joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
USA-231

USA-231, zināms arī kā ORS-1 (Operationally Responsive Space 1), ir ASV izlūkpavadonis. Tas tika palaists . Tas ir pirmais Operationally Responsive Space programmas pavadonis. Projektu īsteno Aizsardzības departamenta Operacionālās atbildes kosmiskais birojs (Operationally Responsive Space Office). 

ORS sistēma paredzēta nodrošināt zemes spēku komandierus ar izvēlēto reģionu krāsainiem attēliem. 

Pavadonis tika palaists  03:09 UTC ar nesējraķeti Minotaur I no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta Vollopsas salā Virdžīnijas Atlantijas okeāna piekrastē.

Goodrich Corporation ir ORS-1 misijas primārais kontraktors, un tas izgatavo arī kosmiskā aparāta instrumentus. Pavadonis būvēts uz ORS/JWS platformas, kuru izgatavojusi Alliant Techsystems. ORS-1 primārais instruments ir multispektrālā kamera Senior Year Electro-optical Reconnaissance System 2 (SYERS-2). SYERS agrāk izmantoja izlūklidmašīnās Lockheed U-2. ORS-1 izmantotās tehnoloģijas vispirms izmēģināja pavadonī TacSat-3, kas tika palaists 2009. gadā, kā arī citās TacSat misijās.

Atsauces

Ārējās saites 
 NASA web page on ORS 1
 SYERS 2 Reconnaissance Sensor

1
231
Andrejs Eberhards Budbergs

Andrejs Eberhards Budbergs (, ; 1750. - 1812.) bija Krievijas impērijas armijas virsnieks, diplomāts un ārlietu ministrs. Nākamā imperatora Aleksandra I skolotājs. Viņa vadībā tika organizētas sarunas starp Krieviju un Prūsiju pret Napoleonu, tomēr bija spiests piedalīties Tilzītes miera noslēgšanā 1807. gada 13. jūnijā. 

Cēlies no Budbergu-Beninghauzenu dzimtas.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1750. gada 10. jūlijā Mangaļu muižā (Magnusholm, tagad Trīsciema apkaime Rīgā) Krievijas impērijas virsnieka Jēkaba Vilhelma fon Budberga un viņa sievas Marijas Elizabetes ģimenē. Viņa tēvs krita 1759. gada Kunersdorfas kaujā Septiņgadu kara (1756-1763) laikā. Deviņgadīgo Andreju seržanta pakāpē ieskaitīja Krievijas armijā. Kā 3. grenadieru pulka virsnieks viņš piedalījās krievu-turku karā (1768-1774), tad dienēja Rīgas garnizonā. 1783. gadā viņš apprecējās ar Juliānu Magdalēnu fon Meku, viņu laulībā piedzima divas meitas. Rīgas ģenerālgubernators Džordžs Brauns (1762–1792) viņu ieteica Katrīnas II Pēterburgas galmā, kur 1785. gadā Budbergs kļuva par viņas mazdēla un troņmantnieka Aleksandra skolotāju un 1787. gadā tika paaugstināts par ģenerālmajoru.

1795. gadā Budbergu iecēla par Krievijas impērijas vēstnieku Zviedrijā, bet pēc Katrīnas II nāves viņas dēls imperators Pāvils viņu 1797. gadā iecēla par slepenpadomnieku un pēc paša vēlēšanās atbrīvoja no amata, Budbergs atgriezās Kurzemē. Savukārt 1804. gadā Krievijas ķeizars Aleksandrs I viņu iecēla par Valsts Padomes locekli un 1806. gadā par Ārlietu ministru. Pēc Tilzītes miera noslēgšanas Budbergu 1807. gadā atvaļināja viņa pretnapoleonisko uzskatu dēļ. 

Miris Pēterburgā 1812. gada 1. septembrī.

Atsauces

Literatūra 
 Brockhaus Conservationslexicon Bd.3 Leipzig, 1882 S.687 
 M. von Wrangel: Biographie des Ministers Andreas Eberhartd von Budberg. In. Mitteilungen aus dem Gebiet der Geschichte Liv-, Est- und Kurlands. Riga, 1845 S.2-35
 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 2: Livland, Lfg. 9-15 Görlitz 1929, S.648 Digiatlisat

Ārējās saites 
 I. Grigorash. International Affairs, No. 5, Vol.47, 2001, page(s): 170-182

1750. gadā dzimušie
1812. gadā mirušie
Vācbaltieši
Rīgā dzimušie
Dominiks de Vilpēns

Dominiks de Vilpēns (; dzimis ) ir franču politiķis, pārstāv Vienotas Republikas (République solidaire) partiju.

Viņš bija viens no Žaka Širaka protežē. Laikā no  līdz  D. de Vilpēns pildīja Francijas ārlietu ministra amata pienākumus. Viņš bija pret 2003. gada iebrukumu Irākā. Laikā no  līdz  bija Francijas iekšlietu ministrs un no  līdz  — Francijas premjerministrs. Politiķis ticis apsūdzēts par Nikolā Sarkozī apmelošanu, taču tiesa viņu ir attaisnojusi.

2011. gada decembrī paziņoja, ka kandidēs 2012. gada Francijas prezidenta vēlēšanās.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija 

1953. gadā dzimušie
Marokā dzimušie
Francijas premjerministri
Ārlietu ministri
Gērijs Oldmens

Gērijs Leonards Oldmens (; dzimis ) ir angļu teātra un kinoaktieris, filmu veidotājs un mūziķis.

Kā aktieris ir sadarbojies ar tādiem Holivudas režisoriem kā Frānsisu Fordu Kopolu, Kristoferu Nolanu, Ridliju Skotu, Kventinu Tarantīno, Robertu Zemeki un Oliveru Stounu.

Oldmens kļuva pazīstams ar lomām 1980. gadu filmās Sid and Nancy un Prick Up Your Ears. 1992. gadā attēloja grāfu Drakulu filmā "Drakula" (Bram Stoker's Dracula, 1992), par ko ieguva Saturna balvu. Attēlojis Ludviga van Bēthovena lomu filmā "Nemirstīgā mīļotā" (Immortal Beloved, 1994). Piedalījies vairāku pazīstamu filmu uzņemšanā, tai skaitā "Īstā mīlestība" (True Romance, 1993), "Piektais elements" (1997), "Prezidenta lidmašīna" (Air Force One, 1997), The Contender (2000), "Leons" (1994). Attēlojis Sīriusu Bleku Harija Potera filmu sērijā, Džima Gordona lomu Kristofera Nolana "Betmena" filmu triloģijā: "Betmens: Sākums", "Tumšais bruņinieks", "Tumšais bruņinieks atgriežas".

Oldmens divas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā — par lomām filmās "Skārdnieks, drēbnieks, zaldāts, spiegs" (2011) un "Tumšākā stunda" (2017). Par Vinstona Čērčila lomu filmā "Tumšākā stunda" Oldmens ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā, kā arī Zelta globusa balvu, BAFTA kino balvu un Ekrāna aktieru ģildes balvu. Bijis nominēts balvām Independent Spirit Awards, Emmy balvām, kā arī vairākām citām balvām.

