joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Žoržiņu (futbolists)

Žorži de Amorims Kampuss (, dzimis ), labāk pazīstams kā Žoržiņu (Jorginho), ir Brazīlijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Žoržiņu ir Brazīlijas kluba Cuiabá galvenais treneris.

Savas karjeras laikā pārstāvējis klubus gan Brazīlijā, gan Vācijā, gan arī Japānā. Savu karjeru iesācis Brazīlijā, kur spēlējis Riodežaneiro klubos America un Flamengo. 1989. gadā pārcēlies uz Vācijas Bundeslīgas komandu Bayer Leverkusen. Vēlāk spēlējis arī Bayern Munich, kur 1994. gadā viņš kļuva par Vācijas čempionu. Pēc Vācijas pamešanas 1995. gadā, Žoržiņu trīs gadus pavadīja Japānas klubā Kashima Antlers. Pēcāk atgriezes Brazīlijā un spēlējis São Paulo, Vasco da Gama un Fluminense.

Ar Brazīlijas futbola izlasi uzvarējis 1994. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1990. gada FIFA Pasaules kausā, 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un divos Copa América.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Flamengo

 Brazīlijas A sērija: 1987
 Campeonato Carioca: 1986
 Taça Guanabara: 1984, 1988

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1993–94

Kashima Antlers

 J1 League: 1996, 1998

Vasco da Gama

 Brazīlijas A sērija: 2000
 Copa Mercosur: 2000
 Taça Guanabara: 2000

Brazīlija

 FIFA Pasaules kauss: 1994
 FIFA U20 Pasaules kauss: 1983

Trenera karjera 
Kashima Antlers

 J1 League Cup: 2012

Vasco da Gama

 Campeonato Carioca: 2016

Ārējās saites 

1964. gadā dzimušie
Riodežaneiro štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
Brazīlijas futbola treneri
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Paulu Seržiu

Paulu Seržiu Silvestre du Nasimentu (, dzimis ) ir bijušais Brazīlijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks.

Pārstāvējis komandas Brazīlijā, Vācijā, Itālijā un AAE. Vislielākos panākumus guvis ar Vācijas komandu Bayern Munich, ar kuru viņš divas reizes uzvarēja Bundeslīgā un 2001. gadā ieguva UEFA Čempionu līgas trofeju.

Ar Brazīlijas futbola izlasi uzvarējis 1994. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1999–2000, 2000–01
 DFB Pokal: 1999–2000
 DFB Ligapokal: 1999, 2000
 UEFA Čempionu līga: 2000–01
 Starpkontinentālais kauss: 2001

Brazīlija

 FIFA Pasaules kauss: 1994

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Sanpaulu štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
Brazīlijas futbola treneri
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
AS Roma spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Autoceļš V594

|}
|}

V594 autoceļš Viļāni—Guriliški—Mortišķi ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu P58 Viļānos caur Guriliškiem ar autoceļu V572 pie Mortiškiem. Autoceļš ir 14,1 km garš un klāts ar asfaltbetona un grants segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes novada Viļānu pilsētu, ka arī Viļānu, Sokolku un Sakstagala pagastus.

Krustojošie autoceļi 
 P58 (Viļāni)
 V572

Atsauces 

Valsts vietējie autoceļi
Autoceļi Rēzeknes novadā
Vadims Ulbergs

Vadims Ulbergs ( – ) bija latviešu futbolists, menedžeris un futbola funkcionārs, viens no cienījamākajiem Latvijas futbola veterāniem.

Biogrāfija 
Viņa pirmā sporta izvēle bija basketbols, bet drīz vien viņš pievienojās populārākajam pirmskara Latvijas futbola klubam Rīgas FK. Vispirms viņš spēlēja junioru izlasē, bet tikai 17 gadu vecumā debitēja Virslīgā. Tolaik RFK bija ļoti spēcīgs sastāvs, kurā ietilpa Latvijas izlases futbolisti Ēriks Pētersons, Sergejs Maģers, Fricis Kaņeps un citi. Līdz ar to Ulbergs parasti dabūja spēlēt tikai tad, ja bija savainots kāds no pamatsastāva spēlētājiem.

Rīgas FK Ulbergs noturējās līdz 1942. gadam, tad, lai netiktu iesaukts vācu armijā, ķērās pie dzelzceļa darba un pievienojās jaundibinātajam futbola klubam Daugavieši. 1944. gadā Ulbergs tika arestēts, jo kāds viņa draugs Ērika Pētersona dzimšanas dienas svinībās restorānā izteica piezīmi par Ādolfu Hitleru. Pēc kāda laika viņam izdevās aizbēgt un, slēpjoties mežā, viņš sagaidīja kara beigas.

Pēc kara Ulbergs pievienojās FK Dinamo Rīga, taču traumas dēļ drīz vien no spēlēšanas pārgāja uz trenera darbu. Ilgus gadus strādājis Daugavas sporta skolā, bet 60. gados viņam piedāvāja strādāt FK Daugava Rīga senioru komandā. Dažādos amatos (gan trenera, gan vadošā) Ulbergs strādāja ar Daugavu līdz pat kluba sabrukumam 90. gadu sākumā. Vēlāk bijis Jāņa Ģīļa asistents Latvijas futbola izlasē, kā arī bija atjaunotās Latvijas Futbola federācijas un republikas Treneru padomes priekšsēdētājs.

Ulbergs apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni par nopelniem Latvijas valsts labā.

Atsauces 

PSRS futbolisti
Latvijas sportisti
Latvijas treneri
Latvijas futbola treneri
Latvijas futbolisti
2008. gadā mirušie
1921. gadā dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa goda zīmju saņēmēji
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Vladimirs Beškarevs

Vladimirs Beškarevs (dzimis ) ir latviešu futbolists, menedžeris un bijušais futbola funkcionārs.

Atsauces 

 

PSRS futbolisti
Latvijas sportisti
Latvijas treneri
Latvijas futbola treneri
Latvijas futbolisti
1949. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
1690. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1690. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš atradās Kurzemes hercogistē ar autonomijas tiesībām. Vidzemes novads ietilpa zviedru Vidzemes sastāvā, kas bija Zviedrijas domīnija, bet Latgales novads poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā, kas bija Žečpospoļitas province.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Inflantiju pārvaldīja Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Jans III Sobeskis.
 Kurzemes un Zemgales hercogistē valdīja hercogs Frīdrihs Kazimirs Ketlers.
 Zviedru Vidzemē valdīja Zviedrijas karalis Kārlis XI.
 Pētera baznīcai tika uzcelts jauns tornis baroka stilā, ar vairākiem kupoliem un galerijām, kas savā laikā bija visaugstākā koka konstrukcija pasaulē (smailes augstums 64,5 m).

Aprīlis 
 9. aprīlis — Kandavas baznīcā pabeigta interjera ierīkošana. Tika uzstādīti altāra retabls, kancele un biktssols.

Maijs 
 10. maijs — no plkst. 8 līdz 9 R. Bindenšū tiešā vadībā atjaunotajā Pētera baznīcas tornī uzlika sesto gaili un lodi. Lodē bijis ievietots raksts ar ziņām par R. Bindenšū un H. Henikes vadībā veiktajiem darbiem.

Statistiski dati 
 Rīgas labības eksports: 179 lasti kviešu, 5236 lasti rudzu, 1315 lasti miežu, 440 lasti auzu (lasts kviešu - 48 pūri, lasts rudzu 45 pūri, lasts miežu un auzu 60 pūri).

Kultūra

Zinātne

Dzimuši 
 marts — Jāzeps Dominiks Puzina, Romas katoļu garīdznieks, Latgales-Piltenes bīskaps. (miris 1752).
 23. novembris — Ernsts Johans Bīrons, baltiešu muižnieks, grāfs, pirmais Kurzemes un Zemgales hercogs no Bīronu dinastijas un Krievijas Impērijas reģents. (miris 1772).

Miruši 
 16. decembris — Luīza Elizabete, Kurzemes princese, hercoga Jēkaba vecākā meita, kas 1670. gadā apprecējās ar Hesenes-Homburgas landgrāfu Frīdrihu II. (dzimusi 1646).

Atsauces 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Alberts Ferrers

Alberts Ferrers Ljopiss (, dzimis ) ir Spānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Uzaudzis Barselonā, kur arī sācis savu karjeru, nospēlējot tur gandrīz 10 gadus. Kopumā viņš ar Barcelona komandu izcīnīja piecus La Liga titulus, divus Copa del Rey, Eiropas kausu, UEFA Kausu ieguvēju kausu un divus UEFA Superkausu. Savu karjeru noslēdzis Anglijas Premjerlīgas komandā Chelsea.

Ar Spānijas futbola izlasi piedalījies 1994.un 1998. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Kā treneris vadījis Nīderlandes komandu Vitesse un Spānijas komandas Córdoba un Mallorca.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Barcelona

 La Liga: 1990–91, 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1997–98
 Copa del Rey: 1996–97, 1997–98
 Supercopa de España: 1991, 1992, 1994, 1996
 Eiropas kauss: 1991–92
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1996–97
 UEFA Superkauss: 1992, 1997

Chelsea

 FA kauss: 1999–2000
 FA Community Shield: 2000
 UEFA Superkauss: 1998

Spānija

 Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 1992

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Katalonijā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
FC Barcelona spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Vitālijs Teplovs

Vitālijs Teplovs (dzimis 1970. gada 20. martā) ir bijušais Latvijas futbola uzbrucējs. Latvijas futbola izlasi pārstāvejis 9 spēlēs un bija dalībnieks vēsturiskajai 100 spēlei Latvijas futbola vēsturē, spēlējot pret Rumāniju 1992. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

Latvijas izlases futbolisti
FK RFS spēlētāji
FK Liepājas Metalurgs spēlētāji
Latvijas futbolisti
1971. gadā dzimušie
Lūpu balzams

Lūpu balzams ir līdzeklis, ko lieto, lai mīkstinātu sasprēgājušu jeb saplaisājušu lūpu ādu, kā arī herpes ārstēšanai. Lūpu balzams bieži satur bišu vai karnaubas vasku, kamparu, lanolīnu, parafīnu, vazelīnu utt.

2019. gadā pasaules lūpu balzama tirgus apjoms bija 660 miljonus ASV dolāri. Paredzams, ka tirgus pieaugs par 7,3% nākamajos piecos gados un 2024. gadā sasniegs 1010 miljonus ASV dolāru.

Veidi 
Atkarībā no sastāvā esošajām sastāvdaļām ir dažādi lūpu balzama veidi:

 Lūpu balzams ar UV filtru. Ieteicams lietot vasarā vai vietās ar palielinātu saules aktivitāti (piemēram, slēpošanas kūrorti).
 Barojošs lūpu balzams. Vislabāk piemērots ziemai.
 Mitrinošs lūpu balzams. Lietojot šo balzāmu ziemā, var izraisīt lūpu plaisāšanu, jo balzams iesūksies pārāk ātri.
 Dziedinošs lūpu balzams. Tam ir mīkstinoša un antiseptiska iedarbība.
 Lūpu balzams ar dabīgām eļļām sastāvā. Var saturēt sezama eļļu, babasu eļļu, vitamīnus E un A, novēršot lūpu sausumu un plaisāšanu.

Ražošanas tehnoloģija 
Lūpu balzama ražošana sastāv no šādiem posmiem:

 Izejvielu kvalitātes rādītāju pārbaude (kosmētiskiem līdzekļiem tiek noteikti stingri drošības parametri)
 Komponentu dozēšana, kausēšana, sajaukšana (izmantojot īpašu aprīkojumu un apstākļus)
 Masas apstrāde vakuumā (atbrīvošanās no burbuļiem)
 Maisījuma kristalizācija (notiek divu dienu laikā)
 Kausēšana
 Formēšana (kopējās balzama masas sadalīšana gabalos, piešķirot tiem vajadzīgo formu)
 Iepakošana (preces ievietošana futrālī)

Atsauces 

Kosmētika
Jons Andoni Goikoečea

Jons Andoni Goikoečea Lasa (, dzimis ) ir bijušais Spānijas futbolists, spēlēja pussarga un uzbrucēja pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis CA Osasuna komandā, bet savus vislielākos panākumus guvis ar FC Barcelona komandu, ar kuru viņš izcīnīja četrus La Liga titulus un Eiropas kausa trofeju 1992. gadā. Spēlējis arī Real Sociedad un Japānas komandā Yokohama Marinos.

Ar Spānijas futbola izlasi piedalījies 1994. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Barcelona

 La Liga: 1990–91, 1991–92, 1992–93, 1993–94
 Supercopa de España: 1991, 1992
 Eiropas kauss: 1991–92
 UEFA Superkauss: 1992

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Navarrā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
FC Barcelona spēlētāji
Sansevastjanas "Real Sociedad" spēlētāji
Athletic Bilbao spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Pāvels Ponkratovs

Pāvels Ponkratovs (; dzimis  Čeļabinskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2010).

Biogrāfija 
Daudzkārtējais Krievijas jauniešu un junioru šaha čempionātu dalībnieks. 2008. gadā izcīnījis bronzas medaļu Krievijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Pārstāvējis Krieviju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2003. gadā Krievijas izlases sastāvā izcīnījis individuālo zelta medaļu Pasaules jauniešu šaha olimpiādē U16 vecuma grupā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Ciudad de Leon (2020), Chennai Open (2021), Čeļabinskas Variant A turnīru (2021).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 32. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2006. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2010. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Čeļabinskas apgabalā dzimušie
Krievijas šahisti
Julens Lopetegi

Julens Lopetegi Agote (, dzimis ) ir Spānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Kopš 2022. gada novembra ir Anglijas Premjerlīgas kluba Vulverhemptonas "Wanderers" galvenais treneris.

Kā spēlētājs, kopumā piedalījies 149 La Liga mačos deviņu sezonu laikā, pārstāvot Real Madrid, Logroñés, Barcelona un Rayo Vallecano. Piedalījies arī 168 Segunda División mačos.

Ar Spānijas futbola izlasi piedalījies 1994. gada FIFA Pasaules kausā.

2003. gadā uzsācis savu trenera karjeru. Bijis vairāku Spānijas jaunieši izlašu treneris, aizvedot U19 un U21 izlases līdz Eiropas čempionu titulam. No 2016. gada līdz 2018. gadam vadījis Spānijas futbola izlasi. No Spānijas izlases trenera amata viņš tika atbrīvots, kad paziņoja par līguma noslēgšanu ar Real Madrid, dienu pirms 2018. gada FIFA Pasaules kausa. Tā paša gada oktobrī, pēc vairākām nesekmīgām spēlēm, Lopetegi tika atlaists. 2019. gada jūnijā viņš kļuva par Sevilla FC galveno treneri. Ar komandu uzvarējis 2019.—2020. gada UEFA Eiropas līgas sezonā.

Tomēr 2022. gada 5. oktobrī pēc pieciem zaudējumiem astoņos jaunās sezonas mačos (pēdējais ar 4:1 savā laukumā pret Dortmundes "Borussia" Čempionu līgā) viņš tika atlaists no galvenā trenera amata.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Real Madrid

 La Liga: 1989–90

Barcelona

 Supercopa de España: 1994, 1996

Trenera karjera 
Sevilla

 UEFA Eiropas līga: 2019–20

Spānijas U19 izlase

 UEFA Eiropas U-19 čempionāts: 2012

Spānijas U21 izlase

 UEFA Eiropas U-21 čempionāts: 2013

Atsauces

Ārējās saites 

1966. gadā dzimušie
Basku Zemē dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
Spānijas futbola izlases treneri
Madrides "Real" spēlētāji
UD Las Palmas spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Rayo Vallecano spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Maksims Čigajevs

Maksims Čigajevs (; dzimis  Kemerovā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2016).

Biogrāfija 
Pārstāvējis Krieviju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kurās izcīnījis divas bronzas medaļas - 2012. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā un 2013. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2012. gadā Krievijas izlases sastāvā izcīnījis komandu un individuālās zelta medaļas Pasaules jauniešu šaha olimpiādē U16 vecuma grupā. 2019. gadā piedalījies FIDE Pasaules kausa izcīņā, kurā 1. kārtā piekāpies Irānas lielmeistaram Parhamam Magsudlu. 2020. gadā uzvarējis Krievijas šaha čempionāta Augstākajā līgā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 55. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2022. gada septembrī Čeboksaros dalījis 7.-11. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2016. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Kemerovas apgabalā dzimušie
Krievijas šahisti
Bodo Ilgners

Bodo Ilgners (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Visu savu karjeru spēlējis Vācijas komandā 1. FC Köln un Spānijas komandā Real Madrid. Kopā ar Real Madrid komandu, Ilgners izcīnīja La Liga titulu un divas UEFA Čempionu līgas trofejas. Ilgners četras reizes ir ticis atzīts par Vācijas gada labāko vārtsargu, kā arī 1991. gadā atzīts par Eiropas gada vārtsargu.

Ar Rietumvācijas futbola izlasi uzvarējis 1990. gada FIFA Pasaules kausā, kurā viņš kļuva par pirmo vārtsargu, kurš finālā nav ielaidis nevienus vārtus. Piedalījies arī 1994. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1988. un 1992. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Real Madrid

 La Liga: 1996–97
 Supercopa de España: 1997
 UEFA Čempionu līga: 1997–98, 1999–2000
 Starpkontinentālais kauss: 1998

Vācija

 FIFA Pasaules kauss: 1990

Individuālie sasniegumi

 Vācijas gada vārtsargs: 1989, 1990, 1991, 1992
 Eiropas gada vārtsargs: 1991

Ārējās saites 

1967. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Futbola vārtsargi
1. FC Köln spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Reinzemē-Pfalcā dzimušie
Andreass Brēme

Andreass Brēme (, dzimis ) ir Vācijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā pārstāvējis klubus Vācijā, Itālijā un Spānijā. Divas reizes kļuvis par Vācijas Bundeslīgas čempionu, vienreiz ar Bayern Munich, otrreiz ar 1. FC Kaiserslautern. 1989. gadā bijis arī Itālijas A sērijas čempions ar Internazionale.

Ar Vācijas futbola izlasi uzvarējis 1990. gada FIFA Pasaules kausā. Guvis arī uzvaras vārtus finālā pret Argentīnu ar 85. minūtē realizētu 11 metru soda sitienu. Piedalījies arī 1986. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1984., 1988. un 1992. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
1. FC Kaiserslautern

 Vācijas Bundeslīga: 1997–98
 Vācijas 2. Bundeslīga: 1996–97
 DFB Pokal: 1995–96

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1986–87
 DFL Supercup: 1987

Internazionale

 Itālijas A sērija: 1988–89
 Supercoppa Italiana: 1989
 UEFA kauss: 1990–91

Vācija

 FIFA Pasaules kauss: 1990

Individuālie sasniegumi

 Eiropas čempionāta simboliskā izlase: 1984, 1992
 Itālijas A sērijas gada labākais futbolists: 1989
 Internazionale gada labākais spēlētājs: 1989
 FIFA Pasaules kausa simboliskā izlase: 1990

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Vācijas futbola treneri
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1984. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Hamburgā dzimušie
Bedre (mūzikas grupa)



Vēsture 
Rīgas synth/punk grupa "Bedre" radās 1987. gadā Annas ielas Tehniskās jaunrades namā. To izveidoja šūšanas pulciņa dalībnieki Jānis Sils (1971—2021), Jurģis Krāsons (1970) un Daniels Zaikins (1970). ANNAS2 pagrabs arī kļuva par grupas galveno bāzes vietu.
Trīs gadu laikā (1987—1989) grupa ierakstīja un pašu spēkiem izdeva piecus albumus (divi no tiem — Jāņa Sila solo), atstājot spēcīgu iespaidu uz citām pagrīdes mūzikas grupām. Uz ierakstiem savus un grupas Jumprava sintezatorus Bedrei aizdeva Aigars Grāvers. Daļa Bedres/ Jāņa Sila solo ierakstu tika veikti 1988. gada augustā/septembrī pa naktīm Rīgas Sporta manēžā, izmantojot rokoperas "Lācplēsis" aparatūru. 1988. gadā grupa nospēlēja sešus koncertus, daļa kuru beidzās ar kautiņiem ar skatītājiem.
"Pirmā iespēja tikt uz skatuves bija 17.PTS. Taču turienes vietējais komjaunatnes līderis mūsu tekstus uzskatīja
par pārāk radikāliem. [..] Bedres jaunākie plāni ir — tikt pie labiem instrumentiem un spēlēt uz sintezatoriem spīdmetālu." (Jānis Sils intervijā Daigai Mazvērsītei).
1990. gadu sākumā grupas līderis Jānis Sils emigrēja uz ASV, kur dažu gadu laikā veica ierakstus ar skatuves vārdu “U.S.O.C.A.” Jurģis Krāsons turpināja muzicēšanu ar grupām “Ģenerālis Burts” un “Rīgas Viļņi”, vēlāk pievēršoties savai profesijai, kļūstot par atzītu latviešu mākslinieku un animācijas filmu režisoru.
1992. gadā, Silam atrodoties Latvijā, grupa Rīgā deva savu pēdējo koncertu.
Uzturoties Latvijā, Sils vairākkārt viesojies Latvijas Radio 6 — Latvijas Universitātes radio NABA raidījumos, t.sk. “Bitīt matos” (2014), “Absolūtais minors” (2021), Naba. “Zibens pa dibenu” (2021).

'Aleponija' 
Grupas muzicēšana bija cieši saistīta ar viņu izveidoto iedomāto 'valsti' Aleponiju, vai pat izrietēja no tās. Neskaitot Bedres trīs pamata dalībniekus, Aleponijā bija iesaistīti arī Māris Balodis, Alvils Balodis, Matīss Vegers, Andrejs Barševskis un, protams, Baltā Žurka, kas bija galvenais pielūgsmes objekts un augstākās sakrālās varas iemiesojums.
Viena no svarīgākajām devīzēm bija "PO!".
"PO uz visu. PO arī uz to, ja uz kaut ko nav PO!".

Atsauces mūzikā un kultūrā 
Grupas Tukšā Muca albums "PO" (1990).
Grupas Depo albums "Alepo" (2002 Tornis).
Bārs 'Aleponija' (atvērts 2016, E.Birznieka-Upīša 22, Rīga).

Diskogrāfija 
 "Alumīnija Olga" (1987)
 "Bezgalīgā monotonā vienveidība" (1988, J. Sila soloalbums)
 "Aprīļa eksgumētās potences" (1989, J. Sila soloalbums)
 "RZ pirmā erekcija" (1989)
 "Indifference" (1989)

Izlases
Dziesmas «Bezjēdzība» un «White» — «Neatkarīgais latviešu roks» (1989 8. VLJK), kasete

Video 
 "Grupa BEDRE un Aleponijas senatori" (1989)
 U.S.O.C.A. "Limbaži Tour Live" (1993)
 Jānis Sils & U.S.O.C.A - "Ir tikai viena latviešu tauta" (1994 Annas2, studija Deviņi)

Atsauces 

Latvijas pankroka grupas
Oļegs Saļenko

Oļegs Saļenko (, dzimis ) ir bijušais Krievijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Ukrainas un Krievijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā pārstāvējis Krievijas klubu Zenit Leningrad, Ukrainas klubu Dynamo Kyiv, Spānijas klubus Logroñés, Valencia un Córdoba, Skotijas klubu Rangers, Turcijas klubu İstanbulspor, kā arī Polijas klubu Pogoń Szczecin.

Pārstāvējis gan Ukrainas, gan Krievijas futbola izlasi. Saļenko pieder rekords par visvairāk gūtajiem vārtiem vienā FIFA Pasaules kausa mačā. 1994. gada FIFA Pasaules kausā, mačā pret Kamerūnu, Saļenko guva piecus vārtus, komandai uzvarot ar 6–1. A kopumā sešiem vārtiem, Saļenko kļuva arī par turnīra dalīti rezultatīvāko spēlētāju.

Sasniegumi 
Dynamo Kyiv

 PSRS augstākā līga: 1990
 PSRS kauss: 1990

Individuālie sasniegumi

 FIFA U-20 Pasaules kausa rezultatīvākais spēlētājs: 1989
 FIFA Pasaules kausa rezultatīvākais spēlētājs: 1994

Atsauces

Ārējās saite 

1969. gadā dzimušie
PSRS futbolisti
Ukrainas futbolisti
Ukrainas izlases futbolisti
Krievijas futbolisti
Krievijas izlases futbolisti
Sanktpēterburgas "Zenit" spēlētāji
Valencia CF spēlētāji
Rangers F.C. spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Klāss Ingešons

Klāss Inge Ingešons (, dzimis , miris ) bija Zviedrijas futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga pozīcijā, aizvadījis 57 mačus Zviedrijas futbola izlasē.

Savas spēlētāja karjeras laikā spēlējis Zviedrijā, Beļģijā, Nīderlandē, Anglijā, Itālijā un Francijā. Ar IFK Göteborg komandu Ingešons 1987. gadā izcīnīja UEFA kausu.

Ar Zviedrijas futbola izlasi piedalījies 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1992. gada Eiropas čempionātā.

Kā treneris, vadījis Zviedrijas komandu IF Elfsborg.

Sasniegumi 
IFK Göteborg

 UEFA kauss: 1986—87
 Allsvenskan: 1990

Bologna

 UEFA Intertoto kauss: 1998

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
Zviedrijas futbola treneri
PSV Eindhoven spēlētāji
Sheffield Wednesday F.C. spēlētāji
Bologna F.C. 1909 spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Esterjētlandes lēnē dzimušie
Gvido Buhvalds

Gvido Ulrihs Buhvalds (, dzimis ) ir Vācijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Lielu daļu sava spēlētāja karjeras Buhvalds pavadīja VfB Stuttgart komandā. 1984. un 1992. gadā ar komandu izcīnījis Vācijas Bundeslīgas titulu. Spēlējis arī Stuttgarter Kickers un Karlsruher SC, kā arī Japānas komandā Urawa Red Diamonds.

Ar Vācijas futbola izlasi uzvarējis 1990. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1994. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1984., 1988. un 1992. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
VfB Stuttgart

 Vācijas Bundeslīga: 1983–84, 1991–92
 DFL Supercup: 1992

Vācija

 FIFA Pasaules kauss: 1990

Trenera karjera 
Urawa Red Diamonds

 J1 League: 2006
 Imperatora kauss: 2005, 2006

Ārējās saites 

1961. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Vācijas futbola treneri
VfB Stuttgart spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1984. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Berlīnē dzimušie
Kārlis Heincs Rīdle

Kārlis Heincs Rīdle (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases adlībnieks.

Savu karjeru iesācis FC Augsburg komandā. 1987. gadā pievienojies Werder Bremen komandai. Savā pirmajā sezonā Rīdle guva 18 vārtus un palīdzēja komandai kļūt par Vācijas Bundeslīgas čempioniem. No 1990. līdz 1993. gadam spēlējis Itālijas komandā Lazio. Vēlāk atgriezies Vācijā un pievienojies Borussia Dortmund. Tur viņš vēl divas reizes kļuva par Bundeslīgas uzvarētāju, kā arī 1996–97. gada sezonā uzvarēja UEFA Čempionu līgā. Pēc uzvaras Čempionu līgā, Rīdle pārcēlās uz Anglijas klubu Liverpool. Savu karjeru noslēdzis Fulham komandā, kur arī 1999–2000. gada sezonas noslēguma bijis komandas pagaidu treneris.

Ar Vācijas futbola izlasi uzvarējis 1990. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1994. gada FIFA Pasaules kausā, 1992. gada Eiropas čempionātā un 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sasniegumi 
Werder Bremen

 Vācijas Bundeslīga: 1987–88
 DFL Supercup: 1988

Borussia Dortmund

 Vācijas Bundeslīga: 1994–95, 1995–96
 DFL Supercup: 1995, 1996
 UEFA Čempionu līga: 1996–97

Fulham

 Anglijas čempionāts: 2000–01

Vācija

 FIFA Pasaules kauss: 1990

Individuālie sasniegumi

 Eiropas čempionāta labākais vārtu guvējs: 1992

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Vācijas futbola treneri
FC Augsburg spēlētāji
Brēmenes "Werder" spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
Dortmundes "Borussia" spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Fulham FC spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Bavārijā dzimušie
Jāņa Endzelīna iela (Rīga)

Jāņa Endzelīna iela ir iela Rīgā, Pārdaugavā, Zolitūdē. Kopējais ielas garums ir 610 metri un tā sastāv no divām braukšanas joslām ar asfalta segumu. Jāņa Endzelīna iela sākas krustojumā ar ar Jūrkalnes ielu un Irlavas ielu, bet beidzas pie dzelzceļa līnijas Rīga—Tukums, pārejot Rostokas ielā. Jāņa Endzelīna ielā ir dažāda veida apbūve, arī neapbūvēti gruntsgabali. Pie krustojuma ar Irlavas ielu un Jūrkalnes ielu atrodas sektas "Jaunā paaudze" lūgšanu nams (Irlavas ielā 7).

Iela nosaukta valodnieka Jāņa Endzelīna vārdā.

Ielu savienojumi 
Irlavas iela krustojas ar šādām ielām:
 Irlavas iela
 Jūrkalnes iela
 Liedes iela (T veida krustojums)
 Priedaines iela (T veida krustojums)
 Aleksandra Bieziņa iela (T veida krustojums)
 Rostokas iela

Skatīt arī 
 Zolitūde

Atsauces 

Ielas Zolitūdē
Zemgales priekšpilsēta
Štefans Efenbergs

Štefans Efenbergs (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Borussia Monchengladbach komandā. Vēlāk spēlējis Bayern Munich un Itālijas komandā Fiorentina. 1994. gadā atgriezies Borussia Mönchengladbach, ar kuru 1995. gadā viņā izcīnīja Vācijas kausu. 1998. gadā Efenbergs otro reizi pievienojās Bayern Munich. Viņa posms Minhenes komandā bija veiksmīgs, izcīnot trīs Vācijas Bundeslīgas titulus, Vācijas kausu un UEFA Čempionu līgas trofeju 2001. gadā. Vēlāk neilgi spēlējis VfL Wolfsburg un Kataras komandā Al-Arabi.

Ar Vācijas futbola izlasi piedalījies 1992. gada Eiropas čempionātā un 1994. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1998–99, 1999–2000, 2000–01
 DFB Pokal: 1999–2000
 UEFA Čempionu līga: 2000–01
 DFL Supercup: 1990
 DFB Ligapokal: 1998, 1999, 2000

Borussia Mönchengladbach

 DFB Pokal: 1994–95

Fiorentina

 Itālijas B sērija: 1993–94

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Vācijas futbola treneri
Menhengladbahas "Borussia" spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Hamburgā dzimušie
Impotence

Impotence, arī erektilā disfunkcija vai dzimumnespēks, ir traucējums, kad vīrietis nespēj vai nepilnīgi veic dzimumaktu, jo pilnvērtīgi nenotiek erekcija. Daļēju impotenci sauc par seksuālu mazspēju. Lielākoties impotenci rada fiziski traucējumi, piemēram, sirds slimības, diabēts un prostatektomija. Impotenci var izraisīt arī psiholoģiski traucējumi.

Atsauces

Ārējās saites 

Uroloģija
Cilvēka seksualitāte
Leja Garifullina

Leja Garifullina (; dzimusi  Jekaterinburgā) ir tatāru izcelsmes Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2020).

Biogrāfija 
Pārstāvējusi Krieviju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko rezultātu sasniegusi 2019. gadā, kad uzvarējusi Pasaules jauniešu šaha čempionātā meitenēm U16 vecuma grupā. 2020. gada decembrī Maskavā dalījusi 3.-6. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada jūlijā piedalījusies FIDE Pasaules kausa izcīņā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 3. kārtā zaudējusi Poļinai Šuvalovai. 

2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 33. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.  2022. gada septembrī Čeboksaros dalījusi 7.-10. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2019. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2020. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

2004. gadā dzimušie
Sverdlovskas apgabalā dzimušie
Krievijas šahisti
Alina Bivola

Alina Bivola (; dzimusi  Dmitrovā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2017).

Biogrāfija 
Uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha čempionātos dažādās meiteņu vecuma grupās: U10 (2006), U16 (2012), U20 (2015). 2015. gadā izcīnījusi 2. vietu Krievijas kausa izcīņā šahā sievietēm un Pasaules junioru šaha čempionātā. 2021. gada oktobrī Ufā dalījusi 10.-12. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 40. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

2022. gada septembrī Čeboksaros dalījusi 4.-6. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 2017. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2021. gadā saņēmusi arī vīriešu starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Studējusi Maskavas valsts kultūra institūta muzikālās mākslas fakultātē.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Maskavas apgabalā dzimušie
Krievijas šahisti
Iļģuciema iela

Iļģuciema iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Iļģuciema iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un beidzas krustojumā ar Vērdiņu ielu. Kopējais ielas garums ir 260 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Iļģuciema ielā ir dažāda veida dzīvojamā apbūve, kā arī sabiedriskas ēkas: Rīgas 71. vidusskola (Iļģuciema ielā 6) un 226. pirmsskolas izglītības iestāde (Iļģuciema ielā 4).

Vēsture 
Iļģuciema iela Rīgas adrešu grāmatās atrodas kopš 1880. gada ar nosaukumu Muižas iela. Pašreizējo nosaukumu ieguvusi 1938. gadā. Vēsturisko Iļģuciema iels gaitu mainījusi un ielu saīsinājusi daudzstāvu dzīvojamo namu izbūve Latvijas PSR laikā.

Ielu savienojumi 
Iļģuciema iela ir savienota ar šādām ielām:
 Slokas iela (T veida krustojums)
 Vērdiņu iela

Skatīt arī 
 Iļģuciems

Atsauces 

Ielas Iļģuciemā
Kurzemes rajons
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Evrē

Evrē (, ) ir Francijas komūna Normandijā. Evrē ir Ēras departamenta administratīvais centrs. 2018. gadā Evrē dzīvoja 46,7 tūkstoši iedzīvotāju.

Ārējās saites 

Normandijas pilsētas
Hosē Čamots

Hosē Antonio Čamots (, dzimis ) ir Argentīnas futbola futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks.

Pārstāvējis komandas Argentīnā, Itālijā un Spānijā. Ar AC Milan komandu 2003. gadā uzvarējis UEFA Čempionu līgā.

Ar Argentīnas futbola izlasi piedalījies 1994., 1998. un 2002. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sasniegumi 
Lazio

 Coppa Italia: 1997–98

Milan

 Coppa Italia: 2002–03
 UEFA Čempionu līga: 2002–03

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Entreriosas provincē dzimušie
Argentīnas futbolisti
Argentīnas izlases futbolisti
Argentīnas futbola treneri
S.S. Lazio spēlētāji
Madrides "Atletico" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
CD Leganes spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Daniele Masāro

Daniele Emilio Masāro (, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Monza un Fiorentina komandās, bet savus vislielākos panākumus guvis ar Milan komandu. Ar Milānas komandu Masāro kopumā izcīnīja četrus Itālijas A sērijas titulus, divus UEFA Čempionu līgas trofejas, trīs UEFA Superkausus un divus Starpkontinentālos kausus.

Ar Itālijas futbola izlasi uzvarējis 1982. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1994. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Milan

 Itālijas A sērija: 1987–88, 1991–92, 1992–93, 1993–94
 Supercoppa Italiana: 1988, 1992
 UEFA Čempionu līga: 1989–90, 1993–94
 UEFA Superkauss: 1989, 1990, 1994
 Starpkontinentālais kauss: 1989, 1990

Itālija

 FIFA Pasaules kauss: 1982

Ārējās saites 

1961. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
ACF Fiorentina spēlētāji
AC Milan spēlētāji
AS Roma spēlētāji
1982. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
AC Monza spēlētāji
Oskars Aizeks

Oskars Aizeks Ernandess Estrada (, dzimis ) ir Gvatemalā dzimis amerikāņu aktieris.

Aizeks ir dzimis Gvatemalā. Piecu mēnešu vecumā viņš ar ģimeni pārcēlās uz ASV.

Vislabāk pazīstams par lomām drāmā "Stāsts par Levinu Deivisu" (2013), kriminālfilmā A Most Violent Year (2014) un zinātniskās fantastikas filmā Ex Machina (2014). Par sniegumu filmā "Stāsts par Levinu Deivisu", Aizeks saņēma Zelta globusa balvas nomināciju.

Piedalījies arī tādās filmās kā The Nativity Story (2006), Balibo (2009) "Robins Huds" (Robin Hood, 2010), "Draivs" (2011), "Borna mantojums" (2012), "Zvaigžņu kari: Spēks mostas" (2015), "X-cilvēki: Apokalipse" (2016), "Suburbikona" (2017), "Zvaigžņu kari: Pēdējie džedi" (2017), "Iznīcināšana", "Van Gogs. Pie mūžības vārtiem" (2018), "Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana" (2019), "Kāršu skaitītājs" (2021) un "Kāpa" (2021).

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Jakovs Popovs

Jakovs Popovs (), baznīcas vārds Irinarhs (Иринарх, 1897—1944), bija pirmais Rīgas pareizticīgo bīskaps (1836–1841) Pleskavas eparhijas pakļautībā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1790. gada 23. oktobrī Dolgoje ciemā Kurskas guberņā garīdznieka ģimenē. Mācījās Kurskas Garīgajā seminārā, tad Pēterburgas Garīgajā akadēmijā (1814-1817), pēc studiju beigām 1817. gadā viņu iniciēja mūka kārtā, dodot Irinarha vārdu. No 1819. līdz 1835. gadam viņš kalpoja Krievijas Impērijas sūtniecībās Milānā, Florencē, Romā un Atēnās. 1831. gadā Irinarhu iecēla arhimandrīta amatā, 1836. gadā iesvētīja par Staricas bīskapu un Tveras eparhijas vikāru.

1836. gada 13. jūnijā Krievijas Impērijas ķeizars Nikolajs I ierosināja Sinodei apspriest jautājumu, vai atvērt Baltijā patstāvīgu eparhiju vai izveidot Pleskavas eparhijas vikariātu. Pārsvaru guva viedoklis, ka pareizticīgo mazā skaita dēļ novadā pagaidām pietiktu ar vikariāta atvēršanu. Ņemot vērā Irinarha darba pieredzi ārzemēs, 1836. gadā viņu iecēla tikko izveidotajā Rīgas bīskapa katedrā. Viņa galvenais uzdevums bija pievērt vecticībniekus valsts atbalstītajai pareizticīgajai baznīcai. 1836. gada novembra sākumā Irinarhs ieradās Rīgā un 6. novembrī svinīgi nokalpoja savu pirmo liturģiju un lūgšanu Pētera un Pāvila baznīcā.
1837. gadā Maskavas priekšpilsētā iesvētīja Ercenģeļa Mihaila baznīcu.

1841. gadā pie bīskapa Irinarha vērsās vairāki tūkstoši latviešu zemnieku ar lūgumu atļaut viņiem pieņemt pareizticību. Visus šos lūgumus virsgans nosūtīja Sv. Sinodes oberprokuroram N. Protasovam, bet pēdējais, pievienojis savu labvēlīgo atsauksmi, tos nodeva Iekšlietu ministrijai. 
Vidzemes ģenerālgubernators Kārlis Magnuss fon der Pālens uz zemnieku mēģinājumiem pāriet pareizticībā raudzījās kā uz dumpi, par vienu no tā vaininiekiem uzskatīdams bīskapu Irinarhu un pareizticīgo garīdzniecību. Irinarhs saņēma stingru rājienu un viņam aizliedza pieņemt lūgumus no zemniekiem. 1841. gada 5. oktobrī Sinode izdeva dekrētu Rīgas vikāram Irinarham nekavējoties doties uz Pleskavu un palikt tur eparhijas priekšniecības rīcībā līdz turpmākiem norādījumiem. 
1841. gada 12. oktobrī bīskapu Irinarhu spaidu kārtā aizveda no Rīgas un Pleskavu, bet vēlāk pārcēla uz Pečoru klosteri. Lai gan pret viņu celtās apsūdzības atcēla, 1842. gadā Irinarhu iecēla par Ostrožskas bīskapu un Voroņežas eparhijas vikāru. Vēlāk pēc baznīcas vadības norādījuma viņš kalpoja vēl vairākās citās eparhijās. 1845. gadā Irinarhu iecēla arhibīskapa amatā.
Miris 1877. gada 25. septembrī, apglabāts Rjazaņas Trijādības (Troicas) klosterī.

Literatūra 
 Pommers A. Pareizticība Latvijā. Vēstures apcerējumi. Rīga, 2015, 26.–30. lpp.
  Гаврилин А. В. Очерки истории Рижской епархии. 19 век. Рига: Филокалия, 1999. С. 37-99.
 Сахаров С. П. Рижские православные архипастыри за сто лет (1836-1936). Популярно – исторический очерк. Краслава: Изд. Сахарова С.П., 1937. С. 11-17.

Atsauces 

Pareizticīgo arhibīskapi
Krievijā dzimušie
Ivars Šteinbergs

Ivars Šteinbergs (dzimis 1991. gada 19. septembrī) ir latviešu dzejnieks.

Biogrāfija 
I. Šteinbergs beidzis Āgenskalna ģimnāziju, ieguvis bakalaura grādu Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātē. Ieguvis maģistra grādu salīdzinošajā literatūrzinātnē Ņujorkas štata universitātē Bingemtonā (SUNY, Binghamton) (ASV, 2018). No 2016. līdz 2017. gadam strādājis portālā "Delfi". Kopš 2019. gada LU LU Literatūras, folkoras un mākslas institūta asistents. Studē Latvijas Kultūras akadēmijas doktorantūrā.

Literāras publikācijas kopš 2012. gada. 2020. gadā izdots I. Šteinberga pirmais dzejoļu krājums "Strops". Tas nominēts Literatūras gada balvai kategorijā "Labākā debija", 2021. gadā saņēmis Dzejas dienu balvu un Ojāra Vācieša prēmiju. 2022. gadā izdotajā grāmatā "Jaunība" apkopotas trīs poēmas: "Rokenrols", "Stopētāju balādes" un "Ar mēli".

Publicē atdzejojumus galvenokārt no angļu valodas, kā arī recenzijas par dzejas grāmatām. Nominēts Normunda Naumaņa balvai mākslas kritikā (2021). Sastādījis Jāņa Rokpeļņa "Rakstu" 1. sējumu (2022).

Bibliogrāfija 
 Strops. Rīga: Neputns, 2020.
 Jaunība. Rīga: Neputns, 2022.

Atsauces 

Latviešu dzejnieki
FA Community Shield

FA Community Shield, ir ikgadēja futbola spēle, kurā iepriekšējās sezonas Anglijas Premjerlīgas uzvarētāji spēlē pret FA kausa uzvarētājiem. Kopš 1974. gada spēli parasti aizvada Vemblija stadionā. Spēli organizē Anglijas Futbola asociācija un spēles ienākumi tiek ziedoti vairākiem labdarības projektiem Anglijā.

Pašreizējie FA Community Shield ieguvēji ir Liverpool FC, kuri  uzvarēja Manchester City.

Atsauces

Ārējās saites 

Futbols Anglijā
Sejms

Polijas Republikas Sejms () jeb vienkārši Sejms (Sejm) ir apakšpalāta Polijas Republikas parlamentam. Tajā ir 460 deputāti, kurus ievēl uz četru gadu termiņu. Polijas augšpalāta ir Polijas Senāts.

Ārējā saite 

Polijas politika
Eiropas parlamenti
Celibāts

Celibāts (lat. caelibatus, no caelebs - neprecējies) - vairākās reliģijās (kristietībā, jogā, budismā u.c.) klerikāļu dzīve bezlaulībā un atturēšanās no seksuāliem sakariem, lai nekas sadzīvē nenovērstu no garīdznieka vienīgā dzīves uzdevuma: kalpošanas Dievam. Kristietībā dažās konfesijās tas ir obligāts priekšnoteikums konkrētām hierarhijas pakāpēm, bet citās tikai rekomendējama izvēle.

Bibliogrāfija 
Trūps H. Katoļu Baznīcas vēsture. - Rīga: Avots, 1992, 331. lpp.
 Jerumanis A.M. Priesterība - Jēzus sirds mīlestība. // Nāc. Nr.3(56), 05.2010., 2.-3. lpp.
 Valsts un tiesību vēsture jēdzienos un terminos. / Sast. P.Valters. / - Divergens, Rīga, 2001., 177. lpp.

Atsauces

Ārējās saites 

 Celibāts

Katoļticība
Reliģija
Džons Litgovs

Džons Arturs Litgovs (; dzimis  Ročesterā, Ņujorkas štatā, ASV) ir amerikāņu kino, televīzijas un teātra aktieris un dziedātājs. Litgovs karjeras laikā ir saņēmis daudz apbalvojumus, ieskaitot divas Zelta globusa balvas, sešas Emmy balvas, trīs Ekrāna aktieru ģildes balvas, divas Tony balvas un četras Grammy balvas. Divreiz arī ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Viņš ir iekļauts Amerikas Teātra slavas zālē un ir saņēmis zvaigzni Holivudas Slavas alejā.

Litgovs studēja Hārvarda Universitātē, bet pēcāk, saņemot stipendiju no Londonas Mūzikas un Dramturģijas Akadēmijas, sāka studēt Londonā. Litgovs ir atpazīstams ar savām lomām filmās "Garpa pasaule" un "Maiguma valoda" (par kurām nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā), kā arī ar lomām TV seriālos "Trešā planēta no Saules" (3rd Rock from the Sun) un "Kronis" (Vinstona Čērčila lomā).

Atsauces

Ārējās saites 

1945. gadā dzimušie
Ņujorkas štatā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Tony balvas ieguvēji
Grammy balvas ieguvēji
Jānis Prombergs

Jānis Hermanis Prombergs (1927–1993) bija latviešu veselības aprūpes organizators, Rīgas pilsētas 7. klīniskās slimnīcas "Gaiļezers" pirmais galvenais ārsts (1979-1988).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1927. gada 7. maijā Vecmīlgrāvī strādnieka Bernharda un Martas Prombergu ģimenē. Mācījās A. Dombrovska Rīgas 29. pamatskolā (1934-1941), tad Rīgas pilsētas V. Olava komercskolā (1941-1944). 1944. gadā 17 gadus veco Prombergu iesauca karadienestā Vērmahta gaisa spēku izpalīgos, bet pēc tam, kad Sarkanā armija atkal okupēja Latviju, viņu 1945. gadā ielodzīja filtrācijas nometnē Tulas apgabalā.  

Pēc atgriešanās Rīgā Prombergs turpināja mācības Rīgas 23. vakara vidusskolā (1946-1948) un studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas veterinārmedicīnas fakultātē, tad Latvijas Valsts Universitātes medicīnas fakultātē. Pēc ārsta grāda iegūšanas viņš strādāja par ķirurgu un Neretas rajona veselības aizsardzības nodaļas vadītāju (1954-1956), 1956. gadā iestājās PSKP.  
1957. gadā Prombergs kļuva par Cēsu rajona veselības aizsardzības nodaļas vadītāju un 1958. gadā par Cēsu centrālās slimnīcas galveno ārstu.
1959. gadā Pombergu iecēla par Latvijas PSR Veselības aizsardzības ministra pirmo vietnieku, bet nacionālkomunistu vajāšanu dēļ  viņu pēc neilga laika pārcēla darbā par Rīgas rajona veselības aizsardzības nodaļas vadītāju, tad par Rīgas pilsētas veselības aizsardzības nodaļas vadītāja vietnieku (1961), Rīgas 4. poliklīnikas galveno ārstu (1962), Rīgas pilsētas 6. apvienotās slimnīcas galveno ārstu (1967-1971). 

1971. gadā Prombergu iecēla par Rīgas pilsētas 7. klīniskās slimnīcas celtniecības direktoru, 1973. gadā par Sanitāri epidemioloģiskās stacijas galveno ārstu un viņš vadīja stacijas ēkas būvi Klijānu ielā. 1975. gadā Prombergs atkal kļuva par Rīgas 7. slimnīcas celtniecības direktoru, bet pēc tās pabeigšanas 1979. gadā viņu iecēla par slimnīcas galveno ārstu.

Atmodas kustības laikā 1988. gadā Prombergs kļuva Latvijas Tautas frontes biedru, viņu iecēla par vēl ceļamā “Gaiļezera” dzemdību nama galveno ārstu, tomēr būvniecību pārtrauca un 1992. gadā viņš pensionējās. Miris 1993. gada 9. septembrī Stopiņos, apglabāts Rīgas Meža kapos.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Latvijas PSR Nopelniem bagātais ārsts (1980)
 PSRS Ministru padomes prēmija (1985)

Literatūra 
 Edvīns Platkājis, Arnis Vīksna. Ārsts un celtnieks Jānis Prombergs. Rīga: BOSIA Klīniskā slimnīca "Gaiļezers", 2002. — 251 lpp.

Atsauces 

Latvijas mediķi
Rīgas Meža kapos apbedītie
Latvijas PSR Nopelniem bagātie ārsti
Balvu novadā dzimušie
1693. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1693. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš atradās Kurzemes hercogistē ar autonomijas tiesībām. Vidzemes novads ietilpa Zviedru Vidzemes sastāvā, kas bija Zviedrijas domīnija, bet Latgales novads Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā, kas bija Žečpospoļitas province.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Inflantiju pārvaldīja Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Jans III Sobeskis.
 Kurzemes un Zemgales hercogistē valdīja hercogs Frīdrihs Kazimirs Ketlers.
 Zviedru Vidzemē valdīja Zviedrijas karalis Kārlis XI.
 Apriņķu reformas gaitā tika likvidēta Kohenhusenas (Kokneses) zemes tiesa.
 Apstiprinātas Ventspils audēju amata šrāgas.
 Notika pirmie bruģēšanas darbi Jelgavas tirgus laukumā.
 Mālpilī tika uzcelta skolas ēka.
 Kroņvircavas muižā sākta ierīkot muižas dārzu.
 Pēc Rīgas pilsētas būvmeistara Ruperta Bindenšū meta tika paredzēta Pētera baznīcas portāla realizācija, kas pasūtīta tēlniekam un kokgriezējam Johanam Danielam Šauam, taču viņš darbus vilcinājis un saistības nav pildījis. Rezultātā līgums vēlāk tika lauzts.

Maijs 
 28. maijs — tika anulēts Brandenburgas un Kurzemes hercogistes līgums par kopīgu Tobago salas kolonijas pārvaldīšanu. Līdz ar to faktiski beidzās Kurzemes hercogistes Tobago kolonijas darbība, un to pakāpeniski pārņēma angļi. Bet uz salas esošā kurzemnieku kolonija, ar laiku izira, latviešiem pārceļojot uz apkārtējām salām un, iespējams, arī uz Venecuēlu.

Statistiski dati 
 Rīgas labības eksports: 83 lasti kviešu, 17244 lasti rudzu, 884 lasti miežu, 812 lasti auzu (lasts kviešu — 48 pūri, lasts rudzu 45 pūri, lasts miežu un auzu 60 pūri).

Kultūra 
 Johanam Fišeram tika piešķirts Upsalas Universitātes goda doktora tituls, un viņš atkārtoti pauda ierosinājumu izveidot Rīgā universitāti.

Zinātne

Dzimuši 
 7. februāris — Anna I, Kurzemes un Zemgales hercogiene un Krievijas Impērijas ķeizariene (mirusi 1740).
 23. novembris — Hermanis Kristofs Finks fon Finkenšteins, Kurzemes un Zemgales hercogistes politiķis, Dobeles pilskungs, Kurzemes un Zemgales hercogistes kanclers Jelgavā (miris 1758).

Miruši

Attēlu galerija

Atsauces 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada