joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Neretas evaņģēliski luteriskā baznīca

Neretas evaņģēliski luteriskā baznīca ir viena no vecākajām mūra baznīcām Sēlijā. Tās būvniecība aizsākusies jau 1584. gadā. Kopš 1998. gada 29. oktobra Neretas baznīca ir iekļauta Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu sarakstā.

Vēsture 
Dievnama būvniecības darbi tika veikti no 1584. līdz 1593. gadam. Tas tika uzbūvēts, pateicoties fon Efernu dzimtai, jo bijušais Livonijas ordeņa komturs Vilhelms fon Eferns iepriekš nodegušās koka baznīcas vietā nolēma būvēt jaunu baznīcu, norīkojot strādniekus mūra dievnama būvei. Baznīca tika iesvētīta 1593. gadā.

Baznīca ir samērā maz cietusi karos. 1812. gada kara laikā franču karaspēks baznīcā bija ierīkojis miltu noliktavu. Baznīca tika atjaunota 1817.—1818. gadā. Visvairāk baznīca cieta Latvijas brīvības cīņu laikā, kad Stučkas valdības laikā šeit bija ieslodzīti ķīlnieki, vēlāk ierīkota slimnīca, sadedzināti soli, izpostīts altāris, kancele un izdemolētas kapenes.

Arhitektūra 
Baznīcas celtne ir būvēta manierisma stilā ar saskatāmām vēlīnās gotikas iezīmēm. Tā ir vienjoma celtne ar taisnstūra veida plānojumu. Monumentālās celtnes kompozīcijai ir raksturīgs tradicionālais trīsdalījums, ko veido altārtelpa ar poligonālu apsīdu, vienjoma draudzes telpa, kā arī astoņstūru tornis ar arku galeriju un piramidālu jumtu. Tornis ir 38,67 m augsts un tā smailē atrodas vēja rādītājs — gailis. Baznīcas interjera apdarē un velvju veidojumā ir jūtama manierisma stila ietekme, kas bija moderni baznīcas būvniecības laikā. Līdz pat mūsdienām ir saglabājies sākotnējais baznīcas iekšskats, kas ir veidots gotikas stilā.

Interjers un iekārta 
Baznīcā atrodas vairāki izcili mākslas darbi:
virs baznīcas durvīm ir saglabājies un apskatāms baznīcas iesvētīšanas cilnis ar Efernu dzimtas ģerboni un iegravētu gadu skaitli, kas ir darināts pēc Rietumeiropas manierisma stila paraugiem.
Dievnamā atrodas divas Efernu dzimtas kapu plāksnes — 1595. gadā traģiski bojā gājušā Georga fon Eferna piemiņai, kurš bija burggrāfa Vilhelma fon Eferna dēls. Šī kapu plāksne ir izcilākais agrīnā ziemeļu manierisma mākslas darbs Latvijā. Paša burggrāfa kapu plāksne ir veidota 16. gadsimta beigās.
Šeit atrodas arī misiņa griestu lukturis (1647). Altārtelpā atrodas divas M. Baijermana firmā 1903. gadā izgatavotas vitrāžas.
Baznīcas ērģeles būvētas Vācijā 1893. gadā.

Piemiņas vietas baznīcas dārzā 
Baznīcas dārzā ir piemiņas vietas diviem mācītājiem:
 Artūram Dūmiņam, kurš bija Neretas luterāņu draudzes pirmais latviešu mācītājs;
 Artūram Kaminskam, mācītājam, Goda prāvestam, Triju Zvaigžņu ordeņa kavalierim, kurš kalpoja šajā baznīcā no 1953. līdz 1986. gadam.

Baznīcas piederība 
Baznīca pieder Latvijas Evaņģēliski Luteriskajai Baznīcai (LELB). Tā ietilpst Daugavpils diecēzes Sēlpils iecirknī, kurš draudžu skaita ziņā (30 draudzes) ir otrais lielākais LELB.

Draudzes darbība 
Dievkalpojumi baznīcā notiek katru svētdienu, ka arī darbojas svētdienas skola.
Draudzi apkalpo prāvests Aldis Pavlovičs.

Attēlu galerija

Atsauces 

Luterāņu baznīcas Latvijā
Nereta
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Bebru iela (Rīga)

Bebru iela ir Rīgas iela Kurzemes rajonā, Imantā. Bebru iela sākas pie Kurzemes prospekta un beidzas pie Anniņmuižas bulvāra. Kopējais ielas garums ir 640 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Ielā pārsvarā savrupmāju apbūve.

Vēsture 
Iela minēta jau 1900. gada Rīgas adrešu grāmatā ar nosaukumu Bebru iela (, ).

Iela sakrīt ar teritoriju, kurā 20. gadsimta sākumā bija paredzēts izbūvēt dzelzceļa atzarus un staciju sastāvu novietošanai, kas netika realizēts, izveidojot to daudz tuvāk Rīgas centrālajai dzelzceļa stacijai (Vagonu parks), taču šis projekts ietekmējis Bebru ielas un visas šīs Imantas daļas attīstību 20. gadsimta lielākajā daļā.

Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela saukta Biberstraße. Sākotnēji iela plānota kā šķērsiela, kura savienotu Slokas ielu ar neapbūvētajām pļavām (tagadējās Vecumnieku ielas tuvumā). 20. gadsimta 20. gados iela projektēta no Purva ielas pie dzelzceļa līdz Tālavas ielai (tagadējai Anniņmuižas bulvāra daļai). 1964. gadā ielas posms no dzelzceļa līdz tagadējam Kurzemes prospektam iekļauts Rīgas Radiorūpnīcas teritorijā. 80. gados ierīkota ielas tagadējā trase un ielā tika izbūvēta tramvaja līnija.

Ielas raksturojums 
Bebru iela ir 640 metrus gara asfaltēta iela Imantā. Tā sākas krustojumā ar Kurzemes prospektu (iepretī bijušajai Rīgas Radiorūpnīcai) un iet rietumu virzienā. Iela veido savienojumus ar Progresa, Raktes, Kooperatīva, Riņķa un Imantas ielām. Bebru iela beidzas krustojumā ar Anniņmuižas bulvāri. Visas ielas garumā iela sastāv no divām braukšanas joslām. Tramvaja sliedes neatrodas ielas vidū, bet gan ielas malā, blakus, otrpus tām, atrodas ielai paralēla brauktuve uz tuvējām mājām, kas savienota ar šķērsielām. Ielā pārsvarā savrupmāju apbūve, arī atsevišķi daudzdzīvokļu nami.

Ielu savienojumi 
Bebru iela ir savienota ar šādām ielām:
 Kurzemes prospekts (T veida krustojums)
 Progresa iela
 Raktes iela
 Kooperatīva iela
 Riņķa iela (T veida krustojums)
 Imantas iela
 Anniņmuižas bulvāris (T veida krustojums)

Sabiedriskais transports 
Visas Bebru ielas garumā (no Kurzemes prospekta līdz Anniņmuižas bulvārim) kursē 1. maršruta tramvaji, kā arī 36. un 41. maršruta autobusi. Vēl Bebru ielā kursē 270. maršruta mikroautobusi.

Skatīt arī 
 Imanta

Atsauces 

Ielas Imantā
Kurzemes rajons
Vienplaušzivjveidīgās

Vienplaušzivjveidīgās (Ceratodontoidei) ir ragzobzivjveidīgo kārtas (Ceratodontiformes) apakškārta. Šīs apakškārtas pārstāvjus raksturo nepāra plaušas un biseriālas pāra spuras ar labi attīstītām daivām.

Morfoloģija 
Ķermenis vārpstveida. To klāj lielas kaula zvīņas. Ķermeņa priekšējo daļu klāj segkauli: clavicula, cleitrum un posttemporale. Smadzeņu kapsulu veido skrimslis ar nelieliem pārkaulojumiem; biseriālā arhipterīgija tipa endokrānijs. Sekundāro žokļu nav. Zobu plātnītēm ir nedaudzas biezas viegli grubuļainas ķemmītes. Ass skeletā var būt nelieli pārkaulojumi. Ir labi attīstītas pāra biseriālās spuras.

Plauša ir viena ar vāji izteiktu šūnainu iekšējo sieniņu. Žaunas ir labi attīstītas. Arteriālā konusa vārstules ir līdzīgas kā ganoīdzivīm. Olnīca nenoslēgta. Attīstība bez pārvēršanās. Aiz kloākas ir divi paritoneālie atvērumi.

Izplatība 
Ragzobzivjveidīgo apakškārtas pārstāvji ir zināmi no apakštriasa nogulumiem. Domājams, ka tās nodalījās no aizvēsturiskajām zivīm jau devona perioda beigās. Mezozoja ērā tās bija sastopamas visās kontinentālajās ūdenstilpēs. Mūsdienās ir sastopama tikai viena suga — Austrālijas ragzobe (Neoceratodus forsteri), kas ir izplatīta nelielā Austrālijas ziemeļaustrumu daļā.

Sistemātika 
Vienplaušzivjveidīgo zivju apakškārta (Ceratodontoidei)
 Ragzobju dzimta (Neoceratodontidae) Miles, 1977
 Ģints: Ragzobes (Neoceratodus) Castelnau, 1876
 Suga: Austrālijas ragzobe (Neoceratodus forsteri) Krefft, 1870
 Suga: † Neoceratodus africanus Haug 1905
 Suga: † Neoceratodus tuberculatus Tabaste 1870
 Suga: † Neoceratodus denticulatus
 Suga: † Neoceratodus eyrensis
 Ģints: † Mioceratodus Kemp, 1992
 Suga: † Mioceratodus anemosyrus Kemp, 1992
 Suga: † Mioceratodus gregoryi White, 1925
 Dzimta: Ceratodontidae
 Ģints: † Ceratodus Agassiz, 1838
 Suga: † Ceratodus latissimus Agassiz, 1838
 Suga: † Ceratodus nargun
 Suga: † Ceratodus humei Priem, 1914
 Suga: † Ceratodus sturii Teller, 1891
 Ģints: † Metaceratodus Chapman, 1914
 Suga: † Metaceratodus wollastoni Chapman, 1914
 Suga: † Metaceratodus ellioti Kemp, 1997
 Suga: † Metaceratodus palmeri Krefft, 1874
 Suga: † Metaceratodus bonei Kemp, 1997
 Ģints: † Microceratodus Teixeira, 1954
 Suga: † Microceratodus angolensis Teixeira, 1949

(†) — izmirušu zivju grupa.

Atsauces 

Ripidistveidīgās
Dole (tirdzniecības centrs)

Dole ir tirdzniecības centrs Rīgā. Atrodas Ķengaragā, Maskavas ielā 357, 8 kilometru attālumā no Rīgas centra. Tirdzniecības centra kopējā platība ir gandrīz , tirdzniecības vietas izvietotas trīs stāvos.

Tirdzniecības centra īpašnieks un apsaimniekotājs ir SIA "Tirdzniecības centrs Dole", kas savukārt pieder Latvijā reģistrētam uzņēmumam SIA Premier Estates LTD un patiesā labuma guvējs ir Maltas pilsonis Karmelo Hili.

Vēsture 
"Dole" bija lielākais padomju laikā uzbūvētais universālveikals Latvijā. Tā celtniecība tika pabeigta 1987. gadā. Durvis tirdzniecības centrs vēra 1987. gada 31. janvārī. Kopš tā laika centrs divas reizes ir rekonstruēts un uzlabots. No  tirdzniecības centrs ir izaudzis līdz , no kuriem tirdzniecības vietu platība aizņem aptuveni 7000 m².

1996. gadā "Doles" ēku iegādājās Norvēģijas kopuzņēmums Varner Hakon Invest (tagad SIA Lindstow). Tirdzniecības centrs tika rekonstruēts, un 1997. gada 20. februārī tā pirmajā stāvā tika atklāts pirmais Rimi veikals Latvijā.
1999. gadā tika dibināts uzņēmums SIA «Tirdzniecības centrs Dole".

2018. gada 18. decembrī SIA "Tirdzniecības centrs Dole" tā īpašnieks Norvēģijas uzņēmums AMD Holding AS pārdeva uzņēmumam SIA Premier Estates LTD. 2020. gada februārī īpašnieki ziņoja par tirdzniecības centra renovācijas plāniem.

Sabiedriskais transports 
Līdz tirdzniecības centram "Dole" var nokļut ar 15., 18., 31. un 49. maršruta autobusu vai 3., 7. un 9. maršruta tramvaju. Abos virzienos ir jāizkāpj pieturā Eglaines iela /Dole. Pie tirdzniecības centra "Dole" atrodas arī 3., 7. un 9. tramvaju maršrutu galapunkts Eglaines iela /Dole.

Piezīmes un atsauces

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 
 Tirdzniecības centra "Dole" mājaslapa
 "Dole"  Linstow mājas lapā

Tirdzniecības centri Rīgā
Ķengarags
Kokospalma

Kokospalma () ir areku dzimtas augi, kuri parasti aug tropu joslas piekrastes zonā. Kokospalma ir vienīgā suga kokospalmu ģintī (Cocos). Kokospalmas ir nozīmīgi kultūraugi tropu apgabalos. Tās augļus kokosriekstus cilvēki izmanto pārtikā. Kokospalmas aug līdz pat 25 metru augstumam. Tai ir spēcīga sakņu sistēma, kas neļauj spēcīgajiem jūras vējiem to izraut vai apgāzt.

Marko Polo bija pirmais eiropietis, kas aprakstīja kokosriekstus. Ik gadu kokosriekstus visvairāk ievāc Filipīnās, Indonēzijā un Indijā. Bez kokosriekstiem cilvēki no kokospalmām savām vajadzībām iegūst arī citus produktus, piemēram, kokosriekstu eļļu un kopru.

Ārējās saites 

Palmu dzimta
Lauksaimniecības kultūras
Ārstniecības augi
Bebru iela

Bebru iela var būt šādās Latvijas pilsētās:
 Bebru iela Baložos
 Bebru iela Cēsīs
 Bebru iela Jēkabpilī
 Bebru iela Jūrmalā
 Bebru iela Rīgā
 Bebru iela Strenčos
11. novembra krastmala

11. novembra krastmala ir maģistrālā Rīgas iela, Vecrīgas un Centra apkaimēs. Kopējais ielas garums ir 1093 metri, un tā sastāv no 4—6 braukšanas joslām.

Vēsture 
Agrāk krastmalu dēvēja par Daugavmalu () un tajā aiz Rīgas nocietinājumiem atradās Daugavmalas tirgus, kas pirmoreiz minēts 1571. gadā. Pēc mūru nojaukšanas 19. gadsimta beigās starp Jaunielas un Grēcinieku ielas galu atradās pārtikas tirgus, tam blakus pie Kārļa ielas gala sīkumtirgus (krāmu tirgus), ko pēc 1882. gada pārcēla uz Turgeņeva ielas galu tagadējā Latgales priekšpilsētā. Iepretī Rīgas Anglikāņu baznīcai darbojās pilsētas malkas tirgus. 

Pēc Rīgas Centrāltirgus pabeigšanas 1930. gadā Daugavmalas tirgu likvidēja un 1934. gadā pārdēvēja par 11. novembra bulvāri. 
Latvijas PSR laikā ielas nosaukums bija Komjaunatnes krastmala.

Ielu savienojumi 
11. novembra krastmala krustojas ar šādām ielām:

Skatīt arī 

 Vecrīga
 Centrs
 Centra rajons
 Akmens tilts

Atsauces

Ārējās saites 

 Skats uz 11. novembra krastmalu (WebCam), balticlivecam.com

Ielas Rīgas centrā
Ielas Vecrīgā
13. janvāra iela

13. janvāra iela ir maģistrālā Rīgas iela, Vecrīgas, Centra un Maskavas forštates apkaimē. Kopējais ielas garums ir 720 metru un tā sastāv no 6—10 braukšanas joslām.

Nosaukumi 
Iela tika izveidota pilsētas nocietinājumu vaļņu iekšpusē Zviedru Vidzemes laikā 17. gadsimtā un nosaukta zviedru karaļa vārdā par Kārļa ielu. Tā kā Kārļa ielas (, ) galā pie Daugavas tilta 1905. gada revolūcijas sākumā 1905. gada 13. janvārī notika demonstrācijas, 1930. gadā ielu pārdēvēja par 13. janvāra ielu.
Vācu okupācijas laikā 1942. gadā ielu nosauca 1917. gada Vācijas uzbrukuma operācijas Rīgai plānotāja O. fon Itjē vārdā par Ģenerāļa fon Itjē ielu (). 1944. gadā tā atguva 13. janvāra ielas nosaukumu.

Ielu savienojumi 
13. janvāra iela krustojas ar šādām ielām:

Skatīt arī 
 Centra rajons
 Latgales priekšpilsēta
 Vecrīga
 Centrs
 Rīgas Pasažieru stacija

Atsauces 

Ielas Vecrīgā
Ielas Rīgas centrā
Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Iepirkšanās centrs "Olimpia"

Iepirkšanās centrs "Olimpia" (agrāk Tirdzniecības centrs "Olympia") ir tirdzniecības centrs Rīgā, Ķīpsalā, Āzenes ielā 5. Olimpia tirdzniecības vietas ir trīs stāvos, un kopējā platība ir aptuveni .

Tirdzniecības centrs Olympia tika atklāts 2002. gada 12. decembrī.

2009. gada oktobrī notika iepirkšanās centra nosaukuma maiņa uz Olimpia, kā arī tika veikta koncepcijas maiņa, turpmāk piedāvājot pircējiem tā saucamo "patīkamo" cenu koncepciju.

2015. gadā tirdzniecības centra ēku no Northern Horizon Capital iegādājās investīciju uzņēmums Partners Group.

2020. gada 24. novembrī tika paziņots, ka Partners Group un Northern Horizon Capital kopuzņēmums Laurus ir pārdevis Olympia nekustamā īpašuma un atjaunojamās enerģijas investīciju uzņēmumam Grinvest. Jaunais īpašnieks šajā gadā plāno sākt tirdzniecības centra renovāciju un izveidojot atpūtas un izklaides parku.

Sabiedriskais transports 
Līdz iepirkšanās centram "Olimpia" var nokļūt ar 13., 37., 41., 53. un 57. maršruta autobusu vai 5., 12. un 25. maršruta trolejbusu. Pietura "Ķīpsala" abos virzienos.

Atsauces

Ārējās saites 
 Iepirkšanās centra "Olimpia" mājaslapa

Tirdzniecības centri Rīgā
Ķīpsala
Darjus Songaila

Darjus Songaila (; dzimis  Kapsukā) ir bijušais lietuviešu basketbolists, spēlēja spēka uzbrucēja un centra pozīcijās, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. Aizvadījis 8 sezonas Nacionālajā basketbola asociācijā (NBA), pārstāvot dažādus klubus. 2002. gada NBA draftā viņu izraudzījās Bostonas "Celtics" ar kopējo 49. kārtas numuru otrajā kārtā, taču tiesības uz šo spēlētāju tika atdotas citas NBA klubam Sakramento "Kings".

Kopā ar Lietuvas izlasi ir izcīnījis bronzas medaļu 2000. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs, zelta medaļu 2003. gada Eiropas čempionātā un bronzu 2007. gada Eiropas čempionātā.

Pēc karjeras beigām kļuvis par treneri. 2015. gadā kļuva par vadošā Lietuvas kluba Kauņas "Žalgiris" galvenā trenera asistentu, bet 2018. gadā atgriezies NBA, kur strādā Sanantonio "Spurs" sistēmā, kopš 2020. gada novembra — viens no galvenā trenera Grega Popoviča asistentiem.

Atsauces

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Lietuvas basketbolisti
Spēka uzbrucēji
Basketbola centri
Lietuvas basketbola treneri
Sakramento "Kings" spēlētāji
Čikāgas "Bulls" spēlētāji
Vašingtonas "Wizards" spēlētāji
Ņūorleānas "Pelicans" spēlētāji
Filadelfijas "76ers" spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Eiropas čempioni basketbolā
XO FM

XO FM ir Latvijas radio stacija. Darbojās kopš 2017. gada. XO FM priekšteči ir Radio 101, Radio Open 101 un 1. business radio. Raidstaciju pārvalda SIA 1. business radio. Kopš 2022. gada maija XO FM īpašnieks ir SIA “SUPER FM infrastruktūra”. Kopš 2022. gada 20. jūnija pārtrauca darbu ēterā un kļuva par Interneta radio, bet pēctecis tās FM frekvencēs ir Latviešu Hiti.

Vēsture 

2013. gada 30. aprīlī Radio 101 izsolē nopirka Krievijas pilsonis, Latvijas pastāvīgais iedzīvotājs Vitālijs Ņikitenko. Radio 101 pārtrauca raidīt 14. maijā, kad to atstāja ētera personības Toms Grēviņš, Egons Reiters un Artis Volfs. 10. jūnijā Radio 101 frekvencēs sāka skanēt Radio Open 101 ar jaunu komandu.

2013. gada augustā tika lemts par radio nosaukuma maiņu uz 1. Biznesa radio jeb 1. business radio. No tā paša gada septembra radio sāka skanēt pilnīgi jaunā formātā.
Projekts paredzēja lielāko daļu raidlaika aizpildīt ar uzņēmējiem noderīgu informāciju, dialogiem un konsultācijām. Tika pieaicināti speciālisti no Uzņēmumu reģistra, Valsts ieņēmumu dienesta un citām valsts iestādēm. Dienas gaitā skanēja gan "Biržas ziņas", gan informācija par investoriem un uzņēmējdarbības psiholoģija. Radio strādāja tādi sabiedrībā pazīstami cilvēki kā Egils Zariņš, Āris Jansons un Uldis Štokmanis.

Klausītāju skaita samazināšanās dēļ 2017. gada 1. novembri 1. Biznesa radio tika slēgts. Tika izmainīta radio koncepcija, pārtopot no biznesa radio uz mūzikas radio. 2017. gada 18. novembrī 1. Biznesa radio frekvencēs sāka raidīt radio XO FM.

2022. gada 26. maijā uzņēmums SIA “SUPER FM infrastruktūra” (zināms kā radiostacijas EHR uzņēmums) nopirka radiostaciju XO FM, noslēdzot Vitālija Ņikitenko ēru.

2022. gada jūnija sākumā tika nolemts, ka radiostacija XO FM pārcelsies uz interneta radio kanālu un kopš 20. jūnija FM frekvencēs skan cits radio Latviešu Hiti, kas ir Latviešu Radio turpinājums.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Latvijas radio stacijas
Franks Riberī

Franks Anrī Pjērs Riberī (; dzimis  Boloņsurmērā, Francijā) ir franču futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijušais Francijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv Itālijas Serie A klubu Salernitana.

Profesionāļa karjeru sāka 1999. gadā Boloņas "US" klubā, kur pavadīja 2 sezonas. Divas reizes atzīts par Francijas gada futbolistu. Minhenes "Bayern" klubu pārstāv kopš 2007. gada. Kopš karjeras sākuma "Bayern" F. Riberī ir viens no slavenākajiem un visatpazīstamākajiem Francijas futbolistiem. 2019. gada vasarā Riberī beidzās līgums ar Bayern un viņš pievienojās ACF Fiorentina. 2021. gadā viņš pievienojās Itālijas A sērijas komandai Salernitana.

Francijas futbola izlasi pārstāv kopš 2006. gada. Ir piedalījies 2006. gada Pasaules kausā (izcīnīta 2. vieta), 2010. gada Pasaules kausā, 2008. gada Eiropas čempionātā un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Galatasaray

 Turcijas kauss: 2004–05

Marseille

 UEFA Intertoto kauss: 2005

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2007–08, 2009–10, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19
 DFB Pokal: 2007–08, 2009–10, 2012–13, 2013–14, 2015–16, 2018–19
 DFB Ligapokal: 2007
 DFL Supercup: 2012, 2016, 2017, 2018
 UEFA Čempionu līga: 2012–13
 UEFA Superkauss: 2013
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2013

Individuālie sasniegumi

 Francijas 1. līgas sezonas labākais jaunais spēlētājs: 2006
 Francijas gada futbolists: 2007, 2008, 2013
 Vācijas Bundeslīgas gada labākais spēlētājs: 2012–13
 ACF Fiorentina sezonas labākais spēlētājs: 2019–20

Atsauces

Ārējās saites 

  

1983. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
FC Metz spēlētāji
Stambulas "Galatasaray" spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
Musulmaņi
Ķišķu kapi

Ķišķu kapi ir atklāta kapsēta Neretas pagastā. Tie atrodas uzkalniņā pie Neretas—Rites ceļa, aptuveni 4 km no Neretas starp autoceļu P73 un Salātes upi. Kapsētas austrumu daļā atrodas daļēji slēgtie luterāņu kapi, rietumu — atklātie katoļu kapi.

Kapsētas teritorijā atrodas kapela-kapliča, abās kapu pusēs pieejamas tualetes, kā arī divas akas ūdens ieguvei

Kišķu kapos ir Jāņa Jaunsudrabiņa meitas un sievas, krusttēva un vecvecāku atdusas vietas. Rakstnieks Jānis Jaunsudrabiņš šajos kapos tika pārapbedīts 1997. gada 13. septembrī. Vecajā kapu daļā ir senas apbedījumu vietas.

Attēlu galerija

Atsauces 

Neretas pagasts
Kapsētas Latvijā
Katoļu kapsētas
Neretas kapsētas
Kuiviži (Salacgrīvas pagasts)

Kuiviži ir ciems Salacgrīvas novada Salacgrīvas pagastā. Zvejniekciems veidojies vietā, kur Krišupīte ietek Baltijas jūras Rīgas līcī. Mūsdienās Kuiviži ir sadalīti divās daļās — blīvāk apdzīvotā daļa kopš 1977. gada ir Salacgrīvas pilsētas daļa, bet skrajāk apdzīvotā Kuivižu daļa ir atsevišķs ciems.

Cauri Kuivižiem iet galvenais autoceļš A1 (Via Baltica - E67). Attālums līdz Salacgrīvai ir 8,5 km, līdz Rīgai - 111 km, bet līdz Ainažiem — 3,5 km.

Kuiviži atrodas Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātā, piekrastes josla (randu pļavas) ietilpst Randu pļavu dabas liegumā. Applūdušās piejūras pļavas ir Latvijai neparasts biotops ar savdabīgu augu valsti un putnu faunu. It īpaši migrācijas laikā šī ir viena no labākajām putnu vērošanas vietām Latvijā, šeit izveidota dabas taka un uzbūvēts putnu vērošanas tornis.

Skatīt arī 
 Kuiviži
 Salacgrīvas pagasts
Medīna

Medīna (,  — ‘Apgaismotā pilsēta’) ir pilsēta Saūda Arābijas centrālās daļas rietumos, Hidžāza reģionā, Medīnas mintakas administratīvais centrs. 2010. gadā Medīnā dzīvoja 1,10 miljoni iedzīvotāju. Pilsēta ir izveidojusies oāzes vietā, aptuveni 200 km no Sarkanās jūras krastiem. Islāmā tā tiek uzskatīta par otru svētāko pilsētu aiz Mekas, jo tajā ir apbedīts pravietis Muhameds. Tādēļ šo pilsētu apmeklē daudzi islāma svētceļotāji. Pilsētas austrumu daļā atrodas Nabavi mošeja, kurā esot Muhameda atdusas vieta. Šī mošeja ir arī Muhameda meitas Fātimas un otrā kalifa Umara Ibnelhatāba kapa vieta.

Vēsture 
Medīna ir bijusi apdzīvota sākot ar 6. gadsimtu p.m.ē., tās sākotnējais nosaukums bija Jatriba, otrajā gadsimtā grieķu ģeogrāfs Ptolemajs to savos darbos dēvēja ar nosaukumu Latripa. Par Medīnu tā tika nosaukta 7. gadsimtā, kad Arābijas pussalā izplatījās islāms. Tā bija musulmaņu pasaules galvaspilsēta līdz 661. gadam, kad kalifs Muāvija I arābu pasaules administratīvo centru pārcēla uz Damasku.

Umajādu un Abāsīdu kalifātu laikā Medīna bija Hidžāza administratīvais centrs. No 1517. gada Medīna bija Osmaņu impērijas sastāvā. 1919. gada janvārī tā bija daļa no Hidžāza valsts, bet 1924. gadā to iekaroja Abd al Azīza karaspēks. 1932. gadā Medīna tika iekļauta Saūda Arābijas sastāvā.

Ģeogrāfija 
Medīna atrodas Saūda Arābijas centrālās daļas rietumos, Hidžāzā. Tā radusies auglīgas oāzes vietā, aptuveni 200 km no Sarkanās jūras. Pilsēta atrodas vairāk nekā 600 metrus virs jūras līmeņa. Uz austrumiem no pilsētas atrodas atdzisušas lavas lauki, bet no pārējām debespusēm to ieskauj Hidžāza kalnainā ainava.

Saimniecība 
Medīnas saimniecība galvenokārt ir vērsta uz musulmaņu svētceļnieku apkalpošanu. Pilsētā atrodas lielākā izdevniecība pasaulē, kurā tiek iespiests Korāns — vairāk nekā 10 miljoni eksemplāru gadā. No rūpniecības nozarēm attīstīta metālapstrāde un auto remonta nozare, daudz keramikas un galdniecības darbnīcas.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

Saūda Arābijas pilsētas
Svētās pilsētas
Islāms
Eva Rivasa

Eva Rivasa (; dzimusi  Rostovā, PSRS) ir armēņu dziedātāja.

Viņa pārstāvēja Armēniju 2010. gada Eirovīzijā, kas norisinājās Oslo, Norvēģijā, ar dziesmu "Apricot Stone". Savā pusfinālā viņa ieņēma 6. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā tika ieņemta 7. vieta.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

1987. gadā dzimušie
Armēnijas mūziķi
Armēnijas Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
2010. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
Rostovas apgabalā dzimušie
Alyosha

Olena Kučera (; dzimusi  PSRS), plašāk pazīstama kā Alyosha, ir ukraiņu popmūziķe.

Viņa pārstāvēja Ukrainu 2010. gada Eirovīzijā, kas norisinājās Oslo, Norvēģijā, ar dziesmu "Sweet People", kaut arī nacionālajā atlasā viņa uzvarēja ar dziesmu "To Be Free". Dziesma "To Be Free" tika diskvalificēta, jo tā bija pieejama internetā kopš 2008. gada 12. aprīļa, un Eirovīzijā nedrīkstēja izpildīt šo dziesmu. Savā pusfinālā Eirovīzijā Oslo viņa ieņēma 7. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā tika ieņemta 10. vieta.

Atsauces 

1986. gadā dzimušie
Ukraiņu dziedātāji
Ukrainas Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
2010. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
Zaporižjā dzimušie
Marko Panteličs

Marko Panteličs (; dzimis  Belgradā) ir bijušais serbu futbolists.

Serbijas izlasi pārstāv kopš 2003. gada. Tās sastāvā ir piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Belgradā dzimušie
Serbijas futbolisti
Serbijas izlases futbolisti
Serbijas un Melnkalnes izlases futbolisti
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Bigo "Celta" spēlētāji
Parīzes "Saint-Germain" spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Berlīnes "Hertha" spēlētāji
Arne Frīdrihs

Arne Frīdrihs (, , dzimis ) ir bijušais Vācijas futbola aizsargs.

Vācijas izlasē aizvadījis 70 spēles, debitējot spēlē pret Bulgārijas izlasi 2002. gada 21. augustā, spēlei noslēdzoties 2—2.

Sasniegumi 
Hertha BSC

 DFL Ligapokal: 2002
 UEFA Intertoto kauss: 2006

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji
Berlīnes "Hertha" spēlētāji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Mihails Botviņņiks

Mihails Botviņņiks (; dzimis  Viborgas guberņā, miris  Maskavā) bija PSRS šahists - sestais pasaules čempions šahā (1948 - 1957; 1958 - 1960; 1961 - 1963). Bijis seškārtējs PSRS čempions.

Dzīvesgājums 
Dzimis Kokalas vasarnīcu ciematā Viborgas guberņā, autonomajā Somijas lielhercogistē zobu tehniķa Moiseja Botviņņika (1878-1931) un viņa sievas zobārstes Šifras, dzimušas Rabinovičas (1879-1952), ģimenē. Viņa mātes tēvs - Samuils Rabinovičs (1845-1916) bija Krāslavas rabīns un Krievu apdrošināšanas biedrības pārstāvis Krāslavā. Šahu iemācījies spēlēt tikai divpadsmit gadu vecumā, bet meistara normu izpildīja 1927. gadā. 

1931. gadā Botviņņiks pirmo reizi uzvarēja PSRS čempionātā. Trīsdesmito gadu beigās kļuva par vienu no spēcīgākajiem pasaules šahistiem un Aleksandrs Aļehins pieņēma Botviņņika izaicinājumu uz maču par pasaules čempiona titulu, tomēr 2. Pasaules kara sākums izjauca mača organizēšanu. Pēc Aļehina nāves 1946. gadā čempiona titulu izcīnīja piecu spēcīgāko pasaules šahistu mačturnīrā, kas notika Hāgā un Maskavā 1948. gadā. Botviņņiks tajā uzvarēja, apsteidzot tuvāko sekotāju Vasiliju Smislovu par trīs punktiem.

1951. un 1954. gadā Botviņņiks divos mačos (abi beidzās neizšķirti, kas deva uzvaru čempionam) aizstāvēja savu titulu, līdz 1957. gadā zaudēja Smislovam. Pasaules čempiona titulu atgrieza revanša mačā pēc gada. Pēc līdzīga scenārija norisinās cīņas ar Mihailu Tālu - 1960. gadā Tāls uzvarēja Botviņņiku, izcīnot pasaules čempiona nosaukumu, bet pēc gada revanša maču uzvarēja Botviņņiks. 1963. gadā Botviņņiks zaudēja mačā Tigranam Petrosjanam un vairāk cīņā par augstāko šaha titulu neiesaistījās (revanša mači tad vairs netika rīkoti). Pēdējās sacensībās piedalījās 1970. gadā.

Mihaila Botviņņika vadītajā "Botviņņika skolā" (vēlākajā "Botviņņika-Kasparova skolā") mācījās pasaules čempioni Anatolijs Karpovs, Garijs Kasparovs, Vladimirs Kramņiks, Nana Joseliani un citi izcili lielmeistari.

Botviņņiks piedalījās programmas "Kaissa" () izstrādē, kas 1974. gadā Stokholmā kļuva par pirmo datoršaha čempionu.

Miris no aizkuņģa dziedzera vēža  Maskavā. Apbedīts Novodevičjes kapsētā.

Atsauces

Ārējās saites 

PSRS šahisti
Pasaules čempioni šahā
PSKP biedri
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Šaha treneri
Sanktpēterburgā dzimušie
Ar Oktobra Revolūcijas ordeni apbalvotie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Francijas futbola 1. līga

Ligue 1 ir Francijas augstākā profesionālā futbola līga. Kopā ar Ligue 2 tā veido Ligue de Football Professionnel. Tajā piedalās 20 klubi, un pēdējo divu vietu ieguvēji izkrīt uz Ligue 2, bet to vietu ieņem 2. līgas divas labākās komandas. Savukārt 18. vietas ieguvēji piedalās pārspēlēs par palikšanu Ligue 1 ar 2. līgas 3. vietas ieguvējiem. Sezona sākas augustā un noslēdzas maijā, katrai komandai izspēlējot 38 spēles (kopskaitā 380 spēles). Vairums spēļu notiek sestdienās un svētdienās, dažas tiek izspēlētas arī darbadienu vakaros. Nedēļu pirms Ziemassvētkiem sākas pārtraukums, kurš turpinās līdz janvāra otrajai nedēļai. Ligue 1 ir viena no spēcīgākajām nacionālajām līgām Eiropā, šobrīd (2022) pēc UEFA koeficienta ieņemot piekto vietu aiz Spānijas La Liga, Anglijas Premjerlīgas,  Vācijas Bundeslīgas un Itālijas A sērijas. Līgas oficiālais nosaukums kopš 2020. gada sponsorēšanas nolūkā ir Ligue 1 Uber Eats. No 2002. līdz 2008. gadam tās nosaukums bija Ligue 1 Orange, bet no 2017. līdz 2020. gadam — Ligue 1 Conforama.

Klubi 2022.—2023. gada sezonā

Tituli 

Treknrakstā izceltas komandas, kas 1. līgā spēlē 2022.—2023. gada sezonā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

 
Futbols Francijā
Ropažu iela (Rīga)

Ropažu iela ir Rīgas iela Vidzemes priekšpilsētas Teikas apkaimē. Ropažu iela sākas no krustojuma ar Gustava Zemgala gatvi un beidzas pie krustojuma ar Brīvības gatvi, tā iet paralēli Brīvības gatvei. Ropažu iela ir vienvirziena iela, pa to var braukt virzienā no Brīvības gatves pie tirdzniecības centra "Alfa" līdz Gustava Zemgala gatvei. Tā sastāv no divām braukšanas joslām. Ropažu ielas kopējais garums ir 2617 metri.

Kopš 1961. līdz 1990. gadam iela saucās Jurija Gagarina iela.

Ielu savienojumi 
Ropažu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Gustava Zemgala gatve
 Lēdmanes iela
 Apes iela
 Vidrižu iela
 Palmu iela
 Džutas iela
 Austrumu iela
 Mazā Caunes iela
 Mazā Ropažu iela
 Dzērbenes iela
 Krustabaznīcas iela
 Raiskuma iela
 Brīvības gatve

Skatīt arī 
 Vidzemes priekšpilsēta
 Teika

Ielas Teikā
Vidzemes priekšpilsēta
Raņķa dambis

Raņķa dambis ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Āgenskalna apkaimē. Raņķa dambis sākas krustojumā ar Uzvaras bulvāri un beidzas krustojumā ar Aleksandra Grīna bulvāri un abu virzienu Daugavgrīvas ielām. Raņķa dambja kopējais garums sasniedz 610 metrus un tas sastāv no četrām braukšanas joslām.

Vēsture 
Raņķa dambis pirmoreiz minēts 18. gadsimtā. 1938. gadā tas tika pārdēvēts par Nameiša bulvāri, vēlāk arī par Nameja bulvāri. 1942. gadā tas atguva savu iepriekšējo nosaukumu Raņķa dambis, kuru 1944. gadā atkal nomainīja nosaukums Nameja bulvāris. 1950. gadā par godu krievu dzejniekam Vladimiram Majakovskim bulvāri pārdēvēja par Majakovska bulvāri. Savu vēsturisko nosaukumu Raņķa dambis iela atguva 1990. gadā.

Ielas raksturojums 
Raņķa dambis ir 610 metrus gara iela Āgenskalna apkaimes austrumos. Tas sākas krustojumā ar Uzvaras bulvāri un virzās ziemeļrietumu virzienā. Raņķa dambja pārnumuru pusē atrodas Uzvaras parks. Pie Āgenskalna līča Raņķa dambis veido savienojumu ar Trijādības ielu, nedaudz tālāk šķerso arī Mārupīti. Raņķa dambis beidzas krustojumā ar Aleksandra Grīna bulvāri un abu virzienu Daugavgrīvas ielām. Posmā no Trijādības ielas līdz Aleksandra Grīna bulvārim ielas labajā pusē atrodas Āgenskalna līcis, kā arī Mārupītes ieteka tajā.

Ielu savienojumi 
Raņķa dambis ir savienots ar šādām ielām:
 Uzvaras bulvāris ("T" veida krustojums)
 Trijādības iela ("T" veida krustojums)
 Aleksandra Grīna bulvāris
 Daugavgrīvas iela

Sabiedriskais transports 
Visa Raņķa dambja garumā kursē 3. autobusa maršruti, un 9. maršruta trolejbusi. Virzienā uz Abrenes ielu pa Raņķa dambi kursē arī 22., 32. un 43. maršruta autobusi.

Ēkas 
 3. Rīgas pilsētas pamatskola (Nameiša bulvārī 1)

Skatīt arī 
 Kurzemes rajons
 Āgenskalns

Ārējās saites 
 Āgenskalna ielas portālā Cita Rīga

Atsauces 

Ielas Āgenskalnā
Kurzemes rajons
Ēriks Abidāls

Ēriks Abidāls (; dzimis  Lionā, Francijā) ir bijušais franču futbolists, aizsargs. Ir bijis Francijas futbola izlases dalībnieks. Savu profesionāļa karjeru sāka 2000. gadā Monaco klubā.

Francijas futbola izlasi pārstāv kopš 2004. gada. Ir piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā (izcīnīta 2. vieta) un 2008. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Lyon

 Francijas Ligue 1: 2004–05, 2005–06, 2006–07
 Trophée des Champions: 2004

Bracelona

 Spānijas La Liga: 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2012–13
 Copa del Rey: 2008–09, 2011–12
 Supercopa de España: 2009, 2010, 2011
 UEFA Čempionu līga: 2008–09, 2010–11
 UEFA Superkauss: 2009, 2011
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2009, 2011

Olympiacos

 Grieķijas Superlīga: 2014–15

Individuālie sasniegumi

 FC Barcelona sezonas labākais spēlētājs: 2011

Ārējās saites 

 FC Barcelona profils 

1979. gadā dzimušie
Lionas Metropolē dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
AS Monaco FC spēlētāji
LOSC Lille spēlētāji
Lionas "Olympique" spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Vācijas sieviešu futbola izlase

Vācijas sieviešu futbola izlase () ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Vāciju starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Vācijas Futbola asociācija. Vācijas izlase ir divkārtēja pasaules čempione (2003, 2007), kā arī astoņas reizes ir triumfējusi Eiropas čempionātā, tādējādi Vācijas izlase ir titulētākā Eiropas futbola izlase. Vasaras olimpiskajās spēlēs izlase ir piedalījusies piecas reizes. 2016. gadā Vācijas futbolistes kļuva par olimpiskajām čempionēm, vēl trīs reizes ir izcīnījušas bronzas medaļas.

Rezultāti nozīmīgākajos turnīros

Pasaules kauss

Olimpiskās spēles

Eiropas čempionāts

Skatīt arī 
 Vācijas futbola izlase

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 Vācijas profils FIFA vietnē  

Sieviešu futbola izlases
Eiropas čempionāts futbolā sievietēm
Futbols Vācijā
Maksims Čudovs

Maksims Čudovs (; dzimis  Mihailovkā, Baškīrijā, Krievijā) ir krievu biatlonists. Pasaules kausa posmos startē kopš 2004.—2005. gada sezonas. Ir startējis 2006. un 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, izcīnījis bronzas medaļu 2010. gadā Vankūverā 4 x 7,5 km stafetē. Startējis 5 Pasaules čempionātos laika posmā no 2005. līdz 2009. gadam. Pasaules čempionātos ir izcīnījis 3 uzvaras (sprints 2008. gadā, stafete 2008. gadā un stafete 2007. gadā), trīs sudraba medaļas (iedzīšana 2009., 2008. un 2007. gadā) un 2008. gada čempionāta masu startā izcīnīja bronzas medaļu.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 
 IBU profils 
 Krievijas Biatlona federācijas profils 
 Ukrainas biatlona federācijas profils 

1982. gadā dzimušie
Krievijas biatlonisti
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Baškortostānā dzimušie
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Pols Štjastnijs

Pols Štjastnijs (; dzimis  Kvebekā, Kanādā) ir slovāku izcelsmes ASV hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā, ASV hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv NHL klubu Karolīnas "Hurricanes".

Pola tēvs ir Peters Štjastnijs. Viņa vecākais brālis Jans arī ir profesionāls hokejists.

Spēlētāja karjera 
2005. gada NHL darftā Kolorādo "Avalanche" Štjastniju izvēlējās ar kopējo 44. kārtas numuru. "Avalanche" sastāvā Štjastnijs debitēja 2006.—07. gada sezonā. Ar 78 punktiem jau savā pirmajā sezonā viņš bija trešais rezultatīvākais "Avalanche" spēlētājs aiz Džo Sakika un Endrū Bruneta. 2008. gadā uzbrucējs sāka pildīt kapteiņa palīga funkcijas. 2009.—10. gada sezonu uzbrucējs noslēdza ar 79 punktiem. Tā ir Štjastnija līdz šim rezultatīvākā NHL sezona.

2014. gada vasarā Štjastnijs noslēdza cetru gadu līgumu ar Sentluisas "Blues", savukārt 2018. gada ievadā tika aizmainīts uz Vinipegas "Jets", kopā ar komandu sasniedzot Stenlija kausa izcīņas Rietumu konferences finālu. Vasarā noslēdza trīs gadu līgumu ar Vegasas "Golden Knights". 2020. gada oktobrī Štjasntijs tika aizmainīts atpakaļ uz Vinipegas "Jets".

Kopā ar ASV izlasi ir izcīnījis sudraba medaļu 2010. gada Ziemas Olimpiādē, kā arī bronzas medaļu 2013. gada Pasaules čempionātā. 2013. gadā tika iekļauts arī turnīra simboliskajā izlasē. Štjastnijs izlases sastāvā spēlējis arī 2007. un 2012. gada Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 
 
 NHL.com profils 
 The Internet Hockey Database profils

Atsauces 

1985. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Sentluisas "Blues" spēlētāji
Vinipegas "Jets" spēlētāji
Vegasas "Golden Knights" spēlētāji
Karolīnas "Hurricanes" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kvebekā dzimušie
Telesakari

Telesakari, telekomunikācija jeb tālsakari ir informācijas sūtīšana attālumā, izmantojot kādu informācijas nesēju. Mūsdienās informācijas pārraidi veic elektriskas vai optiskas ierīces, kas nodrošina signālu noraidīšanu lielā ātrumā, lielos attālumos un lielā apjomā.

Telesakari ir nozīmīga mūsdienu pasaules ekonomikas nozare ar 3,85 triljoniem USD ieņēmumu 2008. gadā.

Telesakaru tīkli 
Telesakaru tīklus veido visu tehnisko līdzekļu kopums telesakaru nodrošināšanai starp vairākām vietām, kurās iekārtas nodrošina piekļuvi šiem pakalpojumiem. Katram tīklā esošajam saņēmējam tiek piešķirta unikāla adrese, lai nodrošinātu ziņu saņemšanu tieši konkrētajam lietotājam. Telesakaru tīkla piemēri ir datortīkli, internets (vispasaules tīmeklis), radiosakaru tīkli, televīzijas tīkli, mobilo sakaru tīkls, bezvadu tīkls, globālais teleksa tīkls, integrēto pakalpojumu cipartīkls (ISDN), publiskais komutējamais tālruņu tīkls (PSTN), aviācijas telesakaru tīkls.

Pārraides vide 

Datortīklu informācijas pārraidē viena no nozīmīgākajām datu pārraides vidēm ir optiskā šķiedra. No tiem veido optiskos kabeļus. Radiopārraides un televīzija tiek nodrošināta ar radioviļņiem, kurus raida un uztver antena. Ar radioviļņiem tiek nodrošināts arī bezvadu tīkls. Telesakaru nodrošināšanā izmanto arī koaksiālos kabeļus un pārraides līnijas.

Telesakaru vēsture 
Agrākos laikos informācija tika sūtīta vizuālu (dūmu, optiskā telegrāfa, signālkarogu) vai skaņas (bungu, taures) signālu veidā. Pagrieziena punkts moderno tālsakaru virzienā bija 1830. un 1840. gados izgudrotajam telegrāfam. Tas 19. gadsimtā ļāva ar sakaru līnijām savienot kontinentus. Revolūcija tālsakaros notika 20. gadsimta sākumā, kad tika izgudrots radio un telefons. 20. gadsimta vidū tika ieviesta televīzija. 20. gadsimta beigās attīstītās interneta un mobilo telefonu tehnoloģijas ir nozīmīgi ietekmējušas mūsdienu sabiedrību sociālā, kultūras un ekonomikas jomā.

Atsauces

Ārējās saites
Āzijas čempionāts basketbolā

FIBA Āzijas čempionāts basketbolā () ir galvenais vīriešu basketbola izlašu turnīrs Āzijā un Okeānijā, kurā tiek noteikta kontinenta spēcīgākā valstsvienība. Turnīru organizē FIBA Asia. Katrs čempionāts ir arī kā kvalifikācijas turnīrs Olimpiskajām spēlēm vai Pasaules čempionātam. Āzijas čempionāts notiek kopš 1960. gada.

Tomēr kopš 2017. gada turnīrs tika pārdēvēts par FIBA ​​Āzijas kausu, un tagad tajā piedalās komandas no FIBA ​​Okeānijas. Turklāt tā bija pirmā, kas tika spēlēta jaunā četru gadu ciklā, un vairs nav daļa no kvalifikācijas procesa Pasaules kausam vai olimpiskajām spēlēm.

Pirmais Āzijas čempionāts notika 1960. gadā Filipīnās. Pašreizējie Āzijas čempioni ir Austrālijas izlases spēlētāji, taču visvairāk uzvaras turnīrā ir izcīnījusi Ķīnas izlase — 16 reizes.

Skatīt arī 
 Āzijas čempionāts basketbolā sievietēm

Ārējās saites 
 FIBA Asia oficiālā mājaslapa 

Basketbola izlašu sacensības
Deniss Endrass

Deniss Endrass (; dzimis  Immeštadtē, Rietumvācijā) ir vācu hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Vācijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv DEL klubu Manheimas "Adler".

Spēlētāja karjera 
Kopā ar Manheimas "Adler" Endrass kļuvis par 2015. un 2019. gada Vācijas čempionu.

Vācijas izlases sastāvā spēlējis 2009., 2010., 2011. un 2012. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2010. gada Vankūveras Olimpiskajās spēlēs. 2010. gada Pasaules čempionātā, kas norisinājās Vācijā, D. Endrass bija Vācijas izlases pamatvārtsargs. Viņš tika atzīts par visa turnīra vērtīgāko spēlētāju.

Pārstāvētie klubi 
 2002—2003:  ERC Sonthofen
 2003—2005:  Bayreuth Tigers
 2005—2007:  EV Landsberg 2000
 2007—2008:  EV Ravensburg
 2008—2011:  Augsburgas "Panther"
 2012—pašlaik:  Manheimas "Adler"

Atsauces

Ārējās saites 

 The Internet Hockey Database profils 

1985. gadā dzimušie
Vācijas hokejisti
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Manheimas "Adler" spēlētāji
Augsburgas "Panther" spēlētāji
Valguma iela (Rīga)

Valguma iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētas Torņakalna un Kurzemes rajona Āgenskalna apkaimē  (tās daļā Klīversalā). Valguma iela sākas krustojumā ar Akmeņu ielu un beidzas krustojumā ar Trijādības ielu. Ielas kopējais garums sasniedz 595 metrus.

Vēsture 
Iela pirmoreiz minēta 1868. gada Rīgas kartē ar nosaukumu 3. Spīķeru iela. Vēlāk iela ieguvusi Lielās Grāvju ielas nosaukumu, ko 1924. gadā nomainīja nosaukums Valguma iela. 1968. gadā tā atkal tika pārsaukta par Grāvju ielu, savukārt 1990. gadu beigās atguva nosaukumu Valguma iela (īsti nav noskaidrots, kad iela atguva savu iepriekšējo nosaukumu).

Ielas raksturojums 

Valguma iela ir 595 metrus gara iela Torņakalna un Āgenskalna apkaimēs. Tā sākas krustojumā ar Akmeņu ielu un virzās ziemeļrietumu virzienā. Posmā no Akmeņu ielas līdz Uzvaras bulvārim ielas labajā pusē atrodas Latvijas Nacionālās bibliotēka. Aiz krustojuma ar Uzvaras bulvāri iela veido savienojumu ar Klīveru ielu. Valguma iela beidzas krustojumā ar Trijādības ielu.

Kopš 2018. gada 5. novembra posmā no Klīveru ielas līdz Uzvaras bulvārim ielā atļauta tikai vienvirziena satiksme Zaķusalas virzienā.

Ielu savienojumi 
Valguma iela ir savienota ar šādām ielām:
 Akmeņu iela ("T" veida krustojums)
 Uzvaras bulvāris
 Klīveru iela ("T" veida krustojums)
 Trijādības iela ("T" veida krustojums)

Sabiedriskais transports 
Valguma ielā nekursē neviens Rīgas sabiedriskā transporta maršruts. Vienīgi trolejbusi, kas brauc no/uz 2. trolejbusu parku Jelgavas ielā, kursē ielas posmā no Akmeņu ielas līdz Uzvaras bulvārim (tiem arī ierīkota pietura "Valguma iela").

Skatīt arī 
 Zemgales priekšpilsēta
 Torņakalns
 Kurzemes rajons
 Āgenskalns
 Klīversala
 Valguma iela citās Latvijas pilsētās

Ārējās saites 
 Torņakalna ielas portālā Cita Rīga
 Āgenskalna ielas portālā Cita Rīga

Atsauces 

Ielas Torņakalnā
Ielas Āgenskalnā
Zemgales priekšpilsēta
Kurzemes rajons
Klīversala
Višķu iela (Rīga)

Višķu iela ir Rīgas iela, Latgales priekšpilsētā, Ķengaraga apkaimē. Višķu iela sākas krustojumā ar Maskavas ielu un beidzas krustojumā ar Lokomotīves ielu. Ielas kopējais garums ir 590 metri un tā sastāv no divām braukšanas joslām. Ielā pārsvarā daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve.

Vēsture 
Tā izveidota 1968. gadā ar nosaukumu Pavlova iela (). 1991. gadā tā tika pārdēvēta par Višķu ielu.

Ielas raksturojums 
Višķu iela ir 590 metrus gara asfaltēta iela tieši uz Ķengaraga un Rumbulas apkaimju robežas. Tā sākas krustojumā ar Maskavas ielu un virzās ziemeļaustrumu virzienā kā divu joslu iela. Višķu iela beidzas krustojumā ar Lokomotīves ielu iepretīm Rīgas—Daugavpils dzelzceļa līnijai. Ielā pārsvarā daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve.

Ielu savienojumi 
Višķu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Maskavas iela ("T" veida krustojums)
 Lokomotīves iela ("T" veida krustojums)

Objekti 
 Višķu ielā 12a atrodas 15. trolejbusu maršruta galapunkts "Višķu iela".
 Višķu ielā 14 atrodas veikals "Maxima X".

Sabiedriskais transports 
 18. maršruta autobusi kursē visas Višķu ielas garumā (no Maskavas ielas līdz Lokomotīves ielai).
 15. maršruta trolejbusi kursē tikai Višķu ielas beigu daļā (no Lokomotīves ielas līdz trolejbusu galapunktam). Višķu ielā atrodas arī 15. trolejbusu maršruta galapunkts "Višķu iela".

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Ķengarags
 Višķu iela citās Latvijas pilsētās

Atsauces 

Ielas Ķengaragā
Latgales priekšpilsēta
Tapešu iela

Tapešu iela ir Rīgas iela, Kurzemes rajona Zasulauka apkaimē. Tapešu iela sākas pie Kalnciema ielas pārvada un beidzas pie krustojuma ar Slokas ielu. Tapešu ielā atrodas arī 2. tramvaju maršruta galapunkts "Tapešu iela". Gar Tapešu ielu iet arī dzelzceļa līnija Zasulauks—Bolderāja. Tapešu ielas kopējais garums ir 2055 metri.

Ielu savienojumi 
Tapešu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Kalnciema iela;
 Valentīna iela;
 Mazā Kuldīgas iela;
 Kuldīgas iela;
 Darba iela;
 Gregora iela;
 Elvīras iela;
 Rododendru iela;
 Kandavas iela;
 Vecā Jūrmalas gatve;
 Morica iela.

Skatīt arī 
 Kurzemes rajons
 Zasulauks

Ielas Zasulaukā
Kurzemes rajons
Kuģu iela (Rīga)

Kuģu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētas administratīvā rajona Torņakalna apkaimē un Kurzemes rajona Āgenskalna apkaimē, Klīversalā. Kuģu iela sākas pie Mūkusalas un Akmeņu ielas krustojuma un beidzas pie Trijādības ielas. Faktiski posmā no Mūkusalas un Akmeņu ielas krustojuma līdz Uzvaras bulvārim iela eksistē tikai uz papīra, jo pašlaik  tur atrodas Latvijas Nacionālā bibliotēka. Ielas kopējais garums sasniedz 243 metrus.

Vēsture 
Kuģu iela pirmoreiz kartēs sastopama 1867. gadā ar nosaukumu Spīķeru iela. 1885. gadā iela pārdēvēta par Kuģu ielu.

Ielas raksturojums 
Kuģu iela ir 243 metrus gara (neskaitot ielas daļu Latvijas Nacionālās bibliotēkas teritorijā) iela Torņakalna un Āgenskalna apkaimēs. Tā sākas pie Mūkusalas un Akmeņu ielas krustojuma un virzās ziemeļrietumu virzienā. Faktiski posmā no Mūkusalas un Akmeņu ielas krustojuma līdz Uzvaras bulvārim iela eksistē tikai uz papīra, jo šobrīd tur atrodas Latvijas Nacionālā bibliotēka. Iela sākas tikai aiz Uzvaras bulvāra pie nobrauktuves no Akmens tilta. Kuģu iela beidzas pie Trijādības ielas, kur tā pagriežas rietumu virzienā un pāriet Trijādības ielā. Posmā no Uzvaras bulvāra līdz Trijādības ielai braukšanas joslas ir atdalītas.

Ielu savienojumi 
Kuģu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Akmeņu iela
 Mūkusalas iela
 Uzvaras bulvāris
 Trijādības iela (Kuģu iela pagriežas rietumu virzienā un pāriet Trijādības ielā)

Ievērojamas ēkas 
 Kuģu ielā 15 agrāk atradās policijas iecirknis. Ēka celta 1889. gadā, arhitekts Reinholds Georgs Šmēlings.
 Kuģu ielā 24 atrodas viesnīca "Radisson Blu Daugava". Viesnīcas ēka celta 1972. gadā, sākotnēji tur atradās viesnīca "Daugava".

Skatīt arī 
 Zemgales priekšpilsēta
 Torņakalns
 Kurzemes rajons
 Āgenskalns
Klīversala
 Kuģu iela citās Latvijas pilsētās

Ārējās saites 
 Torņakalna ielas portālā Cita Rīga
 Āgenskalna ielas portālā Cita Rīga

Atsauces 

Ielas Torņakalnā
Ielas Āgenskalnā
Zemgales priekšpilsēta
Kurzemes rajons
Klīversala
Trijādības iela

Trijādības iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajona Āgenskalna apkaimē. Trijādības iela sākas pie Kuģu ielas un beidzas krustojumā ar Raņķa dambi. Kopējais ielas garums sasniedz 430 metrus un tā sastāv no divām braukšanas joslām.

Latvijas PSR laikā ielas nosaukums bija Gorohovecas iela.

Vēsture 
Trijādības iela pirmo reizi sastopama 1867. gadā ar nosaukumu Baznīcas iela. Kopš 1885. gada iela sabiedrībā bija pazīstama ar nosaukumu Trinitātes iela, 1923. gadā ielai tika piešķirts Mazās Trijādības ielas nosaukums. 1950. gadā iela tika pārdēvēta par Gorohovecas ielu. Savukārt 1990. gadā ielai tika atjaunots Trijādības ielas nosaukums.

Ielas raksturojums 
Trijādības iela ir 430 metrus gara iela Āgenskalna apkaimes austrumos, Klīversalā. Tā sākas pie Kuģu ielas (var teikt, ka Kuģu iela pāriet Trijādības ielā) un virzās dienvidrietumu virzienā. Iela krustojas ar Staraja Rusas un Valguma ielām. Trijādības iela beidzas krustojumā ar Raņķa dambi iepretīm Uzvaras parkam.

Ielu savienojumi 
Trijādības iela ir savienota ar šādām ielām:
 Kuģu iela (pāriet Kuģu ielā)
 Staraja Rusas iela ("T" veida krustojums)
 Valguma iela ("T" veida krustojums)
 Raņķa dambis ("T" veida krustojums)

Skatīt arī 
 Kurzemes rajons
 Āgenskalns
 Klīversala

Ārējās saites 
 Āgenskalna ielas portālā Cita Rīga

Atsauces 

Ielas Āgenskalnā
Kurzemes rajons
Klīversala
Akmeņu iela

Akmeņu iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Akmeņu iela — iela Daugavpilī.
 Akmeņu iela — iela Jēkabpilī.
 Akmeņu iela — iela Jelgavā.
 Akmeņu iela — iela Liepājā.
 Akmeņu iela — iela Rēzeknē.
 Akmeņu iela — iela Rīgā.
 Akmeņu iela — iela Valmierā.
 Akmeņu iela — iela Ventspilī.

 iela novadu pilsētās:
 Akmeņu iela — iela Durbes novada Durbē.
 Akmeņu iela — iela Kuldīgas novada Kuldīgā.
 Akmeņu iela — iela Lielvārdes novada Lielvārdē.
 Akmeņu iela — iela Limbažu novada Limbažos.
 Akmeņu iela — iela Madonas novada Madonā.
 Akmeņu iela — iela Pāvilostas novada Pāvilostā.
 Akmeņu iela — iela Salacgrīvas novada Ainažos.
 Akmeņu iela — iela Talsu novada Talsos.

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Akmeņu iela — iela Garkalnes novada Berģos.
 Akmeņu iela — iela Jelgavas novada Kalnciema pagasta Kaļķī.
 Akmeņu iela — iela Limbažu novada Skultes pagasta Ziemeļblāzmā.
 Akmeņu iela — iela Rucavas novada Dunikas pagasta Ječos.
 Akmeņu iela — iela Saulkrastu novada Saulkrastu pagasta Zvejniekciemā.
 Akmeņu iela — iela Vaiņodes novada Vaiņodes pagasta Vaiņodē.

Skatīt arī 
 Akmens
 Akmeņu ceļš