Oldmens guvis panākumus arī kā režisors, scenārists un producents. Oldmena režisētā filma Nil by Mouth (1997) tikusi nominēta Zelta palmas zaram. Par šo filmu ir ieguvis BAFTA kino balvu kā labākais scenārists.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1958. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Angļu kinorežisori
Angļu scenāristi
Angļu kinoproducenti
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Švarcs

Švarcs ( — 'melnais'; sieviešu dzimtē Švarca) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Ādolfs Švarcs (Adolf Schwarz; 1836—1910), šahists;
 Ārons Švarcs (Aaron Swartz; 1986—2013), programmētājs, uzņēmējs, rakstnieks, interneta haktīvists;
 Džeidens Švarcs (Jaden Schwartz; 1992), hokejists;
 Ebe Švarcs (Ebbe Schwartz; 1901—1964), futbola funkcionārs;
 Egīls Švarcs (1935) — latviešu mūziķis un žurnālists;
 Eižens Švarcs (Eugen Schwartz; 1871—1940), sabiedriskais darbinieks;
 Johans Georgs Švarcs (Johann Georg Eugen Schwartz; 1751—1784), Maskavas Universitātes profesors, rakstnieks, brīvmūrnieks;
 Johans Kristofs Švarcs (Johann Christoph Schwartz, 1722—1804), birģermeistars, jurists un vēsturnieks;
 Kurts Švarcs (1930), kodolfiziķis;
 Stefans Švarcs (Stefan Schwarz; 1969), Zviedrijas futbolists, 
 Voldemārs Švarcs (1884—1957), aktieris;
 Džordžs Soross (dzimis Ģerģs Švarcs (Schwartz György), 1930), finansists.

Vācu uzvārdi
10. maršruts

10. maršruts var būt:

 autobusu maršruti:
 10. autobusu maršruts — maršruts Ogrē;
 10. autobusu maršruts — maršruts Rēzeknē;
 10. autobusu maršruts — maršruts Rīgā.

 tramvaju maršruti:
 10. tramvaju maršruts — maršruts Rīgā.

 trolejbusu maršruti:
 10. trolejbusu maršruts — bijušais maršruts Rīgā.

 10
11. maršruts

11. maršruts var būt:

 autobusu maršruti:
 11. autobusu maršruts — bijušais maršruts Ogrē;
 11. autobusu maršruts — maršruts Rēzeknē:
 Aušanas cehs – Zivju bāze — bijušais maršruts, kas tika slēgts 2011. gada 31. decembrī;
 Blaumaņa iela – Ļermontova iela — maršruts, kas tika atklāts 2012. gada 1. janvārī;
 11. autobusu maršruts — maršruts Rīgā.

 tramvaju maršruti:
 11. tramvaju maršruts — maršruts Rīgā.

 trolejbusu maršruti:
 11. trolejbusu maršruts — maršruts Rīgā.

 11
1099. gads

1099. gads () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

Notikumi 
 7. jūnijs — Pirmais Krusta karš: sākās Jeruzalemes aplenkums.
 15. jūlijs — krustneši pēc ilgstoša aplenkuma iekaroja fatimīdu kontrolēto Jeruzalemi, un šo notikumu uzskata par Pirmā Krusta kara, kas sākās 1096. gadā, beigām.
 22. jūlijs — tika dibināta Jeruzalemes karaliste. Par pirmo tās valdnieku kļuva Godfrīds no Bujonas.
 12. augusts — Askalonas kauja: krustneši uzveica fatimīdus.
 13. augusts — Paskāls II kļuva par Romas pāvestu.

Nezināms datums

Dzimuši

Miruši 
 29. jūlijs — Urbāns II, Romas pāvests (dzimis ap 1035.)
Brūzis

Brūzis ir ciems Talsu novada Virbu pagastā. Izvietojies Virbupes labajā krastā iepretī Jaunpagastam  no pagasta centra,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Jaunpagasts (Neivakene) vēstures avotos pirmo reizi minēts 1237. gadā lēņu grāmatā. Mūsdienu apdzīvotā vieta veidojusies ap Neivakenes muižas centru pie 1839. gadā nodibinātās spirta ražotnes (tagad SIA «Jaunpagasts Plus»).

Atsauces
Lēdas

Lēdas ir ciems Talsu novada Virbu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos pie Jaunpagasta—Strazdes ceļa  no pagasta centra Jaunpagasta,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušo Lēdu (Lēdas) pusmuižas (Lehden) centru.

Atsauces
33. maršruts

33. maršruts var būt:

 autobusu maršruti:
 33. autobusu maršruts — bijušais maršruts Rēzeknē;
 33. autobusu maršruts — bijušais maršruts Rīgā.

 33
Billijs Kristels

Billijs Kristels (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, rakstnieks, producents un kinorežisors.

Kļuvis pazīstams 1970. gados ar lomu TV seriālā Soap un kļuva par Holivudas filmu zvaigzni 1980. un 1990. gados, filmējoties tādās komerciāli veiksmīgās un kritiķu atzinīgi novērtētās filmās kā "Kad Harijs satika Salliju" (1989) un City Slickers (1991). B. Kristels deviņas reizes ir vadījis Amerikas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremoniju, pēdējoreiz to veicis 2012. gadā, no kuras vadītāja pienākumiem atteicās komiķis Edijs Mērfijs. Viņš ir saņēmis vairākas Emmy un American Comedy balvas.

Atsauces

Ārējās saites 

1948. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV komiķi
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Sidrabe

Sidrabe (arī Mazplatone) ir ciems Jelgavas novada Lielplatones pagastā. Izvietojies Platones krastos autoceļu krustojumā  no pagasta centra Lielplatones,  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Mazplatones muižas (Klein-Platohn) centru un Lielplatones pagasta valdi. Par lielāku apdzīvoto vietu izaugusi pēckara gados kā kolhoza «Sidrabe» centrālais ciemats. Sidrabē atrodas pagasta valde, Lielplatones tautas nams (bijušajā muižas klētī), veikals.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Lielplatone

Lielplatone ir ciems Jelgavas novada Lielplatones pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pie Sidrabes ietekas Platonē  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.
Lielplatonē atrodas pamatskola, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, pasts, vairāki veikali. Lielplatones muižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, Staņuvēnu senkapi — arheoloģijas piemineklis.

Vēsture 

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lielplatones muižas (Groß-Platohn) centru. 
Pirmo reizi hronikās Lielplatone minēta 1500. gadā, 17. gadsimtā dēvēta par Šēnverderi.
No 19. gadsimta Lielplatones muiža piederēja Hānu dzimtai, 1845. gadā pēc arhitekta Emīla Johana Alberta Štrausa plāna uzcēla muižas kungu māja. 1859.–1860. gadā veica ēkas pārbūves un paplašināšanas darbus, izveidojot divstāvu taisnstūra ēku ar perpendikulāri novietotiem gala korpusiem.

Par lielāku apdzīvoto vietu Lielplatone izauga pēc Otrā pasaules kara, kad uz selekcijas un izmēģinājumu stacijas bāzes 1949. gadā Lielplatonē izveidoja Lopkopības un veterinārijas pētniecības institūta lopkopības izmēģinājumu staciju.

Atsauces
Parastā kalme

Parastā kalme jeb smaržīgā kalme (Acorus calamus) ir garš, pārmitrā zemē augošs viendīgļlapju kalmju dzimtas augs. Auga dabīgā izcelsmes vieta ir Indija un Arābijas zemes, bet mūsdienās tas ir izplatījies pa visu pasauli.

Kalmju sakneņus izmanto ārstniecībā ēstgribas un gremošanas darbības uzlabošanai, sāpju mazināšanai un lielās devās — vemšanas izraisīšanai. Tie tiek izmantoti arī kā garšaugi, viegls stimulants un kā absinta sastāvdaļa.

Ārējās saites 

 

Ārstniecības augi
Garšaugi
Stimulanti
Rasenes

Rasenes (Drosera) ir kukaiņēdāju augu ģints. Tā ir viena no lielākajām kukaiņēdāju augu ģintīm, iekļaujot vismaz 194 sugas. Rasenēm uz lapām ir īpaši dziedzermatiņi, ar kuriem augi sagūsta kukaiņus. Kukaiņus augi izmanto kā papildu barību nabadzīgajai augsnei, kurā tie parasti aug. Rasene ir miksotrofs organisms, jo pārtiek no kukaiņiem un spēj fotosintezēt.

Raseņu dažādas sugas ir sastopamas visos pasaules kontinentos, izņemot Antarktīdu.

Latvijā izplatītās sugas 
 Apaļlapu rasene (Drosera rotundifolia)
 Garlapu rasene (Drosera anglica)
 Ieapaļā rasene (Drosera x obovata)
 Vidējā rasene (Drosera intermedia)

Atsauces 

Raseņu dzimta
Ikarus E91

Ikarus E91 ir autobusu modelis, kuru ražoja Ungārijas autobūves uzņēmums Ikarus. Sērijveida ražošana ilga no 1997. gada līdz 2007. gadam.

Vēsture 
Pirmais Ikarus E91 prototips tika izgatavots 1997. gadā. Ražotāja veiktajās pārbaudēs būtiski trūkumi netika konstatēti, un tajā pašā gadā tika uzsākta sērijveida modeļa ražošana, kura turpinājās līdz 2007. gadam. Midibusa pārdošanas apjomi, salīdzinot ar citiem Ikarus autobusiem, nebija tik lieli, kā ražotājs bija cerējis, jo tie nav pārāk pieprasīti tirgū.

Visvairāk Ikarus E91 modeļa autobusi tika piegādāti Ungārijas teritorijai un Latvijas galvaspilsētai Rīgai.

Konstrukcija 
Ikarus E91 ir divasu standarta zemās grīdas autobuss, kuru tā izmēru un ietilpības dēļ pieskaita pie pilsētas midibusu klases. Tā dzinējs un transmisija atrodas autobusa aizmugurē, zem grīdas. Ikarus E91 midibusu uzskata par zemās grīdas autobusu 60% apjomā.

Tehniskie parametri 

 Garums: 7868 mm
 Platums: 2376 mm
 Augstums: 2968 mm
 Pašmasa: 9,2 t
 Pasažieru ietilpība: 34 cilvēki
 Sēdvietu skaits: 19
 Stāvvietu skaits: 15
 Dzinēja jauda: 114 - 125 kW

Ekspluatācija

Rēzekne 

Rēzeknes sabiedriskā transporta uzņēmums Rēzeknes Satiksme, kas savu darbību uzsāka 2012. gada 1. janvārī, sākumā plānoja nomāt transportlīdzekļus no Rīgas sabiedriskā transporta uzņēmuma Rīgas Satiksme. Nomāti tika 27 Ikarus E91 markas autobusi, kuri Rīgā reisu skaita samazināšanas dēļ vairs nekursēja pilsētas ielās. Pašlaik nav zināms, uz cik ilgu laiku autobusi tiek nomāti.

Rīga 
Pirmie Ikarus E91 autobusi autobusu parka ritošā sastāva atjaunošanai Rīgai tika piegādāti 2001. gadā, ekspluatācijā tie nonāca oktobra beigās un novembra sākumā. Sākotnēji midibusus tika plānots norīkot ekspresmaršrutos, vēlāk tos sāka izmantot arī maršrutos ar mazāku pasažieru skaitu.

2004. gadā tika saņemti papildus 46 Ikarus E91 autobusi, kas aprīkoti ar kondicionēšanas sistēmu.

Šobrīd lielākā daļa autobusu reisu skaita samazināšanas un mazā pasažieru skaita dēļ ir izņemti no ekspluatācijas. Sākot ar 2012. gada 1. janvāri jaundibinātais Rēzeknes sabiedriskā transporta uzņēmums Rēzeknes Satiksme savas darbības sākumā no Rīgas Satiksmes nomā 27 Ikarus E91 autobusus, līgums bija tikai uz pieciem gadiem.

No 2018.gada līdz 2021.gada daži Ikarus E91 izmantoti Skolas vajadzībām. 

Kopš 2022.gada daļa autobusi kļuva par dienesta autobusiem vai apkalpo nakts dienesta maršrutus uzņēmuma darbinieku pārvadāšanai. Daļa autobusu kopš 2022.gada Augusta izsolē.

Skatīt arī 
 Autobuss
 Ikarus
 Autobusu satiksme Rīgā
 Autobusu satiksme Rēzeknē

Atsauces

Ārējās saites 

 Informācija par Ikarus ražotajiem autobusiem
 Informācija un attēli par Ikarus E91

Autobusu satiksme Rīgā
Ikarus autobusi
40. maršruts

40. maršruts var būt:

 autobusu maršruti:
 40. autobusu maršruts — bijušais maršruts Rēzeknē;
 40. autobusu maršruts — maršruts Rīgā.

 40
Tīsi

Tīsi (agrāk — Lielplatones internātskola) ir ciems Jelgavas novada Lielplatones pagastā. Izvietojies Platones labajā krastā pie autoceļa P103  no pagasta centra Sidrabes,  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušā Tīsu kroga un 1864. gadā dibinātās Lielplatones pamatskolas. Kopš 1975. gada pamatskolas telpās atrodas Lielplatones speciālā internātpamatskola.

Mežā uz dienvidiem no autoceļa P103 līdz Padomju armijas izvešanai atradās PSRS raķešu bāze (29. raķešu divīzijas 867. raķešu pulka diviziona pozīcijas).

Atsauces
Ķēžu komutācija

Ķēžu komutācija ( - "savstarpēji" un mutare - "mainīties"), saukta arī par kanālu komutāciju, ir sakaru tīkla realizācijas veids, kurā katram savienojumam tiek izveidots atsevišķs pastāvīgs kanāls, t.i. saslēgta elektriskā ķēde starp diviem sakaru tīkla mezgliem. Praktiskajā realizācijā šis savienojums var nebūt fiziski saslēgta elektriskā ķēde, bet izmantota multipleksēšana vai pat izmantots pakešu komutācijas kanāls, taču savienojumam abos galos būs tādi parametri it kā būtu saslēgta fiziska elektriskā ķēde. Šādu komutāciju sauc par virtuālo ķēžu komutāciju.

Ķēžu komutācija nodrošina garantētus un nemainīgus savienojuma parametrus aizturi un frekvenču joslu. Tipisks ķēžu komutācijas piemērs ir analogais publiskais telefonu tīkls, kurā savienojums starp abonentu A un abonentu B tiek saslēgts nemainīgs uz visu savienojuma laiku, saslēdzot elektrisku ķēdi, kura vienkāršoti izskatās šādi: barošanas avots - centrāles komutācijas lauks - telefona līnija A - Abonenta A mikrofons - Abonenta A telefons (austiņa) - līnija A - centrāles komutācijas lauks - līnija B - tālāk analoģiski pie abonenta B.

Savienojuma vadība 
Ķēžu komutācijā savienojuma (zvana) sastādīšana var notikt pa atsevišķu signalizācijas kanālu (ārpusjoslas signalizācija ), vai pa to pašu savienojuma kanālu (iekšjoslas signalizācija, ) .
Gala iekārtas (telefona aparāti) savienojuma sastādīšanai un pārtraukšanai parasti izmanto to pašu līniju (sakaru kanālu) ko savienojumam, savukārt starpcentrāļu savienojumu sastādīšanai izmanto atsevišķus signalizācijas kanālus, visbiežāk šim nolūkam lieto signalizācijas sistēmu 7 (SS7).

Priekšrocības un trūkumi 
Ķēžu komutācijas priekšrocības:
 garantēta nemainīga frekvenču josla;
 garantēts datu pārraides ātrums;
 nemainīga, mazāka nekā pakešu komutācijā aizture.
Trūkumi:
 neefektīva infrastruktūras resursu izmantošana.

Ķēžu komutācijas lietojuma piemēri 
 publiskais telefonu tīkls
 mobilo tīklu, tādu kā GSM un UMTS, balss zvani
 UMTS videozvans
 GSM tīklu ķēžu komutācijas datu pakalpojumi CSD un HSCSD

Skatīt arī 
 pakešu komutācija
 GSM
 Telefonija

Ārējās saites 
 Switching technology, Virdžinijas Universitāate,  
 http://www.netplanet.org/aufbau/netzwerk.shtml, 

Telefonija

it:Multiplazione#Multiplazione deterministica
Mūrmuiža (Vilces pagasts)

Mūrmuiža (agrāk arī Mūri, Mūrumuiža, Mūru dzirnavas) ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Vilces pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļos pie Vilces upes ietekas Svētē pie autoceļa P103  no pagasta centra Vilces,  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies uz 1590. gadā celtās Vilces Mūrmuižas (Gemauerthof) zemes pie Mūrmuižas dzirnavām. 1960. gadā Mūrmuižā izveidots Psihiski slimo invalīdu nams (tagad Valsts sociālās aprūpes centra «Zemgale» filiāle «Ziedkalne»). Ciema dienvidiem piekļaujas Vilces dabas parka teritorija. 1705. gadā pie Mūrmuižas notika Mūrmuižas kauja starp uzbrūkošo Krievijas caristes karaspēku un aizstāvošos Zviedrijas karaspēku, kurā zviedri guva uzvaru.

Atsauces
Ziedkalne

Ziedkalne (agrāk — Lielberķene) ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Vilces pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļrietumos Svētes upes kreisajā krastā pie autoceļa P103  no pagasta centra Vilces,  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados bijušo Lielberķenes (Groß-Berken)  un Vellnmuižas (Wellerhof) kā kolhoza «Ziedkalne» ciemats. Ziedkalnē atrodas baptistu baznīca, veikals. Berķenes muižas apbūve un Lielberķenes dzirnavas ir vietējas nozīmes arhitektūras pieminekļi.

Atsauces
Naudas spēle

"Naudas spēle" () ir 2011. gada amerikāņu biogrāfiskā sporta drāma, kuras režisors ir Benets Millers. Filmas sižeta pamatā ir Maikla Luisa 2003. gada tāda paša nosaukuma grāmata.

Filma ir stāsts par Augstākās beisbola līgas beisbola komandu Oklendas "Athletics" un tās ģenerālmenedžeri Billiju Bīnu, kurš cenšas ar ierobežotiem resursiem uzvarēt čempionātā. Filmā galvenās lomas atveido Breds Pits, Džona Hills un Filips Sīmors Hofmans. Filmas pirmizrāde notika .

Atsauces

Ārējās saites 

2011. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Berknera sala

Berknera sala () ir ar ledu klāta sala Antarktīdā, Vedela jūras dienvidu piekrastē starp Filhnera un Ronnes šelfa ledājiem. Sala izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā. Otra lielākā Antarktīdas sala pēc Aleksandra I salas un pasaulē vistālāk dienvidos esošā sala.

Salu galvenokārt veido divi lielākie ledus kupoli — Reinvarta augstiene (698 m) ziemeļos un Tisena augstiene (869 m pēc citiem datiem — 975 m) dienvidos. Salas austrumu krastā trīs nelieli līči. Salas ziemeļaustrumu piekrastē pie Filhnera šelfa ledāja frontes veidojas Gūlda līcis.

Salu 1957./1958. gada sezonā atklāja ASV Starptautiskā ģeofizikas gada ekspedīcija Fina Ronnes vadībā no Elsvērtas polārstacijas un nosauca par godu amerikāņu fiziķim, Ričarda Bērda 1928.—1930. gadu ekspedīcijas inženierim Loidam Berkneram (Lloyd V. Berkner).

Salā no 1980. līdz 1984. gadam darbojās Argentīnas polārstacija Belgrano III. Ierīkots argentīniešu patvērums Sarhentomarjani. 1994./1995. gada sezonā Britu Antarktiskais dienests kopīgi ar Alfrēda Vegenera institūtu Tisena augstienē veica ledus dziļurbumu.

Atsauces 

Antarktīdas salas
Britu Antarktiskā teritorija
Argentīnas Antarktīda
Filhnera šelfa ledājs
Ronnes šelfa ledājs
Mazda

Mazda Motor Corporation ( — Matsuda Kabushiki-gaisha) ir Japānas autobūves kompānija, kas ražo "Mazda" markas automobiļus. Kompānijas galvenais birojs atrodas Hirosimā. Ford Motor Company pieder 13,4% kompānijas akciju.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Japānas autoražotāji
Japānas uzņēmumi
Diferenciālvienādojums

Diferenciālvienādojums ir vienādojums, kas satur nezināmas funkcijas atvasinājumus un diferenciāļus. Tos parasti izveido, risinot dažādas matemātikas, fizikas un tehnoloģijas problēmas un uzdevumus. Ja diferenciālvienādojums satur viena argumenta funkciju, tad to sauc par parasto diferenciālvienādojumu, bet, ja satur vairāku argumentu funkciju, — par parciālo diferenciālvienādojumu.

Programmatūra 

 ExpressionsinBar
 Maple: dsolve
 SageMath
 Xcas: desolve(y'=k*y,y)

Atsauces 

Vienādojumi
27. autobusu maršruts (Rēzekne)

27. autobusu maršruts ir Rēzeknes sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Blaumaņa ielas līdz Liepu ielai. Šo maršrutu apkalpo SIA „Dekom” autobusu parks, kas atrodas Viļakas ielā 1b.

2011. gada 31. decembrī 27. autobusu maršruts tiks likvidēts, bet sākot ar 2012. gada 1. janvāri tā reisus pārņems jaunizveidotais 10. autobusu maršruts, kuru apkalpos SIA „Rēzeknes Satiksme”.

Maršruts 
Blaumaņa iela — Liepu iela kursē pa šādām ielām: Blaumaņa iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Latgales iela, Kr. Barona iela un Liepu iela.

Liepu iela — Blaumaņa iela kursē pa šādām ielām: Liepu iela, Ludzas iela, Latgales iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela un Blaumaņa iela.

Pieturvietas 
27. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 27 pieturas. Maršrutā Blaumaņa iela — Liepu iela ir 14 pieturas, bet maršrutā Liepu iela — Blaumaņa iela ir 13 pieturas.

Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikā 
Sakarā ar Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas darbiem, no 2011. gada 14. marta sabiedriskā transporta kustība tika novirzīta uz Dārzu ielu, ka rezultātā 27. autobusu maršruts arī tika mainīts.

Maršruts 
Blaumaņa iela — Liepu iela kursē pa šādām ielām: Blaumaņa iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Stacijas iela, Dārzu iela, Latgales iela, Kr. Barona iela un Liepu iela.

Liepu iela — Blaumaņa iela kursē pa šādām ielām: Liepu iela, Ludzas iela, Latgales iela, Dārzu iela, Stacijas iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela un Blaumaņa iela.

Pieturvietas 
Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikā 27. autobusu maršrutā arī bija 27 pieturas: maršrutā Blaumaņa iela — Liepu iela bija 14 pieturas, ka arī maršrutā Liepu iela — Blaumaņa iela bija 13 pieturas.

Skatīt arī 
 Rēzekne
 Sabiedriskais transports Rēzeknē
 Dekom

Atsauces

Ārējās saites 
 SIA Dekom - Sabiedriskā transporta pakalpojumi

27
Tauers

Tauers jeb oficiāli Vēsturiskā karaliskā pils un cietoksnis Londonas Tauers () ir viduslaiku cietoksnis Londonā, Temzas kreisajā (ziemeļu) krastā. Tā ir viena no senākajām un pazīstamākajām Lielbritānijas ēkām, Londonas vēsturiskais centrs un simbols. Ilgu laiku Tauers bija Anglijas monarhu dzīvesvieta. Mūsdienās šeit ir iekārtots muzejs, Tauers ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Par Tauera izveidotāju uzskata Anglijas karali Vilhelmu Iekarotāju, kas pirmo cietoksni, vēlāko Balto torni (White Tower), šeit uzbūvēja 1078. gadā. Turpmāk pils komplekss tika pārbūvēts un papildināts, sevišķi būtiski nocietināts Tauers tika karaļa Ričarda Lauvassirds laikā. Tas bija ne vien cietoksnis un karaļu pils, bet arī cietums (kopš 1190. gada), karalisko dārgumu glabātuve un zvērnīca. Tauera cietumā bijuši ieslodzīti daudzi ievērojami cilvēki, arī Francijas karalis Žans II, Ziemeļamerikas kolonizētājs Viljams Penns un viens no nacistu līderiem Rūdolfs Hess. Tauerā vai tā tuvumā ar nāvessodu sodīti daudzi noziedznieki, tostarp Anglijas karalienes Anna Boleina un Džeina Greja.

Mūsdienās Tauers un Tauera tilts ir viena no ievērojamākajām apskates vietām Londonā un Lielbritānijā. Kopš viduslaikiem maz pārveidotajā pilī ir iekārtots muzejs.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 

Celtnes un būves Londonā
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Lielbritānijā
Pilis Lielbritānijā
Frānsiss Fords Kopola

Frānsiss Fords Kopola (Francis Ford Coppola; dzimis ) ir amerikāņu kino režisors, producents un scenārists.

Viņš tiek uzskatīts par vienu no Holivudas visinovatīvākajiem un ietekmīgākajiem kinorežisoriem. F. F. Kopola ir saņēmis piecas Amerikas Kinoakadēmijas balvas. 1970. gadā kopā ar Edmundu Nortu par labāko oriģinālscenāriju filmai "Patons". 1972. gadā kopā ar Mario Pjuzo saņēma Kinoakadēmijas balvu kā labākie adaptētā scenārija autori filmai "Krusttēvs". Savukārt 1974. gadā viņš saņēma Kinoakadēmijas balvu kā labākais režisors un labākais adaptētā scenārija autors (kopā ar Mario Pjuzo) par filmu "Krusttēvs 2". 2010. gadā F. F. Kopolam tika piešķirta Ērvinga Tālberga memoriālā balva. Tāpat karjeras laikā ir saņēmis BAFTA kino balvu, Zelta globusa balvas. Filma "Krusttēvs 2" bija pirmais turpinājums, kas saņēmis Kinoakadēmijas balvu kā labākā filma. Par filmām "Saruna" (1974) un "Mūsdienu apokalipse" (1979) viņš ir saņēmis Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā.

Viņa meita Sofija Kopola arī ir pazīstama kinorežisore.

Filmu uzskaitījums 
 1963: The Terror 
 1963: Dementia 13
 1966: You're a Big Boy Now
 1968: Finian's Rainbow 
 1969: The Rain People
 1970: "Patons" (Patton) (scenārija autors)
 1972: "Krusttēvs" 
 1974: "Saruna" (The Conversation)
 1974: "Krusttēvs 2" 
 1979: "Mūsdienu apokalipse"
 1982: One from the Heart 
 1983: The Outsiders
 1983: Rumble Fish 
 1984: Cotton Club 1986: Captain EO 1986: "Pegija Sjū precas" (Peggy Sue Got Married)
 1987: Gardens of Stone 
 1988: Tucker: The Man and His Dream 
 1989: "Ņujorkas stāsti" (New York Stories) (otrās epizodes autors)
 1990: "Krusttēvs 3" 
 1992: "Drakula"
 1996: "Džeks" (Jack)
 1997: The Rainmaker 2007: "Jaunatne bez jaunības" (Youth Without Youth) 
 2009: Tetro 2011: "Starp divām pasaulēm" (Twixt'')

Atsauces

Ārējās saites 

1939. gadā dzimušie
Mičiganā dzimušie
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
ASV kinoproducenti
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji producenti
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Zelta palmas zara ieguvēji
Dzintars Kudums

Dzintars Kudums (dzimis  Liepājā) ir latviešu izglītības darbinieks un politiķis. Bijis 11. Saeimas deputāts, šobrīd Dienvidkurzemes novada domes deputāts. Pārstāv Nacionālo apvienību "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK".

Biogrāfija 
Mācījies Liepājas rajona Kalētu pagasta pamatskolā, Kandavas lauksaimniecības sovhoza tehnikumā (1967—1971), tāpat Liepājas mūzikas skolā. Dienējis PSRS armijā. Liepājas Pedagoģiskajā institūtā ieguvis augstāko izglītību.

Strādājis Nīcas skolā par saimnieku, Kalētu pamatskolā par direktoru.

Politiskā darbība 
Dz. Kudums aktīvi iesaistījies Atmodas laika procesos, jau 1986. gadā 1986 iestājoties Vides aizsardzības klubā. 1988. gadā dibinājis Latvijas Tautas frontes reģionālo nodaļu.

1994. gadā iestājies "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". Partijas sastāvā kandidējis 7. Saeimas vēlēšanās. Tika ievēlēts 7. Saeimā un vēlāk kļuva par Saeimas Aizsardzības un iekšlietu komisijas priekšsēdētāju. 2002. gadā nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās. Bijis Valsts prezidentes Vairas Vīķes-Freibergas padomnieks nacionālās drošības jautājumos.

2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Priekules novada domē no Tautas partijas un "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" apvienotā saraksta, kļuva par Kalētu pagasta pārvaldes vadītāju.
2011. gadā veiksmīgi kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta, darbojās 11. Saeimā. 2014. gada 12. Saeimas vēlēšanās netika ievēlēts Saeimā.

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Dienvidkurzemes novada domē no Nacionālās apvienības saraksta.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 11. Saeimas profils
 "Latvijas ļaudis" profils
 "Deputāti uz delnas" profils

1952. gadā dzimušie
Liepājā dzimušie
Tēvzemei un Brīvībai/LNNK politiķi
Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" politiķi
7. Saeimas deputāti
11. Saeimas deputāti
Reba Makintaira

Reba Makintaira (; dzimusi ) ir amerikāņu kantrimūziķe un aktrise.

Mūziķes karjeru sākusi vidusskolas laikā skolas grupā. 1975. gadā parakstīja sadarbības līgumu ar Mercury Records, divus gadus vēlāk viņa izdeva savu debijas soloalbumu. Kopumā izdevusi 28 studijas albumus, no kuriem jaunākais ir 2010. gada novembri izdotais All the Women I Am albums. Tikusi nominēta Grammy balvai par labāko aktrises sniegumu mūziklā vai komēdijā par lomu seriālā Reba. R. Makintaira dažkārt tiek dēvēta par "kantrimūzikas karalieni", viņa ir pārdevusi vairāk neka 57 miljonus kopiju savu ierakstu ASV un vairāk nekā 70 miljonus visā pasaulē. Viņa ir visvairāk ierakstus pārdevusī kantrimūzikas māksliniece starp sievietēm.

Diskogrāfija 
Studijas albumi

 1977: Reba McEntire
 1979: Out of a Dream
 1980: Feel the Fire
 1981: Heart to Heart
 1982: Unlimited
 1983: Behind the Scene
 1984: Just a Little Love
 1984: My Kind of Country
 1985: Have I Got a Deal for You
 1986: Whoever's in New England
 1986: What Am I Gonna Do About You
 1987: The Last One to Know
 1988: Reba
 1989: Sweet Sixteen
 1990: Rumor Has It
 1991: For My Broken Heart
 1992: It's Your Call
 1994: Read My Mind
 1995: Starting Over
 1996: What If It's You
 1998: If You See Him
 1999: So Good Together
 2003: Room to Breathe
 2007: Reba: Duets
 2009: Keep On Loving You
 2010: All the Women I Am

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

1955. gadā dzimušie
Oklahomā dzimušie
Amerikāņu mūziķi
Grammy balvas ieguvēji
Kantrimūziķi
Marks Stouns

Marks Stouns (; dzimis 1992. gada 13. maijā) ir kanādiešu hokejists, labais malējais uzbrucējs. Pašlaik (2022) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Vegasas "Golden Knights" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Pēc četrām Rietumu hokeja līgas kluba Brendonas "Wheat Kings" sastāvā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Stouns 2011.—12. gada sezonas nogalē, kad aizvadīja savu debijas spēli NHL kluba Otavas "Senators" sastāvā.

2012.—13. gada sezonu hokejists uzsāka Bingemtonas "Senators" sastāvā, sezonas gaitā četras spēles aizvadot arī Otavas "Senators" rindās. Otavas "Senators" sastāvā Stouns nostiprinājās 2014.—15. gada sezonā. To viņš noslēdza ar 64 rezultativitātes punktiem un bija otrs komandas rezultatīvākais spēlētājs aiz Ērika Kārlsona. Šo sasniegumu viņš atkārtoja arī 2015.—16. gada sezonā. 2017.—18. gada sezonā bija komandas rezultatīvākais spēlētājs, savukārt 2019. gada februārī tika aizmainīts uz Vegasas "Golden Knights", īsi pēc tam hokejistam ar komandu noslēdzot ilgtermiņa līgumu.

Kanādas izlases rindās kļuvis par 2016. gada pasaules čempionu. 2019. gadā izcīnījis sudraba medaļas. Stouns tika atzīts par visa turnīra vērtīgāko spēlētāju un tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē. Junioru vecumā spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem, tajā izcīnot bronzas medaļas un turnīru noslēdzot kā viens no tā rezultatīvākajiem spēlētājiem.

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Otavas "Senators" spēlētāji
Vegasas "Golden Knights" spēlētāji
Vinipegā dzimušie
Raiens Stroms

Raiens Stroms (; dzimis 1993. gada 11. jūlijā) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2014) Stroms spēlē Nacionālās hokeja līgas vienībā Ņujorkas "Islanders".

Viņa brālis Dilans Stroms arī ir profesionāls hokejists

Spēlētāja karjera 
Ontārio hokeja līgā Stroms debitēja 2009.—10. sezonā Berijas "Colts" sastāvā. Tiesa, jau sezonas vidū uzbrucējs pārcēlās uz Niagāras "IceDogs" vienību. 2011. gada NHL draftā Stromu ar kopējo piekto numuru izvēlējās Ņujorkas "Islanders".

2012.—13. gada sezonā Stroms pildīja "IceDogs" kapteiņa pienākumu, sezonas gaitā desmit spēles aizvadot arī Amerikas hokeja līgas vienībā Bridžportas "Sound Tigers". 2013.—14. gada sezonā 37 spēles Stroms aizvadīja NHL vienībā Ņujorkas "Islanders". Tikpat lielu spēļu skaitu uzbrucējs aizvadīja arī "Sound Tigers" sastāvā. 2014.—15. gada sezonā Stroms "Islanders" rindās nostiprinājās.

Kanādas izlases rindās spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātos junioriem. 2012. gadā Stroms izcīnīja bronzas medaļas un turnīru noslēdza kā viens no tā rezultatīvākajiem spēlētājiem.

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Ontārio dzimušie
Džonatans Iberdo

Džonatans Iberdo (; dzimis 1993. gada 4. jūnijā) ir kanādiešu hokejists, kreisais malējais uzbrucējs. Pašlaik (2022) Iberdo spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Kalgari "Flames" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Kvebekas Junioru hokeja līgā Iberdo debitēja 2009.—10. sezonā. 2010.—11. sezonā Iberdo izcīnīja līgas čempiona titulu, būdams arī viens no sezonas rezultatīvākajiem spēlētājiem, kā arī tiekot atzīts par izslēgšanas kārtas vērtīgāko spēlētāju. Pēc sezonas beigām 2011. gada NHL draftā Iberdo ar kopējo trešo numuru izvēlējās Floridas "Panthers" vienība.

"Panthers" rindās Iberdo debitēja 2012.—13. gada sezonā, 48 spēlēs gūstot 31 punktu un kā līgas labākais debitants iegūstot Kaldera balvu. Turpmākajās sezonās Iberdo kļuva par vienu no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem. 2018.—19. gada sezona izvērtās par līdz šim rezultatīvāko Iberdo karjerā, to uzbrucējs noslēdza ar 92 rezultativitātes punktiem.

2022. gada 22. jūlijā Huberdo kopā ar Makenziju Vīgaru, Kolu Švintu un 2025. gada drafta pirmās kārtas izvēli tika aizmainīts uz Kalgari "Flames", pret Metjū Tkačuku un nosacītu ceturtās kārtas drafta izvēli.

Kanādas izlases rindās spēlējis 2014. gada Pasaules čempionātā. Junioru vecumā spēlējis 2012. un 2013. gada Pasaules čempionātā junioriem, 2012. gadā kopā ar komandu izcīnot bronzas medaļu.

Ārējās saites

Atsauces 

1993. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Floridas "Panthers" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Kvebekā dzimušie
Filhnera šelfa ledājs

Filhnera šelfa ledājs (, ) ir šelfa ledājs Antarktīdā, Vedela jūras dienvidaustrumu daļā. Austrumos tas robežojas ar Kotsu Zemes Luitpolda krastu, rietumos Berknera sala to atdala no Ronnes šelfa ledāja. Dažkārt Filhnera un Ronnes šelfa ledāji tiek uzskatīti par vienotu Filhnera—Ronnes šelfa ledāju, kas pēc kopējās platības (ap ) ir otrs lielākais šelfa ledājs pēc Rosa šelfa ledāja.

Ledājs ir ap  plats un  garš. Tā augstums pie ledāja frontes ziemeļos sasniedz , vidus un dienvidu daļā — . Ledāja biezums ir no 700 m pie tā pamatnes līdz 200 m pie frontes. Barojas galvenokārt no Slesora un Suportforsa glečeriem dienvidos un austrumos. Aptuveni ik pēc 15—20 gadiem no ledāja atdalās gigantiski aisbergi.

Ledāju 1912. gada janvārī—februārī atklāja Vācijas antarktiskā ekspedīcija Vilhelma Filhnera vadībā, kas to nosauca imperatora Vilhelma II vārdā, bet pēc imperatora pavēles tas tika nosaukts atklājēja vārdā.

Filhnera šelfa ledājs intensīvi izmantots kā bāze reģiona izpētei. Pirmā polārstacija argentīniešu Henerala Belgrano šeit tika ierīkota 1955. gadā (darbojās līdz 1979. gadam). 1956. gadā tika ierīkota Šekltonas stacija Vivjena Fuksa transantarktiskajai ekspedīcijai. Amerikāņu Starptautiskā ģeofizikas gada polārstacija Elsvērta tika ierīkota 1957. gadā, vēlāk nodota Argentīnai un slēgta 1962. gadā. No 1965. līdz 1968. gadam ledāja dienviddaļā darbojās argentīniešu stacija Sovrala. 1975. gadā pie ledāja frontes tika ierīkota PSRS polārstacija Družnaja, kas 1986. gadā ar atšķēlušos aisbergu tika aiznesta jūrā. Ar šo pašu aisbergu tika aiznestas arī pamestās Šekltona un Henerala Belgrano.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ledāja karte

 
Šelfa ledāji
Antarktīdas ledāji
Hārlema

Hārlema () ir pilsēta Nīderlandē, Ziemeļholandes provinces administratīvais centrs. 2010. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 150 tūkstoši cilvēku. Pilsēta atrodas Spārnes upes krastā, 20 km uz rietumiem no valsts galvaspilsētas Amsterdamas. Hārlemā ir bāzēts arī valstī vecākais futbola klubs — Koninklijke HFC. Katra gada aprīlī pilsētā notiek Bloemencorso festivāls.

Ārējās saites

 

Nīderlandes pilsētas
Ziemeļholande
Kusko

Kusko (, Cuzco) ir pilsēta Peru, Kusko reģiona un Kusko provinces administratīvais centrs. Pilsēta bija Inku impērijas administratīvais, politiskais un militārais centrs. 1983. gadā Kusko tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Tas ir populārs tūrisma galamērķis, ik gadu Kusko apmeklē aptuveni divi miljoni tūristu. Peru konstitūcijā Kusko ir noteikta kā vēsturiskais valsts administratīvais centrs. 2007. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 359 tūkstoši cilvēku.

Ārējās saites 

 

Peru pilsētas
Kirhenšteina Ministru kabinets

Augusta Kirhenšteina vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās laika posmā no  līdz . Tā bija okupācijas varas iecelta marionešu valdība, kuras mērķis bija sagatavot Latvijas inkorporāciju PSRS. Valdība tika sastādīta PSRS vēstniecībā Rīgā, daļa tās locekļu jau iepriekš bija sadarbojušies ar Padomju Savienības izlūkdienestu. Tā bija pēdējā Latvijas Republikas valdība starpkaru periodā, kas darbojās līdz Latvijas PSR Tautas komisāru padomes izveidei pēc Latvijas inkoporācijas PSRS sastāvā.

Ministru kabinets 

Vienām no pēdējām Kirhenšteina vadītā Latvijas Republikas Ministru kabineta 1940. gada 14. augustā valdības sēdē papildus minētajiem piedalījās arī: 

 Ārlietu ministra biedrs Andrejs Jablonskis
 Iekšlietu ministra biedrs Vikentijs Latkovskis
 Valsts kontrolieris Arnolds Tabaks
 Finansu ministra biedrs Eduards Leitmanis
 Izglītības ministra 1. biedrs Jānis Lieknis
 Izglītības ministra 2. biedrs Pēteris Valeskalns
 Zemkopības ministra biedrs Rūdolfs Blaus
 Valsts kancelejas direktora v.i. Vilis Stalažs

Vēsture 

Valdību PSRS vēstniecībā ar vietējo izlūkdienesta aģentu palīdzību izveidoja 1940. gada 20. jūnija vakarā, 21. jūnijā šīs valdības sastāvu publicēja presē. Sākumā šajā valdībā bija tikai 7 ministri, viens ministra biedrs, kā arī armijas komandieris. Zināms, ka četri no viņiem (Pēteris Blaus, Roberts Kļaviņš, Vikentijs Latkovskis, Vilis Lācis) un, iespējams, arī Roberts Dambītis bija saistīti ar PSRS specdienestiem. Savukārt Augusts Kirhenšteins, Jānis Jagars un Pēteris Blaus bija aktīvi "Kulturālās tuvināšanās biedrības ar Soc. Padomju Republiku Savienības tautām" biedri. Pārējie šīs valdības locekļi bija "kreisās inteliģences" pārstāvji (Jūlijs Lācis, Juris Pabērzs).

1940. gada jūlijā šīs valdības sastāvs tika vairākkārt papildināts gan ar Latvijas KP pārstāvjiem (Andrejs Jablonskis, Kārlis Karlsons, Nikolajs Priede, Arnolds Tabaks, Jānis Vanags), gan no PSRS atbraukušajiem latviešiem (Rūdolfs Blaus, Eduards Leitmanis, Pēteris Valeskalns), gan arī citiem "kreisās inteliģences" pārstāvjiem (Paulis Lejiņš, Jānis Lieknis). Kopumā līdz 1940. gada augustam Kirhenšteina valdībā darbojās 19 cilvēki. 

Jau 27. jūlijā Nikolajs Priede tika arestēts, jo viņš tika turēts aizdomās kā "provokators".

Likvidācija  
Pēc Latvijas aneksijas 1940. gada augustā Kirhenšteina valdība tika likvidēta, jo darbu uzsāka Latvijas PSR Tautas komisāru padome Viļa Lāča vadībā.
Divi bijušās valdības locekļi tika nogalināti 1941. gadā – Jūlijs Lācis un Roberts Kļaviņš, bet 1943. gadā tika apcietināts Pēteris Blaus.

Atsauces 

Latvijas Republikas Ministru kabineti
Ārons Ekharts

Ārons Edvards Ekharts (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Aktiera karjeru uzsācis skolas lugās. 1992. gadā sācis piedalīties ar nelielām lomām televīzijas un kinofilmās. Pirmā nozīmīgā loma Ekhartam bija 1997. gada melnajā komēdijā In the Company of Men. Viņš ir filmējies dažāda žanra filmās — no tādām zinātniskās fantastikas filmām kā The Core un Paycheck līdz romantiskajām drāmām kā Conversations with Other Women un No Reservations. 2006. gadā viņš tika nominēts Zelta globusa balvai par lomu filmā "Smēķēt atļauts" (Thank You for Smoking, 2005). Pēc tam tēlojis Kristofera Nolana lielbudžeta filmā "Tumšais bruņinieks" (2008) lomu Hārvijs Dents/Divsejis. pēc tam piedalījies tādās filmās kā "Truša ala" (2010), "Ruma dienasgrāmata" (2011), "Olimpa krišana" (2013), "Iemiesojums" (Incarnate, 2016), "Brīnumainā izglābšanās Hudzonā" (2016).

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Tjerī Sabīns

Tjerī Sabīns (; dzimis , miris ) bija franču motobraucējs, Dakaras rallija dibinātājs un organizators.

1977. gadā Tjerī Sabīns rallija Abidžana—Nica laikā apmaldījās Lībijas tuksnesī. Pēc izkļūšanas no tuksneša Sabīns nolēma, ka šis tuksnesis būtu lieliska vieta rallija sacīkšu norisei, kur katrs sportists varētu pārbaudīt savas spējas. Tā paša gada decembrī viņš izveidoja ralliju, kā starts atradās Francijas galvaspilsētā Parīzē, bet finišs Senegālas pilsētā Dakarā. Kopš tā laika Tjerī Sabīns veltīja visu savu dzīvi Dakaras rallija attīstīšanai un organizēšanai.

Sabīns gāja bojā  otrdienā plkst. 7.30, kad viņa helikopters avarēja pēkšņas smilšu vētras laikā, Mali kāpās. Kopā ar Sabīnu katastrofā bojā gāja: dziedātājs Daniels Balavuans, helikoptera pilots Fransuā Ksavjē Vaņjū, franču radio RTL žurnāliste Natali Odenta un radioinženieris Žans Pols Lefuks.

Skatīt arī 
 Dakaras rallijs

Atsauces

Ārējās saites 

1949. gadā dzimušie
1986. gadā mirušie
Francijas motosportisti
Aviokatastrofās bojā gājušie
Dakaras rallijs
Nikolā Malbranšs

Nikolā Malbranšs (Nicolas Malebranche, 1638.-1715.) bija katoļu garīdznieks, filozofs kartezists, dabaszinātnieks, okazionālisma pamatlicējs.

Dzimis 1638. gada 6. augustā Parīzē Luija XIII sekretāra Nikolā un Katrīnas Malbranšu ģimenē kā jaunākais bērns. Studējis filozofiju Parīzes universitātē, de la Marša koledžā, kur 1656. gadā aizstāvējis brīvo mākslu maģistra grādu, pēc tam studējis teoloģiju Sorbonnas koledžā. 1664. gadā iesvētīts par priesteri. 1699. gadā uzņemts Francijas akadēmijā. Viņa darbs "Par patiesības meklēšanu"(1674-1678) tapis Renē Dekarta ideju ierosmē. Malbranšs paudis viedokli, kaprecīzi priekšstati par ārējiem objektiem iegūstami vien ar Dieva starpniecību. Miris Parīzē 1715. gada 13. oktobrī. Dzīves laikā ļoti cienīts filosofu aprindās, taču jau pāris desmitgades pēc viņa nāves Malbranša mācība pamazām sāka zaudēt ietekmi.

Literatūra 
 Filozofijas vārdnīca. / red. Rozentāls M., Judins P. — Latvijas valsts izdevniecība, Rīga, 1964., 255.-256. lpp.
 Rubenis A. Dzīve un kultūra Eiropā absolūtisma un apgaismības laikmetā : eksperim. metod. līdz. — Zvaigzne ABC: Rīga, 1996. — 366 lpp.
 Rubenis A. Absolūtisma un apgaismības laikmeta kultūra : māc. līdz. — Zvaigzne ABC: Rīga, 2001. — 407. lpp.

1638. gadā dzimušie
1715. gadā mirušie
Filozofi
Franču filozofi
Parīzē dzimušie
Tata Motors

Tata Motors Limited ir lielākais Indijas autobūves uzņēmums, kas ietilpst Tata Group, iepriekš bija zināma kā TELCO (TATA Engineering and Locomotive Company). Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Mumbajā. 2006. gadā OICA Tata Motors iekļāva 20 lielāko autobūves uzņēmumu sarakstā.

Tata Motors tika dibināta 1945. gadā, uzņēmumam uzsākot ražot lokomotīves. Savu pirmo komercauto, sadarbībā ar Daimler-Benz AG, uzņēmums izlaida 1954. gadā.. 2004. gadā Tata Motors iegādājās Daewoo kravas automobiļu rūpnīcu Dienvidkorejā, kas mūsdienās pazīstama ar nosaukumu Tata Daewoo Commercial Vehicle.

2008. gada martā Tata Motors no Ford Motor Company nopirka britu Jaguar Cars un Land Rover.

Tata Motors Indijas ražotnes atrodas Džamšedpūrā, Pantnagārā, Laknavā un Punā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Autoražotāji
Indijas uzņēmumi
Nāsirs El Atīja

Nāsirs Bin Salāhs El Atīja (, ; dzimis  Dohā) ir Kataras autosportists (piedalās pārsvarā rallijreida un rallija sacensībās) un stenda šāvējs. Kā šāvējs piedalījies piecās vasaras olimpiskajās spēlēs (, , , , ), 2012. gadā Londonā izcīnījis bronzu. Vairākkārtējs Āzijas čempions šaušanā. 2011. gada Dakaras rallija uzvarētājs.

Autosacīkstes 
N. El Atīja starptautiskajā rallijā debitēja 2004. gadā. Pēc diviem gadiem kopā ar britu stūrmani Krisu Patersonu izcīnīja pasaules čempiona titulu klasiskajā rallijā sērijveida automobiļu kategorijā (P-WRC). Tradicionāli piedalās Tuvo Austrumu klasiskā rallija čempionātā, kur viņš ir ieguvis čempiona titulu sešas reizes, kā arī WRC čempionātos S-WRC klasē.

Pasaules atpazīstamību N. El Atīja ieguvis kā rallijreida braucējs. 2009. gada pavasarī N. El Atīja parakstīja līgumu ar rūpnīcas komandu Volkswagen un uzsāka dalību rallijreidos kopā ar stūrmani no Vācijas Timo Gotšalku. 2009. gada Dakaras rallijā, būdams līderis pēc sestā etapa viņš tika diskvalificēts par novirzīšanos no distances un deviņu kontrolpunktu izlaišanu. Nākamajā gadā viņi ieņēma otro vietu sacensību kopvērtējumā. 2011. gada Dakaras rallijā N. El Atīja un T. Gotšalks izcīnīja pirmo vietu automobiļu grupā ar Volkswagen Race Touareg 3 automašīnu. 2012. gadā šajās sacensībās viņš piedalās ar Hummer automobili.

2009. gada 13. februārī N. El Atīja debitēja arī šosejas autosporta sacīkstēs: Āzijas šosejas apļu sacīkstēs SpeedCar.

Autosacīkšu rezultāti

Pasaules rallija čempionāts

Dakaras rallijs

Atsauces

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Kataras autosportisti
Kataras sportisti
WRC piloti
Dakaras rallija piloti
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki šaušanā
Dzimtmisa

Dzimtmisa (agrāk arī Misa, Misas) ir apdzīvota vieta Bauskas novada Iecavas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļos pie autoceļa A7  no pagasta centra Iecavas,  no novada centra Bauskas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Misas (Dzimtmisas) muižas (Misshof jeb Mißhof) centru. Pirmā Misas muiža tika uzcelta 1560. gadā senā zemgaļu Upmales novada centra Pūtelenes vietā, tās īpašnieks bijis Lukass Volfs. Vēlāk muiža piederēja Johanam Treideram. Pēdējais muižas īpašnieks bijis barons Reicholds. Muižas kungu māja celta 19. gadsimtā, vairākkārt pārbūvēta. Dzimtmisā atrodas pamatskola, Ziemeļu bibliotēka, veikals.  no Dzimtmisas atrodas privātais zoo «Dobuļi».

Pirmā skola Dzimtmisā dibināta 1877. gadā, no 1920. gada muižas ēkā. No 1950. līdz 1997. gadam saucās par Ziemeļu skolu.

Iedzīvotāji

Ievērojamas personības 
 Jānis Zakranovičs (1836—1908), latviešu luterāņu mācītājs, sprediķu autors, Latviešu literārās biedrības vadītājs no 1895. līdz 1903. gadam.

Atsauces
Latvijas Republikas Ministru prezidenta biedru uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti Latvijas Republikas Ministru prezidenta biedri , kas ir Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi, Ministru prezidenta vietnieks. Par Ministru prezidenta biedru var kļūt kā cilvēks, kas jau ieņem kādu amatu valdībā, tā jebkurš cits. Tas dažkārt tiek piedāvāts, lai nodrošinātu līdzsvaru starp koalīcijas partneriem. Valdībā drīkst būt vairāki Ministru prezidenta biedri; vairākos Ministru kabinetos nav bijis neviens. Pirmo reizi šāds amats tika izveidots 1934. gadā.

Latvijas Republika (1918 — 1940)

Latvijas Republika (1991 — mūsdienas)

Piezīmes 

 
Ministru prezidenta biedrs
Ministru prezidenta biedrs