joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Esperanto

Esperanto (Esperanto) ir pasaulē visplašāk izmantotā mākslīgā valoda. 1872. gadā ārsts Ludviks Zāmenhofs sāka veidot esperanto valodu. 1887. gadā viņš ar pseidonīmu Doktoro Esperanto (tulkojumā: "Doktors Cerētājs") pirmo reizi publicēja valodas pamatus, kas bija apkopoti darbā Unua Libro (pirmā esperanto mācību grāmata). Zāmenhofa mērķis bija izveidot viegli saprotamu valodu kā universālu otro valodu, kas sekmētu mieru un saprašanos starp tautām. Teorētiski tās mērķis ir aizsargāt arī minoritāšu valodas, kuras būtu lemtas izzušanai spēcīgāku tautu valodu dēļ.

Esperanto plaši izplatīta ir Centrāleiropā, Austrumeiropā, Austrumāzijā, īpaši Ķīnā, dažos Dienvidamerikas reģionos un Dienvidrietumāzijā.

Vēsture 

Esperanto 1870. gadu beigās un 1880. gadu sākumā izveidoja Dr. Ludviks Zāmenhofs. Pēc gadiem desmit, kurus Zāmenhofs pavadīja, tulkojot šajā valodā literatūru, kā arī rakstot tajā oriģinālu prozu un dzeju, pirmā esperanto gramatikas mācību grāmata ("Unua Libro") tika publicēta Varšavā 1887. gada jūlijā.

Gramatika 

Esperanto valoda izstrādāta, balstoties uz lielāko Eiropas valodu leksiku un gramatiskajām normām. Pavisam valodā ir 16 gramatikas likumu, kuriem nav izņēmumu. Turklāt afiksu piestiprināšanas sistēma atvieglo esperanto mācīšanos: tā ļauj balstīties uz nedaudziem zināmiem vārdiem, lai radītu jaunus vārdus, kas saprotami visiem citiem, tāpēc nav nepieciešams mācīties tik daudz dažādu sakņu.

Skatīt arī 
 Ido
 Volapiks
 Latvijas Esperanto asociācija

Atsauces

Literatūra 

 Jaunvalks E. Esperanto: Starptautiskās valodas kurss — Rīga: Zvaigzne, 1985

Ārējās saites 

 Latvijas esperanto asociācija
  Valodas apraksts
  Esperanto kurss
  Борис Колкер. Учебник языка эсперанто. Основной курс
Kanaāna

Kanaāna (Canaan) bija sens nosaukums reģionam uz rietumiem no Jordānas upes. Vēlāk tas kļuva pazīstams kā Palestīna. Kanaānas teritorija aptvēra mūsdienu Izraēlu, kā arī daļu Libānas un Jordānijas. Kanaānieši uzskatāmi par vienu no vecākajām Tuvo Austrumu tautām. Tā bija semītu cilts, kas ieradusies Vidusjūras austrumu piekrastē no Arābijas pussalas un sajaukusies ar citiem šī reģiona pirmiedzīvotājiem, par kuriem ziņas ir skopas. Daži vēsturnieki gan uzskata, ka kanaānieši nav bijuši viena etniskā grupa, bet gan vairāku grupu kopums, kas ietvēra perizītus, hetus un hivītus. Kanaānieši ir ievērojami ar to, ka ar viņiem šajā reģionā aizsākās bronzas laikmets. Šī reģiona straujā saimnieciskā attīstība izskaidrojama gan ar bronzas tehnoloģijas ieviešanu, gan arī ar to, ka, tāpat kā citās plašā Vidusjūras reģiona daļās, arī Palestīnā klimats senatnē bija daudz mitrāks un auglīgāks, nekā tas ir mūsdienās.

Apmēram 3. tūkstošus gadu p.m.ē. kanaānieši sāka apmesties pilsētās un no jau agrāk izveidotām nocietinātām apmetnēm attīstījās vairākas pilsētvalstis, tai skaitā Jērika. Viņi arī tiek uzskatīti par alfabēta pirmajiem izgudrotājiem (dažreiz gan par tiem uzskata feniķiešus — kanaāniešu pēcnācējus). Kanaāniešu ticējumos meklējamas arī mūsdienu lielāko reliģiju — jūdaisma, kristietības un islāma saknes.

Daži vēsturnieki uzskata, ka senebreju valoda izveidojusies uz kanaāniešu valodas pamatiem. Savukārt feniķiešu valoda uzskatāma par senebreju valodas agrīno formu.

Ārējās saites 
 Kaanāniešu un feniķiešu vēsture un kultūra 
 Kanaāniešu reliģija 

Senie laiki
Tuvie Austrumi
Izraēlas vēsture
Libānas vēsture
Sīrijas vēsture
Bībeles vietas
Mihails Larionovs

Mihails Larionovs (, , dzimis , miris ) bija Moldovā dzimis krievu/franču avangarda mākslinieks. Dzimis Tiraspolē, mācījās Maskavā pie Levitāna un Serova. Natālijas Gončarovas vīrs un domubiedrs.

Gleznojis impresionisma, postimpresionisma, primitīvisma un futūrisma stilos. Darbojās mākslinieku grupās Kārava kalps (Бубновый Валет, 1909-1911) un Ēzeļa aste (Ослиный Хвост) (1912-1913). Viens no pirmajiem Krievijā tuvojies abstrakcionismam, izveidojot lučisma (лучизм) stilu. No 1915. gada strādāja kā scenogrāfs Djagiļeva Ballets Russes. Pēc 1919. gada patstāvīgi dzīvoja Parīzē.

Ārējās saites 

 

1881. gadā dzimušie
1964. gadā mirušie
Krievu mākslinieki
Roterdama

Roterdama () ir pilsēta Nīderlandes rietumos, Reinas grīvā. Tā ir lielākā Eiropas osta un trešā lielākā (aiz Šanhajas un Singapūras) osta pasaulē. Liels naftas pārstrādes centrs. Unilever un Mittal Steel Company galvenās mītnes vieta.

Katra gada janvārī pilsētā notiek Roterdamas Starptautiskais kinofestivāls. 20. gadsimta 90. gados Roterdama bija viens no hardcore techno rašanās centriem. Futbolā pilsēta slavena ar klubu Feyenoord.

Vēsture 
Roterdama dibināta 1230. gadā kā zvejnieku ciems pie Rotas upes dambja, no kā cēlies Roterdamas nosaukums (Rotter dam). 1340. gadā tai piešķīra pilsētas tiesības. Nīderlandes brīvības cīņu jeb Astoņdesmitgadu kara (1568—1648) laikā Roterdamu 1572. gadā nopostīja spāņu karaspēks. 17. gadsimtā Roterdama izveidojās par vienu no sešām Apvienotās Ostindijas kompānijas (Vereenigde Oostindische Compagnie) ostām.

Pēc 1872. gada, kad tika izbūvēts jauns kuģu kanāls uz Ziemeļjūru, osta kļuva par vienu no lielākajām Eiropā.

2.pasaules karā 1940. gada 14.maijā pilsētas centru nopostīja vācu aviācijas uzlidojumā. Osips Zadkins šim notikumam veltījis savu skulptūru "Pilsēta bez sirds".

No 1950. gadiem pilsēta tika pakāpeniski atjaunota un 1962. gadā Roterdamas osta pēc kravu apgrozījuma (62 miljoni tonnu gadā) apsteidza Ņujorkas ostu un kļuva par lielāko pasaulē.

No 1990. gadiem sākās Roterdamas jaunā biznesa centra Kop van Zuid būve ar raksturīgām augstceltnēm.

Cilvēki 
Roterdamā dzimuši:

 Frūde Andresens (Frode Andresen) (1973-) — biatlonists
 Leo Bēnhakers (Leo Beenhakker) (1942-) — futbola treneris
 Barts Bermans (Bart Berman) (1938-) — panists un komponists
 Georgs Henriks Breitners (George Hendrik Breitner) (1857-1923) — mākslinieks
 Džovanni van Bronkhorsts (Giovanni van Bronckhorst) (1975-) — futbolists
 Luicens Egberts Jans Brauers (Luitzen Egbertus Jan Brouwer) (1881-1966) — matemātiķis
 Edsgers Deikstra (Edsger Dijkstra) (1930-2002) — datorzinātnieks
 Pīts Pītersons Hains (Piet Pieterszoon Hein) () — jūrasbraucējs
 Jakobs van't Hofs (Jacobus van 't Hoff) (1852-1911) — ķīmiķis
 Pēters de Hohs (Pieter de Hooch) (1629-1684) — mākslinieks
 Rems Kolhāss (Rem Koolhaas) (1944-) — arhitekts
 Vilems de Konings (Willem de Kooning) (1904-1997) — mākslinieks
 Ferijs Korstens (Ferry Corsten) (1973-) — mūziķis
 Rihards Krajiceks (Richard Krajicek) (1971-) — tenisists
 Rūds Luberss (Ruud Lubbers) (1939-) — politiķis
 Robins van Persijs (Robin van Persie) (1983-) — futbolists
 Roterdamas Erasms (Desiderius Erasmus Roterodamus) (1466-1536) — humānists, teologs
 Martens Tonders (Marten Toonder) (1912-2005) — komiksu mākslinieks

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 

Nīderlandes pilsētas
Dienvidholande
Kalcija karbonāts

Kalcija karbonāts (CaCO3) ir balta, kristāliska viela. Tas ir plaši sastopams dabā, kaļķakmens un dolomīta veidā. Kalcija karbonātu lieto par kalcija savienojumu un oglekļa dioksīda izejvielu. Kalcija karbonāts ir mazšķīstoša viela, tomēr tas ir sastopams cietā ūdenī (galvenokārt hidrogēnkarbonāta veidā). Kalcija karbonāts reaģē ar stiprām skābēm, izdalot CO2.

Karsējot kalcija karbonāts sadalās par kalcija oksīdu un ogļskābo gāzi. Šī reakcija parasti notiek cietā fāzē (bez kušanas).
 CaCO3 → CaO + CO2

Kalcija karbonātu saturoši minerāli 
 Kaļķakmens
 Marmors
 Krīts
 Travertīns
 Vaterīts

Izmantošana 
Kalcija karbonātu saturošos minerālus saturošos iežus lieto par būvmateriāliem. Latvijā visplašāk lieto karbonātiežu (kas satur kalcija karbonātu) šķembas (tās lieto ceļu būvei un kā betona pildvielu). Dažreiz lieto arī zāģētas akmens plāksnes. Šie materiāli nav izturīgi pret skābā lietus iedarbību.

Pārtikas rūpniecībā kalcija karbonātu lieto arī kā balto krāsvielu (E170).

Kalcijs
Karbonāti
Pārtikas krāsvielas
BK Ventspils

BK "Ventspils" ir Latvijas basketbola klubs no Ventspils, kas spēlē Latvijas Basketbola līgā kopš dibināšanas 1994. gadā. Pastāvēšanas vēsturē BK "Ventspils" ir 10 reizes uzvarējis LBL čempionātā. Mājas spēles komanda aizvada Ventspils Olimpiskā centra arēnā.

Kluba vēsture 
Basketbola klubs "Ventspils" tika dibināts 1994. gadā, taču jau kopš 1992. gada LBL sezonas startēja komanda ar šādu pašu nosaukumu. Iesākumā BK "Ventspils" bija vidusmēra Latvijas komanda, bet par pagrieziena punktu komandas attīstībā var uzskatīt 1997./1998. gada sezonu, kad komandu sāka trenēt Armands Krauliņš un tika uzcelts Ventspils Olimpiskais centrs. Šajā sezonā Ventspils debitēja Eiropas kausu turnīros, iekļūstot Korāča kausa astotdaļfinālā. 1998./1999. gada sezonā Ventspils jau startēja Saportas kausa izcīņā. Šajā sezonā Ventspils pēdējo reizi LBL finālā piekāpās Brocēni/LMT komandai.

1999./2000. gada sezonā BK Ventspils pirmoreiz kļuva par Latvijas čempioniem un uzvarēja arī nākamajās sešās sezonās. No 2001./2002. gada sezonas līdz 2006./2007. gada sezonas beigām ventspilnieku treneris bija bijušais kluba basketbolists Kārlis Muižnieks. Pēc viņa atlaišanas par treneri kļuva Gašpers Okorns. Lielākais sasniegums Eirokausos ir 2002./2003. gada FIBA Čempionu kausā izcīnītā 3. vieta. BK "Ventspils" piedalījās Baltijas Basketbola līgā no tās izveidošanas 2004. gadā līdz pat pēdējai 2017./2018. gada sezonai. Augstākais kluba sasniegums BBL bija 3. vieta 2006./2007. sezonā, šo pašu panākumu BK "Ventspils" atkārtoja 2010. gadā. Spēlē par 3. vietu 2010. gadā BC Šiauliai uzvarēja BK Ventspils klubu.  bronzas medaļas tika piešķirtas gan BK Ventspils, gan BC Šiauliai klubam. 2007. gadā BK Ventspils septiņu gadu dominanci LBL pārtrauca ASK Rīga. 2008. gadā Ventspils neiekļuva finālā, taču ieguva bronzas medaļas. 2009. gadā tas atguva Latvijas čempionu titulu un 2010. gadā atkal ieņēma 3. vietu. Savukārt 2011. gadā BK Ventspils izcīnīja 2. vietu LBL un 4. vietu BBL.

Komandas galvenie treneri 
 1994—1995: Raitis Silarājs
 1995—1997: Nikolajs Balvačovs
 1997—2001: Armands Krauliņš
 2001—2007: Kārlis Muižnieks
 2007—2008: Gašpers Okorns
 2008—2010: Agris Galvanovskis
 2010: Silvano Poropats
 2010: Guntis Endzels (p.i.)
 2010—2011: Aļģirds Brazis
 2011: Guntis Endzels
 2011—2012: Gundars Vētra
 2012—2015: Roberts Štelmahers
 2015—2017: Kārlis Muižnieks
 2017—2019: Roberts Štelmahers
 kopš 2019: Artūrs Visockis-Rubenis

Izcīnītās vietas

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa
 Oficiālais fanu klubs
 Eurobasket profils 
 Eiropas kausu profils 
 FIBA Europe profils 
 BBL profils 
 LBL profils

BBL klubi
Latvijas basketbola klubi
LBL klubi
Basketbola klubs
Frūde Andrēsens

Frūde Andrēsens (; dzimis  Roterdamā, Nīderlandē) ir bijušais norvēģu biatlonists un distanču slēpotājs. Nodarboties ar biatlonu uzsāka 1985. gadā. Pasaules kausa posmos biatlonā piedalās kopš 1995. gada. Tajos izcīnījis 15 uzvaras individuālajās distancēs.

Piedalījies trijās Olimpiskajā spēlēs (1998, 2002, 2006). 1998. gadā Nagano izcīnīja sudraba medaļu 10 km sprintā, 2002. gadā Soltleiksitijā kļuva par Olimpisko čempionu kopā ar Norvēģijas komandu 4×7,5 km stafetē un 2006. gadā Turīnā izcīnīja bronzas medaļu 10 km sprintā.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Ārējās saites 

  

1973. gadā dzimušie
Dienvidholandē dzimušie
Norvēģijas biatlonisti
Norvēģijas distanču slēpotāji
Biatlonisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Norvēģijas olimpiskie zelta medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Georgs Henriks Breitners

Georgs Henriks Breitners (George Hendrik Breitner, dzimis 1857.gada 12.septembrī Roterdamā, miris 1923.gada 5.jūnijā Amsterdamā) - nīderlandiešu gleznotājs un fotogrāfs. Līdz ar gleznotāju Izāku Izraēlsu (Isaac Israëls) un dzejnieku Vilemu Klosu (Willem Kloos) pieskaitāmi t.s. "astoņdesmitajiem" (De Tachtigers) - māksliniekiem, kuri parādījās XIX gadsimta 80. gados un raksturīgi ar reālisma iezīmēm daiļradē.

Gleznojis Amsterdamas ielas un parastos iedzīvotājus, dažādu citu sižetu darbus. Līdz ar impresionisma un citu moderno stilu parādīšanos Breitners tika gandrīz aizmirsts. Tomēr XX gadsimta beigās atkal parādījās interese par Breitnera mākslu. 1996. gadā tika atrasta liela Breitnera Amsterdamas fotogrāfiju kolekcija.

Ārējās saites 

1857. gadā dzimušie
1922. gadā mirušie
Nīderlandes mākslinieki
Nīderlandes gleznotāji
Reālisma mākslinieki
Holandiešu fotogrāfi
Dienvidholandē dzimušie
Atgāzenes iela

Atgāzenes iela ir viena no Rīgas Pārdaugavas ielām, atrodas Atgāzenes apkaimē. Tā iezīmīga ar to, ka lielākajā daļā klāta ar bruģa segumu un tā divas reizes pagriežas par aptuveni 90 grādiem. Sākas krustojumā ar Vienības gatvi, noslēgums — krustojumā ar Dīķa ielu. Ielas kopējais garums ir 505 metri.

Vēsture 
Atgāzenes ielas nosaukums pirmo reizi sastopams 1897. gada 22. aprīļa plānā, kas pievienots Atgāzenes muižas īpašnieka T. Hakena lūgumam sakarā ar ielu iekārtošanu Atgāzenes muižas teritorijā. Iela minēta 1898./1899. gada Rīgas adrešu grāmatā. 1902. gada Rīgas pilsētas oficiālajā kartē nosaukums ir ierakstīts sarkanā krāsā — privāta iela. Iela ir izveidojusies uz Atgāzenes muižas zemes. Sākotnēji tas saukts par Atgāzenes ceļu (Atgasencher Weg), pēc tam Atgāzenes ielu (, ).

Atgāzenes ielā Nr. 2 20. gadsimta 30. gados atradies veikals, kā arī vieglo automobiļu izīrēšanas punkts.

Atgāzenes ielā 26 atrodas skolas ēka, kas celta 1934. gadā, tās arhitekts ir Alfrēds Grīnbergs. Līdz 1945. gadam tur darbojās Rīgas pilsētas 45. pamatskola, pēckara gados Rīgas 47. septiņgadīgā skola, vēlāk Rīgas 8. astoņgadīgā skola. 1980. gados tur tika ierīkota Ļeņina Tautas izglītības nodaļa un skolēnu darba apmācības un profesionālās mācību un ražošanas starpskolu kombināts. Šī ēka ir atzīta par vietējas nozīmes kultūras pieminekli. Tagad ēkā darbojas Rīgas Igauņu pamatskola (iepriekš — vidusskola; Atgāzenes ielā 26) un Latvijas Igauņu biedrība. Agrāk šajās telpās bija Rīgas Angļu ģimnāzijas filiāle.

Ielu savienojumi 
Atgāzenes iela ir savienota ar šādām ielām:
 Vienības gatve (T veida krustojums)
 Dīķa iela (T veida krustojums)

Atsauces 

Ielas Atgāzenē
Zemgales priekšpilsēta
Melnkalne

Melnkalne (melnkalniešu: Црна Гора jeb Crna Gora) ir valsts Balkānu reģionā, Eiropā. Tās krastus apskalo Adrijas jūra. Melnkalnes administratīvā galvaspilsēta ir Podgorica, bet vēsturiskā — Cetiņe.

Kopš 2010. gada Melnkalne ir Eiropas Savienības kandidātvalsts, kas pievienošanās sarunas uzsāka 2012. gada jūnijā. Kopš 2017. gada NATO dalībvalsts.

Vēsture 

Melnkalnes nosaukums (Crna Gora) pirmo reizi parādījās Crnojeviču valdīšanas laikā 14. gadsimtā. 1481. gadā tā kļuva par Osmaņu vasaļvalsti, kuru pārvaldīja bīskapi (vladikas). 1852. gadā bīskaps Danilo II Petrovičs-Ņegošs pasludināja sevi par kņazu un izveidoja Melnkalnes kņazisti. 1878. gada starptautiskajā Berlīnes līgumā Melnkalni atzina par neatkarīgu valsti, 1910. gadā kņazs Nikola I pieņēma karaļa titulu. Pirmā pasaules kara laikā Nikolas vadītā armija cieta sakāvi un 1918. gadā Melnkalni okupēja Austroungārijas spēki. 

1918. gada decembrī Melnkalne pievienojās Serbu, Horvātu un Slovēņu Karaļvalstij. 
Pēc Otrā pasaules kara Melnkalne kļuva par vienu no Dienvidslāvijas Sociālistiskās Federatīvās Republikas republikām. 1992. gadā Melnkalne kā vienīgā no bijušajām Dienvidslāvijas republikām saglabāja savienību ar Serbiju, izveidojot Dienvidslāvijas Federatīvo Republiku, kas 2003. gadā tika pārdēvēta par Serbijas un Melnkalnes valstu savienību. 2006. gada 3. jūnijā Melnkalne tika pasludināta par neatkarīgu valsti.

Demogrāfija 
2020. gadā Melnkalnē dzīvoja 621 000 iedzīvotāju. Pēc 2011. gada tautskaites datiem 44,98 % iedzīvotāju bija melnkalnieši, 28,73 % serbi, 8,65 % bosnieši, 4,91 % albāņi, 1,01 % čigāni, 0,97 % horvāti. 7,68 % iedzīvotāju nosauca citu etnisko piederību, bet 3,31 % savi sauca par musulmaņu tautībai piederīgiem.
Serbi pārsvarā dzīvo ziemeļu daļā gar Serbijas robežu, bosnieši dzīvo ziemeļaustrumu daļā, albāņi gar Albānijas un Kosovas robežu. 

Pēc 2011. gada tautskaites datiem 72,1% iedzīvotāju piederēja serbu ortodoksajai baznīcai, 19,1% islāmam, 3,4% Romas katoļu baznīcai.

Atsauces

Ārējās saites

Galerija

Skatīt arī 
 Serbija un Melnkalne
 Dienvidslāvija
 Melnkalnes pilsētu uzskaitījums

Eiropas valstis
Draugiem.lv

Draugiem.lv ir tiešsaistes sociālā tīkla tīmekļa vietne, kuru  radīja Lauris Liberts, Agris Tamanis un Mārtiņš Pikšens. 2007. gada pavasarī draugiem.lv lietotāju skaits sasniedza 1 000 000, no kuriem vairāk nekā puse bija interneta lietotāji no Latvijas. Sociālais portāls ir pieejams 3 valodās — latviešu, krievu, angļu. Līdz 2014. gadam Draugiem.lv bija vienīgais vietējais sociālais medijs ES, kura apmeklētība savā valstī ir lielāka nekā sociālajam tīklam Facebook.

Līdz 2014. gada februārim sešus gadus Draugiem.lv direktore bija Agnese Zērne, kad viņu nomainīja Kaspars Driķis, kurš pirms tam vadīja starptautiska interneta izpētes uzņēmuma Gemius Latvijas filiāli.

Draugiem Group 

Draugiem.lv paspārnē ir izveidoti 15 jauni patstāvīgi uzņēmumi. Draugiem Group uzņēmumu un projektu naudas apgrozījums 2016. gadā bija 16,23 miljoni eiro, peļņa — 1,72 miljoni eiro un nodokļos tika samaksāti 2 miljoni eiro. Draugiem Group strādā vairāk nekā 150 darbinieku Latvijā un vairāk nekā 200 darbinieku ASV.

Fakti 
 492 969 portāla lietotāji apmeklē Draugiem.lv katru dienu.
 Viens lietotājs portālā vidēji dienā pavada 23 minūtes un 48 sekundes.
 328 762 portāla lietotāji izmanto Draugiem.lv mobilās lietotnes.
 Mēnesī portālā tiek nosūtītas 22 685 011 vēstules.
 Mēnesī portālā tiek apstiprinātas 1 226 339 jaunas draudzības.
 Portālā šobrīd ir izvietotas 21 291 uzņēmumu lapas.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Draugiem.lv mājas lapa

Tiešsaistes sociālie tīkli
Draugiem Group
Aleksandrija

Aleksandrija (; Al-ʼIskandariya, koptu: Ⲣⲁⲕⲟⲧⲉ, ) ir otra lielākā Ēģiptes pilsēta. Tā atrodas Vidusjūras krastā un ir lielākā valsts osta. Vēsturiski nozīmīgs antīkās kultūras un agrīnās kristietības centrs.

Vēsture 

Tā tika nodibināta 332. gadā p.m.ē., Maķedonijas Aleksandra Ēģiptes karagājiena laikā. Aleksandrs to plānoja kā izcilāko ostu antīkajā pasaulē. Tomēr pasaules vēsturē Aleksandrija iegājusi kā grieķu pasaules zinātnes, mākslas un tirdzniecības centrs. Aleksandrija kļuva arī par vienu no internacionālākajām, daudzvalodu antīkās pasaules pilsētām. Tās lielākās iedzīvotāju grupas bija grieķi, ēģiptieši, ebreji.

Uz Farosas salas Nīlas deltā drīz tika uzbūvēts viens no septiņiem pasaules brīnumiem — Farosas bāka.

Drīz pēc nodibināšanas, pateicoties Maķedonijas Aleksandra piekoptajai integrācijas politikai, Aleksandrijā no visām viņa impērijas malām sāk ieplūst imigranti un pilsētas iedzīvotāju skaits īsā laikā pieauga līdz apmēram 300 000.

Pēc Aleksandra nāves, Ptolemaju valdīšanas laikā Aleksandrijā tika uzbūvēta arī lielākā antīkajā pasaulē bibliotēka, kur sējumu skaits sasniedza gandrīz 500 000. Diemžēl vēlāko gadsimtu laikā bibliotēka tika nolaista, līdz beidzot tā tika pilnīgi iznīcināta. Arī pašai pilsētai neklājās vieglāk. Apspiežot ebreju sacelšanos 116. gadā romieši pilnīgi iznīcināja ebreju iedzīvotājus šajā pilsētā un nopostīja lielu tās daļu. Aleksandrija zaudēja savu nozīmi arī pēc Konstantinopoles, kā galvenās Austrumu metropoles nostiprināšanās, it sevišķi pēc Romas impērijas sadalīšanās divās daļās.

Pavisam provinciāla Aleksandrija kļuva pēc atkārtotas tās nopostīšanas musulmaņu iebrukuma laikā 638. un 646. gadā. Savukārt Kairas attīstības sākums pēc 968. gada, kad tika atklāta satiksme ar Indiju, atņēma Aleksandrijai arī ievērojamu daļu tirdzniecības centra funkciju.

Cilvēki 
Aleksandrijā dzimuši:

 Abass II (عباس حلمي باشا (Abbas II), 1874—1944) — valdnieks;
 Apiāns (Αππιανος, ap 95—165) — vēsturnieks;
 Atanāsijs Lielais (298—373) — bīskaps;
 Dodi al Fajeds (Dodi Al-Fayed, 1955—1997) — uzņēmējs;
 Hipātija (Υπατία, 370—415) — filozofe;
 Eriks Hobsboms (Eric Hobsbawm, 1917) — angļu vēsturnieks;
 Svētā Katrīna no Aleksandrijas (ἡ Ἁγία Αἰκατερίνη ἡ Μεγαλομάρτυς, ap 287—ap 305);
 Konstantīns Kavafiss (Κωνσταντίνος Καβάφης, 1863—1933) — grieķu dzejnieks;
 Kleopatra VII (Kleopatra VII, 69 p.m.ē.—30 p.m.ē.) — valdniece;
 Rūdolfs Hess (Rudolf Hess, 1894—1987) — nacists;
 Filipo Tomazo Marineti (Filippo Tommaso Marinetti, 1876—1944) — itāliešu mākslinieks;
 Gamāls Abdels Nāsers (جمال عبد الناصر (Jamal Abd al-Naser), 1918—1970) — arābu politiķis;
 Origēns (Ωριγένης/Origenes, 185—254) — teologs;
 Paposs (Πάππος ὁ Ἀλεξανδρεύς, III gs.) — matemātiķis;
 Demiss Rusoss (Demis Roussos, 1946—2015) — dziedātājs;
 Jusefs Šahins (يوسف شاهين (Youssef Chahine), 1926) — kinorežisors;
 Omārs Šarifs (Omar Sharif, 1932—2015) — aktieris;
 Džuzepe Ungareti (Giuseppe Ungaretti, 1888—1970) — itāļu dzejnieks.

Atsauces

Ārējās saites 

 Aleksandrija 

Ēģiptes pilsētas
Senās Grieķijas pilsētas
Bijušās galvaspilsētas
Nemuna

Nemuna () ir visgarākā Lietuvas upe. Tās kopgarums ir 937 km, Lietuvas teritorijā — 359 km. Upes lejtece veido Lietuvas robežu ar Krievijas Kaļiņingradas apgabalu, augštece ir Baltkrievijā

Nemunas baseina platība ir 98 200 km², no tiem 46 600 km² ir Lietuvā (aizņem 72% Lietuvas teritorijas). Nemuna sākas Baltkrievijā 45 km uz dienvidiem no Minskas un ieplūst Kuršu jomā. Nemunas dziļums ir līdz 5 m, gultnes platums līdz 500 m. Straumes ātrums 1-2 m/s. Vislielākā vidēja caurtece ir pie Pagēģiem — 630 m3/s. Gada laikā Baltijas jūrā no Nemunas ietek vidēji 21,6 km3 ūdens.

Nemunai ir ap 180 pieteku, vislielākās pietekas ir Nere (510 km), Ščara (325 km), Šešupe (298 km).

Kauņā Nemunu šķērso Kauņas HES aizsprosts. Aiz aizsprosta izveidojusies ūdenstilpe, kas ir Lietuvas vislielākā mākslīgā ūdenskrātuve, ko sauc arī par Kauņas jūru.

Galerija

Ārējās saites 

Baltkrievijas upes
Krievijas upes
Lietuvas upes
Nemuna
Kaļiņingradas apgabals
Portu

Portu, arī Porto () ir pilsēta Portugāles ziemeļrietumos, osta pie Atlantijas okeāna, Douru upes grīvā. Tā ir Portugāles otrā lielākā pilsēta un liels rūpniecības un finanšu centrs. Portu ir portvīna rašanās vieta.

Vēsture 
Apmetnes Douru upes grīvā eksistēja ilgi pirms romiešu ierašanās. Romieši pilsētu nosauca par Portus Cale (pēc dievietes Gajas vārda). No šī nosaukuma radies visas valsts — Portugāles nosaukums.

18. un 19. gadsimtā Portu piedzīvoja strauju rūpniecisko uzplaukumu un tā kļuva par vienu no modernākajām pilsētām Ibērijas pussalā. 1872. gadā šeit tika atklāts pirmais tramvajs pussalā. Tika uzbūvēti vairāki tolaik moderni tilti pār Douru upi, kā Gistava Eifeļa projektētais dzelzceļa tilts.

Portu vēsturiski tiek uzskatīta par "neskarto pilsētu" (A Cidade Invicta), jo nekad to nav varējuši ieņemt svešzemnieki (sākot ar mauriem un beidzot ar Napoleonu).

Sports 
Futbolā pilsēta pazīstama ar klubiem FC Porto un Boavista FC.

Cilvēki 
Portu dzimuši:
 Nunu Gomišs (Nuno Gomes) (1976-) — futbolists
 Žoržu Hamine (Jorge Chaminé) (1956-) — operdziedātājs
 Enrike Jūrasbraucējs (Infante D. Henrique) (1394-1460) — princis, jūras ekspedīciju organizētājs
 Tiagu Monteiru (Tiago Monteiro) (1976-) — F1 pilots
 Roza Mota (Rosa Mota) (1958-) — maratoniste
 Manuels de Oliveira (Manoel de Oliveira) (1908-) — kinorežisors
 Alvaro Siza (Álvaro Siza Vieira) (1933-) — arhitekts

Pilsētas panorāma

Atsauces 

Portugāles pilsētas
Melnkalnes pilsētu uzskaitījums

Šajā uzskaitījuma apkopotas Melnkalnes pilsētas. Melnkalne ir 78 pilsētas. 

Melnkalnes Statistikas birojs (MONSTAT) valstī apdzīvotas vietas klasificē kā "pilsētas" un "lauki". Šos kritērijus veido nevien apdzīvotās vietas pēc platības, bet arī pēc iedzīvotāju blīvuma un iedzīvotāju nodarbošanās lauksaimniecības. Tādējādi ne visas Melnkalnes pilsētas ir lielākas par ciemiem.

Pilsētu sadalījums pa opštinām

Uzskaitījums

Karte

Galerija

Atsauces 

Pilsētu uzskaitījumi
Elipse

Elipse ( — ‘trūkums’) ir plaknes līnija, kuras jebkura punkta attālumu līdz diviem fiksētiem punktiem summa ir konstanta. Šos divus fiksētos punktus sauc par elipses fokusiem. Elipsi var iegūt kā riņķa līnijas projekciju citā plaknē, kā arī šķeļot konusu ar plakni un cilindru ar plakni. Elipses speciāls gadījums ir riņķa līnija.

Īpašības 

 Elipse ir gluda, slēgta un izliekta plaknes līnija;
 Elipsei ir divas simetrijas asis, kas ir savstarpēji perpendikulāras.
 Elipse ir otrās kārtas plaknes līkne.

Vienādojums 
Elipses kanoniskais vienādojums ir , kur  un  ir elipses pusasis.

Elipses parametriskie vienādojumi ir

kur .

Formulas 

 ekscentricitāte: 
 elipses laukums: 
 attālums no elipses centra līdz tās fokusiem: 
 elipses fokālais parametrs: .

Elipses perimetra aprēķināšana 

Elipses, ar pusasīm a un b, perimetrs ir vienāds ar

Ja elipses pusasis a un b ir vienādas, tad elipse ir riņķa līnija ar rādiusu a, tāpēc tās perimetrs ir . Savukārt, ja elipses pusasis a un b ir dažādas, tad šādas elipses perimetrs ir izsakāms ar eliptiskajiem integrāļiem, kas nav izsakāmi ar elementārajām funkcijām. Tāpēc ir izveidotas daudzas elipses perimetra tuvinātas aprēķināšanas. Piemēram:

 

 .

Elipses optiskā īpašība 

Elipsei piemīt šāda optiskā īpašība: ja vienā tās fokusā novieto gaismas avotu, tad no tā izejošie stari pēc atstarošanās nonāk otrā elipses fokusā.

Skatīt arī 

 Elipsoīds
 Eliptiskais paraboloīds
 Fokālais rādiuss
 Hiperbola
 Parabola
 Riņķa līnija

Ārējās saites 

 Eric W. Weisstein, Ellipse, MathWorld.

Ģeometrija
Konusa šķēlumi
New Horizons

New Horizons ( "jaunie apvāršņi") ir NASA starpplanētu zonde Plutona izpētei. New Horizons ir pirmais cilvēku radītais kosmiskais aparāts, kas sasniedzis Plutona apkārtni. 2019. gada 1. janvārī tas pārlidoja transneptūna objektu  (43,4 AU attālumā no Saules).

Misijas apraksts 
New Horizons tika palaista  ar nesējraķeti Atlas V/551 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas 41. starta laukuma.

 un  tika veikts pirmais trajektorijas korekcijas manevrs (TCM), kas bija sadalīts divās daļās (TCM-1A un TCM-1B). Šī manevra veikšanas precizitātes dēļ tika atcelts otrais korekcijas manevrs TCM-2. New Horizons  palidoja garām Jupiteram.  tika veikts trešais korekcijas manevrs TCM-3, kas ilga 76 sekundes.

 10:00 UTC New Horizons sasniedza Marsa orbītu 243 miljonu kilometru attālumā no Saules.

 04:05 UTC zonde palidoja garām asteroīdam 132524 APL (agrāk zināms ar pagaidu apzīmējumu 2002 JF56) 101 867 km attālumā. Pēc aptuveniem aprēķiniem tā diametrs ir 2,3 km un pēc spektra tas pieder pie S tipa asteroīdiem.

Lai palielinātu savu ātrumu, New Horizons izmantoja Jupiteru gravitācijas manevra veikšanai.
Tuvākais attālums no planētas –  – tika sasniegts  05.43.40 UTC. Šis manevrs palielināja zondes ātrumu par 4 km/s attiecībā pret Sauli un par 2,5° manīja orbītas plaknes slīpumu. Jupitera tuvumā tika izmantoti starpplanētu stacijas zinātniskie instrumenti, lai veiktu planētas un tās pavadoņu novērojumus. Tā kā tajā laikā Jupiteru nepētīja neviens cits kosmiskais aparāts, tad šie iegūtie dati noderēja, atklājot izmaiņas, kas radušās kopš iepriekšējo starpplanētu zonžu apmeklējumiem.

 kosmiskais aparāts atradās nedaudz vairāk nekā 16 AU attālumā no Zemes.

 zonde atmodināta no hibernācijas režīma un sākta gatavot Plutona sistēmas novērojumiem.

New Horizons 2015. gada jūlijā nonāca Plutona tuvumā.  tas palidoja garām Plutonam ar vistuvāko pietuvošanos 11:49:57 UTC  attālumā. 12:03:50 UTC zonde atradās vistuvāk Haronam  attālumā.

Turpmākās gaitas 
Pēc Plutona pārlidojuma kosmisko aparātu bija plānots novirzīt uz kādu no Koipera joslas objektiem. 2015. gada 31. augustā paziņots, ka par New Horizons jauno mērķi izvēlēts objekts . To zonde pārlidoja 2019. gada 1. janvārī, kad tā bija 43,4 AU attālumā no Saules.

Skatīt arī 
 Voyager 1
 Voyager 2
 Pioneer 10
 Pioneer 11

Atsauces 

Starpplanētu zondes
Monarhija

Monarhija (, monarchia — ‘vienvaldība’, ‘patvaldība’) ir valsts pārvaldes forma, kad augstākā vara pār valsti viena valdnieka (monarha) rokās. Monarha (imperatora, karaļa, cara, šaha, ķeizara) troni ieņem pēc radniecības principa, parasti uz visu mūžu. Vēsturiski monarha kontrolē parasti bija augstākā likumdošana un izpildvara, nereti arī baznīca. Taču mūsdienās Rietumu pasaulē (Apvienotā Karaliste, Dānija, Zviedrija, Spānija un citās valstīs) monarha vara ir visai simboliska, monarhs reprezentē valsti, bet reti patstāvīgi pieņem valstiski nozīmīgus lēmumus.

Monarhiju veidi 
Ja valstī valdnieka vara ir neierobežota, tad tā ir absolūtā monarhija. Ja monarha varu ierobežo konstitūcija vai parlaments, tad veidojas konstitucionālā vai parlamentārā monarhija. Savdabīgs absolūtās monarhijas paveids ir teokrātiskā monarhija, kur monarhs vienlaikus ir arī reliģiskais līderis (Vatikāns).

Monarhiju veidi:
 absolūtā monarhija
 daļēji konstitucionāla monarhija
 konstitucionālā monarhija
 parlamentārā monarhija
 subnacionālā monarhija
 teokrātiskā monarhija

Valstu uzskaitījums, kurās ir monarhija 
44 valstīs ir monarhijas, kuras atšķiras pēc monarha varas pilnvarām.

Atsauces
Enrike Jūrasbraucējs

Infants Dons Enrike, Vizeu hercogs (), plašāk pazīstams kā Enrike Jūrasbraucējs (dzimis , miris ) bija portugāļu princis, jūras ekspedīciju organizētājs. Portugāles karaļa Žuana I Labatminīgā un Ģentes Džona meitas Lankasteru Filipas dēls.

Kaut arī saukts par Jūrasbraucēju, Enrike pats jūrā nedevās. Viņa nopelns bija vairāku ekspedīciju gar Āfrikas krastiem finansēšana, izmantojot savus un Kristus ordeņa (reorganizēto templiešu) līdzekļus. Enrike izveidoja navigācijas skolu Portugāles galējos dienvidrietumos (Sagrešā). Enriki atvēra pirmo tālbraucēju skolu. Ar savu darbību Enrike radīja priekšnoteikumus Lielajiem ģeogrāfiskajiem atklājumiem un Portugāles impērijas nākotnes varenībai.

Ārējās saites 

 

1394. gadā dzimušie
1460. gadā mirušie
Portugālē dzimušie
Avisas dinastija
Portugāles dižciltīgie
Portugāļu jūrasbraucēji
Lielie ģeogrāfiskie atklājumi
BIOS

BIOS ( - "pamata ievades/izvades sistēma", saukta arī par Basic Integrated Operating System vai Built In Operating System) ir sāknēšanas programma IBM PC savietojamos datoros. Tā ir pirmā programma, kas tiek palaista, ieslēdzot datoru. Tā sagatavo sistēmu darbam, lai citas programmas varētu darboties ar datora ierīcēm. Vispirms notiek datora galveno komponenšu ātrā diagnostika ar BIOSā iestādītajiem parametriem sistēmas darbaspējas noteikšanai (POST   power on self test  process), pēc tam tiek ielādēta operētājsistēma no norādītā datu nesēja pastāvīgās atmiņas. BIOS ir sava veida paplašināta FIRMWARE. Firmware atbild par konkrētās ierīdes darbu - DEVICE, savukārt BIOS veic visu ierīču (DEVICE) integrāciju vienotā kopumā un nodot to operacionālās sistēmas(OS) sākotnēšanai. BIOS uzstādījumi parasti tiek integrēti OS uztādījumos, taču nav obligāti OS darbībai, jo tā lieto savus, dziļākus un precīzākus uzstādījumus. Gan BIOS, gan tā uzstādījumi, atrodas uz plates instalētā mikroshēmā lasāmatmiņaROM ( read only memory )  par cik gan ROM saturs, gan uzstādījumi var tikt mainīti, tiek izmantots EPROM (  erasable programmable read only memory ) un EEPROM (  electrically erasable programmable read-only memory) jaunākajā paaudzē.

BIOS tehnoloģijas pēctecis ir Unified Extensible Firmware Interface (UEFI), tā mērķis ir risināt pastāvošās tehniskās nepilnības. 2017. gadā UEFI Plugfest konferencē uzņēmums Intel paziņoja par mērķi līdz 2020. gadam pilnībā atteikties no BIOS atbalsta jaunajos aparatūras produktos.

Atsauces 

Sistēmprogrammatūra
Lietojumprogrammatūra

Lietojumprogrammatūra () jeb vienkārši lietotne () ir programmatūras apakšklase, kas nodrošina darbības, ko lietotājs vēlas veikt ar datora palīdzību. Tas ir tas, ko vairums lietotāju saprot ar vārdu programmatūra. Tipiski piemēri ir biroja lietojumprogrammu paketes un videospēles. Lietojumprogrammatūra bieži vien tiek iegādāta atsevišķi no datora. Dažreiz lietojumprogrammas tiek iekļautas datora komplektācijā, taču tas nemaina to, ka tās darbojas neatkarīgi. Lietojumprogrammas gandrīz vienmēr ir neatkarīgas no operētājsistēmas, lai gan visbiežāk darbojas tikai noteiktās platformās.

 
Programmatūra
Eiklīds

Eiklīds (, Eukleidēs), pazīstams arī kā Aleksandrijas Eiklīds, bija sengrieķu matemātiķis. Viņu bieži sauc par ģeometrijas tēvu. Ir pretrunīgi dzimšanas dati. Pēc dažādiem avotiem Eiklīds ir dzīvojis 365-300 p.m.ē., 325-265 p.m.ē vai 315-255 p.m.ē. Eiklīds dzimis Atēnās un bijis Platona skolnieks. Darbojies Aleksandrijā, kur izveidojis matemātikas skolu.

Elementi 

Nozīmīgākais Eiklīda darbs ir "Elementi" (13 grāmatas), kur aplūkota planimetrija, stereometrija un skaitļu teorija. Tas ir pirmais mēģinājums konstruēt ģeometrijas loģisko uzbūvi, izmantojot aksiomātiku. Šis darbs ietekmēja matemātikas attīstību līdz pat mūsdienām. Eiklīdam ir arī darbi astronomijā, optikā un mūzikā.

"Elementos" aprakstītā ģeometrijas sistēma ilgu laiku bija pazīstama vienkārši kā "ģeometrija" un tika uzskatīta par vienīgo iespējamo ģeometriju. Mūsdienās to dēvē par Eiklīda ģeometriju, lai atšķirtu no neeiklīda ģeometrijām, kuras tika atklātas 19.gadsimtā.

Skatīt arī 

 Eiklīda algoritms

4. gadsimtā p.m.ē. dzimušie
Sengrieķu matemātiķi
Ģeometrija
Alberto Fuhimori

Alberto Kenja Fuhimori (Alberto Ken'ya Fujimori, dzimis  Limā) ir japāņu izcelsmes Peru politiķis, bijis Peru prezidents no 1990. līdz 2000. gadam. Pirms ievēlēšanas par prezidentu bija lauksaimniecības akadēmijas rektors.

Valstī atjaunoja makroekonomisko stabilitāti, tomēr plaši kritizēts par autoritārismu, sevišķi pēc 1992. gada pašapvērsuma (auto-coup). 2000. gada beigās, augot neapmierinātībai Peru, Fuhimori devās uz APEC tikšanos Brunejā, pēc tam uz Japānu, no kurienes pa faksu atsūtīja demisijas rakstu. Peru varas iestādes cenšas panākt Fuhimori izdošanu tiesāšanai par korupciju.

Peru politiķi
1938. gadā dzimušie
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Šūmahers

Šūmahers ( — 'kurpnieks'; sieviešu dzimtē Šūmahere) jeb Šumahers (; sieviešu dzimtē Šumahere), ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Džoels Šūmahers (Joel Schumacher; 1939) — ASV kinorežisors;
 Kurts Šūmahers (Kurt Schumacher; 1895—1952) — vācu politiķis;
 Haralds Šūmahers (Harald Schumacher; 1954) — vācu futbolists;
 Heinrihs Kristians Šūmahers (Heinrich Christian Schumacher; 1780—1850) — vācu astronoms;
 Mihaels Šūmahers (Michael Schumacher; 1969)—  vācu autosportists;
 Ralfs Šūmahers (Ralf Schumacher; 1975) — vācu autosportists;
 Stefans Šūmahers (Stefan Schumacher; 1981) — vācu riteņbraucējs.

Vācu uzvārdi
Raķete

Raķete ir lidaparāts, kas kustas reaktīvā spēka iedarbībā, izsviežot daļu no savas masas. Raķetes var lidot ne tikai atmosfērā, bet arī vakuumā.

Mūsdienu raķetēs izmanto ķīmiskos raķešdzinējus, kuriem degvielas veids var būt gan šķidrā, gan cietā veidā. Raķetē ir degvielas un oksidētāja tvertnes (cietās degvielas gadījumā abas komponentes ir samaisītas kopā). Raķešdzinēja degšanas kamerā notiek degvielas un oksidētāja ķīmiska reakcija, kuras rezultātā izdalās gāzes, radot reaktīvo plūsmu, kas paātrinās sprauslā, un tiek izsviestas no raķetes. Šo gāzu atgrūšanās no sprauslas sieniņām ļauj raķetei kustēties uz priekšu (skatīt trešo Ņūtona likumu).

Vēsture 
Raķetes bija pazīstamas jau pirms 2000 gadiem Ķīnā.

Raķešu pielietojums mūsdienās

Militārajā jomā 
Raķetes ar lielo kustības ātrumu, salīdzinot ar citiem lidaparātiem, ir radušas pielietojumu militārajā jomā, lai īsā laikā uz vajadzīgo mērķi nogādātu kaujas galviņu, pat uz citu kontinentu.

Tiek izmantoti šādi raķešieroči:
 ballistiskā raķete,
 signālraķete,
 spārnotā raķete,
 starpkontinentālā ballistiskā raķete,
 stratēģiskā raķete,
 taktiskā raķete
 zenītraķete.

Kosmonautikā 
Raķetes spēja kustēties bezgaisa telpā radīja iespēju derīgo kravu nogādāt Zemes orbītā, kā arī uz citam planētām.

Skatīt nesējraķete.

Zinātnē 
Raķetes, kuras nav tik jaudīgas kā nesējraķetes, neieiet orbītā, bet veic suborbitālu lidojumu un nokrīt uz zemes. Tās ir arī lētākas. Šādu raķešu augšdaļā izvieto instrumentus un izmanto meteoroloģijā, atmosfēras augšējo slāņu un kosmiskās telpas izpētei, bioloģiskos ekeperimentos, tehnoloģiskos eksperimentus u.c.

Skatīt arī 
 Reaktīvais spēks
 Atdeves parādība
 Nesējraķete
 Kosmoss

Ārējās saites 

Ракеты. Чем и как их можно сбить (krieviski)
Tēvzemes mantojums

Tēvzemes mantojums (TM, agrāk Tautas mantojums, Tēvzemes savienība, Tēvzemes nacionālo spēku savienība un Daugava — Latvijai) ir 2000. gadā dibināta kreisā, nacionālistiska politiskā partija Latvijā. Partijas priekšsēdētājs ir Alfrēds Buls, priekšsēdētāja vietnieks Kārlis Krūmiņš.

Vēsture 
2001. gadā TM Rīgas Domes vēlēšanās ieguva 0,47% balsu vienotā sarakstā ar Helsinki-86, "Mūsu zemi", Nacionālo savienību "Namejs" un Latvijas Vienības partiju. 2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās TM piedalījās Sociāldemokrātu savienības sarakstā. 2005. gada Rīgas Domes vēlēšanās TM piedalījās partijas Latvijas Kalves sarakstā.

2006. gada maijā TM sāka sarunas ar Nacionālā Spēka Savienību par kopēja saraksta veidošanu dalībai 9. Saeimas vēlēšanās, aicinot šai koalīcijai pievienoties arī citas nacionāli orientētās partijas, it īpaši Pensionāru un senioru partiju, taču beigās katra partija vēlēšanās nolēma piedalīties ar atsevišķu sarakstu. TM sarakstā kandidēja arī Demokrātu partijas līderis Marģeris Martinsons un viens no bijušiem partijas "Mūsu Latvijai" līderiem Nikolajs Baranovskis. Saraksts ar 0,12% balsu ieņēma pēdējo vietu starp vēlēšanu dalībniekiem.

2008. gadā apvienojoties ar Nacionālā Spēka Savienību tika izveidota Tēvzemes Nacionālā Spēka Savienība. 2010. gada jūlijā tā tika pārdēvēta par partiju "Daugava — Latvijai" un ar šādu nosaukumu piedalījās 10. Saeimas vēlēšanās, kur ieguva 0,17% vēlētāju atbalstu. Partijas priekšvēlēšanu kampaņa pirms vēlēšanām vismaz sākotnēji tika balstīta uz parakstu vākšanu par referenduma ierosināšanu Daugavas-Dņipro-Volgas ūdens ceļa izveides atbalstam.

2012. gadā partija tika pārdēvēta par "Tēvzemes mantojumu".

2018. gada 27. jūlijā kopā ar Latvijas Atdzimšanas partiju izveidoja apvienību "Latviešu Nacionālisti" startam 13. Saeimas vēlēšanās. Partiju apvienība ieguva 0,5% balsu, Saeimā neiekļuva un 2020. gadā paziņoja par likvidēšanos.

Pirms 14. Saeimas vēlēšanām TM kopā ar partijām "Par cilvēcīgu Latviju" un "Brīvai stiprai Latvijai" izveidoja partiju apvienību "Apvienība Latvijai".

Dalība vēlēšanās

Saeimas vēlēšanas

Eiropas Parlamenta vēlēšanas

Atsauces 

Latviešu nacionālistiskās partijas
2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā

6. Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā bija pirmās Eiropas Parlamenta vēlēšanas pēc Latvijas pievienošanās Eiropas Savienībai. Tās notika 2004. gada 12. jūnijā, nobalsoja 577 881 pilsoņi jeb 41,34% vēlētāju.

Rezultāti

Ārējās saites 
 Vēlēšanu rezultāti Latvijā

2004. gads
Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā
Iesmdurklis

Iesmdurklis ir šaujamieroča asmens detaļa, kas drīzāk izskatās kā smails iesms, nevis nazis. Vairums agro muskešu durkļu bija šāda tipa. Parasti tos lietoja, kad tuvcīņa drīzāk bija varbūtība nekā iespēja. Tie var būt izgatavoti gan no viena materiāla, gan no vairākiem, piemēram, no alumīnija uzmavas un tērauda asmens. Mūsdienās iesmdurkļu un arī cita veida durkļu izmantošanas lietderīgums ir stipri mazinājies.

Raksturojums 

No apmēram 1800.gada sāka parādīties naža vai zobens tipa durkļi, kurus varēja tikpat labi arī turēt rokās. 20.gs. sākumā atkal sāka parādīties iesmdurkļi, kuri bieži vien tika salocīti vai pieblīvēti zem stobra lielākam kompaktumam kā, piemēram, uz Francijas MAS-36, Krievijas SKS un Vācijas FG-42. Lee-Enfield No.4 durklis jeb Cūku-durklis bija īss un viegls iesms (bet nostiprināts šabloniski), un bija nepopulārs tā garuma dēļ. Britu karaspēks tos vēl lietoja 2. pasaules karā, bet kopš šī kara armijās tie nav iecienīti, izņemot iespējams Ķīnu, kas piestiprināja tos pie saviem AK-47 un SKS variantiem (56. tips un 68. tips). Tā izmantošanas iespējas atšķirībā no naža tipa durkļa ir mazākas. To vēl var izmantot kā telts mietiņu. Dažiem cilvēkiem patīk arī tas, ka, ejot medībās purvainā apvidū, iesmdurkli var iespraust zemēs un tā noturēt šauteni. Jāpiezīmē arī, ka noņemot to no ieroča, to nevar mest kā nazi.

Iesmdurkļa detaļas 

 Durkļa saslēgšanas atbalsts
 Durkļa saslēgšanas atbalsta atspere
 Durkļa roktura skrūve

Šaujamieroču sastāvdaļas
Zaļo un Zemnieku savienība

Zaļo un Zemnieku savienība (saīsināti: ZZS) ir 2002. gadā izveidota politiskā apvienība. To veidoja Latvijas Zemnieku savienība un Latvijas Zaļā partija (2022. gadā LZP aizvietoja LSDSP). Ar ZZS sadarbojās arī trīs reģionālās partijas: Daugavpils novada partija, Liepājas partija un "Latvijai un Ventspilij".

ZZS bija pārstāvēta Latvijas Republikas valdībās (2002—2011, 2014—2019), pie kam 2004. gadā Ministru kabinetu vadīja Latvijas Zaļās partijas pārstāvis Indulis Emsis, bet no 2016. līdz 2019. gadam — Liepājas partijas pārstāvis Māris Kučinskis. Pēc 2019. gada darbojās opozīcijā. 14. Saeimas vēlēšanās ZZS sastāvā bija Latvijas Zemnieku savienība, "Latvijai un Ventspilij" un LSDSP. Apvienība sasniedza labāku rezultātu nekā iepriekšējās vēlēšanās, un 14. Saeimā ZZS ir pārstāvēta ar 16 deputātiem (otrā lielākā Saeimas frakcija).

Vēsture 
Apvienību dibināja Latvijas Zemnieku savienība un Latvijas Zaļā partija 2002. gadā pirms 8. Saeimas vēlēšanām.

 2002.—2004. gadā: pie varas Einara Repšes valdībā
 2004. gadā: vadīja valdību (Induļa Emša valdība)
 2004.—2016. gadā: pie varas Aigara Kalvīša, Ivara Godmaņa, Valda Dombrovska un Laimdotas Straujumas valdībās
 2016.—2019. gadā: vadīja valdību (Māra Kučinska valdība)
 kopš 2019. gada opozīcijā
"Sabiedrības par atklātību — Delna" un vairāku mediju veiktā Saeimu balsojumu analīze atklāj norādes par saskaņotu ZZS rīcību ar "Saskaņu". Žurnāla IR 2017. gada vasarā publiskotās oligarhu sarunas atklāj rīcības saskaņošanu starp ZZS pārstāvošo Aivaru Lembergu, Aināru Šleseru un "Saskaņa" līderi Jāni Urbanoviču.

2022. gadā apvienība sāka šķelties — Zaļā partija paziņoja, ka tā vairs nesaredzot iespējas apvienībā sadarboties ar Aivara Lemberga partiju "Latvijai un Ventspilij". Latvijas Zemnieku savienības priekšsēdētājs un ZZS līdzpriekšsēdētājs Armands Krauze gan paziņoja, ka LZP aiziešanai no apvienības ir "cits iemesls". 2022. gada 11. jūnijā LZP kongresā biedru vairākums nobalsoja par izstāšanos no apvienības, tā vietā veidojot kopīgu sarakstu ar Latvijas Reģionu apvienību, uzņēmēja Ulda Pīlēna biedrību "Apvienotais Latvijas saraksts" un Liepājas partiju, kas arī paziņoja par sadarbības ar ZZS pārtraukšanu.

1. jūnijā tika paziņots, ka LZP vietu apvienībā ieņems Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija.

14. Saeimas vēlēšanās ZZS, ko veidoja Latvijas Zemnieku savienība, "Latvijai un Ventspilij" un LSDSP, ar Aivaru Lembergu kā apvienības Ministru prezidenta kandidātu guva labākus panākumus nekā iepriekšējās, iegūstot 16 vietas 14. Saeimā, kas ir otrā lielākā frakcija parlamentā.

Dalība vēlēšanās

Saeima

Eiropas Parlaments

Literatūra 
Mednis I. Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007.  — 348.—349. lpp.

Atsauces 

Latvijas politiskās apvienības
Filla

Filla () skandināvu mitoloģijā ir āsu dieviete, Frigas pavadone. Filla nes Frigas dārgumu šķirstiņu, rūpējas par viņas apaviem un zina Frigas noslēpumus. Saskaņā ar Snorri Sturlusonu Filla ir daiļa jaunava ar gariem, viļņotiem matiem un nēsā ap pieri zelta lenti. Skaldi keningos vārdu Fulla lieto, lai apzīmētu sievieti.

Filla skaldiskajā dzejā parādās jau 10. gs. Iespējams, ka viņa ir identiska ar dievieti Vollu. Nav zināms, vai Filla ir neatkarīga dieviete vai identiska ar Freiju vai Frigu.

Skandināvu dievi
Johans Nepomuks Hummels

Johans Nepomuks Hummels (, dzimis , miris ) bija austriešu komponists un virtuozs pianists. Hummela mūzika iezīmē pāreju no klasicisma uz romantismu.

Biogrāfija 
Dzimis Presburgā (tagad Bratislava) militārās mūzikas skolas direktora ģimenē.

Mācījies mūziku pie Mocarta, Albrehstbergera, Haidna un Saljeri (pie Albrehstbergera un Haidna vienlaicīgi ar Bēthovenu).

Dzīves otrajā pusē bija kapelmeistars Veimārā, kur iedraudzējās ar Gēti un Šilleru.

Par Hummela audzēkņiem tiek uzskatīti Karls Černijs, Zigismonds Tālbergs un Fēlikss Mendelsons.

Ārējās saites

 Hummela biedrības mājaslapa 
 Johann Nepomuk Hummels Petrucci Music Library
 Hummels allmusic.com
 

1778. gadā dzimušie
1837. gadā mirušie
Bratislavā dzimušie
Slovākijas vācieši
Austriešu komponisti
Pianisti
Mars Express

Mars Express (no  "Marsa ekspresis") ir ESA starpplanētu zonde Marsa izpētei. Galvenie uzdevumi bija veikt planētas foto ģeoloģijas (10 m izšķirtspējā), mineraloģijas (100 m izšķirtspējā) un atmosfēras sastāva kartēšanu, kā arī pētīt Marsa pazemes struktūru, globālo atmosfēras cirkulāciju.

Mars Express līdz Marsam nogādāja arī nolaižamo aparātu Beagle 2, kas diemžēl cieta neveiksmi nolaižoties.

Mars Express konstrukcija izmantota Veneras zondes Venus Express izgatavošanā.

Galveno notikumu hronoloģija 
  — Mars Express palaišana ar nesējraķeti Sojuz-FG/Fregat no Baikonuras kosmodroma Kazahstanā
  — Beagle 2 palaišana brīva lidojumā
  — ieiešana Marsa orbītā
  — zinātniskajiem pētījumiem optimālās orbītas sasniegšana
  — izvērsta radara pirmā 20 m garā antena 
  — izvērsta radara otrā antena 
  — Mars Express misija pagarināta līdz 2009. gada maijam
  — Mars Express misija pagarināta līdz 2009. gada 31. decembrim
  — Mars Express misija pagarināta līdz 2012. gada 31. decembrim
  — veikts līdz tam tuvākais (67 km) Fobosa pārlidojums.
  — veikts līdz tam tuvākais (45 km) Fobosa pārlidojums.

Ārējās saites 

 ESA Mars Express 

Marsa izpēte
ESA starpplanētu zondes
Revazs Dzodzuašvili

Revazs Dzodzuašvili (, dzimis 1945. gada 15. aprīlī Kutaisi, Gruzijā) ir gruzīnu bijušais futbolists un futbola treneris, bijušais Latvijas un Gruzijas futbola izlases galvenais treneris. 1970. gada Pasaules čempionāta dalībnieks PSRS izlases sastāvā. Izcīnīja bronzas medaļu Minhenes olimpiskajās spēlēs. PSRS izlasē aizvadījis 49 spēles, lielāko karjeras daļu aizvadījis Tbilisi Dinamo komandā.

Latvijas izlase 
Trenējis vairākas Gruzijas futbola komandas, līdz 1997. gadā kļuva par Skonto FC trenera palīgu. Par Latvijas futbola izlases galveno treneri Dzodzuašvili kļuva 1998. gada janvārī, nomainot iepriekšējo izlases treneri Jāni Gili. Dzodzuašvili vadībā Latvijas futbola izlase iesāka 2000. Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīru. Šis cikls Latvijas izlasei sākās ļoti veiksmīgi ar uzvarām pār Norvēģijas (3:1) un Gruzijas (1:0) izlasēm. Vēl šajā ciklā Dzodzuašvili vadībā izlase uzvarēja grieķus, divreiz nospēlēja bezvārtu nezšķirtus ar Albānijas un Grieķijas izlasēm, kā arī divreiz piekāpās Slovēnijas izlasēm. Pēc draudzības spēles 1999. gada jūnijā ar Brazīlijas izlasi, Revazs Dzodzuašvili devās uz Saūda Arābiju, atstājot Latvijas izlasi. Viņa vietā par galveno treneri kļuva anglis Gērijs Džonsons. Pēc darba Saūda Arābijas, Gruzijas un Krievijas klubos, 2004. gadā Dzodzuašvili atgriezās Latvijā kā Skonto FC konsultants, savukārt 2006. gadā viņš atgriezās pie Gruzijas klubu trenēšanas.

Latvijas izlasi vadījis 18 spēlēs (5 uzvaras, 3 neizšķirti, 10 zaudējumi, vārtu attiecība 18:30).

Ārējās saites 

1945. gadā dzimušie
Gruzijas futbolisti
Gruzijas futbola treneri
Latvijas futbola izlases treneri
Gruzijas futbola izlases treneri
PSRS futbolisti
1972. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
PSRS izlases futbolisti
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1972. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji