joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Skopolamīns

Skopolamīns (C17H21NO4) ir dabīgs tropāna grupas alkaloīds, kas tiek iegūts no melnās driģenes, dzeloņainā velnābola, eņģeļtaures un vairākiem citiem nakteņu dzimtas augiem. Skopolamīnam ir antiholīnerģiskas un antimuskarīna īpašības. To medicīniski lieto, lai novērstu nelabumu, vemšanu un krampjus. Skopolamīns tiek izmantots arī kā papildviela narkotiskajām sāpju mazinošajām vielām (opioīdiem) un kā pirmsanestēzijas līdzeklis.

Alkaloīdi
Indīgas vielas
Halucinogēni
Hirosimas un Nagasaki bombardēšana

Japānas pilsētu Hirosimas un Nagasaki bombardēšana notika 1945. gada 6. un 9. augustā Otrā pasaules kara beigu posmā. Abu pilsētu bombardēšana ir pašlaik vienīgais gadījums, kad karā tikuši izmantoti kodolieroči.

Pēc uzlidojumiem Japānai, kuros tika iznīcinātas vairākas pilsētas, Sabiedrotie plānoja iebrukt Japānā. Karš Eiropā beidzās ar nacistiskās Vācijas parakstīto kapitulācijas aktu , taču Klusā okeāna karš vēl turpinājās.

 virs Hirosimas pulkveža Pola Tibetsa un kapteiņa Roberta A. Luisa vadībā tika nomesta un uzspridzināta atombumba "Mazais zēns". Tā eksplodēja ar 16 TNT kilotonnu lielu enerģiju. Pēc divām dienām PSRS pieteica karu Japānai un jau nākamajā dienā uzsāka karadarbību. Tajā pašā dienā, , virs Nagasaki majora Čārlza Svīnija un admirāļa Frederika Ešvorta vadībā tika nomesta un uzspridzināta atombumba "Resnais vīrs". Tā eksplodēja ar 21 TNT kilotonnu lielu enerģiju. Tuvāko  mēnešu laikā pēc bombardēšanas Hirosimā gāja bojā , savukārt pēc Nagasaki bombardēšanas — . Aptuveni puse no katrā pilsētā bojā gājušiem mira bombardēšanas dienā.

10. augustā Japāna oficiāli paziņoja par gatavību apstiprināt "Potsdamas deklarācijas" nosacījumus un kapitulēt. , sešas dienas pēc Nagasaki bombardēšanas, Japāna paziņoja par padošanos Sabiedrotajiem.  tā parakstīja kapitulācijas aktu uz ASV kuģa Missouri, tādējādi beidzot Otro pasaules karu.

Skatīt arī 
 Hirosimas miera memoriāls

Atsauces

Ārējās saites 

1945. gads
Otrais pasaules karš
Japānas vēsture
Tabernanthe iboga

Tabernanthe iboga ir mūžzaļš lietus mežu krūms un halucinogēns, kas aug Centrālās Āfrikas rietumos. Mazās devās Tabernanthe iboga stimulē centrālo nervu sistēmu, bet lielās devās izsauc vīzijas. Vietējās tradicionālajās kultūrās Tabernanthe iboga ir lietots ārstnieciskiem un reliģiskiem mērķiem. Tabernanthe iboga psihoaktīvā viela ir ibogaīns.

Ārējās saites 
 

Oleandru dzimta
Krūmi
Halucinogēni
Ārstniecības augi
Kongresa bibliotēka

Kongresa bibliotēka () ir bibliotēka ASV, de facto ASV nacionālā bibliotēka, vecākā federālā kultūras institūcija visā valstī. Tā atrodas trīs ēkās Vašingtonā. Kongresa bibliotēka ir lielākā bibliotēka pasaulē pēc grāmatu skaita un plauktu lieluma. 

Bibliotēkas vadītājs ir Kongresa bibliotekārs, kura amatu pašlaik pilda Džeimss Bilingtons. Tā tika uzbūvēta 1800. gadā Kongresa vajadzībām un atradās Kapitolijā 19. gadsimta lielāko daļu. Liela daļa oriģinālās kolekcijas tika iznīcinātas 1812. gada karā, pēc tam Tomass Džefersons 1815. gadā bibliotēkai pārdeva 6487 grāmatas, kas visas bija viņa privātā kolekcija. Pašlaik bibliotēkā ir 147 miljoni vienību.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Bibliotēkas ASV
Vašingtona
Raiens Goslings

Raiens Tomass Goslings (; dzimis ) ir kanādiešu aktieris un mūziķis.

Kļuvis pazīstams kā bērnu kinozvaigzne Disney Channel seriālā The Mickey Mouse Club (1993—1995). Pēc tam piedalījies dažādās citās ģimenes izklaides programmās, piemēram, Are You Afraid of the Dark?, Goosebumps, Breaker High, Young Hercules. Viņa debija pilnmetrāžas mākslas filmā bija ebreju neonacista loma 2001. gada filmā "Ticīgais", kam sekoja lomas vairākās neatkarīgā kino filmās, dažas no tām ir "Nozieguma rēbuss" (2002), The Slaughter Rule (2002) un "Lēlanda Savienotās Valstis" (2003).

Goslings plašāku atpazīstamību ieguva pēc galvenās lomas atveidošanas 2004. gada romantiskajā drāmā "Atmiņu klade". Par narkotiku atkarīgā skolotāja lomas atveidojumu filmā "Pusnelsons" (2006) viņš tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā", savukārt viņa vientuļnieka lomu filmā "Larss un meitene" (2007) viņš kā labākais aktieris galvenajā lomā tika nominēts Zelta globusa balvai. Pēc trīs gadu pārtraukuma, Goslings filmējās laulību drāmā "Skumjais Valentīns" (2010), kas viņam sagādāja otro Zelta globusa balvas nomināciju.  2011. gadā Goslings filmējās trīs filmās: "Trakā, dullā mīlestība", "Marta īdas" un Nikolasa Vindinga Refna "Draivs", kas viņam atnesa vēl divas Zelta globusa nominācijas. 2013. gadā piedalījies vēl vienā Refna filmā "Piedos tikai Dievs". Viņa kā kinorežisora debija norisinājās 2014. gadā ar filmu "Zudusī upe". Panākumus Goslings guva pēc divām kritiķu pozitīvi novērtētām filmām: "Gadsimta likme" (2015) un mūzikla "La La Land: Kalifornijas sapņi" (2016). Par lomu pēdējā viņš saņēma Zelta globusa balvu un savu otro nomināciju Amerikas Kinoakadēmijas balvai.

2016. gadā Goslings tēloja lomu filmā "Foršie džeki", 2017. gadā filmā "Pa asmeni skrejošais 2049", bet 2018. gadā viņš atveidoja ASV astronautu Nīlu Ārmstrongu biogrāfiskā filmā "Pirmais cilvēks uz Mēness". 2022. gadā atveidoja galveno lomu filmā The Gray Man.

Goslinga mūzikas grupa Dead Man's Bones 2009. gadā izdeva debijas albumu un devās koncertturnejā pa Ziemeļameriku. Viņš ir līdzīpašnieks marokiešu restorānam Tagine Beverlihilsā. Goslings atbalsta PETA, Invisible Children un Enough Project, kā arī ir devies uz Čadu, Ugandu un Austrumkongo, lai veicinātu izpratni par konfliktiem reģionos.

Kopš 2011. gada Goslingam ir partnerattiecības ar aktrisi Evu Mendesu un viņiem ir divas meitas.

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Kanādiešu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Ontārio dzimušie
Kanādas mūziķi
Jēkabs Plūme

Jēkabs Plūme ( — ) bija viens no pirmajiem latviešu ģenerāļiem Krievijas Impērijas armijā.

Dzīvesgājums 
Pēc mērnieku skolas pabeigšanas iestājās Sanktpēterburgas junkurskolā. Pēc tās vairāk kā 20 gadus dienēja cietokšņos tagadējā Turkmenistānā, Taškentā un Kuškā. 1880. gadā piedalījās karā Aizkaspijā, kur tuksnesī veicis uzmērīšanas un maršrutu sastādīšanas darbus vairāk kā 700 kilometru garumā. No 1902. gada dienēja Rīgā 116. Malojaroslavļas kājnieku pulkā. 1906. gadā ieguva pulkveža pakāpi, vēlāk paaugstināts par ģenerālmajoru. 1914. gadā atvaļinājies no dienesta. Pēc dienesta ievēlēts par direktoru 5. Rīgas savstarpējā kredītbiedrībā.

Pirmā pasaules kara laikā piedalījies latviešu strēlnieku organizēšanā. 
1918. gada 8. novembrī kopā ar Kārli Moricu Lejiņu, Paulu Lejiņu, Jāni Bisenieku, Andreju Krastkalnu, Eiženu Laubi, Alfrēdu Ģīmi un citiem iesaistījās Baltijas hercogistes Zemes komitejas sastāvā.

Pēdējos dzīves gadus bija piecu Latvijas tirdzniecības un rūpniecības bankas namu pārvaldnieks. Miris 1931. gadā, apbedīts Rīgas Meža kapos.

Atsauces 

1855. gadā dzimušie
1931. gadā mirušie
Krievijas Impērijas ģenerāļi
Latviešu strēlnieki
Rīgas Meža kapos apbedītie
Seismogrāfs

Seismogrāfs ir pašrakstošs mēraparāts, kas reģistrē un mēra Zemes garozas svārstības, fiksējot tās seismogrammu veidā.

Modernie seismogrāfi 
Modernie instrumenti izmanto elektroniskus sensorus, pastiprinātājus un ierakstīšanas ierīces. Daži seismogrāfi var izmērīt svārstības ar frekvencēm no 500 Hz līdz 0,00118 Hz.

Ģeogrāfija
Rūdolfs Hess (Aušvicas komandants)

Rūdolfs Francs Ferdinands Hess (; dzimis , miris ) bija vācu nacists, SS oberšturmbanfīrers un no 1940. gada maija līdz 1943. gada novembrim — pirmais Aušvicas koncentrācijas nometnes komandants.

Dzīvesgājums 
Dzimis Bādenbādenē reliģioza katoļu veikalnieka ģimenē. No 14 gadu vecuma piedalījās Pirmajā pasaules karā, karoja Osmaņu impērijā. Pēc Vācijas kapitulācijas iestājās brīvkorpusā Roßbach, kura sastāvā cīnījās Rūras baseinā (pret frančiem), Silēzijā (pret poļiem) un Latvijā (1919. gada novembrī pret Latvijas armiju, glābjot no sagrāves bermontiešus). 

1922. gadā iestājās NSDAP. 1923. gada 31. maijā kopā ar brīvkorpusa dalībniekiem mežā pie Parhimas Mēklenburgā nogalināja ģimnāzijas skolotāju Valteru Kadovu, kurš tika turēts aizdomās par Alberta Leo Šlāgetera nodošanu franču varas iestādēm. Par šo slepkavību sodīts ar 10 gadiem ieslodzījumā (šajā pašā lietā Martins Bormans tika ieslodzīts uz gadu). 1928. gada amnestijā atbrīvots. 1929. gadā apprecējās ar Henzeli Hedvigu (Hensel Hedwig), kopā viņiem bija pieci bērni.
1934. gada 1. aprīlī tika uzņemts SS, Dahavas, vēlāk Zaksenhauzenes koncentrācijas nometnes darbinieks. 

1940. gada 1. maijā tika iecelts par jaunveidojamās Aušvicas koncentrācijas nometnes komandantu. Nometne tika veidota ap bijušajām Austroungārijas armijas kazarmām. Hesa vadībā nometne tika iekārtota, kā arī 1941. gadā pēc slepenas pavēles Aušvicas-Birkenavas nometne tika izveidota par nāves nometni. 1943. gada 10. novembrī par Aušvicas koncentrācijas nometnes komandantu tika iecelts Artūrs Lībehenšels, bet Hess kļuva par koncentrācijas nometņu inspektora Riharda Gliksa vietnieku. 1944. gada 8. maijā Hess uz laiku atgriezās Aušvicas nometnē, lai pārraudzītu 430 000 Ungārijas ebreju iznīcināšanu. 

Pēc kara Hesu arestēja britu armijas pārstāvji. Kā liecinieks piedalījās Nirnbergas procesā. 1946. gada 25. maijā nodots Polijas varas iestādēm. Poļu tribunāls piesprieda Rūdolfam Hesam nāvessodu. Pakārts  bijušās Aušvicas nometnes teritorijā.

Ārējās saites 

1900. gadā dzimušie
1947. gadā mirušie
Holokausts
NSDAP biedri
Bādenē-Virtembergā dzimušie
SS virsnieki
Melluži (stacija)

Melluži ir dzelzceļa pieturas punkts Jūrmalā, līnijā Torņakalns—Tukums II. Mellužos pietur visi maršrutu Rīga—Sloka, Rīga—Ķemeri un Rīga—Tukums I, Rīga—Tukums II elektrovilcieni, izņemot rīta ekspresreisu no Tukuma II, kā arī vienu darba dienu ekspresreisu no/uz Tukuma I. 

 uzsākta stacijas modernizācija.
Stacijā biļešu kase ir slēgta.

Vēsture 
Pieturvieta ar nosaukumu Karlsbāde II atvērta 1914. gadā. Pirmā pasaules kara laikā un pēc tā līdz 1922. gadam pietura nedarbojās. 1922. gadā tā nosaukta par Mellužiem II, bet 1925. gadā atjaunota stacijas ēka (pastāv arī mūsdienās ar nelielām izmaiņām). No 1939. gada pieturu dēvē vienkārši par Mellužiem.

Mellužos bija uzbūvēta pasažieru nojume arī pie Rīgas virziena sliedēm, tāpat kā Lielupes stacijā; nojume nojaukta rekonstrukcijas laikā.

Attēlu galerija

Atsauces 

Dzelzceļa stacijas Latvijā
Dzelzceļa līnijas Torņakalns—Tukums II stacijas un pieturas punkti
Jūrmala
Džūliuss Hiberts

Džūliuss Hiberts (), vairāk zināms kā Dakteris Hiberts, ir tēls animētajā seriālā "Simpsoni". Viņš ir Springfīldas slimnīcas ārsts un Simpsonu ģimenes ārsts. Tēlu ierunājis Harijs Šīrers.

Raksturīgākās šī tēla iezīmes ir viņa ķiķināšana bez jebkāda iemesla un bieža imidža maiņa agrākos laikos: atmiņās viņš tiek attēlots ar dažādām ekstravagantām frizūrām, kas raksturīgas visdažādāko nacionalitāšu, konfesiju un subkultūru pārstāvjiem.

Ārējās saites 
 IMDb profils 

"Simpsonu" tēli
Animācijas tēli

de:Figuren aus Die Simpsons#Dr. Julius Hibbert
Mācītājs Lavdžojs

Timotijs "Tims" Lavdžojs (), vairāk zināms arī kā Mācītājs Lavdžojs, ir tēls animētajā seriālā "Simpsoni". Lavdžojs ir Springfīldas baznīcas mācītājs. Tēlu ierunājis Harijs Šīrers. Seriāla veidotājs Mets Greinings kādā intervijā minēja, ka Lavdžojs savu uzvārdu ieguvis no ielas NW Lovejoy Street, kas atrodas Portlendā, Oregonas štatā, Greininga dzimtajā pilsētā, kas savukārt ir nodēvēta par godu Portlendas līdzdibinātājam Asam Lavdžojam. Tēla ārējais veidols ir aizgūts no "Ļaužu tempļa" kulta līdera Džima Džonsa izskata.

"Simpsonu" tēli
Animācijas tēli

da:Figurer i The Simpsons#Familien Lovejoy
Hanss Molmens

Hanss Molmens  () ir izdomāts tēls animācijas seriālā "Simpsoni". Tēlu ierunājis Dens Kastellaneta. Molmens ir izteikti neveiksmīgs tēls, kas seriālā parādās epizodiski. Kaut arī Molmens izskatās ļoti vecs, viņam ir tikai 31 gads. Veca vīra izskatu ieguvis alkoholisma ietekmē. Kataraktas dēļ ir gandrīz akls, slimības ārstēšanai Hanss smēķē ārstniecisko marihuānu. Pārvietojas ar brūnu spieķi.

"Simpsonu" tēli
Animācijas tēli

de:Figuren aus Die Simpsons#Ralph Melish (Hans Maulwurf)
Spricis Paegle

Spricis Paegle ( — ) bija latviešu uzņēmējs, politiķis un sabiedriskais darbinieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Biogrāfija 
Dzimis Ķoņu pagasta "Kalna Kriņģeļos". 1901. gadā pabeidzis Rīgas Politehnisko institūtu kā inženieris tehnologs. Augstskolā iestājies studentu korporācijā Selonija. Pēc studijām strādājis fabrikā Vidusāzijā, bet vēlāk muitas dienestā Polijā, Rīgā. 1912 gadā pirmās Latvju operas līdzdirektors. No 1913. gada darbojies Lauksaimnieku ekonomiskā biedrībā. Vairāku biedrību un rūpniecības uzņēmumu dibinātājs. Pirmā pasaules kara laikā viņš darbojās bēgļu palīdzības organizācijās. 

1917. gada rudenī Paegle piedalījās Demokrātiskā bloka dibināšanā. Kad Demokrātiskais bloks apvienojās ar Latviešu Pagaidu Nacionālo padomi, izveidojot Tautas padomi, pārstāvējis tajā Latvijas Neatkarības partiju. Piedalījies Latvijas proklamēšanā. Latvijas Pagaidu valdības pirmajā Ministru kabinetā ieņēmis tirdzniecības un rūpniecības ministra amatu (1918. gada 19. novembris — 1919. gada 13. jūlijs). Pēc tam darbojies Latvijas Sarkanajā Krustā, kur ieņēmis Galvenās valdes vicepriekšnieka amatu. Publicējis presē, sarakstījis grāmatas "Kā Latvijas valsts tapa" (autora apgādībā, Rīgā, 1923.), "Latvijai veltīts mūžs". 

Pēc Latvijas okupācijas Latvijas Sarkanais Krusts tika slēgts. Pēc vāciešu ienākšanas Paegle kā priekšnieka vietnieks darbojas labdarības organizācijā "Tautas palīdzība". No 1944. gada trimdā Vācijā. Tur vadījis atjaunoto Latvijas Sarkano Krustu.

Miris 1962.gada 1.decembrī veco ļaužu mītnē Insulā pie Berhtesgādenas. Pelnu urna bija novietota latviešu urnu kapsētā Esslingenē. Vēlāk viņa bija pārvesta no Vācijas un apglabāta Meža kapu “Selonijas” nodalījumā.

Atsauces 

1876. gadā dzimušie
1962. gadā mirušie
Valmieras novadā dzimušie
Latvijas Neatkarības partijas politiķi
Latvijas tirdzniecības un rūpniecības ministri
Tautas padomes locekļi
Rīgas Politehniskā institūta absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Trimdas latvieši
Kurpes

Kurpes ir apavi, kam raksturīga cieta zole ar papēdi un stingrs materiāls apsedz pēdu ne augstāk par potīti. Cilvēku, kas gatavo vai labo kurpes, sauc par kurpnieku. Kurpes tiek izgatavotas pa pāriem, kur viena ir paredzēta labajai kājai, otra — kreisajai kājai. Kurpes parasti velk, ejot sabiedriskās vietās. To funkcijas ir sildīt kājas, nodrošināt higiēnu un mazināt risku iegūt pēdu traumas, piemēram, uzkāpjot uz asiem priekšmetiem.

Sastāvdaļas 
Kurpes veido divas galvenās daļas — stingrs materiāls (piemēram, āda), kas aptērpj pēdu, un zole.

Stingrais materiāls parasti ir vairākos slāņos un nereti atsevišķās daļās, kas sašūtas vai salīmētas kopā. Iekšējo slāni sauc par oderējumu. Tālāk seko nākamais slānis — starpslāņu oderējums, bet ārējais slānis ir virsāda. Pie virsādas var būt dažādi apdares elementi, piemēram, kurpju saites, sprādze. Atsevišķs elements kurpes virsējā daļā ir mēlīte.

Zole ir kurpju apakšējā daļa, pie kuras piestiprina apavu virsējo daļu, papēdi un/vai pazoli. Bieži ar terminu zole saprot kurpju apakšējo daļu kopā ar papēdi. Zoles visbiežāk izgatavo no gumijas vai poliuretāna, bet tikpat labi var gatavot arī no citiem materiāliem, piemēram, ādas. Zoles apakšā ir īpašs rievojums, kas samazina kurpju iespējamo slīdēšanu. Šo rievojumu var saskatīt pēdas nospiedumos.

Funkcijas 
Kurpju funkcijas ir sildīt kājas, nodrošināt higiēnu un mazināt risku iegūt pēdu traumas, piemēram, uzkāpjot uz asiem priekšmetiem. Vēsturiski kurpes norādīja arī valkātāja sociālo statusu. Daļēji tas saglabājies arī mūsdienās. Pēc tā, cik tīras un koptas ir kurpes, nereti spriež arī par to valkātāju. Dārga zīmola kurpes norāda uz valkātāja turību.

Veidi 

Nav vienotas normas attiecībā uz kritērijiem, kā kurpes būtu jāklasificē. Kā piemēru var minēt kurpju iedalīšanu pēc valkāšanas mērķa, tas ir, ikdienas valkāšanai paredzētas kurpes, sporta kurpes, deju kurpes, lielāku attālumu veikšanai paredzētas kurpes un tamlīdzīgi. Tikpat labi kurpes var iedalīt pēc to izgatavošanas veida, tas ir, šūtās kurpes, līmētās kurpes un koka kurpes. Vēl var minēt kurpju iedalījumu pēc to noslēgšanas veida, tas ir, kurpes ar kurpju saitēm, kurpes ar rāvējslēdzēju, kurpes ar lipekļiem un tā tālāk. Visbeidzot kurpju iedalījums pēc lietotāja, tas ir, vīriešu kurpes, sieviešu kurpes un bērnu kurpes.

Atsauces

Ārējās saites 

Apavi
Kārlis Albertiņš

Kārlis Albertiņš (dzimis , miris ) bija latviešu jurists un politiķis.

Dzimis Rīgā. Pēc Rīgas Aleksandra ģimnāzijas pabeigšanas studējis Vācijā Berlīnes universitātē un vēlāk Breslavas universitātē, iegūstot doktora grādu.

Pirmā pasaules kara laikā atgriezies dzimtenē, kur iesaistījies sabiedrisko organizāciju darbā. Piedalījies Latvijas Republikas proklamēšanā. No 1918. gada 11. novembra līdz 1920. gada 9. martam bijis Tautas padomes biedrs. Pārstāvējis Latvijas Revolucionāro sociālistu partiju.

Miris 1925. gadā, apbedīts Rīgas Lielajos kapos.

1889. gadā dzimušie
1925. gadā mirušie
Rīgā dzimušie
Latvijas Revolucionāro sociālistu partijas politiķi
Tautas padomes locekļi
Latvijas juristi
Lielajos kapos apbedītie
Ferdinands Fošs

Ferdinands Fošs (; dzimis , miris ) bija franču maršals. Viens no redzamākajiem Pirmā pasaules kara karavadoņiem.

Kļuva pazīstams kā Francijas 9. armijas komandieris Pirmās Marnas kaujas laikā no 1914. gada 5. līdz 12. septembrim, kad Foša pretuzbrukums apstādināja vācu uzbrukumu Parīzei, un karš iegāja ierakumu kara fāzē. 4. oktobrī Fošs tika iecelts par virspavēlnieka Žofra vietnieku. 1916. gada jūlijā - novembrī Fošs vadīja franču armijas Sommas kaujā. Kauja prasīja vairāk nekā miljons dzīvību no abām pusēm, bet beidzās ar minimāliem rezultātiem, tāpēc decembrī Fošs tika pārcelts uz Itālijas fronti.

Tomēr, kad par virspavēlnieku kļuva maršals Filips Petēns, Fošs tika iecelts par Francijas ģenerālštāba priekšnieku. Kara beigu posmā Fošs kļuva par Sabiedroto spēku komandieri (Généralissime). No 1918. gada 15. jūlija līdz 6. augustam Fošam izdevās apturēt vāciešu uzbrukumu Otrās Marnas kaujas laikā, un šī kauja kļuva par kara pagrieziena punktu.

1918. gada 11. novembrī Ferdinands Fošs parakstīja Vācijas pamiera piedāvājumu noslēdzot t.s. Kompjēnas pamieru. Parakstīšana notika Foša vilciena vagonā Kompjēnas mežā. Piedaloties 1919. gadā Parīzes Miera konferencē, Fošs teica pravietiskus vārdus - "Tas nav miers. Tas ir pamiers uz 20 gadiem".

Ārējās saites 

Francijas maršali
Jura ordeņa kavalieri
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Džeremijs Jablonskis

Džeremijs Jablonskis (; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, labās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis vienu spēli Nacionālās hokeja līgas kluba Sentluisas "Blues" sastāvā. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādos AHL, ECHL un KHL klubos.

Karjera 
Karjeru sācis 1997. gadā Rietumu hokeja līgas (WHL) klubā Edmontonas "Ice". Pēc tam spēlējis Rietumkrasta hokeja līgas (WCHL), ECHL, Amerikas hokeja līgas (AHL) klubu sastāvos. 2003.—2004. gada sezonā aizvadīja vienu spēli arī Sentluisas "Blues" kluba sastāvā NHL, kur saņēma 5 soda minūtes.

2011. gadā Dž. Jablonskis pievienojās KHL klubam Čehovas "Vitjaz", kas pazīstams ar savu agresīvo spēles manieri un biežajiem kautiņiem. Jau savā pirmajā spēlē Dž. Jablonskis nopelnīja 56 soda minūtes un tika diskvalificēts līdz pirmssezonas pārbaudes turnīra beigām. Līdzīgā stilā viņš turpināja spēlēt arī regulārajā sezonā. 2011. gada novembrī par daudzajiem izraisītajiem kautiņiem spēļu laikā (arī pret Rīgas "Dinamo" 8. oktobrī) viņš tika diskvalificēts uz atlikušo KHL sezonu. Diskvalifikācijas laikā Dž. Jablonskis tika apstiprināts par "Vitjaz" fiziskās sagatavotības treneri, taču janvārī sods tika samazināts līdz 15 spēlēm, tādējādi viņš varēja atsākt spēlēt.

Piedalījies Jauktās cīņas mākslas sacensībās.

Atsauces

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Sentluisas "Blues" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Kurjanovas ezers

Kurjanovas ezers ir dabīga ūdenstilpe Ludzas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies Mudavas zemienes Zilupes līdzenumā. Ieapaļa ezerdobe ar šaurāku izvirzījumu uz ziemeļaustrumiem. Dibens smilšains, dūņains, vietām akmeņains ar lieliem akmeņiem. Krasti zemi, lēzeni, ziemeļrietumos stāvi. Ziemeļu pusē mežs. Ietek 3 grāvji, iztek grāvis uz Zilupes pieteku Kurjanku. Ezerā 1 sala (). Eitrofs ezers; 8000—9000 gadu laikā dibenā izveidojies  biezs sapropeļa slānis. Makrofīti: niedres, meldri, kosas, elši, bultenes, vilkvālītes, kalmes, elodejas, lēpes, daudzlapes. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis, plicis, rudulis, līnis, kā arī karūsa, ķīsis, akmeņgrauzis. Krastā vairākas atpūtas vietas un peldvietas. Ezers un pieguļošā teritorija kopš 2004. gada ietilpst Kurjanovas ezera dabas parkā. Parkā 5 Latvijas īpaši aizsargājamie biotopi (najādu audzes, sīkās lēpes audzes, akmeņaina, smilšaina un grantaina grunts ezeros) un 3 sugas (mazā najāda, lokanā najāda, mieturu hidrilla). Vienīgais zināmais ezers Latvijā, kur vienā un tai pašā ezerā konstatētas 2 ļoti retas najādu sugas – lokanā un mazā najāda.

Atsauces 

Ludzas novada ezeri
Līdumnieku pagasts
Kurjanka

Kurjanka ir upe Ludzas novada Līdumnieku un Ciblas pagastos. Sākas no grāvju sistēmas Akašu pūrā dienvidrietumos no Akašiem. Tek pa mežainu apvidu galvenokārt ziemeļu un austrumu virzienā. Ietek Zilupē lejpus Zilezera. Upe visā garumā regulēta, taisnota. Vairākas nelielas pietekas, galvenokārt meliorācijas novadkanāli. Lielākā apdzīvotā vieta krastos ir Krivandi.

Atsauces 

Ludzas novada upes
Ciblas novada upes
Doles sala

Doles sala ir bijusī lielākā sala Daugavas lejtecē, senās ārējās deltas rajonā. Tā atrodas Salaspils novada Salaspils pagasta dienvidrietumu daļā starp Ceļa Daugavu ziemeļaustrumos un Sauso Daugavu dienvidrietumos. 
Mūsdienās Doles sala faktiski ir pussala, ko ar Daugavas kreiso krastu savieno uzbērts dambis, bet labo — spēkstacijas aizsprosts. Lielāko daļu salas aizņem plakans, nedaudz viļņots līdzenums ar absolūto augstumu 5 — 10 m virs jūras līmeņa. Salu divās daļās dala 120 — 250 m plata erozijas gultne Lebjava, pa kuru agrāk lielos palos ūdens no Ceļa Daugavas notecēja Sausajā Daugavā. Salā izveidots Doles salas dabas parks.

Vēsture 
Līdz Rīgas HES aizsprosta uzbūvēšanai 1974. gadā salas garums bija , platība — . 
Hidroelektrostacijas būvdarbi sākās 1966. gadā un noritēja līdz 1974. gadam. 
Šajā laikā uz Doles salas appludinātajā daļā arheoloģisko izrakumu rezultātā izpētītas vairākas bronzas un dzelzs laikmetu apdzīvotās vietas: 
 Vampeniešu apmetne (2. gadu tūkstoša p.m.ē. 2. puse), pie tās atrodami dzelzs laikmeta senkapi (1. gadu tūkstotis m.ē.), līvu uzkalniņu kapi (11.—13. gs.) un Livonijas laika kapi (12.—14. gs.);
 Raušu apmetne ar Vikingu laikmeta dzelzs priekšmetu depozītu (sirpji, lakta, piekaramās atslēgas, cirvji, cirtņi, 9.—12. gs.) un līvu senkapiem (11.—13. gs.);
 Ķivutkalna pilskalns ar 1,6—3m biezu kultūrslāni. Pilskalns bijis apdzīvots bronzas laikmetā un senākajā dzelzs laikmetā (no 1.—2. gadu tūkstoša p.m.ē. mijas līdz aptuveni 750. gadam m.ē.). Iedzīvotāji apstrādāja akmeni, dzintaru, kaulu, ragu, šeit atradās bronzas apstrādes centrs. Izrakumos atklāti nocietinājumi - valnis ar koka un akmens konstrukcijām. Zem pilskalna kultūrslāņa atklāja arī 2. gadu tūkstoša p.m.ē. apbedījumus, kas liecina, ka arī pirms baltu nocietinātās apmetnes te bijis liels kapulauks;
 Mārtiņsalas 12.—13. gs. senvietu komplekss ar pili, baznīcu, ciemu un senkapiem.
No Doles salas Vīķu mājām (mūsdienās Vīķi ir appludināti zem Rīgas HES ūdenskrātuves) ir cēlusies bijušās Latvijas Valsts prezidentes Vairas Vīķes Freibergas dzimta.

Salas neappludinātajā daļā arheoloģiskie pieminekļi ir Vecdoles un Jaundoles pilsdrupas, Solāžu skants, kā arī Doles muižas komplekss.

Atsauces 

Daugavas salas
Salaspils novads
3 Plus

3 Plus (zināms arī kā TV3 Plus, 3+, TV3+) ir televīzijas kanāls Latvijā, Lietuvā un Igaunijā, kurš Latvijā izveidots 2003., Lietuvā — 2022., bet Igaunijā — 2005. gadā. Kanāls pieder uzņēmumam TV3 Group un reģistrēts Apvienotajā Karalistē, bet tagad Igaunijā. Kanāls tiek pārraidīts krievu valodā un tā programmu veido populāri Krievijas televīzijas kanālu izklaidējoši raidījumi, humora pārraides, televīzijas un realitātes šovi, seriāli, mākslas filmas, animācijas filmas, sporta spēļu translācijas. Kanāla populārās pārraides ir Nasha Russia, "Laimīgi kopā", "Virtuve", "Sūklis Bobs Kvadrātbiksis" un Comedy Club. Kopš Krievijas iebrukuma Ukrainā, no 2022. gada 28. februāra TV3 Group ir nolēmis apturēt Krievijā ražotā satura retranslāciju, nodrošinot papildu piekļuvi ukraiņu un pasaules ziņu kanāliem. Tas ir pieejams Virzemes TV, ciparu televīzijā un kabeļtelevīzijā.

TV3 Group Latvijā pieder arī citi televīzijas kanāli: TV3, TV6, TV3 Life, TV3 Mini, radio Star FM un TOPradio, digitālās platformas — TV3 Play, Home3, Go3, TV3 Film, TV3 Sport, TV3 Sport 2 un portāls TV3.lv.

Vēsture 
2004. gada beigās kanāls 3+ sāka pārraidīt testa režīmā Igaunijā, bet no 2005. gada 3. janvāra tas sāka darboties ar regulāru TV programmu. Pusotra gada laikā kanālam 3+ izdevies apgūt 9,4% Igaunijas komerctelevīzijas tirgu, kura mērķauditorija ir vecumā no 15 līdz 49 gadiem.

Kopš Krievijas iebrukuma Ukrainā, no 2022. gada 28. februāra TV3 Group ir nolēmis apturēt Krievijā ražotā satura retranslāciju, nodrošinot papildu piekļuvi ukraiņu un pasaules ziņu kanāliem.

2022. gada 1. martā Igaunijā tika izveidots kanāls TV3 Life, aizvietojot krievvalodīgo kanālu 3+, kas ēterā bija no 2005. gada. Informatīvais pilsētas raidījums krievu valodā "Tallinas ziņas" (Новости Таллинна), kurš tika rādīts kanālā 3+ un gada laikā noskatījās vairāk nekā 260 000 skatītāju, ir skatāms trijos televīzijas kanālos — Duo 7, 1+2 un TVN. 1. aprīlī Igaunijā atgriezās kanāls 3+, kļūstot par bezmaksas kanālu, kura atgriešanā iemesls bija saistīts ar kara notikumiem Ukrainā, jo, ierobežojot Krievijas televīzijas kanālus un tā veidoto programmu, ir palielinājusies nepieciešamība pēc kvalitatīva vietēja krievu valodas satura. Šobrīd tas rāda izklaidējošus seriālus, raidījumus un filmas no Ukrainas, Eiropas, ASV un Igaunijas. TV3 Group šogad plāno uzsākt svaiga vietējā satura ražošanu krievu valodā. Programmā atgriezās informatīvais pilsētas raidījums "Tallinas ziņas".

2022. gada 1. jūnijā Lietuvā sāka raidīt krievvalodīgo televīzijas kanālu TV3 Plus, lai apmierinātu vajadzības Lietuvā dzīvojošiem krievvalodīgajiem iedzīvotājiem un piedāvātu saturu krievu valodā.

Lai stiprinātu Latvijas informatīvo telpu, 2022. gadā kanālā TV3 Plus no 29. augusta darba dienu vakaros plkst. 19:30 par galvenajiem notikumiem Latvijā un pasaulē informēs ziņu raidījums krievu valodā "Ziņas+" (Новости+), ko vadīs žurnālisti ar vairāk nekā 20 gadus ilgu pieredzi Latvijas mediju ziņu dienestos televīzijā, radio un drukātajā presē: Oļegs Maļiņins, Aleksejs Novaks un Olga Pilipoveca.

Iepriekšējie logo (Latvija)

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

Latvijas televīzijas kanāli
Jānis Poruks

Jānis Poruks (dzimis , miris ) bija latviešu rakstnieks un dzejnieks. Pazīstams ar darbiem "Pērļu zvejnieks", "Hernhūtieši", "Zilizana sirdsdedze" un "Dzejas".

Dzīvesgājums 
Dzimis  Druvienas pagasta "Prēdeļu" saimnieka mājās. Viņa bērnība bija vecāku pasargāta no grūtībām, taču tā rezultātā zēnam neizveidojās pietiekami stingrs raksturs mācībās — viņš nepabeidza aizsāktās studijas ne Drēzdenes konservatorijā, ne Rīgas Politehnikumā.

Mācījās Druvienas pagastskolā (1881—1885), Liezēres draudzes skolā (1885—1887), Cēsu pilsētas skolā (1888—1889) un Rīgas Politehniskā institūta priekšskolā (1889—1892). 1888. gadā iznāca viņa pirmais stāsts "Purvaiņos"  laikrakstā "Dienas Lapa". 1893. gadā Poruks devās uz Vāciju un studēja Drēzdenes Karaliskajā konservatorijā (1893—1894). 1894. gadā Poruks izdeva savu pirmo grāmatu Die Religion der Zukunft ("Nākotnes reliģija") vācu valodā. Studijas Vācijā pārtrauca nepietiekamo naudas līdzekļu dēļ un atgiezās Latvijā.

Pēc atgriešanās Latvijā J. Poruks iestājās Rīgas Politehniskajā institūtā, kur studēja ķīmiju (1897—1899) un komerczinātnes (1901—1905). Iestājās latviešu studentu korporācijā Selonija. Strādāja laikrakstā "Mājas Viesis" un žurnālā "Mājas Viesa Mēnešraksts". Šajā laikā tapuši gandrīz visi viņa darbi. 

Darbus parakstījis ar vairākiem citiem pseidonīmiem, tai skaitā "Nemo", "Adagio", "Parsifals".

Pēc 1905. gada vairākkārt ārstējās psihiatrisko slimību klīnikās Rīgā, Strenčos un Tērbatā. 1909.—1910. gadā dzīvoja Burtnieku namā Vecmīlgrāvī. Miris  Tērbatas Universitātes profesora Vladimira Čiža vadītajā nervu klīnikā. Apbedīts Cēsu Lauciņu kapos, 1924. gadā viņa mirstīgās atliekas pārapbedīja Rīgas Meža kapos.

Darbi

Proza

Stāsti 
 "Purvaiņos" (1888), ar pseidonīmu Daimons
 garstāsts "Pērļu zvejnieks" (1895), 
 "Sirdsšķīsti ļaudis" (1896), 
 "Kauja pie Knipskas", "Klusētājs", "Mūžīgais žīds" (1897),
 "Asaras", "Kā Runcis kļuva par Runcē", "Nervi" (1898),
 "Kukažiņa", "Rīta zvaigzne" (1899), 
 "Krustmātes kāzas" (1900),
 "Veseli ļaudis", "Grāfs Rodenšteins", "Ubagi gada tirgū" (1901)
 "Baltās drānas" (1903), 
 "Ērģelnieks" (1903), 
 "Brūklenāju vaiņags" (1904) 
 "Dzimtas plaisa", "Čūska" (1905),
 "Zelta adata" (1906),

Eseju krājums 
  Die Religion der Zukunft ("Nākotnes reliģija", 1894),

Romāns 
 psiholoģiskais romāns "Rīga" (periodikā 1899, grāmatā 1907),

Prozas krājumi  
 "Sirdis starp sirdīm" (1900), 
 "Dzīves straumē" (1902), 
 "Dzīve un sapņi" (1904), 
 "Zelta adata" (1906),

Lirika 
 poēma "Zilizana sirdsdedze" (1905), 
 dzejas  krājums "Dzejas" (1906).

Drāma 
 luga "Hernhūtieši" (1895)

Atsauces

Ārējās saites 

 Dzīve un radošā darbība . Poruks, Jānis. Valmieras bibliotēkas lapa
 Biogrāfija
 Jānis Poruks – "Kauja pie Knipskas" , bez maksas lejupielādējama e-grāmata
 Jānis Poruks – "Pērļu zvejnieks" , bez maksas lejupielādējama e-grāmata

1871. gadā dzimušie
1911. gadā mirušie
Latviešu rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
Rīgas Meža kapos apbedītie
Gulbenes novadā dzimušie
Latvijas kultūras kanonā ietvertās vērtības
Orsons Velss

Džordžs Orsons Velss (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris, kinorežisors, rakstnieks, producents.

Sākotnēji darbojies teātrī, paralēli arī kā radio iestudējumu režisors. Vēsturē iegājis O. Velsa veidotais Herberta Velsa fantastikas romāna "Pasauļu karš" inscenējums CBS kanālā 1938. gadā, kas bija ieturēts reālistiskas radiopārraides stilā. Daudzi klausītāji kā patiesu uztvēra informāciju par citplanētiešu uzbrukumu, kas izraisīja paniku ASV ziemeļaustrumos (pārraidi klausījās ap 6 miljoni cilvēku).

O. Velss ticis atzīts par savu inovatīvo dramatisko producēšanu, kā arī īpatnējo balsi un personību. Kinorežisora karjeras laikā režisēja vienīgi 13 pilnmetrāžas filmas, taču viņa pirmā filma — 1941. gadā izlaistā "Pilsonis Keins" tiek uzskatīta par vienu no izcilākajām un inovatīvākajām filmām kino vēsturē. Citas ievērojamākās filmas ir The Magnificent Ambersons (1942), "Lēdija no Šanhajas" (1947), "Ļaunuma pieskāriens" (1958), "Process" (1962), Chimes at Midnight (1965) un F for Fake (1974). 2002. gadā O. Velss tika atzīts par visu laiku izcilāko kinorežisoru divās dažādās Britu filmu institūta aptaujās, kurās piedalījās režisori un kritiķi.

Atsauces

Ārējās saites 

1915. gadā dzimušie
Viskonsinā dzimušie
1985. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
Kinoakadēmijas goda balvas ieguvēji
Grammy balvas ieguvēji
Zelta palmas zara ieguvēji
Rūbeža upe

Rūbeža upe (arī Robeža, Rubeža; ) ir Latvijas un Krievijas robežupe. Izvietojusies Mudavas zemienes Zilupes līdzenumā Ludzas novada Līdumnieku pagastā un Krievijas Pleskavas apgabala Krasnogorodskas rajonā. Sākas no Peiteļa ezera, tek pa mežainu, purvainu apvidu galvenokārt austrumu—dienvidaustrumu virzienā. Upe visā garumā regulēta, taisnota; visā garumā robežupe. Ietek Zilupē augšpus Astaševas (Krievijā).

Atsauces 

Ludzas novada upes
Krievijas upes
Ciblas novada upes
Nensija Pelosi

Nensija Pelosi (angliski: Nancy Patricia Pelosi; dzimusi  kā Nancy Patricia D'Alesandro) ir amerikāņu politiķe, pārstāv Demokrātisko partiju.

Kopš 2019. gada ir pašreizējā ASV Pārstāvju palātas spīkere. Laikā no 2007. līdz 2011. gadam bija 60. Pārstāvju palātas spīkere, tādējādi viņa ir visu laiku augstākajā rangā bijusī politiķe ASV vēsturē. No 2011. līdz 2019. gadam bijusi ASV Pārstāvju palātas opozīcijas līdere.

Pārstāvju palātā N. Pelosi tika ievēlēta 1987. gadā pēc Salas Bērtones nāves. Laikā no  līdz  pārstāvēja Kalifornijas 5. apgabalu, kopš  — Kalifornijas 8. apgabalu. 108. un 109. Kongresa sasaukumu laikā N. Pelosi pildīja Pārstāvju palātas opozīcijas līderes amata pienākumus. Viņa ir pirmā sieviete, pirmā kaliforniete un pirmā itāļu amerikāniete, kas bijusi lielās partijas līdere Kongresā. Kad Demokrātu partija 2007. gadā ieguva vairākumu Pārstāvju palātā un 2009. gadā to palielināja N. Pelosi kļuva par apakšpalātas spīkeri 110. un 111. Kongresa sasaukumu laikā. 2011. gadā otrreiz kļuva par opozīcijas līderi.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija 

1940. gadā dzimušie
Mērilendā dzimušie
ASV Pārstāvju palātas priekšsēdētāji
ASV politiķi
ASV Pārstāvju palātas locekļi
61. gads

61. gads bija parastais gads, kurš sākās ceturtdienā Jūlija kalendārā.

Notikumi

Pēc vietas

Romas impērija 
 Pūblijs Petronijs Turpiliāns un Lūcijs Kesennijs Pets kļūst par Romas konsuliem.
 Druīdu cietoksnim Anglsī Velsas ziemeļos uzbrūk Suetonijs Paulins (Tacits, Annals xiv 30).
 Budika, icēnu karaliene vada ķeltu sacelšanos Britānijā. Viņu sakauj Voltlingstrītas kaujā, izmantojot Romiešu ķīļa izkārtojumu. Saskaņā ar romiešu 1. gadsimta vēsturnieku Tacitu, viņa mira noindējot sevi, lai nekļūtu par romiešu pārvaldnieka Svetonija Paulīna verdzeni. Kasijs Dions stāsta citu versiju par Budikas nāvi, sakot, ka viņa "saslima un nomira".
 Pēc Icēnas iekarošanas romieši tupina Britānijas romanizēšanu. Viņi veido romiešu stila pilsētas, ievieš romiešu pārvaldi un būvē ceļus.
 Galba kļūst par Hispania Tarraconensis pārvaldnieku.

Dzimuši 
 Plīnijs Jaunākais, romiešu autors un valstsvīrs (miris ap 112. gadu)

Miruši 
 Budika (Boudica), icēnu karaliene

 

als:60er#61
Viktors Jakovļevs

Viktors Jakovļevs (dzimis ) ir krievu tautības Latvijas politiķis, pārstāv partiju "Saskaņa". Bijis Saeimas deputāts un Stopiņu novada domes deputāts.

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Rīgas 83. vidusskolā (1981) un Rīgas Politehniskajā institūtā (1987), kur studēja būvinženiera specialitātē.

Laikā no 1987. līdz 1991. gadam strādājis Rīgas Politehniskajā institūta zinātniskajā laboratorijā par inženieri pasniedzēju. Pēc tam strādājis dažādos celtniecības uzņēmumos un atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumā "Getliņi EKO".

Politiskā darbība 
V. Jakovļevs ir bijis deputāta palīgs 9. Saeimā. 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās viņš tika ievēlēts Stopiņu novada domē. Gadu vēlāk V. Jakovļevs neveiksmīgi startēja 10. Saeimas vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta. 2011. gada aprīlī viņš ieņēma mandātu nolikušā Jura Silova vietu Saeimā. Tā paša gada rudenī tika ievēlēts arī 11. Saeimā. No partijas "Saskaņa" saraksta kandidēja arī 12. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts. 2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Stopiņu novada domē. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts.

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz vietu Ropažu novada domē, taču netika ievēlēts. Kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gada rudenī, taču "Saskaņas" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Saskaņas Centra" profils

1963. gadā dzimušie
10. Saeimas deputāti
11. Saeimas deputāti
Veinbergs

Veinbergs var būt:

 Elvis Veinbergs;
 Frīdrihs Veinbergs;
 Stīvens Veinbergs.

Uzvārdi
Vārkava

Vārkava (agrāk arī Lielie Klapari, Vārkava I, Vorkova, Pirmā Vārkava; ) ir ciems Preiļu novada Vārkavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta rietumdaļā Ūdzeņas krastos  no novada centra Vecvārkavas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušo pirmskara Vārkavas pagasta valdi un Lielo Klaparu sādžu. Ciems izaudzis padomju gados kā ciema padomes un kolhoza «Vārkava» ciemats. Vārkavā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, pasts, novadpētniecības muzejs.

Atsauces 

Preiļu novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Čuguns

Čuguns (no ) jeb ķets (no ) ir dzelzs un oglekļa sakausējums, kura sastāvā parasti ir 2,0 līdz 4,3% oglekļa. Tā sastāvā ir arī dažādi piemaisījumi — silīcijs (0,5—4,25%), sērs (0,02—0,06%) un fosfors (0,1—1,2%), kas čugunā nokļūst tā kausēšanas laikā. Čugunam var būt arī īpaši pievienoti leģējoši elementi, piemēram, hroms vai niķelis. Ogleklis čuguna sastāvā atrodas dzelzs karbīda jeb cementīta veidā, kā arī brīva grafīta veidā.

Čuguns mēdz būt trausls, izņēmums ir formējamais čuguns. Tas ir izturīgs pret deformāciju, un tam ir augsta nodilumizturība. Čugunu izmanto cauruļu, iekārtu un automobiļu daļām, piemēram, cilindru galvu, cilindru bloku un pārnesumkārbu ražošanai.

Vēsture 

Vecākais čuguna priekšmets ir atrasts mūsdienu Ķīnā un tiek datēts ar 5. gadsimtu pirms mūsu ēras. Čuguns tika izmantots senajā Ķīnā karā un lauksaimniecībā. 15. gadsimtā čuguns tika izmantots artilērijai Burgundijā, Francijā un Anglijā. Pirmais čuguna tilts tika uzcelts 1770. gadā Anglijā, un ir pazīstams kā dzelzs tilts. Čuguns tika izmantots arī ēku celtniecībai.

Skatīt arī 
 Tērauds

Atsauces

Ārējās saites 

Dzelzs
Sakausējumi
Andzeļi

Andzeļi () ir ciems Krāslavas novada Andzeļu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidienē Ežezera rietumu galā  no novada centra Krāslavas,  no tuvākās pilsētas Dagdas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Andzeļmuižas centra. Izaugusi pēckara gados kā ciema padomes un padomju saimniecības Dagda (no 1982. gada — PSRS 60. gadadienas sovhozs) ciemats. Andzeļos atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, bibliotēka, pasts, feldšeru un vecmāšu punkts, katoļu baznīca, viesu nams, atpūtas bāze.

Andzeļu pamatskola (likvidēta 2019.gada 30.jūnijā),

Atsauces 

 
Latvijas pagastu centri
Hjū Džekmens

Hjū Maikls Džekmens (; dzimis  Sidnejā, Austrālijā) ir austrāliešu aktieris un kinoproducents.

Plaši pazīstams ar filmēšanos dažādu žanru filmās, mūziklos un televīzijas šovos. Hjū Džekmens ir filmējies tādos filmu žanros kā fantastika, šausmu, piedzīvojumu, asa sižeta, romantiskajās filmās. Starptautisku atzinību aktieris ir guvis, atveidojot dažādus supervaroņus un romantiskos tēlus. Pazīstams ar Vilknadža lomu "X cilvēku" filmu sērijā. Tāpat filmējies tādās filmās kā "Keita un Leopolds" (2001), "Van Helsings" (2004), "Ilūzija" (2006), "Strūklaka" (2006), "Austrālija" (2008), "Cietais tērauds" (2011), "Nožēlojamie" (2012), "Gūsteknes" (2013), "Izklaides karalis" (2017), The Front Runner (2018), Bad Education (2019).

Par galveno lomu filmā "Nožēlojamie" Džekmens saņēmis Zelta globusa balvu, kā arī tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai un BAFTA kino balvai. Par lomu Brodvejas teātrī mūziklā The Boy from Oz saņēmis Tony balvu. Četras reizes vadījis Tony balvas pasniegšanas ceremoniju, un par 2005. gada ceremoniju saņēmis Emmy balvu. 2009. gada februārī vadījis 81. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremoniju. Par muzikālo filmu "Izklaides karalis" saņēmis Grammy balvu (par labāko filmas skaņu celiņa albumu).

Hjū Džekmens bieži tiek iekļauts dažādos vispasaules seksīgāko vīriešu sarakstos.

Atsauces

Ārējās saites 

 Sekss ’08. Intervija ar Hjū Džekmenu
 Hjū Džekmens — cilvēks, kurš nenēsā zeķes

1968. gadā dzimušie
Austrāliešu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Tony balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Grammy balvas ieguvēji
Sidnejā dzimušie
Rasma Kārkliņa

Rasma Šilde-Kārkliņa (dzimusi  Marburgā, Vācijā) ir latviešu politoloģe, pasniedzēja un politiķe, pašlaik 11. Saeimas deputāte, pārstāv partiju „Vienotība”. R. Kārkliņai ir dubultpilsonība, viņa ir arī ASV pilsone.

Biogrāfija 
Dzimusi un augusi trimdas latviešu ģimenē Vācijā. Absolvējusi Berlīnes Brīvo universitāti (1969). Pāc apprecēšanās ar ASV latvieti Jāni Kārkliņu pārcēlusies uz ASV, kur beigusi Čikāgas Universitāti (1971, 1975), iegūstot doktora grādu politikas zinātnē. 1993. gadā kļuva par politoloģijas profesori Ilinoisas Universitātē Čikāgā, šajā amatā bija līdz 2008. gadam. 2002.—2003. gadā R. Kārkliņa bija vieszinātniece Prinstonas Augstāko pētījumu institūtā.

Pēc tam pārcēlusies uz dzīvi Latvijā. No 2006. gada darbojusies Latvijas Universitātes Politikas zinātnes nodaļā kā viesprofesore, pēc tam profesore, vadošā pētniece. 2007. gadā pretendēja uz Tiesībsarga amatu, taču netika ievēlēta (Saeima amatā apstiprināja Romānu Apsīti). 2009. gadā bija arī aizsardzības ministra Imanta Lieģa padomniece.

Politiskā darbība 
R. Kārkliņa piedalījās organizācijas „Meierovica biedrība par progresīvām pārmaiņām” dibināšanā.  tika paziņots, ka politiskās apvienības „Vienotība” sarakstā 10. Saeimas vēlēšanās startēs 10 „Meierovica biedrības par progresīvām pārmaiņām” dalībnieki.  šie cilvēki, tai skaitā R. Kārkliņa, paziņoja par iestāšanos partijā „Pilsoniskā savienība”. Tikusi ievēlēta 10. Saeimā no partiju apvienības „Vienotība” saraksta. 2011. gada rudenī notikušajās Saeimas ārkārtas vēlēšanās R. Kārkliņa netika ievēlēta parlamentā, taču ieņēma vietu 11. Saeimā uz laiku, kamēr viņas partijas biedre Ilze Viņķele pildīja ministra pienākumus.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Vienotības" profils

1946. gadā dzimušie
ASV politologi
Latvijas politologi
10. Saeimas deputāti
11. Saeimas deputāti
Trimdas latvieši
Pirmais Baltijas kanāls

Pirmais Baltijas kanāls jeb PBK () ir kanāls, kas Latvijā, Lietuvā un Igaunijā pārraidīja ziņas, kā arī TV seriālus, filmas un sarunu šovus krievu valodā. 
SIA "Pirmais Baltijas kanāls" 50% kapitāldaļu īpašnieks pastarpināti ir Krievijas pilsonis Aleksejs Pļasunovs.

PBK Latvija 
Latvijā kanāls sāka raidīt 2002. gadā, to bija iespējams skatīties visos kabeļtelevīzijas tīklos Latvijā, ka arī caur Viasat satelītu maksas paketē (Astra 4A) un internetā. Lattelecom televīzijā bija pieejama audio dublēšana latviešu valodā.
2021. gada 21. oktobrī Latvijas Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome (NEPLP) par vairākiem pārkāpumiem anulēja PBK apraides atļauju.

PBK Igaunija (arī PBK+) 
2021. gada aprīlī tika atvērts kanāls PBK Igaunija, kas rāda Первый канал programmas, kā arī citus raidījumus un seriālus. Rādīja arī Euronews.

PBK Lietuva 
2021. gada oktobrī tika atvērts kanāls PBK Lietuva, kas rāda NTV programmas, kā arī citas programmas. Rādīja arī Euronews. Kanāls bija pieejams tikai Baltcom, Balticom, Livas, Telenet un Netvision.

Iepriekšējie logo

Atsauces 

Latvijas televīzijas kanāli
Džeimss Armitsteds

Džeimss Armitsteds (; 1826—1879) bija 19. gadsimta mijas skotu izcelsmes vācbaltiešu tirgotājs, rūpnieks un mecenāts, Rīgas Lielās ģildes vecākais, Rīgas mēra Georga Armitsteda tēvabrālis.

Dzimis Rīgā, 1826. gadā, skotu tirgotāja Džordža Armitsteda I un Emmas fon Jakobi ģimenē. Viņa vecākais brālis Džordžs Armitsteds (1824—1915) kļuva par uzņēmēju un britu parlamenta deputātu (1868—1873, 1890—1895).  

Turpinot tēva iesākto, Džeimss Armitsteds nodarbojās ar linu tirdzniecību no 1865. līdz 1868. gadam, izveidoja parketa ražošanas manufaktūru, iegādājās daļu Rīgas papīrfabrikas. Bija Rīgas biržas komitejas priekšsēdētājs, ir daudz paveicis biržas struktūras un statūtu pilnveidošanā, tirdzniecības un kuģniecības nodokļu sistēmas reorganizēšanā. 

Dž. Armitsteds plaši darbojās labdarības jomā. Viņš ziedojis ievērojamus līdzekļus anglikāņu Sv. Pestītāja baznīcas celtniecībai, kuru uzbūvēja 1859. gadā. Uzdāvināja Rīgas pilsētas gleznu galerijai (pilsētas gleznu galerija, kas tika atvērta 1869. gadā) ievērojamu gleznu kolekciju (17 gleznas, vācu mākslinieku ainavas un sižetiskas kompozīcijas, kurās atbalsojās XIX gs. sākuma romantisms). Viņš arī novēlēja Rīgas pilsētai 500 000 rubļu, par ko 1899. gadā tika uz celta un uzturēta pirmā bērnu klīniskā slimnīca Latvijas teritorijā (atklāta 1899. gada 2. oktobrī Torņakalnā, mūsd. Vienības gatvē). Tā bija viena no labākajām bērnu ārstniecības iestādēm Krievijas impērijā un vēlāk tika nosaukta Džeimsa Armitsteda vārdā.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 Armitsteda slimnīca // Vēstures skaidrojošā vārdnīca

1826. gadā dzimušie
1879. gadā mirušie
Vācbaltieši
Rīgā dzimušie
Pāvels Seļivanovs

Pāvels Seļivanovs (dzimis  Rīgā) ir bijušais Latvijas volejbolists un politiķis.

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Rīgas 16. vidusskolā, Rīgas Politehniskajā institūtā un Londonas biznesa skolā.

Volejbolā sācis trenēties jaunieša vecumā 5. sporta skolas volejbola komandā. 18 gadu vecumā uzsāka spēlēt Rīgas "Radiotehniķis" komandā, kuru pārstāvēja aptuveni 17 gadus (1970—1987), bijis komandas kapteinis. Vēl spēlējis Beļģijas kluba sastāvā. "Radiotehniķis" sastāvā 1984. gadā izcīnījis zelta medaļu PSRS čempionātā, vairākkārt izcīnījis sudrabu. Tāpat uzvaru guvis 1983. gada Tautu spartakiādē.

Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 1976. gadā Monreālā PSRS izlases sastāvā tika izcīnīta sudraba medaļa, pēc četriem gadiem Maskavā PSRS izlase izcīnīja zelta medaļu. PSRS izlases sastāvā ar panākumiem startējis arī citās sacensībās — izcīnījis trīs medaļas Pasaules čempionātā (zelts 1978. un 1982. gadā, sudrabs 1986. gadā), izcīnījis divus zeltus Pasaules kausa izcīņā (1977, 1981), četras reizes kļuvis par Eiropas čempionu (1977, 1978, 1979, 1983).

2001. gadā ticis ievēlēts Rīgas domē. Bija arī Rīgas mēra amata kandidāts. Piedalījās 10. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Par Labu Latviju" saraksta, taču netika ievēlēts. Netika ievēlēts arī 11. Saeimā (startēja no "Šlesera Reformu partijas LPP/LC" saraksta). Pašlaik ir Rīgas domes Izglītības, jaunatnes, kultūras un sporta departamenta volejbola programmas koordinators un Rīgas Futbola skolas direktora vietnieks.

2017. gada 18. novembrī apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa 4. šķiru.

Atsauces

Ārējās saites 

1952. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas volejbolisti
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1980. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Rīgas domes deputāti (2001—2005)
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Latvijas olimpiskie medaļnieki
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie