joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Melānija Vanaga

Melānija Vanaga (dzimusi Šleija 1905. gada 4. septembrī Drabešu pagasta „Kalna Sermuļos”, mirusi 1997. gada 23. septembrī Carnikavā) bija latviešu rakstniece un žurnāliste.

Biogrāfija
Melānija Vanaga dzimusi 1905. gada 4. septembrī Drabešu pagasta „Kalna Sermuļos”. 1912. gada rudenī Melānija sāka mācīties Doles (tagad Amatas) pamatskolā, vēlāk Cēsu ģimnāzijā jeb 1. vidusskolā. Pēc ģimnāzijas sāka studijas Latvijas Universitātē, kur studēja jurisprudenci, kā arī dziedāja universitātes korī Dziesmuvara. M. Vanaga strādājusi tiesā, laikrakstos „Brīvā Zeme” un „Daugavas Vēstnesis”, kā arī Rīgas radiofonā.

1941. gada 14. jūnijā viņu kopā ar astoņgadīgo dēlu Alni izsūtīja uz Sibīriju – Krasnojarskas novadu. Vīrs Aleksandrs tika nošķirts no ģimenes un izsūtīts uz Gulaga nometni Urālos, kur 1942. gadā tika nošauts. Latvijā M. Vanaga atgriezās 1957. gadā. Pēc atgriešanās piecus gadus strādāja Cēsu rajona kolhozos par gani un apkopoja Drabešu pagasta un citu Āraišu draudzes novadā esošo pagastu māju vēsturi, teiku pierakstus, dokumentus, fotogrāfijas.

1992. gadā M. Vanagai par izciliem sasniegumiem literatūrā – grāmatu „Veļupes krastā” – tika piešķirta Kultūras ministrijas balva, 1993. gadā par Sibīrijas atmiņu grāmatu „Veļupes krastā” – kardināla Juliāna Vaivoda fonda balva, 1994. gadā par dokumentālo romānu virknes „Dvēseļu pulcēšana” pirmo grāmatu „Tēvu cilts” – Eduarda Veidenbauma literārā prēmija un par nopelniem Tēvijas labā – Triju Zvaigžņu ordenis.

2000. gada 2. septembrī tika atvērts Melānijas Vanagas piemiņas muzejs Amatas pamatskolā.

2016. gadā režisors Viesturs Kairišs pēc grāmatas „Veļupes krastā” motīviem uzņēma filmu „Melānijas hronika”.

Ārējās saites 
 Nacionālie dārgumi. 100 g kultūras. Melānija Vanaga . 2016. gada 6. novembrī. Latvijas Televīzija. Lsm.lv. SKatīts: 2016. gada 7. novembrī.
 Ar ļaunumu dzīvot nevar. Melānijas Vanagas mantojuma gaišais spēks LR1 "Īstenības izteiksme 15 minūtēs" un intervija ar M. Vanagu 1995. gadā

Atsauces 

1905. gadā dzimušie
1997. gadā mirušie
Latviešu rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
Cēsu novadā dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Carnikavā mirušie
Latvijas žurnālistes
Vess Andersons

Veslijs Veilss "Vess" Andersons (; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un producents. Sešas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai dažādās kategorijās — par filmām "Karaliskie Tenenbaumi" (2001), "Lieliskais Lapsas kungs" (2009), "Mēness lēkta karaļvalsts" (2012), "Viesnīca "Diženā Budapešta"" (2014). Par filmu "Viesnīca "Diženā Budapešta"" saņēmis Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā muzikālā filma vai komēdija" kā producents, kā arī saņēmis BAFTA kino balvu par labāko oriģinālscenāriju. Andersons pazīstams ar savu īpatnējo estētiku.

Filmogrāfija

Pilnmetrāžas filmas 

 1996 — Bottle Rocket
 1998 — "Rašmoras skola" (Rushmore)
 2001 — "Karaliskie Tenenbaumi" (The Royal Tenenbaums)
 2004 — "Ūdensdzīve ar Stīvu Zisū" (The Life Aquatic with Steve Zissou)
 2007 — "Ceļojums uz Dardžilingu" (The Darjeeling Limited)
 2009 — "Lieliskais Lapsas kungs" (Fantastic Mr. Fox)
 2012 — "Mēness lēkta karaļvalsts" (Moonrise Kingdom)
 2014 — "Viesnīca "Diženā Budapešta"" (The Grand Budapest Hotel)
 2018 — "Suņu sala" (Isle of Dogs)
 2021 — "Francijas Vēstnesis" (The French Dispatch)

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
ASV kinoproducenti
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
1193. gads

1193. gads () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.

Notikumi 
 15. augusts — Francijas karalis Filips II Kapetings apprecējās ar Dānijas karaļa Valdemāra I Lielā meitu Ingeborgu.

Nezināms datums 
 Romas pāvests Celestīns III aicināja uzsākt Krusta karu pret pagāniem Ziemeļeiropā.
 Sākās Daugavas un Gaujas lejteces zemju pakļaušana.

Dzimuši 
 iespējams
 Alberts Lielais, katoļu svētais (miris 1280. gadā)

Miruši 
 4. marts — Saladīns, kurdu izcelsmes musulmaņu karavadonis (dzimis 1137. vai 1138. gadā)

Kalendārs
Ernests Švehs

Ernests Aleksandrs Švehs (Ernst Alexander Schwech, 1819–1898) bija vācbaltiešu izcelsmes Rūjienas skolotājs, ērģelnieks, kordiriģents un grāmatu izplatītājs.
Kopā ar Dikļu luterāņu mācītāju Juri Neikenu piedalījās 1864. gada Dikļu dziesmusvētku rīkošanā, 1866. gadā organizēja dziesmu dienu Rūjienā. Dibināja Rūjienas Zemkopības biedrību un Rūjienas Krājaizdevu kasi.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1819. gada 16. (28.) oktobrī Sējas muižas pārvaldnieka ģimenē. Strādāja par palīgskolotāju Āraišu draudzes skolā (1835–1837) un skolotāju Rūjienas draudzes skolā (1837–1890). Savas skolas vajadzībām sarakstījis baznīcas vēsturi, ko skolēni pārrakstījuši. Līdztekus piepelnījās ar grāmatu iesiešanu, kā atkaļpārdevējs piedalījās K. Kaktiņa grāmatu izplatīšanas pasākumā (1842). Piedalījās J. Cimzes “Dziesmu rotas” izstrādāšanā (l872).

Miris 1898. gada 5. (17.) jūnijā Rūjienā.

Darbi 
 Jauna ābece (1856, daudzi atkārtoti izdevumi līdz 1884) 
 Padomi pēc bērnu mācīšanas (1856, 1860).

Literatūra 
 Baltijas Vēstnesis Nr. 219.–220. (1898) 
 "Īstais Baltijas kalendārs" (1899).

Atsauces 

1819. gadā dzimušie
1898. gadā mirušie
Latvijas pedagogi
Latviešu diriģenti
Rūjiena
Saulkrastu novadā dzimušie
Jānis Straume (komponists)

Jānis Straume (1861-1929) bija latviešu komponists, rakstnieks un kritiķis. Ārrīgas dziedāšanas biedrības priekšnieks un kora diriģents, laikraksta "Dienas Lapa" teātra recenzents, publicējis recenzijas laikrakstā "Tēvija", bija latviešu strēlnieku organizācijas komitejas sekretārs, strādāja par mūzikas skolotāju Rīgas komercskolā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1861. gada 28. septembrī Druvienas pagasta Ķempos saimnieka ģimenē. Mācījās Druvienas pagastskolā un Tirzas draudzes skolā. Muzikālo izglītību ieguva pie Ernesta Vīgnera.
Viņa pirmā publikācija bija dzejolis "Labu nakt!" laikrakstā "Mājas Viesis" (1877), sacerēja stāstus un lugas "Vagars" un "Zaņķis". Sastādīja latviešu dzejas antoloģiju "Dzejas rota".

Komponēja daudz kora dziesmu, kļuva pazīstams III Vispārīgajos latviešu Dziedāšanas svētkos ar kompozīciju "Pa upes viļņiem straujajiem". Sastādījis kora dziesmu krājumu "Dziesmu pagalms" un "Mūzikas rakstu krājumu", krājumus "Mūsu mūzikas mākslinieki" un "Rokas grāmata kora dziedātājiem". Kopā ar E. Prūsi sastādīja krājumu "Brīvības dziesmas".

Publicēja materiālus par J. Cimzi, J. Bētiņu, A. Jurjānu un J. Vītolu. Žurnāla "Mūzikas nedēļa" redaktors.

Miris 1929. gada 19. septembrī Rīgā, apbedīts Meža kapos.

Atsauces 

1861. gadā dzimušie
1929. gadā mirušie
Latviešu komponisti
Latviešu rakstnieki
Rīgas Meža kapos apbedītie
Gulbenes novadā dzimušie
Latviešu valodā rakstošie
Velsas princis Džordžs

Velsas princis Džordžs (), īstajā vārdā Džordžs Aleksandrs Luijs (, dzimis ) ir prinča Viljama un viņa sievas Katrīnas dēls.

Šis ir pāra pirmais bērns, kā arī Apvienotās Karalistes karaļa Čārlza III un viņa pirmās sievas princeses Diānas pirmais mazbērns. Princis Džordžs ir otrais Apvienotās Karalistes monarhijas mantošanas līnijā pēc tēva.

Mazulis piedzima  plkst. 18.24 (pēc Latvijas laika). Piedzimšanas brīdī viņš svēra 3,80 kg.

Atsauces

Ārējās saites 

 Kembridžas princis Džordžs karaliskās ģimenes mājaslapā
 Kembridžas hercoga un hercogienes mājaslapa

2013. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Britu monarhija
Vindzoru dinastija
Ernests Borgnains

Ernests Borgnains (; dzimis Ermess Efrons Bornīno (Ermes Effron Borgnino) , miris ) bija amerikāņu kino un televīzijas aktieris.

Viņa aktiera karjera ilga vairāk nekā sešas desmitgades. 1955. gadā ieguvis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris par lomu filmā Marty. Vēl tēlojis tādos televīzijas seriālos kā Airwolf un McHale's Navy. Ieskaņoja Sirēnvīru animācijas seriālā "Sūklis Bobs Kvadrātbiksis" (SpongeBob SquarePants) laikā no 1999. līdz 2012. gadam.

Ārējās saites 

1917. gadā dzimušie
Konektikutā dzimušie
2012. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Donalds Plezenss

Donalds Henrijs Plezenss (; dzimis , miris ) bija angļu kino, televīzijas un skatuves aktieris.

Plezenss ir attēlojis psihiatru Semu Lūmisu "Halovīna" filmu sērijā, ļaundari Džeimsa Bonda filmā "Tu dzīvo tikai divreiz" (1967), aviācijas kapteini filmā The Great Escape un SEN 5241 Džordža Lūkasa filmā "THX 1138" (1971).

Četras reizies ticis nominēts Tony balvai.

Ārējās saites 

1919. gadā dzimušie
1995. gadā mirušie
Notingemšīrā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Pēteris Aronietis

Pēteris Aronietis ( — ) bija Latvijas inženieris, politiķis, sabiedrisks darbinieks. Bijis Latvijas satiksmes ministrs no 1925. līdz 1926. gadam.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Grostonas pagastā zemnieka Pētera Aronieša ģimenē. Studēja Rīgas Politehniskajā institūtā. Strādāja Kaukāza reģionā, pēc Pirmā pasaules kara 1919. gadā atgriezās Latvijā, strādāja par būvinženieri. Bija Tautas padomes loceklis (substitūts) no Latviešu Radikāldemokrātu partijas. 1925. gada decembrī kļuva par Latvijas satiksmes ministru Kārļa Ulmaņa vadītajā valdībā. Amatu saglabājis, uzsākot darbu Artura Alberinga valdībai. 1926. gadā, līdz ar Alberinga valdības krišanu, amatu zaudēja.

Vairākkārt kandidēja Rīgas domes un Saeimas vēlēšanās, bija Rīgas domes deputāts. 

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu Jūrmalā apcietināja un izsūtīja uz Krievijas PFSR, kur 1942. gada 24. aprīlī viņš gāja bojā Vjatlagā.

Atsauces 

1880. gadā dzimušie
1942. gadā mirušie
Madonas novadā dzimušie
Latvijas Radikāldemokrātiskās partijas politiķi
Latvijas satiksmes ministri
Tautas padomes locekļi
Rīgas domes deputāti
Latvijas inženieri
Rīgas Politehniskā institūta absolventi
Padomju represiju upuri
Tangras kalni

Tangras kalni (, ) ir ap 30 km gara un līdz 7 km plata kalnu grēda Antarktikā, Dienvidšetlendas salu otrā lielākajā Livingstona salā. Izvietojusies salas dienvidaustrumos gar Brensfīlda šaurumu un stiepjas no Renjē raga ziemeļaustrumos līdz Barnāra ragam dienvidrietumos. Sastāv no trim kalnu masīviem: Frīzlenda grēda dienvidrietumos, Levski grēda vidusdaļā un Delčeva grēda ziemeļaustrumos. Grēda ir līdz 1700 m augsta; augstākā virsotne ir Frīzlends. Līdz 2001. gadam grēdai nebija nosaukuma, kad tai piešķīra seno bulgāru un tjurku dievības Tangras (Tengri) vārdu. Kopš 2004./2005. gada sezonas grēdas ziemeļu piekalnē darbojas Bulgārijas vasaras lauka nometne Akademija.

Atsauces

Ārējās saites 

 Ivanov, L. General Geography and History of Livingston Island. In: Bulgarian Antarctic Research: A Synthesis. Eds. C. Pimpirev and N. Chipev. Sofia: St. Kliment Ohridski University Press, 2015. pp. 17-28. 
 Ivanov, L.L. Livingston Island: Tangra Mountains, Komini Peak, west slope new rock route; Lyaskovets Peak, first ascent; Zograf Peak, first ascent; Vidin Heights, Melnik Peak, Melnik Ridge, first ascent. The American Alpine Journal, 2005. pp. 312-315.
 Gildea, D. Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide. Primento and Editions Nevicata, 2015. 

Livingstona sala
Antarktīdas grēdas
Benedikta Bokoli

Benedikta Bokoli (; dzimusi  Milānā) ir Itālijas aktrise. Viņa ir Brigitas Bokoli, arī aktrises, māsa. Viņa debitēja televīzijā agrā jaunībā, programmā Pronto, chi gioca?, bet turpmākajā karjerā viņa vairāk bija zināma kā teātru aktrise. Režisors un aktieris Džordžo Albertacci (Giorgio Albertazzi), kurš bija režisors 2008. gada filmā Sunshine ('Saules gaisma'), nosauca viņu par "ļoti māksliniecisku".

