu Olimpiskais stadions, kurš bija 2004. gada vasaras olimpisko spēļu galvenā norises vieta, kā arī ceļš ārpus stadiona.

Atsauces

Ārējās saites 
 Spiridons Luiss (SOK profils) 
 Spiridons Luiss (Sports Reference profils) 

1873. gadā dzimušie
1940. gadā mirušie
Grieķijas vieglatlēti
Grieķijas sportisti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1896. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Grieķijas olimpiskie zelta medaļnieki
Garo distanču skrējēji
Palladium Rīga

Koncertzāle "Palladium Rīga" (arī "Palladium") ir viena no pirmajām tāda tipa (vidēja mēroga grupu uzstāšanās) koncertzālēm Latvijā. Tā atrodas Rīgā, Marijas ielā 21 un durvis vēra 2011. gada 28. septembrī  un tā ietilpība ir 1600—2000 cilvēki. Koncertzāle ir iekārtota bijušā kinoteātra "Palladium" telpās, kurš darbību uzsāka 1913. gadā un darbojās līdz pat 2002. gadam. Atjaunotās "Palladium" koncertzāles logotipa un vizuālās identitātes autori ir dizaina studija Asketic.

Vēsture 
Kinoteātris "Palladium" dzīvojamajā ēkā tika izveidots 1913. gadā un līdz tā slēgšanai jaunās tūkstošgades sākumā bija viens no cienījamākajiem galvaspilsētā. Tas nebija tik smalks kā "Splendid Palace" (laikā no 1952. līdz 2011. gadam pazīstams ar nosaukumu "Kino Rīga"), bet vienmēr pietiekami aktuāls. Ap 2006. gadu ēkas telpās tika uzsākta vērienīga naktskluba būvniecība, taču tas tā arī nepiedzīvoja savu atvēršanu.

Jaunā koncertzāle saglabā Palladium nosaukumu, kā arī kinozāles kādreizējo apaļo formu, un tajā divos līmeņos ir izbūvēti skatītāju balkoni. Koncertzāle savas durvis vēra 2011. gada 28. septembrī un kā pirmie mākslinieki, kas uzstājās tajā bija Džeimss Blants, islandiešu grupa FM Belfast, Anglijas rokgrupa Kaiser Chiefs un britu mūziķe Anna Calvi.

Atsauces

Ārējās saites

Attēlu galerijas 
 Koncertzāles "Palladium Rīga" atklāšana , tvnet.lv

Sociālie mediji 
 
 
 
 

Latvijas mūzikas klubi
Kultūras būves Latvijā‎
Rīga
Vārnukrogs

Vārnukrogs ir Jūrmalas pilsētas daļa, kas izveidojusies Lielupes labajā krastā senās pārceltuves vietā.

Vārnukroga privātmāju un savrupmāju apbūve Lielupes un Buļļupes satekas vietā ir viena no nomaļākajām vietām Jūrmalas un Rīgas tuvumā. Kopš 43. autobusu maršruta likvidācijas līdz turienei nekursē neviens autobuss un tuvākais veikals atrodas 4 km tālu.

Nosaukums 
Nosaukums cēlies no Vārnu kroga (Warne Krug), kas bija uzcelts pie vecā zemes ceļa no Rīgas uz Kurzemi un Prūsiju, kas viduslaikos gāja pāri Buļļupei un tālāk gar Rīgas jūras līča malu uz Tukumu.

Vēsture 
Līdz 1454. gadam zemes šaurums starp jūru un Buļļupi piederēja pie Rīgas patrimoniālā apgabala, bet tad to ieguva Livonijas ordenis. 1495. gadā Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs nodeva lēnī Lielupes-Buļļupes kreisā krasta apvidu Lielupes pārcēlājam Jānim Bildringam (Büldring).

No 1692. gada Buļļu plosts bija noteikts kā vienīgā pārceltuve pāri Lielupei zemes ceļā no Rīgas patrimoniālā apgabala uz Kurzemi. 1755. gadā Lielupe izlauzās uz jūru tagadējā ietekas vietā un nācās izveidot no jauna pārceltuvi pie Lielupes grīvas no Vārnukroga uz Buļļu muižas plosta krogu, kas līdz 1783. gadam ceļotājiem kalpoja kā Vidzemes guberņas robežpāreja uz Kurzemes hercogisti.

1949. gadā Vārnukrogu kopā ar Priedaini pievienoja tobrīd Rīgas sastāvā esošajam Jūrmalas rajonam, bet no 1959. gada tas atrodas Jūrmalas pilsētas teritorijā.

Atsauces 

Jūrmala
Trīdeksnis

Trīdeksnis (no trīdēt — 'dziedāt līdzi dejai') ir no metāla (parasti dzelzs) darināts latviešu tautas mūzikas instruments ar koka spalu. Tam ir divas daļas — pamatne un skanošā daļa. Uz tridekšņa nostiprina vairākās kārtās savērtas žvadzināmas vara plāksnītes. Šo mūzikas instrumentu spēlēja sievietes, galvenokārt vedībās — apdziedāšanās dziesmās un svinīgos pasākumos.

Atsauces 

Latviešu mūzikas instrumenti
Huseins Rezazadē

Huseins Rezazadē (, Hossein Rezazadeh; dzimis ) ir bijušais azerbaidžāņu tautības Irānas svarcēlājs. Viņam pašlaik (2011) pieder Pasaules rekords gan svarcelšanas summā, gan abās disciplīnās — raušanā un grūšanā. Četras reizes H. Rezazadē ticis atzīts par Irānas gada labāko sportistu (2000, 2002, 2003, 2005).

H. Rezazadē ir piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (2000, 2004). 2000. gadā Sidnejā viņš guva uzvaru ar kopsummā paceltiem 472,5 kg (raušanā 212,5 kg un grūšanā 260 kg). Arī 2004. gadā Atēnās irānietis kopumā pacēla 472,5 kg (210 kg+262,5 kg) un guva uzvaru, otrajā vietā atstājot Latvijas svarcēlāju Viktoru Ščerbatihu.

Pasaules čempionātos ir izcīnījis četras zelta medaļas (2002, 2003, 2005, 2006), kā arī 1999. gadā izcīnīja bronzas medaļu.

Personiskie rekordi

Ārējās saites 

IWRP - profile

1978. gadā dzimušie
Irānas svarcēlāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki svarcelšanā
Fricis Hābers

Fricis Hābers (; dzimis , miris ) bija ebreju izcelsmes vācu ķīmiķis. 1918. gada Nobela prēmijas ķīmijā laureāts par Hābera procesa izstrādi. Hābers tiek uzskatīts arī par ķīmiskā kara "tēvu".

Dzimis Breslavā, tirgotāja ģimenē. Studēja Heidelbergas universitātē, Berlīnes Humboltu universitātē un Berlīnes Tehniskajā universitātē. 1901. gadā apprecējās ar ķīmiķi Klāru Immervāru, kurā arī bija ķīmiķe. 1915. gadā Immervāra izdarīja pašnāvību pēc strīda ar Frici Hāberu par ķīmisko ieroču izmantošanas ētiskumu. 

No 1894. līdz 1911.gadam strādājot Karlsrūes universitātē Fricis Hābers kopā ar Kārli Bošu izstrādāja Hābera procesu, kura rezultātā no gaisa slāpekļa tika sintezēts amonjaks, kas pavēra iespēju minerālmēslu un sprāgstvielu rūpniecības attīstībai.

Pirmā pasaules kara laikā vadīja Vācijas ķīmisko ieroču izstrādi, pats inspicējot fronti. Cita starpā izgudroja pesticīdu Zyklon A, kura variants ir bēdīgi slavenais Zyklon B, ko izmantoja Aušvicas koncentrācijas nometnē. Pēc kara pētīja zelta iegūšanu no jūras ūdens. Pēc nacistu nākšanas pie varas, neskatoties uz Hābera izcelsmi, viņam tika piedāvāts turpināt pētījumus, tomēr 1933. gadā viņš pameta Vāciju. Haims Veicmans piedāvāja Hāberam darbu Palestīnā, kuru Hābers pieņēma, tomēr mira Bāzelē pa ceļam uz jauno darbavietu.

Ārējās saites 

 Fricis Hābers Nobela prēmijas mājaslapā 

Lejassilēzijas vojevodistē dzimušie
Polijas ebreji
Vācijas ķīmiķi
Nobela prēmijas laureāti ķīmijā
Mūsa (Ceraukstes pagasts)

Mūsa ir ciems Bauskas novada Ceraukstes pagastā, pagasta lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Bauskas pilsētas pierobežā Mūsas labajā krastā pie autoceļa A7  no pagasta centra Ceraukstes,  no novada domes Bauskā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā padomju saimniecības «Bauska» ciemats. Mūsas ciemā atrodas bērnudārzs, doktorāts, vairāki veikali.

Atsauces
Birgita Fišere

Birgita Fišere (; no 1984. līdz 1993. gadam bijusi Birgita Šmita (Birgit Schmidt), dzimusi ) ir bijusī vācu smaiļotāja.

Viņa ir piedalījusies sešās Olimpiskajās spēlēs (1980, 1988, 1992, 1996, 2000, 2004). Kopumā izcīnījusi astoņas zelta medaļas, pārstāvēdama Austrumvāciju un Vāciju. Vēl izcīnīja četras sudraba medaļas. Medaļas izcīnītas gan vieniniekos, gan divniekos, gan četriniekos 500 m distancē. B. Fišere ir visu laiku jaunākā (18 gadi) un vecākā (42 gadi) sportiste, kas smaiļošanā ir izcīnījusi zelta medaļu Olimpiskajās spēlēs. Ap panākumiem startējusi arī Pasaules čempionātos: izcīnījusi 27 zelta medaļas, sešas sudraba un četras bronzas.

2004. gadā B. Fišere tika atzīta par Vācijas gada labāko sportisti.

Ārējās saites 

1962. gadā dzimušie
Vācijas smaiļotāji un kanoe airētāji
1980. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Vācijas vieglatlētes
Brandenburgā dzimušie
Ceraukste

Ceraukste ir ciems Bauskas novada Ceraukstes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Stabulītes krastos pie autoceļa A7  no novada domes Bauskā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados netālu no bijušās Ceraukstes muižas (Zerrauxt) centra kā kolhoza «Ceraukste» ciemats. Ceraukstē atrodas pagasta pārvalde, Griķu pamatskola, tautas nams, bibliotēka, atpūtas bāze, Rības krogs un vējdzirnavas.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Aldis Bērziņš (sportists)

Aldis Imants Bērziņš (dzimis  Vilmingtonā, Delavēras štatā, ASV) ir bijušais latviešu izcelsmes ASV volejbolists.

Viņa tēvs ir no Litenes un māte — Liepājas.

Piedalījies 1984. gada Losandželosas Vasaras Olimpiskajās spēlēs ASV volejbola izlases sastāvā. Turnīrā tika izcīnīta zelta medaļa. Vēl A. Bērziņš izlases sastāvā izcīnījis uzvaru 1985. gada Pasaules kausā, pats spēlētājs tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju. Startējis Pasaules čempionātos — 1978. gadā tika izcīnīta 19. vieta un 1982. gadā — 13. vieta.

Pēc karjeras beigām viņš uzsāka strādāt par treneri. 1996. gada Atlantas Vasaras Olimpiskajās spēlēs viņš bija ASV sieviešu izlases galvenais treneris, pirms tam četrus gadus bijis izlases trenera palīgs.

Izglītību ieguvis Ohaio štata universitātē, 1977. gadā absolvēja Astronomijas fakultāti, kā arī Sandjego štata universitātē.

Ar volejbolu nodarbojas arī viņa dēli. Viens no dēliem Miķelis pārstāvēja Latviju 2015. gada Universiādē.

Atsauces

Ārējās saites 

1956. gadā dzimušie
ASV volejbolisti
Trimdas latvieši
1984. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Delavērā dzimušie
Kolins Fērts

Kolins Fērts (; dzimis ) ir britu aktieris.

Viņš kļuva pazīstams ar lomu 1995. gada TV adaptācijā Džeinas Ostinas grāmatai "Lepnums un aizspriedumi". Par šo lomu Fērts tika nominēts BAFTA televīzijas balvai.

2010. gadā K. Fērts tika pirmoreiz nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par lomu filmā "Vientuļais vīrs" (2009), par šo lomu viņš saņēma BAFTA kino balvu. 2011. gadā viņš saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris par lomu filmā "Karaļa runa" (2010), par šo lomu viņš ir saņēmis arī BAFTA kino balvu, Zelta globusa balvu un Ekrāna aktieru ģildes balvu. 2011. gadā Fērts ieguva zvaigzni Holivudas slavas alejā.

Atsauces

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
Hempšīrā dzimušie
Britu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Eiropas Kino balvas ieguvēji
Daugavmala (Ikšķile)

Daugavmala ir Ikšķiles pilsētas daļa Ikšķiles novadā. Izvietojies Ikšķiles pilsētas dienvidu daļā Daugavas krastā  no novada domes Ikšķiles centrā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies 20. un 21. gadsimtu mijā kā Ikšķiles piepilsētas privātmāju apbūves apvidus. Tā teritorija sastāvēja no divām atsevišķām daļām, ko vienu no otras atdalīja Ikšķiles pilsētas teritorija. Ciema teritorijā bija iekļauti dažkārt par atsevišķiem ciemiem uzskatītie Elkšņi un Zušugals. Daugavmalas austrumdaļā atrodas bērnudārzs «Ķiparu nams», Ikšķiles lidlauks un Elkšņu motosporta trase, kā arī vairāki uzņēmumi; rietumdaļā — Ikšķiles Karmela (karmelītu) ordeņa klosteris un metālapstrādes uzņēmums. Rīgas HES ūdenskrātuvē iepretī Daugavmalas austrumu daļai atrodas Svētā Meinarda sala ar Meinarda baznīcas drupām. 2012. gadā, paplašinot Ikšķiles pilsētas robežas, ciems tika iekļauts pilsētas teritorijā.

Atsauces
Jaunikšķile

Jaunikšķile ir Ikšķiles pilsētas daļa Ikšķiles novadā. Izvietojies Ikšķiles pilsētas ziemeļu daļā pie Rīgas—Krustpils dzelzceļa un autoceļa P10,  no novada domes Ikšķiles centrā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā kolhoza «Ikšķile» ciemats. Ievērojami izaudzis 20. un 21. gadsimtu mijā, kad Ikšķiles pilsētas pierobežā attīstījās privātmāju būvniecība. Jaunikšķilē atrodas veikals, frizētava, vairāki uzņēmumi. 2012. gadā, paplašinot Ikšķiles pilsētas robežas, iekļauta pilsētas teritorijā.

Atsauces
Ilmārs Starostīts

Ilmārs Starostīts (dzimis  Rēzeknē) ir Latvijas starptautiskais lielmeistars šahā (no 2010. gada).

Ilmārs Starostīts no 1993. gada līdz 1999. gadam ir pārstāvējis Latviju dažāda vecuma grupu Pasaules un Eiropas šaha čempionātos. 2001. gadā izpildīja starptautiskā meistara normu šahā. 2002. gadā uzvarējis Latvijas šaha čempionātā, bet 2022. gadā atkārtojis šo panākumu.
Starptautiskā lielmeistara normu viņš pirmo reizi izpildīja turnīrā Kutro (Itālija) 2005. gadā, otro reizi - 2008. gadā Vācijas 2. bundeslīgā, bet trešo reizi - ieņemot otro vietu starptautiskajā šaha turnīrā Ferolā (Spānija) 2010. gadā.

Nozīmīgākās sacensības 

 1997. gads, 1. vieta starptautiskajā turnīrā Litomišļā, (Čehija).
 2002. gads, piedalījies Latvijas komandas sastāvā Pasaules šaha 35. olimpiādē pie 2. rezerves galdiņa (+5, =4, -3).
 2002. gads, 1. vieta Latvijas šaha čempionātā.
 2010. gads, 1. vieta turnīrā "Stockholm Elo Challenge" (Zviedrija).
 2010. gads, 2. vieta turnīrā "Ferrol Rodrigo Memorial" (Spānija).
 2011. gads, 2. vieta Latvijas šaha čempionātā.
 2011. gads, piedalījies Latvijas komandas sastāvā Eiropas šaha komandu čempionātā pie 4. galdiņa (+4, =2, -3).
 2012. gads, 3. vieta Latvijas šaha čempionātā.
 2012. gads, piedalījies Latvijas komandas sastāvā Pasaules šaha 40. olimpiādē pie rezerves galdiņa (+4, =2, -2).
 2018. gads, 3. vieta Latvijas šaha čempionātā.
 2019. gads, 2. vieta Latvijas šaha čempionātā.
 2020. gads, 14. vieta Latvijas šaha čempionātā.
 2021. gads, 2. vieta Latvijas šaha čempionātā.
 2022. gads, 1. vieta Latvijas šaha čempionātā.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē FIDE.com
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules pilsētu šaha komandu čempionāti)

1979. gadā dzimušie
Rēzeknē dzimušie
Latvijas šahisti
Klifs Robertsons

Klifs Robertsons (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris. Viņa aktiera karjera ilga vairāk nekā 50 gadus.

K. Robertsons attēloja Džonu Kenediju jaunībā 1963. gada filmā PT 100. 1968. gadā viņš saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris par lomu filmā Charly. 21. gadsimtā viņš attēloja tēvoci Benu "Zirnekļcilvēka" filmu triloģijas pirmajā daļā. Miris .

Ārējās saites 
  

1923. gadā dzimušie
Sandjego dzimušie
2011. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
1419. gads

1419. gads () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās svētdienā.

Notikumi 
 13. februāris — tika dibināta Rostokas universitāte, senākā un lielākā universitāte kontinentālajā ziemeļeiropā un Baltijas jūras reģionā.
 30. jūlijs — Prāgā notika radikālo husītu sacelšanās, t.s. pirmā Prāgas defenstrācija, kas kļuva par cēloni husītu kariem.

Nezināms datums 
 Madeiras arhipelāga Porto Santo salu sasniedza divi Enrike Jūrasbraucēja kapteiņi, kā rezultātā salu grupa tika pievienota Portugālei.

Dzimuši 
 10. jūlijs — Go-Hanazono, Japānas imperators. (miris 1471.)

Miruši 
 16. augusts — Vāclavs Luksemburgs, Vācijas un Čehijas karalis (dzimis 1361.)
Svētciems

Svētciems (agrāk arī Sveiciems) ir ciems Limbažu novada Salacgrīvas pagastā. Izvietojies Svētupes krastos pie autoceļa A1  no pagasta centra Salacgrīvas un no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Jaunsalacas muižas (Neu-Salis) centra. Izaudzis pēckara gados kā padomju saimniecības «Salacgrīva» ciemats. Svētciemā atrodas bērnudārzs, bibliotēka, veikals, vairāki uzņēmumi.

19. gadsimta vidū apkaime ap Svētupi bija pēdējā vieta Vidzemē, kurā dzīvoja lībiešu valodas pratēji.

Novadnieki 
 Hugo Rozenšteins (1892-1941) — Latvijas armijas ģenerālis.
 Edīte Hauzenberga-Šturma (1901-1983), latviešu valodniece.

Atsauces
Beatrikse

Beatrikse (Beatrix der Nederlanden; pilnā vārdā Beatrikse Vilhelmīna Armgarda (Beatrix Wilhelmina Armgard); dzimusi ) ir bijusī Nīderlandes karaliene. Viņa pārvaldīja Nīderlandi, Kirasao, Sintmārtenu un Arubu. Beatrikse ir karalienes Juliānas un prinča Bernharda cur Lipes-Bīsterfelda pirmā meita.

Beatrikse studējusi tieslietas Leidenes Universitātē. 1966. gadā precējusies ar vācu diplomātu Klausu von Amsbergu. Par Nīderlandes karalieni Beatrikse kļuva , dienā, kad iepriekšējā Nīderlandes karaliene, viņas māte, Juliāna  atteicās no troņa.

2013. gada 28. janvārī Beatrikse paziņoja, ka nolēmusi atteikties no sava troņa par labu savam vecākajam dēlam Orānijas princim Vilemam Aleksandram. Karaliskā titula maiņa bija noteikta Beatrikses valdīšanas 33 gadadienā, 2013. gada 30. aprīlī.

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa  

1938. gadā dzimušie
Nīderlandes monarhi
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Frīdrihs Bergiuss

Frīdrihs Bergiuss (; dzimis , miris ) bija vācu ķīmiķis. Kopā ar Kārli Bošu 1931. gadā saņēma Nobela prēmijas ķīmijā par augsta spiediena ķīmisko metožu izstrādi. Pazīstams kā Bergiusa procesa, kura rezultātā bija iespējams iegūt sintētisko degvielu, autors.

No 1903. līdz 1907. gadam studēja Breslavas un Leipcigas universitātē. 1909. gadā kopā ar Frici Hāberu un Kārli Bošu Karlsrūes universitātē piedalījās Hābera procesa izstrādē. Tajā pašā gadā pārgāja uz Hannoveres universitāti, kur nodarbojās ar ķīmiskās kinētikas pētījumiem. 1913. gadā izstrādāja Bergiusa procesu, kura rezultātā bija iespējams no brūnoglēm iegūt sintētisko degvielu. Šis process Vācijā plaši tika izmantots Otrā pasaules kara laikā. Vēlāk izstrādāja metodi cukura iegūšanai no koksnes, kas gan izrādījās ekonomiski neefektīva. Otrā pasaules kara laikā strādāja kompēnijā IG Farben. Pēc kara emigrāja uz Argentīnu, kur strādāja par konsultantu Ekonomikas ministrijā.

Ārējās saites 

 Frīdrihs Bergiuss un Kārlis Bošs Nobela prēmijas mājaslapā 

Lejassilēzijas vojevodistē dzimušie
Polijas vācieši
Vācijas ķīmiķi
Nobela prēmijas laureāti ķīmijā
Šons Penns

Šons Džastins Penns (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, scenārists, režisors, producents, kā arī politiskais un sabiedriskais aktīvists.

Aktieris piecas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā par lomām filmās "Mironis nāk" (1995), "Salds un nekrietns" (Sweet and Lowdown, 1999), "Es esmu Sems" (2001), "Noslēpumu upe" (2003) un "Milks" (2008). Par pēdējām divām filmām Penns šo balvu saņēma. Par lomu filmā "Noslēpumu upe" ir saņēmis arī Zelta globusa balvu, bet par filmu "Milks" — arī BAFTA kino balvu un Ekrāna aktieru ģildes balvu.

Biogrāfija 
Šons Penns dzimis 1960. gadā Santamonikā, Losandželosas apgabalā. Viņa tēvs Leo Penns bija kinorežisors, bet māte Ailīna Raiena — aktrise.

Pusaudža vecumā Šons pirmo reizi tēloja epizodisku lomu 1974. gadā TV seriāla Little House on the Prairie divās sērijās, kuras režisēja viņa tēvs Leo Penns. Kā kinoaktieris Šons Penns debitēja 1981. gadā ar lomu filmā Taps. Kļuva atpazīstams ar lomu filmā Bad Boys (1983). Vēlāk guva plašu ievērību ar lomu drāmā "Mironis nāk" (1995), par kuru pirmo reizi tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā arī ieguva labākā aktiera balvu "Sudraba lācis" Berlīnes starptautiskajā kinofestivālā. Par lomu filmā "Viņa ir tik jauka" (She's So Lovely, 1997) ieguva balvu Kannu kinofestivālā kā labākais aktieris.

Tēlojis lomas arī tādās filmās, kā "Karlito ceļš" (Carlito's Way, 1993), "Spēle" (1997), "Šaurā, sārtā līnija" (1998), "Salds un nekrietns" (Sweet and Lowdown, 1999), Up at the Villa (2000), "21 grams" (21 Grams, 2003), "Ričarda Niksona slepkavība" (2004), "Tulks" (2005), "Visi karaļa vīri" (All the King's Men, 2006), "Spēle bez noteikumiem" (Fair Game, 2010), "Dzīvības koks" (2011), "Gangsteru mednieki" (2013), "Voltera Mitija slepenā dzīve" (The Secret Life of Walter Mitty, 2013), "Šāvējs" (The Gunman, 2015), "Prāta trauslā robeža" (2019).

Penns darbojies arī kā producents, scenārists un kinorežisors. Starp viņa režisētajām filmām ir tādas filmas kā The Indian Runner (1991), The Crossing Guard (1995), "Solījums" (The Pledge, 2001), "Savvaļā" (2007).

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
ASV kinoproducenti
ASV scenāristi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Džefs Bridžess

Džefs Bridžess (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un mūziķis.

Aktieris ir saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu par tēlojumu filmā "Mežonīgā sirds" (2009). Saņemot balvu 60 gadu un 93 dienu vecumā, viņš kļuva par 7. visvecāko šīs balvas ieguvēju. Sesto reizi Amerikas Kinoakadēmijas balvai aktieris tika nominēts par lomu 2010. gada filmā "Īstenā drošsirdība".

Dž. Bridžess ir nācis no pazīstamas aktieru ģimenes, kopā ar tēvu Loidu un brāli Bo ir filmējušies seriālā Sea Hunt. Tāpat viņš ir filmējies tādās filmās kā "Trons" (Tron), Fearless, "K-Pax", "Dzelzs vīrs", The Contender, Starman, "Lieliskie brāļi Beikeri" (The Fabulous Baker Boys), "Robainais asmens" (Jagged Edge), Against All Odds, "Zvejnieku karalis", Thunderbolt and Lightfoot, "Biskvīts" (Seabiscuit), "Trons: Mantojums", "Lielais Lebovskis" un "Grūtie laiki viesnīcā "El Royale"".

Atsauces

Ārējās saites 

 

1949. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Losandželosā dzimušie
Jans Vermērs

Johanness, Jans vai Johans Vermērs (; kristīts  Delftā; miris ) bija nīderlandiešu baroka gleznotājs.

Tā kā Jans Vermērs, iespējams, visu dzīvi aizvadīja lielā trūkumā, viņš ir uzgleznojis relatīvi nedaudz darbu. Pārsvarā gleznoja sadzīves ainas. Pēc nāves gandrīz aizmirsts, kļuvis slavens tikai 19. gadsimtā. Viens no viņa slavenākajiem darbiem – “Meitene ar pērļu auskaru”.

Darbi 

 Meitene ar pērļu auskaru
 Delftas skats
 Mazā iela
 Astronoms
 Koncerts
 Sieviete zilā kleitā lasa vēstuli pie loga
 Mūzikas stunda

Atsauces

Ārējās saites 

 Jans Vermērs artcyclopedia 
 Jana Vermēra darbi museumsyndicate  

1632. gadā dzimušie
1675. gadā mirušie
Nīderlandes gleznotāji
Dienvidholandē dzimušie
Tiangong 1

Tiangong 1 (,  — "Debess pils 1") bija Ķīnas pirmā orbitālā stacija. Tā bija paredzēta saslēgšanās eksperimentiem ar citiem kosmosa kuģiem. Tā bija daļa no Tiangong projekta (zināma arī kā "Projekts 921-2"), kas paredz orbītā izveidot lielāku, modulāru, daļēji pastāvīgi apdzīvojamu staciju ap 2020. gadu.
Tiangong 1 orbītā palaista 2011. gada septembrī; tā darbojās līdz 2016. gada martam.

2011., 2012. un 2013. gadā staciju apmeklēja trīs kosmosa kuģi Shenzhou, no kuriem divi bija ar cilvēku apkalpi.

Tiangong 1 ir 10,4 m garumā ar masu 8506 kg. Tā sastāv no diviem cilindriskiem nodalījumiem, kuriem ir dažādi diametri. Tievākais ir resursu modulis, kurā ir dzinēji, degvielas tvertnes, saules baterijas. Otrs ir eksperimentu modulis 3,35 m diametrā ar iekšejo tilpumu 15 m³, kurā var dzīvot un strādāt kosmonauti. Tas ir apgādāts ar saslēgšanās mehānismu.

Lidojuma gaita 
Tiangong 1 palaista  13:16:03 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 2F no Dzjucjuaņas pavadoņu palaišanas centra. 

 17:28 UTC pie Tiangong 1 pieslēdzās bezpilota kosmosa kuģis Shenzhou 8. 14. novembrī Shenzhou 8 atvienojās no stacijas un pēc tam atkal saslēdzās ar to. Otrreiz kosmosa kuģis no Tiangong 1 atvienojās 16. novembrī 10:30 UTC un pēc tam nolaidās uz zemes.

 06:07:05 UTC ar Tiangong 1 saslēdzās kosmosa kuģis Shenzhou 9, kurā atradās trīs kosmonauti. 24. jūnijā 03:09 UTC kosmosa kuģis atvienojās no Tiangong 1 un attālinājās 300 m attālumā. Atkārtota kosmiskā aparāta tuvošanās un saslēgšanās notika rokas režīmā, kosmosa kuģi vadīja Liu Vans. 04:48 UTC Shenzhou 9 atkārtoti saslēdzās ar Tiangong 1. Otrreiz kosmosa kuģis no Tiangong 1 atvienojās 28. jūnijā 01:22 UTC. 

 05:18 UTC ar Tiangong 1 saslēdzās kosmosa kuģis Shenzhou 10, kurā atradās trīs kosmonauti. 23. jūnijā tika izmēģinātas atvienošanās, tuvošanās un saslēgšanās operācijas rokas režīmā. 00:26 UTC kosmosa kuģis atvienojās no Tiangong 1 un attālinājās no tās. 02:07 UTC Shenzhou 10 atkārtoti saslēdzās ar Tiangong 1. Otrreiz kosmosa kuģis no Tiangong 1 atvienojās 25. jūnijā.

2016. gada martā Tiangong 1 pārstāja funkcionēt.

2018. gada 2. aprīlī stacija nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā.

Atsauces 

1
Freds Astērs

Freds Astērs (; dzimis Frederiks Osterlics (Frederick Austerlitz);  — ) bija amerikāņu kinoaktieris un Brodvejas skatuves dejotājs, horeogrāfs, dziedātājs un aktieris.

Viņa karjera ilga 76 gadus, šajā laikā viņš piedalījās 31 mūziklā. 10 filmās viņš darbojās kopā ar Džindžeru Rodžersu. 1999. gadā viņš iekļuva Amerikas Kinoinstitūta saraksta "Visu laiku izcilākā vīriešu kārtas zvaigzne" piektajā vietā. Džīns Kellijs ir atzinis, ka dejošana filmās ir aizsākusies ar F. Astēru. Vairāki klasiskie dejotāji un horeogrāfi ir atzinuši un novērtējuši viņa ietekmi un svarīgumu.

1950. gadā Astērs saņēma Kinoakadēmijas goda balvu par savu "unikālo mākslu un ieguldījumu muzikālo filmu attīstībā". 1951. gadā viņš vadīja Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremoniju. 1975. gadā saņēmis BAFTA kino balvu kā labākais otrā plāna aktieris, 1950. gadā saņēma Zelta globusa balvu kā labākais aktieris un 1974. gadā — Zelta Globusu kā labākais otrā plāna aktieris.

Ārējās saites 

1899. gadā dzimušie
Nebraskā dzimušie
1987. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas goda balvas ieguvēji
Grammy balvas ieguvēji
Kerijs Grānts

Kerijs Grānts (; dzimis Ārčibalds Aleksandrs Līčs (Archibald Alexander Leach) , miris ) bija angļu kinoaktieris, kas vēlāk pieņēma ASV pilsonību. Viņš tiek uzskatīts par vienu no klasiskās Holivudas vadošajiem aktieriem.

Aktieris ir pazīstams ar savām komēdiju un dramatiskajām lomām. Tēlojis tādās filmās kā The Awful Truth (1937), "Mazuļa audzināšana" (Bringing Up Baby; 1938), Gunga Din (1939), "Filadelfijas stāsts" (The Philadelphia Story; 1940), "Viņa meitenes piektdiena" (His Girl Friday; 1940), "Aizdomas" (Suspicion; 1941), Arsenic and Old Lace (1944), "Sliktā slava" (1946), The Bishop's Wife (1944), "Noķert zagli" (1955), "Neaizmirstamais romāns" (An Affair to Remember; 1957), "Uz ziemeļiem caur ziemeļrietumiem" (1959) un Charade (1963).

Viņš ir bijis divas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai (par lomām filmās Penny Serenade un None but the Lonely Heart), kā arī piecas reizes — Zelta globusa balvai (abām balvām kā labākais aktieris), tomēr nav saņēmis nevienu no tām. 1970. gadā viņam tika piešķirta Kinoakadēmijas goda balva.

1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts (AFI) ierindoja Grāntu otrajā vietā "AFI 100 gadi... 100 zvaigznes" (izcilākās vīriešu kārtas zvaigznes) sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1904. gadā dzimušie
1986. gadā mirušie
Bristolē dzimušie
Angļu kinoaktieri
Kinoakadēmijas goda balvas ieguvēji
Zosēni

Zosēni var būt:
 Zosēni — zosu putnu mazuļi;
 Zosēni — apdzīvota vieta Gulbenes novada Tirzas pagastā;
 Zosēni — apdzīvota vieta Jaunpiebalgas novada Zosēnu pagastā.

Skatīt arī 
 Zoss
 Zosēnu ezers
 Zosēnu pagasts