Televīzija 

 Pronto, chi gioca?, kinorežisors Gianni Boncompagni
 Domenica In – ar savu māsu Brigitta Boccoli no 1987 līdz 1990
 Viva Colombo - 1991
 Gelato al limone - ar Massimiliano Pani
 Unomattina - 1994
 Due come noi – ar Wilma De Angelis - 1997
 Incantesimo
 Reality Circus - realitātes šovs 2006/2007

Teātris (nepilnīgs saraksts) 

 Blithe Spirit, Noël Coward, ar Ugo Pagliai un Paola Gassman - 1992/1993 -
 Cantando Cantando, Maurizio Micheli, ar Maurizio Micheli, Aldo Ralli un Gianluca Guidi - 1994/1995 -
 Buonanotte Bettina, Pietro Garinei un Sandro Giovannini, 1995/1996/1997 -
 Can Can - mūzikls, Abe Burrows, 1998/1999 -
 Orfeo all'inferno - opera, Jacques Offenbach - 1999 - Tersicore
 Polvere di stelle, 2000/2001/2002
 Le Pillole d'Ercole 2002/2003/2004
 Anfitrione, Plautus, 2004
 Stalker, Rebecca Gillmann, 2004
 Plutus  (Aristofāns), 2004
 Fiore di cactus 2004/2005/2006
 Prova a farmi ridere, Alan Aykbourn, 2006
 Vētra, Viljams Šekspīrs, - 2006 - Ariel
 Sunshine, William Mastrosimone, kinorežisors Džordžo Albertacci, 2007/2008 -
 The Apartment, Billy Wilder, 2009–2010
 Il marito scornato (Georges Dandin), Molière, (2011)
 Vite private, Noël Coward, 2012-2013
 Dis-order, Neil LaBute, kinorežisors Marcello Cotugno, with Claudio Botosso - 2014
 Incubi d'Amore, Augusto Fornari, Toni Fornari, Andrea Maia, Vincenzo Sinopoli, kinorežisors Augusto Fornari, 2014
 Crimes of the Heart, Beth Henley, kinorežisors Marco Mattolini - 2015

Filmās (nepilnīgs saraksts) 

Gli angeli di Borsellino, kinorežisors Rocco Cesareo - 2003
Valzer, kinorežisors Salvatore Maira - 2007
Pietralata, kinorežisors Gianni Leacche - 2008

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

1966. gadā dzimušie
Lombardijā dzimušie
Itāliešu kinoaktieri
Itālijas teātra aktieri
Noa Vails

Noa Strosers Spīrs Vails (; dzimis ) ir amerikāņu kinoaktieris. Pazīstams kā Džona Kārtera lomas atveidotājs Maikla Kraitona medicīnas seriālā ER (1994-2009), Toma Meisona lomas atveidotājs fantastikas seriālā Falling Skies (2011–pašlaik) un kā Stīva Džobsa atveidotājs filmā Pirates of Silicon Valley (1999).

Ārējās saites 

1971. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Losandželosā dzimušie
Kamilla, Kornvolas hercogiene

Kamilla, Apvienotās karalistes karaliene konsorte (Camilla, Queen consort of the United Kingdom); dzimusi Kamilla Rozmarija Šenda (Camilla Rosemary Shand); vēlāk Kamilla Pārkere Boulza (Camilla Parker Bowles), dzimusi  ir Apvienotās Karalistes karaliene konsorte un Čārlza III pašreizējā sieva.

Tā vietā, lai pieņemtu titulu "Velsas princese", Kamilla izvēlējās vīra otršķirīgo titulu "Kornvolas hercogiene" (Skotijā — "Rotesajas hercogiene"), jo Velsas princeses tituls tiek asociēts ar Čārlza pirmo sievu princesi Diānu.

Izglītību ieguvusi Anglijā, Šveicē un Francijā. 1973. gadā apprecējās ar britu armijas virsnieku Endrū Pārkeru-Boulzu, ar kuru viņai ir divi bērni un pieci mazbērni. Pāris izšķīrās 1995. gadā, gadu pēc Boulza aiziešanas no armijas.

Daudzus gadus Kamillai un princim Čārlzam bijušas attiecības, kas tikušas plaši atspoguļotas plašsaziņas līdzekļos, īpaši dzeltenajā presē. 2005. gadā viņi apprecējās.

Pēc Elizabetes II Vindzoras nāves 2022. gada 8. septembrī, kļuvusi par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas apvienotās karalistes un britu aizjūras domīniju karalieni konsorti.

Ārējās saites 

 Britu monarhijas profils 

1947. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Anglijas karaliskā vara
Vindzoru dinastija
Maikls Kītons

Maikls Džons Daglass (; dzimis ), pazīstams kā Maikls Kītons (Michael Keaton), ir amerikāņu aktieris, režisors, producents un komiķis.

Viņš kļuva pazīstams ar karjeras sākumā attēlotajiem tēliem komēdijās, tai skaitā Tima Bērtona režisētajā filmā "Bītldžūss" (1988), kur attēloja galveno lomu. Pēc tam Kītons attēloja Betmenu / Brūsu Veinu Bērtona režisētajās filmās "Betmens" (Batman; 1989) un "Betmens atgriežas" (Batman Returns; 1992).

Tēlojis tādās filmās kā Night Shift (1982), Mr. Mom (1983), Clean and Sober (1988), Pacific Heights (1990), My Life (1993), "Džekija Brauna" (1997), ieskaņojis tēlus Pixar Animation Studios animācijas filmās "Vāģi" un "Rotaļlietu stāsts 3", kā arī animācijas filmai "Minioni" (2015). Kā režisors un galvenās lomas tēlotājs piedalījies filmas The Merry Gentleman (2008) tapšanā.

Par galveno lomu TV filmā Live from Baghdad (2002) tika nominēts Zelta globusa balvai. Bet lielākos panākumus guvis ar galvenās lomas tēlojumu filmā "Putncilvēks" (2014), par ko saņēma Zelta globusa balvu un vairākas citas balvas, kā arī tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai un BAFTA kino balvai.

Ārējās saites 

1951. gadā dzimušie
Pensilvānijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
ASV kinoproducenti
Zelta globusa balvas ieguvēji
Kara māksla

"Kara māksla" (, Sūnzǐ bīngfǎ — ‘Suņdzi traktāts’) ir Džou dinastijas valdīšanas laikā uzrakstīts militārais traktāts, par kura autoru uzskata Suņdzi — augsta ranga karaspēka ģenerāli, stratēģi un taktiķi. Teksts ir sarakstīts 13 nodaļās, kur katrā ir aplūkot kāds no karošanas aspektiem. Šī grāmata savā laikā tika uztverta kā militārās stratēģijas un taktikas rokasgrāmata.

1772. gadā darbs pirmo reizi tika pārtulkots franču valodā — kādā no eiropiešu valodām.

Ārējās saites 
 „Sun Dzi. Kara māksla”
 "Суньцзы.Искусство войны"
 „Sun Tzu.On the art of war”

Ķīnas literatūra
Militārisms Ķīnā
Džou dinastija
Martins Straka

Martins Straka (; dzimis 1972. gada 3. septembrī) ir bijušais čehu hokejists, centra uzbrucējs, ilggadējs Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pēdējās karjeras sezonas spēlēja Čehijas Ekstralīgas kluba HK Pilzene sastāvā, pildot arī tās kapteiņa funkcijas. Viņš ir arī komandas ģenerālmenedžeris un līdzīpašnieks.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Straka sāka 1990.—91. gada sezonā Čehoslovākijas hokeja līgas kluba HK Pilzene rindās. Tās sastāvā viņš aizvadīja divas sezonas, pirms 1992. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās Pitsburgas "Penguins" vienībai. 1994.—95. gada sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Otavas "Senators" rindām.

Jau nākamajā sezonā Straka tika aizmainīts vēlreiz, šoreiz pievienojoties Ņujorkas "Islanders" rindām. Pēc 22 klubā aizvadītām spēlēm "Islanders" ievietoja čehu uzbrucēju neaizsargāto spēlētāju sarakstā, tiesības uz Straku pārņemot Floridas "Panthers" vienībai. Pēc 1996.—97. gada sezonas "Panthers" ar hokejistu līgumu nepagarināja, Strakam noslēdzot vienošanos ar Pitsburgas "Penguins".

"Penguins" sastāvā Straka aizvadīja savas NHL karjeras labākās sezonas, 1998.—99. un 2000.—01. gada sezonas noslēdzot ar vairāk nekā vienu vidēji spēlē gūtu punktu. "Penguins" rindās uzbrucējs aizvadīja sešarpus sezonas, 2003.—04. gada sezonas pirmajā pusē tiekot aizmainītam uz Losandželosas "Kings". Pēc 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta, kura laikā Straka spēlēja Čehijas Ekstralīgas kluba HK Pilzene sastāvā, viņš pievienojās Ņujorkas "Rangers" rindām, tajās aizvadot nākamās trīs sezonas.

2008.—09. gada sezonu Straka uzsāka jau kā Čehijas Ekstralīgas kluba HK Pilzene kapteinis, 2012.—13. gada sezonā izcīnot arī līgas čempiona titulu. Komandas līdzīpašnieks Straka ir kopš 2009. gada, ģenerālmenedžera funkcijas savukārt pildot kopš 2008. gada.

2014. gadā paziņoja par hokejista karjeras beigām.

Ārējās saites 

1972. gadā dzimušie
Pitsburgas "Penguins" spēlētāji
Otavas "Senators" spēlētāji
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
Floridas "Panthers" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Čehijas Ekstralīgas čempioni
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Plzeņas apgabalā dzimušie
Sami Kapanens

Sami Kapanens (; dzimis 1973. gada 14. jūnijā) ir somu hokejists, kreisās malas uzbrucējs, ilggadējs Somijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) Kapanens jau vairākus gadus spēlē SM līgas kluba Kuopio "KalPa" rindās, jau kopš 2003. gada būdams arī kluba īpašnieks.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Kapanens sāka jau 1990.—91. gada sezonā, kad, būdams 17 gadus vecs, aizvadīja 14 spēles SM līgas kluba Kuopio "KalPa" rindās. Kluba junioru sistēmā hokejists jau bija aizvadījis vairākas sezonas. "KalPa" rindās uzbrucējs nostiprinājās jau nākamajā sezonā, tā rindās spēlējot līdz pat 1994. gada vasarai, kad pievienojās Helsinku HIFK. HIFK hokejists aizvadīja vienu sezonu, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku.

1995.—96. gada sezonu Kapanens uzsāka NHL kluba Hārtfordas "Whalers" sastāvā, sezonas gaitā gan tās rindās aizvadot vien 35 spēles. Pēc 1996.—97. gada sezonas "Whalers" franšīze kopā ar Kapanenu pārcēlās uz Karolīnas "Hurricanes", kuras rindās uzbrucējam izdevās visbeidzot nostiprināties NHL. 2001.—02. gada sezona izvērtās par rezultatīvāko Kapanena NHL karjerā, tajā gūstot 42 vārtus un atzīmējoties ar kopumā 69 rezultativitātes punktiem. 2001.—02. gada sezonā "Hurricanes" izdevās sasniegt Stenlija kausa finālu, tajā gan zaudējot Detroitas "Red Wings".

2002.—03. gada sezonas otrajā pusē Kapanens tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā uzbrucējs spēlēja Kuopio "KalPa" sastāvā, taču tad atgriezās "Flyers".

2008. gada vasarā hokejists paziņoja par savu atgriešanos Somijā. Pēc 2009.—10. gada sezonas Kapanens paziņoja par spēlētāja karjeras beigšanu, taču vien gadu vēlāk atgriezās "KalPa" rindās kā spēlētājs.

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Hārtfordas "Whalers" spēlētāji
Karolīnas "Hurricanes" spēlētāji
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Hokejisti 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kems Faulers

Kemerons Metjū Faulers (; dzimis 1991. gada 5. decembrī) ir amerikāņu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2013) Faulers spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Anahaimas "Ducks" rindās.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Faulers sāka 2010.—11. gada sezonā NHL kluba Anahaimas "Ducks" rindās. 2012. gada vasarā pagarināja līgumu ar "Ducks" uz nākamajiem pieciem gadiem. 2012.—13. gada NHL lokauta laikā spēlēja Allsvenskan klubā Södertälje SK, taču tad atgriezās "Ducks".

ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2011. un 2012. gada Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ontārio dzimušie
Sališu jūra

Sališu jūra () ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra tā ziemeļaustrumos Ziemeļamerikas piekrastē. Apvieno starpsalu un piekrastes akvatorijas starp Vankūveras salas austrumu un dienvidu piekrasti un kontinentu. Iekļauj Huana de Fukas šaurumu, Džordžijas šaurumu, Pjūdžitsaunda līci, kā arī vairākus citus mazākus starpsalu šaurumus un līčus. Jūras rietumu robeža ir līnija starp Fleteri ragu Olimpika pussalā un Karmanas ragu Vankūveras salā. Kopējā platība ap . Sališu jūras krastā atrodas Kanādas province Britu Kolumbija un ASV Vašingtonas pavalsts. Lielākās pilsētas krastos ir Sietla, Takoma un Bremertona ASV un Vankūvera un Viktorija Kanādā.

Nosaukumu 1988. gadā ieviesis Bilingemas universitātes jūras biologs Berts Vebers, lai ar vienotu nosaukumu aprakstītu visus reģiona ūdeņus. Pats nosaukums veidots asociējot ar krasta sališu indiāņiem, kas izsenis apdzivojuši šīs jūras piekrasti. 2009. gadā nosaukums oficiāli iekļauts ASV un Kanādas ģeogrāfisko nosaukumu reģistros.

Atsauces 

 
Kanādas ģeogrāfija
ASV ģeogrāfija
Masetas līcis

Masetas līcis () ir liels sālsūdens līcis, kas atrodas Greiema salas, lielākās Haida Gvaī arhipelāga salas, ziemeļos, zemienes vidū. Līcī ietek vairākas upes, no kurām lielākā ir Jakūna, kas būdama tikai aptuveni 55-60 kilometrus gara ir garākā arhipelāga upe. Ar Diksona šaurumu līci savieno 38 kilometrus garais un 750 m līdz 1,5 km platais Masetas šaurums. Portklementsa un Svola ir vienīgās apdzīvotās vietas ezera krastos. Masetas līča baseinā atrodas arī Džaskatlas līcis, kura krastos atrodas Džaskatla. Līcī atrodas vairākas salas, no kurām lielākā ir Kamdisa sala, kas atrodas starp Masetas šaurumu un Masetas līci.

Klusā okeāna līči
Firte

Firte (, ) ir pilsēta Vācijā, ziemeļu Bavārijā. Firte robežojas ar daudz lielāko Nirnbergu, abu pilsētu centri atrodas 7 kilometru attālumā viena no otra.

Firte, Nirnberga un Erlangene kopā ar dažām mazākām pilsētām veido Centrālo Frankonijas metrapoli, kas ir viena no 23 galvenajiem centriem Bavārijā un viena no 11 metropolēm Vācijā.

2007. gadā pilsēta svinēja savu pirmo tūkstošgadi, pirmo reizi tā ir minēta 1007. gada 1. novembrī. Tūkstošgades jubilejā, Vācijas Zinātnes ministrija pasniedza pilsētai Zinātnes pilsētas titulu.

Atsauces

Ārējās saites 

Bavārijas pilsētas
Hendersona sala

Hendersona sala (pazīstama arī kā Elizabetes sala) ir neapdzīvots koraļļu atols Klusā okeāna dienvidos. Šī ir viena no nedaudzajām salām, kuras tikpat kā nav skārusi cilvēka darbība. Salas platība ir 37,3 kvadrātkilometru un atrodas 193 kilometrus no Pitkērnas salas. Uz salas ir dažas pludmales: pārējo krastu aizņem stāvas, 15 metru augstas klintis. 1902. gadā Hendersona tika pievienota Pitkērnai. 

Klusā okeāna salas
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Lielbritānijā
Raisio

Raisio (, ) ir pilsēta Somijas dienvidrietumos, Botnijas līča krastā. Tā atrodas 7 kilometru attālumā no Turku un 172 kilometru attālumā no Helsinkiem.

Ārējās saites 
 
Raisio mājaslapa

Somijas pilsētas
Bahāullāhs

Bahāullāhs (, Bahāʾ-Allāh — ‘Dieva godība’), īstajā vārdā Mirzā Huseins Alī Nurī (, Mirzā Ḥusain-ʿAlī Nurī, dzimis , miris ), bija bahāisma ticības dibinātājs. Viņš un viņa sekotāji uzskatīja, ka Bahāullāhs ir sava laikmeta Dieva izpausme.

Bahāullāhs mācīja, ka cilvēce ir viena kopīga rase un ir pienācis laiks to apvienot vienā globālā sabiedrībā. Savu uzskatu dēļ viņu apcietināja gan persieši, gan Osmaņu impērija. Viņš savas dzīves pēdējos 24 gadus nodzīvoja cietumā, Ako pilsētā, kur arī nomira. Viņš uzrakstīja vairākus reliģiska satura darbus un vairāk nekā 20 000 vēstuļu un citu īsu tekstu. Vairums no tiem rakstīti arābu un persiešu valodu sajaukumā.

Ir zināmas tikai divas fotogrāfijas, kurās būtu redzams Bahāullāhs. Viņš nevēlējās, lai tiktu publicētas viņa vai viņa dzīvesvietas fotogrāfijas.

Atsauces

Ārējās saites 

Reliģiskie līderi
Bahāisms
Es karā aiziedams

"Es karā aiziedams" ir  uzņemta latviešu filma. Šī filma ir pirmā uzņemtā latviešu spēlfilma. "Es karā aiziedams" pirmizrāde notika  Rīgā, kinoteātrī Grand Kino. Filma bijusi melnbalta mēmā kinofilma, taču tā nav saglabājusies līdz mūsdienām. Tajā bijusi attēlota ģimenes drāma uz Pirmā pasaules kara un Latvijas brīvības cīņu fona.

Filma iezīmēja Latvijas pirmās brīvvalsts laika kinofilmu satura modeli, kurā apvienota saikne ar etnisko mitoloģiju (to iezīmē tautasdziesmas rindas filmas nosaukumā) un valstiskuma nozīmīgumu. Šādu žanru mēdza dēvēt par "nacionālo melodrāmu". 

Filmas režisors bija Vilis Segliņš, lomas atveidojuši vairāki tolaik pazīstami aktieri, piemēram, Alfreds Amtmanis-Briedītis un Ludmila Špīlberga. Iedvesmojoties no "Es karā aiziedams" panākumiem, filmas veidotāji 1921. gada 25. aprīlī nodibināja akciju sabiedrību "Latvju Filma", pieaicinot arī tādus sabiedrībā zināmus cilvēkus kā Raini jeb Jāni Pliekšānu.

Atsauces

Ārējās saites 
 filmas.lv profils 

1920. gada Latvijas filmas
Ivangoroda

Ivangoroda (), no 1920. līdz 1945. gadam — Jānilinna ( Igaunijas sastāvā), ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabala rietumos pie Igaunijas robežas. Ivangoroda atrodas Narvas upes krastā iepretim Igaunijas pilsētai Narvai, 147 kilometrus uz dienvidrietumiem no Sanktpēterburgas un 212 kilometru attālumā no Tallinas. Ivangorodas sadraudzības pilsēta ir Narva.

Vēsture
Pēc tam, kad 1478. gadā Maskavija pakļāva Novgorodas republiku, Maskavas lielkņazs Ivans III 1492. gadā iepretim Livonijas pilsētai Narvai lika uzbūvēt cietoksmi, ko nosauca savā vārdā. 
No 1581. līdz 1590. gadam un no 1612. līdz 1704. gadam cietoksnis bija Zviedrijas Ingrijas provinces sastāvā. No 1649. līdz pat 1945. gadam tika uzskatīts par Narvas daļu. 1700. gada novembrī pie Ivangorodas notika viena no pirmajām lielajām kaujām Ziemeļu kara laikā - Narvas kauja. No 1920. līdz 1945. gadam - Igaunijas Republikas sastāvā. No 1941. līdz 1944. gadam - Vācijas okupācijā. Pie Ivangorodas 1944. gadā notika smagas kaujas.

Otrā pasaules kara laikā, līdzīgi kā Latvijas Abrene (Pitalova) un Igaunijas Petseri (Pečori), 1945. gada janvārī tā pievienota KPFSR.

Pēc neatkarīgās Igaunijas Republikas atjaunošanas sākās starpvalstu sarunas par Ivangorodas apkaimes valstisko piederību, kas beidzās 2005. gada 18. maijā ar robežlīguma parakstīšanu, kurā Igaunija oficiāli atteicās no pretenzijām uz šo teritoriju. Tomēr pēc nepilna mēneša Krievijas Federācija atsauca savu lēmumu, jo līguma tekstam bija pievienota preambula ar atsauci uz 1920. gada Tartu miera līgumu. Atkārtotas sarunas beidzās ar Igaunijas-Krievijas robežlīguma parakstīšanu Maskavā 2014. gada 18. februārī.

Ekonomika

1956. gadā pie pilsētas uzcēla Narvas HES. Mūsdienās tās ūdenskrātuve ir gan Krievijas, gan Igaunijas teritorijā.

Sadraudzības pilsētas 
  Narva, Igaunija

Atsauces

Ārējās saites 

Ivangoroda enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Derbenta

Derbenta () ir pilsēta Krievijā, Dagestānas Republikā. Tā atrodas pie Kaspijas jūras, netālu no Krievijas–Azerbaidžānas robežas. 2012. gadā pilsētā dzīvoja gandrīz 120 tūkstoši iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir trešā lielākā pilsēta Dagestānā aiz Mahačkalas un Hasavjurtas. Pēc etniskā sastāva pilsētā visvairāk dzīvo lezgīni (33%), azerbaidžāņi (32%) un tabasarani (15%).

Atsauces

Ārējās saites 

UNESCO Pasaules mantojuma vietas Krievijā
Kesonsitija

Kesonsitija () ir lielākā pilsēta Filipīnās. Kesonsitija atrodas valsts ziemeļu daļā uz valstī lielākās — Lusonas salas.

Pilsēta kopā ar 15 citām pilsētām ietilpst Manilas konurbācijā un ir tās lielākā pilsēta, otrajā vietā atstājot valsts galvaspilsētu Manilu.

Kesonsitija ir nosaukta bijušā Filipīnu prezidenta vārdā, kurš dibināja pilsētu, lai aizstātu Filipīnu galvaspilsētu Manilu, Otrā pasaules kara laikā, kad Manilu bija okupējis Japānas karaspēks. Kesonsitija bija Filipīnu galvaspilsēta 28 gadus, no 1948. gada līdz 1976. gadam.

Atsauces 

Filipīnu pilsētas
Rūdolfs Plēpis

Rūdolfs Plēpis (dzimis ) ir latviešu aktieris, režisors.

No 1966. gada līdz 1970. gadam mācījies LPSR Kultūras darbinieku tehnikumā, režisors. No 1972. gada līdz 1976. gadam Valsts konservatorijā apguvis kino un dramatiskā teātra aktiera profesiju.

Pirmoreiz uz skatuves kāpis 14 gadu vecumā. No 1976. gada līdz 1992. gadam Jaunatnes teātra aktieris, līdz 1993. gadam Jaunā Rīgas teātra aktieris. No 1995. gada līdz 1999. gadam strādāja Nacionālajā teātrī, no 1999. gada līdz 2000. gadam Daugavpils teātrī. 2000. gada Spēlmaņu nakts ceremonijā saņēma labākā aktiera titulu un balvu par Dzejnieka lomu izrādē "Sapņu spēles jeb dvēseles kumēdiņi". 2005. gadā ieguva Lielā Kristapa balvu "Labākais aktieris" par lomu filmā "Baltais zvērs".

Filmējies vairāk nekā 20 kinofilmās, tajā skaitā "Spēle" (1981), režisors Arvīds Krievs, piedaloties Gunāram Piesim, "Emīla nedarbi" (1985), režisors Varis Brasla, "Viktorija" (1988).

2005. gadā izdevniecība Antēra izdevusi Rūdolfa Plēpja autobiogrāfija „Riču Raču”.

2014. gadā kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības (LRA) saraksta Rīgas vēlēšanu apgabalā. Pateicoties "pluss" atzīmēm biļetenos, pacēlās no 28. vietas uz piekto, tomēr, tā kā LRA Rīgā izcīnīja vien trīs vietas, likumdevēju sapulcē netika ievēlēts.

Atsauces

Ārējās saites 
 Rūdolfs Plēpis filmas.lv
 

1950. gadā dzimušie
Latvijas aktieri
Latvijas teātra aktieri
Latvijas kinoaktieri
Rīgā dzimušie
Lielā Kristapa balvas ieguvēji aktieri
Spēlmaņu nakts gada aktiera balvas ieguvēji
Kalifornijas līcis

Kalifornijas līcis (), arī Kortesa jūra (Mar de Cortés) vai Cinobra jūra (Mar Bermejo), ir ap 1100 km garš un 90 līdz 230 km plats Klusajam okeānam piederošs jūras līcis Ziemeļamerikas rietumu piekrastē, pēc hidroloģiskā režīma — malas jūra. No okeāna to atdala Kalifornijas pussala. Veidojies, iegrimstot garenielejai, ko applūdinājusi jūra. Līcī daudz salu, lielākās no tām ir Tiburona un Anhela de la Gvarda. Līča ziemeļrietumu galā ietek Kolorādo upe. Līci ieskauj Meksikas teritorija; tā krastos štati Sinaloa, Sonora (austrumos), Lejaskalifornija un Dienvidu Lejaskalifornija (rietumos). Lielākās pilsētas krastos ir Gvajmasa Sonoras štatā un Lapasa Dienvidu Lejaskalifornijā.

Kalifornijas līča krastu senākie iedzīvotāji kilivi to dēvēja par Austrumu jūru (Ja’ Tay Eñoom), bet seri — par Jūru (Xepe). 1539. gadā līča krastus sasniedza spāņu konkistadora Fransisko de Uljoas vadītā ekspedīcija, kas to nodēvēja par Kortesa jūru par godu Ernānam Kortesam un kas to uzskatīja par daļu no mītiskā Kluso un Atlantijas okeānus savienojošā Aniana šauruma. Vēlākos gados līci sāka dēvēt pēc asocācijas ar Kaliforniju. Līcis ir bagāts ar daudzveidīgu faunu, tajā skaitā bioluminiscentā protistu suga Noctiluca miliaris, kas naktīs rada ūdenī sārtu spīdumu, kā dēļ līci dažkārt dēvē par Cinobra jūru.

Daļa līča akvatorijas un salu 2005. gadā tika iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

Klusā okeāna līči
Meksikas ģeogrāfija
Reviljahihedo salas

Reviljahihedo salas () vai Reviljahihedo arhipelāgs (Archipiélago de Revillagigedo) ir ap 430 km garš vulkānisku salu arhipelāgs Klusā okeāna ziemeļaustrumos ap 720 km no Meksikas piekrastes. Sastāv no četrām salām un administratīvi ietilpst Meksikas Kolimas štata Mansaniljo municipalitātē. Lielākā arhipelāga sala ir Sokorro (132 km²), kurā izvietojies arī salu augstākais kalns Evermans (1130 m vjl). Pārējās trīs ir Sanbenedikto (5,9 km²), Rokapartida (0,01 km²) un Klarjona (19,8 km²). Salās nav pastāvīgo iedzīvotāju, Sokorro salā izvietojusies Meksikas kara flotes bāze.

Sanbenedikto un Sokorro salas 1533. gada decembrī atklāja spāņu jūrasbraucējs Ernando de Grihalva. Pārejās divas salas 1779. gadā atklāja Hose Kamačo. Arhipelāgs nosaukts par godu Jaunās Spānijas 53. vicekaralim Huanam Visentem de Guemesam, Reviljahihedo otrajam grāfam (Juan Vicente de Güemes).

Ārējās saites 

Arhipelāgi
Meksikas ģeogrāfija
Klusais okeāns
Raiders Hegards

Sers Henrijs Raiders Hegards (; dzimis , miris ) bija angļu piedzīvojumu romānu autors. Iespējams pazīstamākais Hegarda darbs ir 1885. gadā publicētais romāns "Ķēniņa Zālamana raktuves" (King Solomon's Mines). 

Dzimis Anglijā, jurista ģimenē. 1875. gadā tēvs aizsūtīja Hegardu par Natālas kolonijas (mūsdienās Dienvidāfrikā) leitnanta - gubernatora asistentu. Vēlāk Hegards veica arī citus pienākumus, cita starpā piedalīdamies būru Dienvidāfrikas republikas aneksijā un Transvālas kolonijas dibināšanā. 1882. gadā atgriezās Anglijā, strādāja par juristu un pievērsās rakstniecībai. Bez rakstniecības iesaistījās impērijas lauksaimniecības reformas jautājumu risināšanā.

Ārējās saites 
 
Hegarda biedrība
 

Norfolkā dzimušie
Angļu rakstnieki
Angļu valodā rakstošie
Ieva Paldiņa

Ieva Paldiņa-Rūse ( — nav zināms) bija Latvijas politiķe (PSKP, LKP). Bijusi nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas priekšsēdētāja biedre, kā arī PSRS Augstākās Padomes un Tautību Padomes deputāte, un Latvijas PSR sociālās nodrošināšanas ministre.

Biogrāfija 
Ieva Paldiņa piedzima  Sabiles pilsētā, mežstrādnieka ģimenē. 1915. gadā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vidzemi. Rudenī kopā ar māsu devās strādāt uz Harkovas pilsētu Ukrainā. 1917. gadā piedalījās Februāra un Oktobra revolūcijās, kā arī iestājās Padomju Savienības Komunistiskajā partijā. Paldiņa bija sarkanās gvardes sanitāre.

1918. gada martā gvarde evakuējās uz Saratovu, kur Paldiņa strādāja kara slimnīcā. Tur Paldiņa saslima ar tīfu. Pēc atveseļošanās atgriezās Harkovā strādāt rūpnīcā. Paralēli tam uzsāka aktīvu darbību partijā, vairākkārt devusies politkursos, kā arī ieņēmusi dažādus amatus kompartijā PSRS reģionos. 1923. gada rudenī sāka studēt Rietumtautu universitātē Maskavā. 1925. gadā atgriezās Latvijā, kur piedalījās Latvijas Komunistiskā partijas pagrīdes darbā. 1930. gada septembrī arestēta, viņai piespriesti pieci gadi spaidu darbos. 1933. gada augustā vadīja badastreiku, kas ilga 13 dienas. Pēc soda izciešanas vairākus gadus netika atbrīvota. Cietumu pameta 1939. gadā, tika nometināta lauku mājās, kur viņu uzraudzīja policija.

Pēc Latvijas okupācijas un padomju varas ieviešanas 1940. gada jūnijā devusies uz Talsiem, kur vadīja LKP organizāciju. Vēlāk kļuva par Ventspils apriņķa komitejas pirmo sekretāri. Paldiņa kļuva par nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas deputāti un tās priekšsēdētāja Pētera Brieža biedri. 1940. gada augustā, tērpusies tautastērpā, bija viena no Tautas Saeimas delegātiem Maskavā, kas lūdza Latvijas uzņemšanu PSRS.

Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā tika sūtīta pāri frontes līnijai, lai Latvijā izvērstu pagrīdes darbību. Šajā laikā tika smagi ievainota. Bijusi PSRS Augstākās Padomes un Tautību Padomes deputāte, kā arī Latvijas PSR sociālās nodrošināšanas ministre.

Atsauces 

1896. gadā dzimušie
Cilvēki ar nezināmu miršanas datumu
LKP biedri
Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāti
PSKP biedri
Sabilē dzimušie
Tautas Saeimas deputāti
Ar Oktobra Revolūcijas ordeni apbalvotie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar Sarkanās Zvaigznes ordeni apbalvotie
Ar Tēvijas Kara ordeni apbalvotie
Lāna (pilsēta)

Lāna () ir pilsēta Francijas ziemeļos, Pikardijā, Ēnas departamenta administratīvais centrs, tā atrodas 120 km attālumā no Francijas galvaspilsētas Parīzes. Lāna ir 42 kvadrātkilometru liela, 2008. gadā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 26 175.

Ārējās saites 

Odefransas pilsētas
Cvikava

Cvikava () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķa centrs pie Cvikavas Muldes upes. Pazīstama kā tradicionāls autobūves centrs un Roberta Šūmaņa dzimtene.

Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1118. gadā. 15. un 16. gadsimtā attīstījās kā sudraba ieguves centrs. Reformācijas laikā Cvikava bija otrā pilsēta aiz Vitenbergas, kas pieņēma luterismu. 1525. gadā līdz ar t.s. Cvikavas praviešiem pilsētā tika likti pamati anabaptisma kustībai. 19. gadsimtā Cvikava kļuva par ievērojamu ogļu ieguves centru (pēdējā ogļu atradne tika aizvērta 1978. gadā). 1904. gadā Cvikava kļuva par autobūves uzņēmuma Horch mājvietu. 1909. gadā Augusts Horhs šeit nodibināja kompāniju Audi. 1932. gadā Cvikava kļuva par apvienotā uzņēmuma Auto Union galvenās mītnes vietu. Otrā pasaules kara beigās pilsētu ieņēma ASV karaspēks, tomēr pēc Sabiedroto vienošanās pilsēta iekļāvās PSRS zonā un VDR. VDR laikā Cvikavā tika ražotas automašīnas Trabant, bet pilsētas pievārtē ieguva urānu.

Ekonomika
Turpinot autobūves tradīcijas, pie pilsētā atrodas kompānijas Volkswagen rūpnīca.

Izglītība un kultūra
Pilsētā atrodas Rietumsaksijas Augstskola (Westsächsische Hochschule Zwickau). 2004. gadā Cvikavā tika atklāts Augusta Horha automuzejs (August-Horch-Museum). Darbojas Roberta Šūmaņa konservatorija (Robert-Schumann-Konservatorium Zwickau).

Cilvēki 
Cvikava ir vieglatlēta Luca Dombrovska (Lutz Dombrowski, 1959), aktiera Gerta Frēbes (Gert Fröbe, 1913-1988), futbolista Jirgena Kroja (Jürgen Croy, 1946), mākslinieka Makša Pehšteina (Max Pechstein, 1881-1955), vieglatlēta Larsa Rīdela (Lars Riedel, 1967), Rīgas Domskolas rektora Johana Rīvija (Johannes Rivius, 1528-1596), komponista Roberta Šūmaņa (Robert Schumann, 1810-1856) dzimtā pilsēta.

No 1518. līdz 1522. gadam par vietējās skolas rektoru strādāja mineraloģijas "tēvs" Georgijs Agrikola (Georgius Agricola, 1494-1555). No 1520. līdz 1521. gadam, kad tika padzīts no pilsētas, šeit par mācītāju kalpoja Tomass Mincers (Thomas Müntzer, 1489-1525). No 1865. līdz 1869. gadam vietējā pilī ieslodzījumu izcieta nākamais rakstnieks Kārlis Majs (Karl May, 1842-1912). No 1904. līdz 1920. gadam Cvikavā darbojās autobūves pionieris Augusts Horhs (August Horch, 1868-1951).

Atsauces

Ārējās saites 

Volkswagen Sachsen
August-Horch-Museum
Westsächsische Hochschule Zwickau
Robert-Schumann-Konservatorium Zwickau

Saksijas pilsētas
Vecdaugava (atteka)

Vecdaugava ir Daugavas labā krasta vecupe Rīgā. Līdz 16. gadsimta vidum tā bija Daugavas galvenā notece uz Rīgas līci. Daugavas gultnes rietumu atzars aptuveni tagadējās grīvas vietā izveidojās 1567. gadā. Vēl 1681. gadā Rīgas rāte uzdeva atjaunot kuģu ceļu pa tagadējo Vecdaugavu, bet kārtējā ledus sastrēguma laikā tagadējā grīva tika izskalota dziļāka un jau 17. gadsimta beigās Vecdaugava kļuva par nenozīmīgu atteku, kuras grīva aizsērēja. Vēl 20. gadsimta vidū Vecdaugavu ar Daugavu savienoja vairākas starptekas, bet tās tika aizbērtas, paliekot tikai ziemeļu starptekai Audupei, kurā ierīkota zvejas osta. Vecdaugavas austrumu krastā izvietojusies Vecdaugavas apkaime, rietumu — Mangaļsala. Vecupes centrālo daļu aizņem Vecdaugavas pussala, kurā 1984. gadā izveidots Vecdaugavas kompleksais dabas liegums.

Pāri Vecdaugavai ved divi dambji — Mangaļu prospekta dambis un neizmantotais bijušā militārā dzelzceļa atzara dambis no Vecāķu stacijas.

Atsauces 

Rīgas upes
Spārneņi

Spārneņi (Pterygota) ir kukaiņu (Insecta) apakšklase, kurā apkopotas visas spārnaino kukaiņu sugas, ieskaitot arī tos kukaiņus, kuri evolūcijas gaitā lidošanas spēju ir zaudējuši (piemēram, blusas un utis). Pie spārneņiem tiek pieskaitīta lielākā daļa kukaiņu, izņemot bezspārnu zvīņenes un senžokļaiņus. Spārneņi parasti tiek iedalīti divās grupās: senspārņu un jaunspārņu infraklasēs.

Evolūcija 

Kukaiņi bija pirmie dzīvie organismi uz Zemes, kuriem attīstījās spēja lidot. Tas notika pirms apmēram 300 miljoniem gadu un 150 miljonus gadu kukaiņi bija vienīgie, kas valdīja gaisā. Spārnu rašanās un attīstība kukaiņiem bija saistīta ar virkni citu morfoloģisku un fizioloģisku izmaiņu. Tādēļ samērā droši var secināt, ka kukaiņu evolūcija, kas noveda pie kukaiņu lidotspējas, uzsākās ar vienu sugu un visi spārnainie kukaiņi ir vienas sugas pēcteči.

Spārnu uzbūve un attīstība 
Kukaiņu spārni pēc būtības ir plānas hitīna plātnītes, kas cauraustas ar trahejām. Iespējams, tie attīstījās no sānu plātnītēm (Paranota) uz visiem trijiem krūškurvja segmentiem. Mūsdienu spārnaino kukaiņu sugām ir saglabājušies tikai divi spārnu pāri, kas izvietoti uz otrā un trešā krūškurvja segmenta. Trešais spārnu pāris ir sastopams izmirušām sugam, tādām kā Stenodictya.

Spārnu trahejas atzarojas no ekstremitāšu trahejām. Tā kā spārni radās ķermeņa apvalkam dubultojoties, trahejas atrodas starp šiem diviem slāņiem. Krūškurvis un spārni ir savstarpēji savienoti ar īpašas locītavas palīdzību, kura spārēm tiešā veidā savienojas ar muskuļiem. Daudz biežāk izplatīts veids, kad spārnu vēziens tiek veikts krūšu segmentam izplešoties un saraujoties.

Ontoģenēze 
Visiem spārneņiem augšanas laikā notiek pārvēršanās, jo pēc izšķilšanās no olas tiem nekad nav spārnu. Pārvēršanās var notikt divējādi: pakāpeniskā apvalku maiņā, no nimfas kļūstot par kukaini (nepilnīgā pārvēršanās), vai arī no kāpura par kukaini ar pilnu pārvēršanos kūniņas stadijā.

Sistemātikas diskusijas 
Pastāv vairākas alternatīvas sistemātikas, no kurām biežāk lietotā minēta šajā rakstā. Ir sistemātiķi, kas spāru kārtu (Odonata) un viendienīšu kārtu (Ephemeroptera) neapvieno vienā infraklasē. Turklāt vieni uzskata, ka spāru kārta ir tuvāk radniecīga jaunspārņiem, bet citi, ka viendienīšu kārta.

Sistemātika 

 Spārneņu apakšklase (Pterygota)
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  (ieteikta virskārta)
 
 
 
 
  (ieteikta virskārta)
 
 
 
 
  (ieteikta virskārta)
 Blusu kārta (Siphonaptera jeb Aphaniptera)
 
 
  (ieteikta virskārta)
 
 
  (ieteikta virskārta)
 
 
 
  (ieteikta virskārta)

Atsauces

Ārējās saites 

 Animalia dzīvnieku valsts
 Characteristics: Subclass Pterygota and Its Subdivisions

Kukaiņi
Hindukušs

Hindukušs ir kalnu grēda Centrālāzijā. Tā galvenokārt atrodas Afganistānā, bet neliela daļa ir arī Pakistānas ziemeļos. Tieši Pakistānā atrodas Hindukuša augstākā virsotne Tiričmīrs (7708 m). Lielākoties Hindukuša augstums ir no 4000 līdz 5000 metriem virs jūras līmeņa. Kalnu grēdas nosaukums ir cēlies no persiešu valodas un tas nozīmē "Indijas kalni". Hindukuša garums ir aptuveni 800 km, bet platums variē no 50 līdz 350 km.

Ārējās saites

Kalnu grēdas
Afganistānas kalnu grēdas
Pakistānas ģeogrāfija
Badahšāna
Kāpīsa
Nūrestāna
Paktija
Pandžšīra
Parvāna
Samangāna
Kabulas vilajets
Baglānas vilajets
Rudbārži (stacija)

Rudbārži ir neizmantots pieturas punkts dzelzceļa līnijā Jelgava—Liepāja. Tas atrodas Dienvidkurzemes novada Kalvenes pagastā pie Kuldīgas novada Rudbāržu pagasta robežas ap 3 km uz rietumiem no pagasta centra Rudbāržiem. Uz to ved autoceļš V1247. Pie stacijas atrodas apdzīvota vieta Rudbāržu stacija. Stacijas ēka ir saglabājusies kā dzīvojamā ēka "Rudbāržu stacija". 2017. gadā vēl saglabājušies abi peroni, kaut arī sliedes vairs ir tikai vienas.

Vēsture 
Rudbāržu stacija tika atvērta , reizē ar dzelzceļa līnijas Jelgava—Liepāja atklāšanu. Mūsdienu tipveida stacijas ēka atklāta 1932. gada 1. februārī. Apakšstāvā bija stacijas telpas (kanceleja, dežūrtelpas u.c.), bet augšstāvā — dzīvokļi stacijas ierēdņiem. Arī padomju laikā Rudbārži bija stacija ar 3 sliežu ceļiem. Vēlāk stacijas ceļi tika nojaukti, bet stacija — pārveidota par pieturas punktu. Līdz 2001. gadam šeit apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja. Pēc šī vilciena atcelšanas pieturas punkts vairs netiek izmantots. Pasažieru dīzeļvilcieni nepietur kopš 2001. gada 15. augusta.

Atsauces 

Dzelzceļa stacijas Latvijā
Dzelzceļa līnijas Jelgava—Liepāja stacijas un pieturas punkti
Kalvenes pagasts
Rudbāržu pagasts
Sukarno

Sukarno (, dzimis , miris ) bija pirmais Indonēzijas prezidents. Šajā amatā viņš bija no  līdz , kad tika gāzts no amata. Viņš ieguva arī titulu Indonēzijas nacionālais varonis. Sukarno bija viens no Indonēzijas nacionālās partijas dibinātājiem, un bija līderis kustībai, kas iestājās par Indonēzijas neatkarību no Nīderlandes.

1901. gadā dzimušie
1970. gadā mirušie
Indonēzijā dzimušie
Indonēzijas politiķi
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Broņislava Martuževa

Broņislava Martuževa (dzimusi 1924. gada 8. aprīlī, mirusi 2012. gada 13. februārī) bija latviešu dzejniece, nacionālās pretošanās kustības dalībniece un politieslodzītā.

Ir izdoti trīspadsmit Broņislavas Martuževas dzejoļu krājumi, no kuriem pirmie divi ar dzejnieces Evas Mārtužas vārdu (publicēt darbus ar savu vārdu viņai Latvijas PSR nebija iespējams).

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1924. gada 8. aprīlī Domopoles pagasta Slavītu ciemā Helēnas un Jāņa Martuževu ģimenē kā septītais bērns. Bērnību pavadīja Lubānas pagasta "Lazdiņu" mājās. Mācījās Cepurītes četrklasīgajā pamatskolā (1935—1938) un Lubānas sešklasīgā pamatskolā (1938—1940). 
Latvijas okupācijas laikā 1940. gadā viņa uzsāka mācības Lubānas vidusskolā, bet pēc tam Rēzeknes Skolotāju institūtā (1941—1944). 

Pēckara gados viņa sadarbojās ar Latvijas Nacionālo partizānu apvienības mežabrāļiem. 
1946. gadā ierīkoja nacionālo partizānu slēptuvi Lazdiņu mājās, kopš 1950. gada publicēja savus dzejoļus nelegālā žurnālā „Dzimtene”. Spēlēja cītaru un akordeonu, viņas tolaik sacerētā dziesma "Jaunība" folklorizējās, Atmodas kustības laikā to izpildīja Eduards Rozenštrauhs.
Padomju represīvās iestādes 1951. gada 14. februārī Martuževu ģimeni apcietināja, tiesāja un izsūtīja un Ozerlaga nometni Taišetā, ieslodzījumā viņa atradās līdz 1956. gada 26. jūlijam.
Pēc atgriešanās dzimtenē periodiski ārstējās tuberkulozes slimnīcā un sanatorijās. Kā bijušajai politieslodzītajai, Broņislavai Martuževai Latvijas PSR laikā nebija iespējams publicēties, divi viņas dzejoļu krājumi - "Balta puķe ezerā" (1981) un "Rakstītāja" (1987) iznāca ar viņas radinieces Evas Mārtužas vārdu. Pirmā publikācija ar savu vārdu bija dzejoļu kopa "No dienasgrāmatas" ievietota žurnālā "Karogs" (1990).

No 2009. gada mitinājās Lubānas sociālās aprūpes centrā, mirusi 2012. gada 13. februārī un apglabāta Lubānas Jaunajos kapos.

Apbalvojumi 
  Triju zvaigžņu ordenis, IV šķira (1994)
  Latvijas Rakstnieku savienības Gada balva par dzejoļu krājumu "Nopūtas" (1999)
  Kultūras fonda Spīdolas balva par dzejas krājumu "Kā putni dzied" (2004)

Dzeja 
 Balta puķe ezerā, 1982
 Rakstītāja, 1987
 Ceļu krusti, 1990
 Gaismas lāse, 1994
 Ceļteku vālītes zied, 1996
 Nopūtas, 1999
 Broņislava Martuževa: lirika, 2003
 Kā putni dzied, 2004
 Kopotas dzejas, 2004
 Trejdeviņas jāņuzāles, 2005
 Laba oma, 2007
 Zelta zīmogs: romantiskā lirika, 2008
 Deg uguntiņa, 2011

Filmas 
 "Gaismas lāse", režisors Zigurds Vidiņš, 2005
 "Rakstnieks tuvplānā", režisore Ināra Kolmane, DVD, 2014

Atsauces 
 https://www.youtube.com/watch?v=676Ys7Se-zU
 https://www.letonika.lv/groups/default.aspx?title=2b0fa365-ab17-44b1-b479-5c9275cd09b8
 http://jaunagaita.net/Bersons/268-269.htm, http://jaunagaita.net/jg269/JG269.pdf
 https://www.lsm.lv/raksts/kultura/muzika/sigvards-klava-aiz-bronislavas-martuzevas-patiesibas-nevar-aizslepties.a87001/
 http://jauns.lv/raksts/zinas/228597-pildspalva-un-rozukronis-intervija-ar-bronislavu-martuzevu

Ārējās saites 
 Broņislava Martuževa
 

1924. gadā dzimušie
2012. gadā mirušie
Latvijas dzejnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Disidenti
PSRS politiskās represijas
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā