joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mērsrags

Mērsrags ir ciems Rīgas līča rietumu piekrastē, Talsu novada Mērsraga pagasta centrs. Atrodas 46 km no novada centra Talsiem un 99 km no Rīgas. Ciemu šķērso autoceļš P131 (Tukums-Kolka), šeit atrodas Mērsraga osta, kas specializējusies kokmateriālu eksportā.

Nosaukumu ciems ieguvis no Mērsraga zemesraga, kas atrodas ciema ziemeļu daļā un ir izteiktākais rags Rīgas līča piekrastē.

Mērsraga tuvumā atrodas viens no lielākajiem Latvijas ezeriem - Engures ezers, cauri ciemam tek Mērsraga kanāls. Ciems atrodas Engures ezera dabas parkā, tā teritorijā ir vairākas izcilas putnu vērošanas vietas - pārsvarā ar niedrēm aizaugušās piekrastes pļavas (Jomiņš), kur uzbūvēta putnu vērošanas platforma, Pekrags un Mērsraga rags, kā arī šobrīd slēgtā teritorijā esošās lagūnas uz dienvidiem no ostas.

Atsauces

Ārējās saites 
 Mersrags.lv

 
Latvijas pagastu centri
Roja

Roja ir ciems Kurzemē, Talsu novadā. Rojas pagasta centrs. Atrodas Rīgas līča rietumu krastā, vietā, kur līcī ietek Rojas upe (ietekā atrodas Rojas osta), autoceļu P131 un P126 krustojumā,  attālumā no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

2019. gadā Rojas osta bija septītā lielākā osta Latvijā pēc kravu apgrozījuma (47 100 tonnas). Ciemā atrodas vidusskola, mūzikas un mākslas skola, bērnudārzs, Rojas kultūras centrs, bibliotēka, Jūras zvejniecības muzejs, sporta centrs, Rojas luterāņu baznīca kā arī Rojas katoļu baznīca.

Kopš 2011. gada Rojā norisinās vasaras kinofestivāls RojaL, kur filmas tiek demonstrētas arī uz ekrāna pludmalē.

Nosaukums 
Vārda Roja cilme ir saistīta ar Rojas upes grīvas nosaukumu līvu valodā (brīvā tulkojumā — "Duļķupe").

Vēsture 
Līdz 13. gadsimtam Rojas apvidus atradās līvu apdzīvotās Vanemas zemē. Rakstu avotos pirmo reizi minēta 1387. gadā Rīgas arhibīskapa ziņojumā kā osta un tirdzniecības centrs, kad tā kopā ar Roņu salu piederēja pie Rīgas domkapitula Dundagas draudzes novada. 1434. gadā novadu pievienoja Kurzemes bīskapijas zemēm. 16. gadsimtā Roja bija viena no trim Kurzemes ostām, kurām piešķīra tiesības sūtīt preces uz ārzemēm. 1873. gadā Rojā tika dibināta Lubezeres jūrskola.

1969. gadā Rojai piešķīra pilsētciemata tiesības. 20. gadsimta otrajā pusē Roja bija otra lielākā Talsu rajona apdzīvotā vieta. No 2008. līdz 2021. gadam Roja bija Rojas novada centrs. 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Rojas novads tika iekļauts Talsu novadā.

Atsauces 

 
Latvijas pagastu centri
Latvijas pilsētciemati
Ģeogrāfiskais stāvoklis

Valsts ģeogrāfiskais stāvoklis ir valsts atrašanās vieta uz zemeslodes (fizioģeogrāfiskais stāvoklis), novietojums attiecībā pret citu valstu politiskajām robežām (politiski ģeogrāfiskais stāvoklis), svarīgākajiem satiksmes ceļiem, jūrām, derīgo izrakteņu iegulām (ekonomģeogrāfiskais stāvoklis). Ģeogrāfiskais stāvoklis ir nozīmīgs apstāklis, kas nosaka saimniecības attīstības iespējas un raksturu, sakarus un daļēji arī valsts iedzīvotāju dzīves apstākļus.

Ģeogrāfija
Johans Nikolajs Tīlings

Johans Nikolajs Tilings (Johann Nicolaus Tiling, 1739-1798). Garīdznieks un retorikas profesors Jelgavas „Academia Petrina” (1775—1798), dedzīgs brīvmūrnieks, politisku rakstu autors, kas esot veicinājuši tā saukto dzirnavnieku dumpi Jelgavā 1792. gadā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1739. gada 6. decembrī Brēmenes luterāņu mācītāja Johana Heinriha Tilinga ģimenē. Mācījās Brēmenes akadēmiskajā ģimnāzijā un Getingenes universitātē. 1762. gadā sāka strādāt par mācītāja palīgu Hamburgā, 1764. gadā par reformātu draudzes mācītāju Jelgavā, 1765. gadā apprecējās ar Mariju Murisoni, pēc viņas nāves 1775. gadā ar Lielauces mācītāja Kārļa Dītriha Vērta (Wehrt) māsu.  
1774. gadā viņu uzaicināja kļūt par Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas profesoru. Līdztekus viņš bija Jelgavas avīzes (Mitausche Zeitung) redaktors (1775-1778). 
Trīs reizes vadīja ģimnāzijas prorektorātu (1778—1779, 1786—1787, 1797—1798). 

Miris 1798. gada 6. septembrī Ances muižā.

Atsauces 

1739. gadā dzimušie
1798. gadā mirušie
Latvijas luterāņu mācītāji
Vācbaltieši
Brīvmūrnieki
Kolka

Kolka () ir ciems Talsu novada Kolkas pagastā, pagasta centrs. Kolka atrodas Rīgas līča piekrastē uz dienvidiem no Kolkasraga, 64 km no novada centra Talsiem un 160 km no Rīgas. Kolku sasniedz divi valsts reģionālie autoceļi: P124 Ventspils virzienā un P131 Rīgas virzienā.

Ciema nosaukums 
Ciema nosaukums Kolka (), saistāms ar Baltijas somu valodās izplatītu vārdu: tas pielīdzināms igauņu — kolgas, kolk, somu kolkka — kakts, stūris, nostūris, igauņu valodā sastopama arī nozīme — jūras līcis. Tomēr lībiešu valodā šis vārds zināms tikai kā vietvārds, tādēļ pieļaujams, ka "Kolka" ir igauņu izcelsmes nosaukums. Bet lībiešu lietotais Kolkasraga apzīmējums Kūolka nana burtiski tulkojams kā "Kolkas deguns".

Vēsture 
Kolka ir sens Kurzemes lībiešu ciems. Pirmās ziņas par Kolkas ragu (Tumisnis) ir no Vikingu laikiem un tas pieminēts uzrakstā uz Mervalas rūnu akmens. Pēc dažu vēsturnieku domām, ap 1050. gadu kāds katoļu misionārs pēc dāņu iebrukuma Kursā zemesragā esot uzcēlis baznīcu. Pēc 1161. gada ķēniņš Ābels iecēla Dānijas Lundas baznīcas kanoniķi Ernemordu par Kurzemes bīskapu. Līdz 13. gadsimtam Rojas apvidus atradās līvu apdzīvotās Vanemas zemē. Rakstu avotos pirmo reizi minēta 1387. gadā Rīgas arhibīskapa ziņojumā kā osta un tirdzniecības centrs, kad tā kopā ar Roņu salu piederēja pie Rīgas domkapitula Dundagas draudzes novada. 1434. gadā novadu pievienoja Kurzemes bīskapijas zemēm.

Kolkas baznīcu un pie tās esošo ciemu Krimas kara laikā 1855. gadā iznīcināja angļu karakuģis. Kolkā 1935. gadā bija 343 iedzīvotāji. 1945. gadā Kolka kļuva par jaunizveidotā Kolkas ciema (vēlāk — pagasta) centru. Par lielāku apdzīvoto vietu Kolka izveidojās pēckara gados, kad tā kļuva par zvejnieku kolhoza «Brīvais zvejnieks» centru (1974. gadā apvienojies ar Rojas kolhozu «Banga»).

Infrastruktūra 
Kolkā atrodas pamatskola, mūzikas skola, tautas nams, bibliotēka, pasts, līvu centrs «Kūolka», luterāņu, katoļu un pareizticīgo baznīcas.

Iedzīvotāji

Etniskais sastāvs

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 

 Kolkas apraksts ziemelkurzeme.lv
 www.kolka.lv

Kolkas pagasts
Latvijas pagastu centri
Latvijas ciemi
Kolka
Aglona

Aglona () ir apdzīvota vieta Latgalē, Preiļu novadā, Aglonas pagasta centrs. Izvietojusies starp Ciriša un Aglonas ezeriem autoceļu P60 un P62 krustpunktā 234 km no Rīgas. Aglonā atrodas Aglonas bazilika, kas ir nozīmīgs Latvijas katoļu reliģisks centrs.

Aglona sastāv no trim daļām: Aglona dienvidos no bazilikas, Somerseta Ciriša krastā un Jaunciems pie Aglonas—Preiļu ceļa. Aglona sāka veidoties 17. un 18. gadsimtu mijā, kad dominikāņu ordeņa mūki šeit uzcēla klosteri un baznīcu. 1883. gadā Novijdvoras muižas īpašnieks Roserts nodibināja Somersetas ciemu, nosaucot to savas sievas dzimtas uzvārdā. Somersetai 1925. gadā tika piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. 1935. gadā Somersetā bija 282 iedzīvotāji. 1968. gadā Aglona un Somerseta administratīvi tika apvienotas vienā ciemā.

Aglonā atrodas pagasta administratīvās iestādes, vidusskola, Katoļu ģimnāzija, kultūras centrs, brīvdabas estrāde, Maizes muzejs, Otrā pasaules kara ekspozīcija, veselības un sociālās aprūpes centrs, pasts.

Vēsture
Aglona savu nosaukumu ir ieguvusi no vārda egle (, agliena, aglaine). Kādreiz tur auguši egļu meži, kas kopā ar bagātīgo ezeru un upju sistēmu veidoja labvēlīgu dabisko vidi apvidus apdzīvotībai jau agrā senatnē.

Aglona kā viens no baltu tautu apdzīvotiem centriem ir pazīstama jau kopš 1800. – 500. gada p.m.ē. Madelānu pilskalns ar senpilsētu kādreiz bija ievērojams politisks un saimniecisks centrs. Pēc Johana Rīvija atstāstītās leģendas 1263. gadā šeit esot nogalināts Lietuvas dižkungs Mindaugs ar saviem diviem dēliem – Rukli un Rupeiki.

Aleksandrs Novickis Aglonai veltītajā brošūrā 1929. gadā rakstīja: 

1697. gadā muižniece Ieva Justīne Šostovicka ar toreizējā Livonijas bīskapa Nikolaja Poplavska atbalstu aicināja Viļņas dominikāņus izveidot Aglonā klosteri un draudzes skolu. Aglonā ieradās Viļņas dominikāņu klostera apriors tēvs Remigijs Mosokovskis un izvēlējās vietu baznīcai un klosterim.
Viena no leģendām par vietas pirmsākumiem stāsta, ka pie Šostovickiem dzīvojusi latviešu meitene Anna (Anita), kura 1698. gada 15. augustā vakara lūgšanas laikā kapukalniņā redzēja Dievmāti ar Jēzus bērnu uz labās rokas. Vīziju – baltu baznīcu ar augstiem torņiem redzējis arī tēvs Remigijs. 
1699. gadā uzkalnā uzcelta klostera ēka, bet gadu vēlāk pirmais koka dievnams, kuru Livonijas bīskaps Jāzeps Dominiks Puzina iesvētīja 1751. gada 10. septembrī, kad trešo reizi apmeklēja Aglonu.
1766. gadā koka baznīca nodega, izdevās izglābt tikai Dievmātes svētbildi. No 1720. līdz 1780. gadam uzcēla jaunu klostera ēku, bet no 1768. līdz 1780. gadam Aglonas mūra baznīcu.  
Jauno dievnamu 1800. gadā svinīgi konsekrēja Mogiļevas arhidiacēzes palīgbīskaps Jānis Benislavskis.

Aglonā dažādos laikos darbojušies poļu garīdznieks Zigmunts Loziņskis (Zygmunt Łoziński) un viens no baltkrievu dramaturģijas pamatlicējiem Kajatans Moraševskis (Каятан Марашэўскі).

Atsauces 

 
Bijušie Latvijas novadu centri
Latvijas pagastu centri
Katoļu svētvietas
Azova

Azova () ir pilsēta Rostovas apgabalā Krievijas Federācijā. Apdzīvotā vieta dibināta 1067. gadā, 1708. gadā tai piešķirts pilsētas statuss. Atrodas Donas kreisajā krastā, 15 km no vietas, kur tā ietek Azovas jūras Taganrogas līcī.

Vēsture 
3. gadsimtā p.m.ē. senie grieķi no Bosforas nodibināja Tanaisas koloniju, kuru 330. gadā m.ē. nopostīja ostgoti.  Vēlāk to pakļāva hazāri, 10. gadsimtā Kijivas Krievzeme, bet 1067. gadā kipčaki, kas to pārdēvēja par Azaku. Dženovas tirgotāji 14. gadsimtā šeit nodibināja Tanas koloniju tirdzniecībai ar Zelta Ordas zemēm.

1395. gadā to iekaroja Tamerlans, 1471. gadā Osmaņu impērija. 
Krievu—turku kara laikā 1696. gadā Azaku ieņēma Pēteris I, bet nākamā krievu—turku kara laikā to 1711. gadā atguva Osmaņu impērija. Pēc Kučuk-Kainardžas līguma Azaka ietilpa suverēnās Krimas hanistes teritorijā, bet 1783. gadā to okupēja Krievijas impērija.

Cilvēki 
 Tamāra Bikova, bijusī pasaules rekordiste augstlēkšanā.

Atsauces

Ārējās saites 

Rostovas apgabala pilsētas
Aldana

Aldana (krievu un ) ir Austrumsibīrijas pilsēta Krievijas Federācijas  Sahas republikā, 530 km uz dienvidiem no Jakutskas. Tajā dzīvo 23 776 iedzīvotāji. Pilsētas statuss iegūts . Amūras-Jakutskas maģistrāles stacija.

Atsauces

Ārējās saites 

 Aldanas oficiālā mājaslapa 

Jakutijas pilsētas
Bite (nozīmju atdalīšana)

Bite var būt:
 Bites jeb bišveidīgie kukaiņi (Anthophila);
 Eiropas medus bite jeb parastā bite (Apis mellifera);
 Bitė Lietuva — telesakaru mediju uzņēmumu grupa
 Bite Latvija — telesakaru uzņēmums
 BITE — partija Latvijā (2003—2007);

 apdzīvotas vietas
Bites — skrajciems Krustpils novada Variešu pagastā
Bites — mazciems Pļaviņu novada Vietalvas pagastā

 Bite (uzvārds)

Skatīt arī 
 Bits
RadeonHD

RadeonHD dzinis (xf86-video-radeonhd) ir X.org video dzinis R500 un jaunākām ATI videokartēm. RadeonHD dzini izstrādā Novell uz ATI publiski izplatītas dokumentācijas pamata. Tas tiek izstrādāts X.org projekta ietvaros, lai aizvietotu patentēto fglrx dzini. 

Dzinis atbalsta plašu režīmu klāstu (proti, jebkurš režīms ir pielietojams, ne tikai BIOS atbalstītie) un šis klāsts ir atpakaļsavienojams ar RandR 1.2. Nākotnē iecerēts nodrošināt sarežģītākas 2D un 3D grafikas funkcijas, kā arī video paātrināšanu. Šobrīd eksperimentālā kārtā dzinī ir likts pamats TV signāla attēlojumam un DRI funkcijas nodrošināšanai. RadeonHD jaunākajās versijās ir nodrošināts daļējs 3D atbalsts, kas vēl arvien ir atkļūdošanas procesā. XVideo, TV un HDMI iespējas pagaidām nav nodrošinātas.

Atbalstītās iekārtas 
Uz 2008. gada 11. jūniju dzinis atbalsta sekojošas ATI videokartes:
 RV505: Radeon X1550, X1550 64bit
 RV515: Radeon X1300, X1550, X1600; FireGL V3300, V3350
 RV516: Radeon X1300, X1550, X1550 64-bit, X1600; FireMV 2250
 R520: Radeon X1800; FireGL V5300, V7200, V7300, V7350
 RV530: Radeon X1300 XT, X1600, X1600 Pro, X1650; FireGL V3400, V5200
 RV535: Radeon X1300, X1650
 RV550: Radeon X2300 HD
 RV560: Radeon X1650
 RV570: Radeon X1950, X1950 GT; FireGL V7400
 R580: Radeon X1900, X1950; AMD Stream Processor
 R600: Radeon HD 2900 GT/Pro/XT; FireGL V7600/V8600/V8650
 RV610: Radeon HD 2350, HD 2400 Pro/XT, HD 2400 Pro AGP; FireGL V4000
 RV620: Radeon HD 3450, HD 3470
 RV630: Radeon HD 2600 LE/Pro/XT, HD 2600 Pro/XT AGP; Gemini RV630; FireGL V3600/V5600
 RV635: Radeon HD 3650, HD 3670
 RV670: Radeon HD 3850, HD 3870, FireGL V7700
 RV680: Radeon HD 3870 X2
 M52: Mobility Radeon X1300
 M54: Mobility Radeon X1400; M54-GL
 M56: Mobility Radeon X1600; Mobility FireGL V5200
 M58: Mobility Radeon X1800, X1800 XT; Mobility FireGL V7100, V7200
 M62: Mobility Radeon X1350
 M64: Mobility Radeon X1450, X2300
 M66: Mobility Radeon X1700, X1700 XT; FireGL V5250
 M68: Mobility Radeon X1900
 M71: Mobility Radeon HD 2300
 M72: Mobility Radeon HD 2400; Radeon E2400
 M74: Mobility Radeon HD 2400 XT
 M76: Mobility Radeon HD 2600; (Gemini ATI) Mobility Radeon HD 2600 XT
 M82: Mobility Radeon HD 3400
 M86: Mobility Radeon HD 3600
 RS690: Radeon X1200, X1250, X1270

Skatīt arī 
 ATI
 Linux

Citi atklātā pirmkoda video dziņi 
 nv
 nouveau
 openChrome
 Unichrome
 xf86-video-xgi
 R300

Atsauces

Ārējās saites 
 RadeonHD oficiālā mājaslapa 
 RadeonHD neoficiālā mājaslapa 
 RadeonHD jaunumi 
 RadeonHD uzstādīšana 
 RadeonHD konfigurācijas piemērs 
 RadeonHD versiju kontroles resurspunkts 
 RadeonHD 1.2 versijas apskats phoronix mājas lapā 
 RadeonHD un Radeon (Oficiālā ATI dziņa) salīdzinājums 2008. gada pirmajā ceturksnī 
 Intervija ar AMD pārstāvi Džonu Bridžmenu par Radeon, Linux un atklātā pirmkoda 3D. Zīmīga ar publisku AMD apņemšanos atklātā pirmkoda dziņu izstrādātājiem nodrošināt specifikācijas 3D atbalsta izstrādei 

Atvērtā pirmkoda programmatūra
Brīvā programmatūra
Penza

Penza () ir apgabala nozīmes pilsēta Krievijā, Penzas apgabala centrs. Izvietojusies apgabala centrā Suras upes krastos  no valsts galvaspilsētas Maskavas.

Vēsture 
Pilsētas nosaukums cēlies no mokšu valodas un nozīmē ‘Purvainās upes beigas’. Pilsēta dibināta 1663. gadā pēc cara Alekseja I rīkojuma kā cietoksnis Krievijas dienvidaustrumu nomalē. 1708. gadā kļuva par Kazaņas guberņas apriņķa centru, bet 1719. gadā par Penzas provinces centru. 1796. gadā nodibināta Penzas guberņa, bet jau nākošajā gadā tā likvidēta un Penza kļuva par apriņķa centru Saratovas guberņā. 1801. gadā Penzas guberņa tika izveidota no jauna un Penza bija tās centrs līdz 1928. gadam. 1874. gadā atklāta dzelzceļa satiksme līnijā Moršanska—Sizraņa. No 1928. līdz Penzas apgabala izveidošanai 1939. gadā Penza bija rajona centrs dažādos apgabalos un novados. 

2. pasaules kara laikā uz Penzu evakuēti daudzi uzņēmumi no PSRS rietumu daļas un pilsēta strauji kļuva par nozīmīgu rūpniecības centru.

Atsauces

Ārējās saites
Orenburga

Orenburga () ir pilsēta Krievijā, Orenburgas apgabala centrs. Pilsēta dibināta 1743. gadā kā cietoksnis Urālas upes labajā krastā un tajā dzīvo 550 000 iedzīvotāji. Orenburga atrodas 1468 km no Maskavas.

Vēsture 
Krievijas impērijas laikā 1743. gadā uz robežas ar Kazahu hanisti pie Jaikas upes uzcēla Orenburgas cietoksni, kas bija jaunizveidotās Orenburgas guberņas centrs, kurā ietilpa Orenburgas, Ufas un Isetas provinces. Krievijas pilsoņu kara laikā no 1917. līdz 1920. gadam Orenburgas apgabala teritorija ietilpa kazahu Alašordas (Алаш-Орда) republikā. 
Arī pēc kara beigām 1920. gada augustā padomju valdība Orenburgas guberņas teritoriju iekļāva Kirgīzu Autonomās Padomju Sociālistiskās Republikas (APSR) sastāvā, pie kam tās galvaspilsēta atradās Orenburgā. Tomēr, kad 1925. gada aprīlī izveidoja Kazahu APSR, Orenburgas apgabalu izdalīja no tās. 1938. gadā Orenburgu pārdēvēja par Čkalovu (Чка́лов). Otrā pasaules kara laikā uz to evakuēja daudzus PSRS Eiropas daļas rūpniecības uzņēmumus kopā ar to strādniekiem. 
      
1957. gadā Orenburga atguva savu seno nosaukumu.

Iedzīvotāji

Ievērojamas personības 
 Juris Georgs Benjamiņš (1918—1993), fotogrāfs un viens no krāsu fotogrāfijas pionieriem Latvijā.

Atsauces

Ārējās saites
Rjazaņa

Rjazaņa () ir pilsēta Rjazaņas apgabalā Krievijā, Rjazaņas apgabala administratīvais centrs. Pilsēta dibināta 1719. gadā. Rjazaņā dzīvo 509 800 iedzīvotāju un tās platība ir 223,7 kvadrātkilometri. Rjazaņa atrodas 196 km no Maskavas.

Rjazaņas klimats ir mēreni kontinentāls. Gada vidējais nokrišņu daudzums ir ap 550 mm no kuriem lielākā daļa izkrīt no maija līdz novembrim (jūlijā 83 mm), bet februārī ir tikai 26 mm nokrišņu. Vēji šeit nav stipri, tie ir mēreni, galvenokārt rietumu un dienvidrietumu virziena. Gada vidējā gaisa temperatūra ir 5 °C (janvārī -10,4 °C, jūlijā +19,1 °C).

Atsauces

Ārējās saites
Astrahaņa

Astrahaņa () ir sena pilsēta Krievijas Federācijas Dienvidu federālajā apgabalā, Astrahaņas apgabala centrs. Izvietojusies Volgas deltā netālu no tās ieplūšanas Kaspijas jūrā 1534 km uz dienvidaustrumiem no Maskavas. Astrahaņa pašreizējā vietā ir dibināta 1717. gadā.

Vēsture 
Astrahaņas apvidus jau kopš m. ē. 6. gadsimta bija pazīstams kā lielo tirdzniecības ceļu krustojums, kur Kaspijas jūras ziemeļu galā sastapās Volgas ūdensceļš ar karavānu ceļu no Vidusāzijas uz Eiropu. 
13. gadsimtā to iekaroja Mongoļu impērija. Pilsētas mūsdienu vārds tiek saistīts ar karakula ādas nosaukumu un persiešu rakstos no 1333. gada tā saukta par Hadžitarhanu (حاجی‌ترخان), kuras atliekas atrastas augšup pa upi apmēram 12 km attālumā no tagadējās pilsētas centra. Pēc Zelta Ordas valsts sairuma no 1459. līdz 1556. gadam Astrahaņa bija neatkarīgas Astrahaņas hanistes galvaspilsēta, ko 1556. gadā aplenca Krievijas caristes karaspēks un pēc ieņemšanas pilnīgi nopostīja. Pēc tā laika tradīcijām Ivans IV pievienoja savam pilnajam titulam pakļautās Astrahaņas valdnieka titulu (царь Астороханскiй).

Krievu-turku kara (1568–1570) laikā krievi 1558.-1582. gadā uzcēla cietoksni (Astrahaņas kremli) mūsdienu Astrahaņas vietā, ap kuru pakāpeniski izveidojās jauna karavānu apmetne. Tikai Pētera I valdīšanas laikā 1717. gadā Astrahaņa ieguva pilsētas tiesības un izveidojās par reģionālo administratīvo centru. Krievijas impērijas ķeizari sevi cita starpā titulēja par Astrahaņas cariem (Царь Астраханский).

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada jūlijā aptuveni 900 Latvijas pilsoņi tika ieslodzīti Astrahaņas izmeklēšanas cietumā, no tiem lielākā daļa tika nošauti vai mira no bada un slimībām.

Klimats

Panorāmas skats

Atsauces

Ārējās saites 

Bijušās galvaspilsētas
PSRS kara flotes bāzes
Tjumeņa

Tjumeņa () ir Sibīrijas pilsēta Krievijas Federācijā, Tjumeņas apgabala centrs. Pilsēta dibināta 1782. gadā kā senākās Sibīrijas hanistes gavaspilsētas Čingituras pēctece. Tajā dzīvo 519000 iedzīvotāju un tās platība ir 235 km². Tjumeņa atrodas 2144 km no Maskavas,  dzelzceļa līnijas Tjumeņa-Surguta-Urengoja sākuma stacija.

Vēsture 
Sibīrijas hans Ibaks (Saīds Ibrahims) 1495. gadā krita kaujā pret karavadoņa Taibugas pēcnācēju Mahmetu (Mamuku), kas arī pretendēja uz Sibīrijas valdnieku troni. Viņš pārcēla valsts galvaspilsētu no Tjumeņas uz Iškaru un noslēdza savienību ar Maskavas lielkņazu. 

1582. gada maijā Jermaka vadītie kazaki iebruka Sibīrijā un 80 strūgās uzbruka Čingituras (Tjumeņas) pilsētai. 8. novembrī pēc uzvaras kaujā pār hanu Kučumu pie Čuvašu raga Tobolas un Irtišas upju satecē kazaki ieņēma arī Sibiras pilsētu. 1583. gadā krievi pakļāva vietējos iedzīvotājus vogulus (mansus) un ostjakus (hantus) Pelimas, Tavdas un Kondas baseinā. Krievijas cars tūlīt papildināja savu titulu ar Ugras lielkņaza, Kondas un Obdoras kņaza nosaukumiem. Hana Kučuma dēls Ali 1584. gadā atguva Iškaru, tomēr atsākās cīņas ar Taibugas dzimtai piederīgo Seidaku.    

1586. gadā krievi atgriezās Sibīrijā un no jauna uzcēla Tjumeņas cietoksni, kas kļuva par bāzi visai Sibīrijas iekarošanai. Drīz pie lielajām upēm uzcēla Toboļskas, Taras, Berjozovas un Obdorskas cietokšņus.

Sports 

Pilsētā bāzēta Krievijas Augstākās līgas hokejā komanda Tjumeņas "Rubin", kas 2011. gadā izcīnīja līgas čempiones titulu un savas mājas spēles aizvada Tjumeņas Sporta pilī.

Atsauces

Ārējās saites
Pikaču

Pikaču () ir viens no Satoši Tadžiri izdomātās Pokemonu sērijas radījumiem. Tas ir viens no vispazīstamākajiem pokemoniem, jo pieder anime seriāla galvenajam varonim Ešam. Pikaču tiek uzskatīts par vispopulārāko pokemonu.

Pokemonu pasaulē pikaču var atrast mežos, laukos, pie kalniem, uz salām un pie elektrības avotiem (kā elektrostacijas). Kā elektriskais pokemons pikaču var uzkrāt elektrību savos vaigos elektriskajiem uzbrukumiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā pokemonu mājaslapa 

Pokemoni
Katoļu baznīcas mūku un bruņinieku ordeņu uzskaitījums

Šis ir pašreizējo katoļu reliģisko institūtu saraksts. Lielākā daļa ir Romas katoļu institūti, tomēr ir iekļauti arī Austrumu katoļu institūti.

Mūku ordeņi 
 Aleksiāņu ordenis
 Augustīniešu ordenis
 Baziliaņu ordenis
 Benediktīniešu ordenis
 Brigitas ordenis
 Celestīniešu ordenis
 Cisterciešu ordenis
 Dominikāņu ordenis
 Franciskāņu ordenis
 Kapucīnu ordenis
 Hospitāliešu ordenis
 Jezuītu ordenis
 Kamilliešu ordenis
 Karmelītu ordenis
 Kartūziešu ordenis
 Klaretiešu ordenis
 Klāriešu ordenis
 Konsekrēto jaunavu ordenis "Ordo virginum"
 Pāvila ordenis
 Paulīniešu jeb Svētā Pāvila Pirmā Vientuļnieka ordenis
 Redemptoristu ordenis
 Trapiešu ordenis
 Trinitātiešu ordenis
 Urzuliešu ordenis
 Verbistu ordenis
 Vizītiešu ordenis
 Vinsentiešu ordenis

Mūku-bruņinieku ordeņi 
 Neatkarīgais Maltas Bruņinieku ordenis
 Templiešu ordenis
 Vācu ordenis, jeb Teitoņu ordenis
 Livonijas ordenis (Vācu ordeņa atzars Livonijā)
 Zobenbrāļu ordenis

Ārējās saites 
 Catholic orders Curlie
 Religious Orders, Congregations, Institutes and Communities

 
 
Uzskaitījumi
Rudens

Rudens ir viens no gadalaikiem mērenajā joslā. Tas iezīmē pāreju starp vasaru un ziemu.
Rudens ir gadalaiks, kas Zemes ziemeļu puslodē iesākas, kad Saule savā redzamajā kustībā pa ekliptu šķērso debess ekvatoru rudens punktā, un beidzas, kad Saule nonāk ziemas saulgriežu punktā.

Par rudens sākumu vēstī pirmās salnas. Rudens īpatnība ir mākoņains laiks, ilgstošs, smidzinošs lietus, migla. Rudenī pastiprinās vēja ātrums, plosās vētras. Taču var būt arī skaidrs un saulains laiks, kad temperatūra dienā var pacelties pat līdz 20 C. To dēvē par atvasaru.

Astronomiskais rudens sākas rudens ekvinokcijas brīdī (22. vai 23. septembrī).

Rudens tipi 
 Kalendārais rudens — laika posms no 1. septembra līdz 30. novembrim ieskaitot.
 Astronomiskais rudens — ziemeļu puslodē iestājas brīdī, kad saule šķērso debess ekvatoru rudens punktā.
 Meteoroloģiskais rudens — sākas, kad diennakts vidējā gaisa temperatūra ir stabili vienāda vai zemāka par +10 grādiem un beidzas aktīvas veģetācijas periods.

Rudens mēneši 
 Septembris
 Oktobris
 Novembris

Ārējās saites 

Gadalaiki
Vera Singajevska

Vera Singajevska-Āboliņa (plašāk pazīstama arī kā Vera Singajevska un Singa, dzimusi  Svinarnas sādžā Viņņicas apgabalā, Kijevas guberņā, Ukrainas PSR, mirusi ) bija latviešu aktrise, LPSR Tautas skatuves māksliniece. Pazīstama kļuvusi ar zviedru bērnu grāmatu autores Astrīdas Lindgrēnas radītā tēla Karlsona lomu un citām lomām bērnu lugās.

Dzīvesgājums 
Kā Singajevskas oficiālais dzimšanas datums reģistrēts , bet dzimusi viņa ir pusotru mēnesi agrāk: "Piedzimu pavasarī, kad ziedēja ķirši un čivināja putni, naktī no 27. uz 28. aprīli. Pēc pāris dienām izkritu no šūpuļa, un visi nobijās, ka būšu beigta. Lai es ar nesataisītu sirdi neaizietu mūžībā, mani nokristīja turpat sādžā pareizticīgo koka baznīciņā. Pēc tam visa ģimene, izņemot mani, saslima ar vēdertīfu, un tēvs nevarēja manu dzimšanu valsts reģistros iegrāmatot. To viņš izdarīja vēlāk. Tā tas kļūdainais ieraksts radās."

No 1945. līdz 1953. gadam strādāja Jelgavas teātrī, pēc tam līdz 1992. gadam — Jaunatnes teātrī, arī Nacionālajā teātrī.

1947. gadā izveidoja tautas deju ansambli "Kalve", kas joprojām darbojas LLU paspārnē. Bijusi precējusies ar aktieri Tālivaldi Āboliņu, dēli Gundars un Māris (LTV skaņu operators). Studenšu korporācijas Varavīksne goda filistre.

Apbedīta 1. Meža kapos līdzās savam vīram Tālivaldim.

Apbalvojumi 
1959. gadā saņēma LPSR Valsts prēmiju, 1995. gadā - IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 1997. gadā saņēma Latvijas Teātru darbinieku savienības ikgadējo Spēlmaņu nakts Balvu par mūža ieguldījumu teātra mākslā.

Lomas

Filmogrāfija 
 1961 - "Kārkli pelēkie zied" - sekretāre
 1978 - "Ģimenes albums"  - Irmas kaimiņiene
 1978 - "Tavs dēls" - epizode
 1981 - "Limuzīns Jāņu nakts krāsā" - epizode
 1986 - "Aizaugušā grāvī viegli krist" - epizode
 1990 - "Mazās kaislības" - tante Lavīze
 1997 - "Cukura nams" (Latvijas TV seriāls) - Kristīne

Atsauces 

1923. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Latviešu teātra aktieri
Latviešu kinoaktieri
Latvijas kinoaktieri
Padomju aktieri
Jaunatnes teātra aktieri
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Rīgas Meža kapos apbedītie
Latvijas PSR Nopelniem bagātie skatuves mākslinieki
Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieki
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
Periodiskā komēta

Periodiskās komētas ir komētas, kuru apriņķošanas periods ir mazāks par 200 gadiem, vai arī tās ir novērotas šķērsojam vairāk kā vienu perihēliju, piemēram 153P/Ikeya-Zhang. Komētas saņem patstāvīgu numuru parasti tikai pēc otrās reģistrētās perihēlija šķērsošanas, tāpēc eksistē milzums nenumurētu periodisko komētu, piemēram P/2005 T5 (Broughton).

Gandrīz vienmēr komētas tiek sauktas to atklājēju vārdos, tomēr nedaudzos gadījumos tās nosauktas personu vārdos, kuri izskaitļoja komētu orbītas, piemēram Enkes komēta un 27P/Crommelin. Periodisko komētu orbītas ir īpaši sarežģīti aprēķināt, jo katra planēta var radīt perturbācijas. Laikā pirms datoru izgudrošanas, šim mērķim dažiem cilvēkiem nācās veltīt visu mūžu. Neskatoties uz to, atsevišķas komētas tika pazaudētas, jo tās ietekmē ne tikai gravitācijas spēki, bet arī, piemēram, gāzu vai citu materiālu noplūde (komētas aste).

Dažreiz vairākām periodiskajām komētām ir viens un tas pats vārds, piemēram, deviņām Šumeikera-Levija komētām vai 23 NEAT komētām. Tās tiek atšķirtas pēc kārtas numura vai pēc pilnā nosaukuma. Piemēram, komētas 181P un 192P, abas ir Šumeikera-Levija komētas. Rakstos tiek izmantota neoficiāla periodisko komētu numerācija. Tādējādi 181P un 192P pazīstamas kā komētas Šumeikera-Levija 6 un Šumeikera-Levija 1. 

Komētu nomenklatūrā burts pirms „ / ” ir vai nu „C” (neperiodiska komēta), „P” (periodiska komēta), „D” (komēta, kura tikusi pazaudēta vai sadalījusies), „X” (komēta, kurai nevar aprēķināt orbītu (parasti vēsturiska komēta)) vai „A” (objektam, kurš kļūdaini ticis identificēts, kā komēta, bet patiesībā ir asteroīds).

De facto nenumurētām komētām, kuru apriņķošanas laiks ir lielāks par 30 gadiem, ir prefiks „C”.

Numerēto periodisko komētu saraksts 

Komētas

de:Liste der Kometen#Periodische Kometen
lb:Koméitelëschten#Periodesch Koméiten
Xzibit

Xzibit (īstajā vārdā Alvins Nataneils Džoiners) ir amerikāņu reperis, aktieris un televīzijas šovu vadītājs. Dzimis Detroitā, Mičiganā, bet uzauga Losandželosā, Kalifornijā. Kļuva populārs kā MTV raidījuma „Uzķīlē manu vāģi” (Pimp My Ride) vadītājs. Kopš savas 1996. gada debijas mūzikā līdz 2006. gadam izdeva albumus ik pa diviem gadiem.

Diskogrāfija 
 1996: At the Speed of Life
 1998: 40 Dayz & 40 Nightz
 2000: Restless
 2002: Man vs. Machine
 2004: Weapons of Mass Destruction
 2006: Full Circe
 2012: Napalm
 2021: King Maker

Filmogrāfija 
 2008: The X-Files: I Want to Believe
 2008: American Inquisition
 2008: Pinkville
 2006: Gridiron Gang
 2006: Hoodwinked
 2005: Derailed
 2005: XXX: State of the Union
 2004: Def Jam: Fight for NY
 2004: Full Clip
 2004: The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay
 2004: Strong Arm Steady
 2002: 8 Mile
 2002: G-TV
 2002: The Country Bears
 2001: The Wash
 2000: Tha Eastsidaz
 2000: Up In Smoke Tour
 1997: Rhyme & Reason

Ārējās saites 
 [https://web.archive.org/web/20061126222352/http://www.xzibit.com/ Oficiālā Xzibit tīmekļa vietne

Amerikāņu reperi
1974. gadā dzimušie
Nas

Nasirs Džounss (; dzimis ), labāk zināms pēc sava skatuves vārda Nas (pirms tam Nasty Nas), ir amerikāņu reperis. Viņš ir dēls džeza mūzikas izpildītājam Olu Dara. Nas kļuva populārs 1994. gadā, kad iznāca viņa pirmais albums Illmatic. Kopš tā laika viņš ir uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem reperiem. 2001. gada Nas ar Jay-Z bija liels strīds. 2006. gadā Nas izdeva albumu Hip Hop Is Dead. 2008. gadā Nas bija plānojis izdot albumu Nigger, bet pēc daudzu veikalu atteikšanās to pārdot viņš nolēma albuma nosaukumu noņemt. Viņš izteicās, ka ir vienalga, vai albumam ir nosaukums vai nav — klausītāji tomēr zinās tā nosaukumu.

Diskogrāfija 
 Illmatic (1994)
 It Was Written (1996)
 I Am… (1999)
 Nastradamus (1999)
 Stillmatic (2001)
 God's Son (2002)
 Street's Disciple (2004)
 Hip Hop Is Dead (2006)
 Untitled (2008)

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 

1973. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu reperi
Riežupes smilšu alas

Riežupes smilšu alas ir mākslīgu alu labirints. Alas izcirstas baltajā smilšakmenī — pēc 1999. gada mērījuma 351 m kopgarumā, bet pēc citiem avotiem 460 m (1939. gadā alu kopgarums bijis ap 2 km, bet agrāk, iespējams, līdz 4,6 km). Tā ir šobrīd garākā alu sistēma Latvijā. Šīs alas atrodas Riežupes dabas parkā Rumbas pagastā, Kuldīgas rajonā, aptuveni 4—5 km no Kuldīgas.

Gaisa temperatūra alās ir pastāvīga: visu gadu + 8° C. Lielākā daļa no kādreizējām ejām ir aizbrukušas, vairākkārt aizbrukusi arī ieeja alās. Piemēram, 1960. gada nobrukums slēdza alas ieeju uz 4 gadiem. Alu atrakšanas darbi uzsākti 1960. gadu vidū.

Noteikta kā ziemojošo sikspārņu monitoringa stacija.

Vēsture 

Alu sistēma tapusi 18.—19. gs. Sākotnēji alas veidoja avots, bet to veidošanās turpinājās, rokot baltās smiltis stikla rūpniecībai. Pirms 1. Pasaules kara tur raktās smiltis rūpnieciski lietoja Ozolnieku stikla fabrika, starpkaru periodā arī Iļģuciema stikla fabrika Rīgā. Alu rūpnieciskā izstrāde tika pārtraukta 1939. gadā. 

1957. gadā alu kreisajā pusē notika nogruvums, kas slēdza pieeju šai pusei uz 34 gadiem. Lai apietu šo nobrukumu, 1990. gadā ģeologu grupa Gunta Eniņa vadībā sāka kalt Balto eju, bet neveiksmīgi. Nākamajā gadā grupa Daiņa Ozola vadībā izkala šo eju un  piekļuve labirinta kreisajai pusei tika atjaunota.

Alas kā paslēptuvi izmantojuši 1905. gada revolūcijas dalībnieki.

Atsauces

Ārējās saites 

 Riežupes smilšu alas
 Apceļo Latviju - Riežupes smilšu alas
 Latvijas izcilākās alas
 Riežupes smilšalas
 Trīs diennaktis pazemes labirintā

Latvijas alas
Liepājas Karostas cietums

Liepājas Karostas cietums (virssardze) ir muzejs ar izklaides iespējām Liepājā, Karostā. 

Ēka celta 20.gadsimta sākumā kā viens no Karostas hospitāļiem. Kopš 1905. gada matrožu dumpja šo ēku visas varas izmantojušas kā militārpersonu disciplinārsodu izciešanas vietu. Karostas cietums savas funkcijas veicis līdz 1997. gadam, pēdējie ieslodzītie bija Latvijas Jūras spēku nosodītie kareivji. Mūsdienās cietumā ir ierīkots muzejs ar vēsturisku izjūtu iegūšanas izklaides iespējām.

Ārējās saites 
 Liepājas Karostas cietums 

Cietumi
Muzeji Latvijā
Liepāja
Diplodoks

Diplodoki () ir zauropodu apakškārtas ģints, kuri dzīvoja Juras laikmeta periodā pirms 150-147 miljoniem gadu Ziemeļamerikas rietumos. Pirmo reizi šī dinozaura fosilijas atrada Semuels Vilistons tālajā 1877. gadā. Nosaukumu šai ģintij gadu vēlāk deva Čārlzs Māršs (Othniel Charles Marsh), veidojot to no grieķu vārdiem διπλόος (diploos, "dubults, divkāršs") un δοκός (dokos, "baļķis").

Diplodoks ir viens no atpazīstamākajiem dinozauriem ar savu klasisko formu, garo kaklu, asti un četrām masīvām kājām. Ilgu laiku diplodoks tika uzskatīts par lielāko dinozauru, bet mūsdienās ir atklāti vēl lielāki dinozauri, piemēram, Amphicoelias, Bruhathkayosaurus. Lielais dinozaura izmērs ir cieši saistīts ar barības pārpilnību un plēsoņām, kuras bija jāpāraug, lai varētu pretoties tiem.

Apraksts 

Diplodoki, vieni no pazīstamākajiem zauropodiem, bija uz četrām kājām staigājoši dinozauri. Tam bija ļoti garš kakls un gara, pātagai līdzīga aste. Priekšējās ekstremitātes šim dzīvniekam bija nedaudz īsākas neka pakaļkājas, bet tas netraucēja tam pārvietoties horizontālā virzienā. Bieži vien tas tiek salīdzināts ar piekartilta mehānismu. Starp citu, diplodoks ir lielākais dinozaurs, kura skelets ir atrasts pilnībā.

Zauriegurņa dinozauri
Etilacetāts

Etilacetāts (etiķskābes etilesteris, CH3COOCH2CH3) ir bezkrāsains, gaistošs šķidrums ar patīkamu smaržu, kuru lielākoties lieto par šķīdinātāju. Etilacetāts ir esteris un to iegūst no etiķskābes un etanola. Etilacetāts nav higroskopisks un ūdenī šķīst slikti. Istabas temperatūrā etilacetāta šķīdība ūdenī ir 8% un ūdens šķīdība etilacetātā ir 3%. Paaugstinoties temperatūrai, šķīdība palielinās. Stipru skābju un bāzu klātienē, etilacetāts sadalās.

Iegūšana 
Etilacetātu var iegūt etiķskābei reaģējot ar etanolu skābes katalizatora (parasti sērskābes) klātienē:

CH3CH2OH + CH3COOH → CH3COOCH2CH3 + H2O

Sērskābe šajā reakcijā piesaista ūdeni, lai reakcijas līdzsvaru nobīdītu estera rašanās virzienā.

Etilacetātu līdzīgā veidā var iegūt arī etanolam reaģējot ar acetanhidrīdu vai hloracetanhidrīdu, šīs vielas pašas reaģē ar ūdeni, tāpēc sērskābes klātiene nav tik ļoti nepieciešama (hloracetanhidrīdam nevajag nemaz).

Etilacetātu var iegūt arī no acetaldehīda, bāziska alkoksīda katalizatora klātienē. Šī ir viena no rūpnieciskajām etilacetāta ražošanas metodēm:

CH3CHO + CH3CHO → CH3COOC2H5

Vēl etilacetātu var iegūt katalītiski dehidrogenējot etanolu. Šī ir viena no rūpnieciskajām etilacetāta ražošanas metodēm, bet to nelieto pārāk plaši, jo etanols ir salīdzinoši dārgs (to lieto, ja ir jātiek vaļā no etanola):

2CH3CH2OH → CH3COOC2H5 + 2H2

Šajā reakcijā veidojas daudz blakusproduktu (dietilēteris, acetaldehīds, citi esteri, ketoni), kas tāpat kā etanols, veido azeotropus ar ūdeni.

Ķīmiskās īpašības 
Reaģējot ar skābēm un bāzēm, etilacetāts hidrolizējas par etanolu un etiķskābi. Skābes klātienē reakcija notiek nepilnīgāk kā bāzes klātienē, jo bāzes (sārmi) ar veidojušos etiķskābi veido acetātus, kas tālāk nevar izreaģēt ar etanolu, no jauna veidojot etilacetātu.

Izmantošana 
Etilacetātu lieto par šķīdinātāju nagu lakām un dažreiz arī citām lakām un krāsām. Etilacetātu arī dažreiz lieto bezkofeīna kafijas ražošanai, kofeīna ekstrakcijai. Etilacetātu lieto par šķīdinātāju šķidruma hromatogrāfijai. Etilacetātu parasti nelieto par šķīdinātāju organisko sintēžu reakcijas maisījumiem, jo tas var hidrolizēties.

Šķīdinātāji
Esteri
Ludacris

Kristofers Braiens Bridžs (Christopher Brian Bridges; dzimis ), labāk zināms pēc sava skatuves vārda Ludacris, ir amerikāņu reperis un aktieris. Kopš ar savu menedžeri Čaka Zulu viņš ir Disturbing the Peace īpašnieks. Ludacris kopumā ir pārdevis vairāk kā 13 000 000 albumu. Viņš arī ir reperis ar visvairāk Top 40, Top 25 un Top 10 hitiem Billboard Hot 100.

Diskogrāfija 
 2000: Incognegro 
 2000: Back for the First Time 
 2001: Word of Mouf 
 2003: Chicken-n-Beer 
 2004: The Red Light District 
 2006: Release Therapy
 2008: Theater of the Mind

Filmogrāfija 
 2001: The Wash 
 2003: "Ātrs un bez žēlastības 2"
 2003: Def Jam Vendetta
 2003: Lil' Pimp
 2004: Eve 
 2004: Def Jam: Fight for NY 
 2005: "Sadursme"
 2005: Hustle & Flow
 2006: Def Jam: Icon
 2006: The Heart of the Game 
 2006: Law and Order: SVU 
 2007: "Amerikāņu afēra" 
 2007: Law and Order: SVU 
 2007: "Simpsonu filma"
 2007: "Freds Klauss"
 2007: NBA Ballers Phenom 
 2008: Ball Don't Lie
 2008: "Rokenrolleris"
 2008: "Makss Peins"
 2008: "Geimeris"
 2011: "Ātrs un bez žēlastības 5"
 2013: "Ātrs un bez žēlastības 6"
 2015: "Ātrs un bez žēlastības 7"
 2017: "Ātrs un bez žēlastības 8"

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

Amerikāņu reperi
1977. gadā dzimušie
Grammy balvas ieguvēji
Andželīna Džolija

Andželīna Džolija (; dzimusi Andželīna Džolija Voita (Angelina Jolie Voight)  Losandželosā, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise, režisore un producente. Viņa ir saņēmusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu ("Oskaru"), divas Ekrāna aktieru ģildes balvas un trīs Zelta globusa balvas. Tāpat viņa ir UNHCR īpašā sūtne, piedalās bēgļu atbalsta kustībā. Par savu ieguldījumu šajā darbā Džolija saņēma Džīna Heršolta humanitāro balvu (par 2013. gadu).

Pēc ietekmīgā žurnāla Forbes datiem, viņa bija 2009. un 2011. gada vislabāk apmaksātā Holivudas aktrise. Džolija tiek uzskatīta par pasaulē "seksīgāko" un "visskaistāko" sievieti.

Biogrāfija 
Viņa ir dzimusi aktieru ģimenē, tēvs Džons Voits ir saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris.

Džolija debitēja uz lielā ekrāna 1982. gadā filmā Lookin' to Get Out, kurā vēl kā bērns filmējās līdzās savam tēvam Džonam Voitam. Taču nopietni pievērsās aktrises karjerai vairāk nekā desmitgadi vēlāk, kad piedalījās mazbudžeta filmas "Kiborgs 2" uzņemšanas procesā.

Viņas pirmā galvenā loma bija 1995. gada trillerī "Hakeri". Par kinozvaigzni viņa kļuva pēc filmēšanās filmās George Wallace (1997) un "Džia" (1998), kā arī pēc tam, kad bija ieguvusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā otrā plāna aktrise par filmā "Dzīve, pārtraukta" (1999).

Starptautisku slavu A. Džolija ieguva pēc datorspēļu tēla Laras Kroftas atveidošanas filmā "Lara Krofta: Kapeņu izlaupītāja" (2001). Vēlāk viņa filmējās filmas turpinājumā "Lara Krofta: Kapeņu izlaupītāja 2" (2003). Kopš tā laika viņa kļuva par vienu no visapmaksātākajām aktrisēm Holivudā.

Lielākos komerciālos panākumus Džolija guva, piedaloties filmās "Smita kungs un kundze" (2005), "Melnā feja Malefisenta" (2014), kā arī ierunājot lomu animācijas filmā "Kung Fu Panda" (2008). Par lomu filmā "Samainītais" (2008) viņa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise.

Džolija uzsākusi darboties arī kinorežisores un producentes amatā. 2014. gadā ievērību guva viņas režisētā filma "Nesalauztais".

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Allrovi profils 
 Yahoo! Movies profils  
 Allmovie profils 
 People profils 

1975. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Amerikāņu kinorežisores
ASV kinoproducenti
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Zelta globusa balvas ieguvēji
Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms

Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms (; 1766—1848) bija vācbaltiešu muižnieks, Kurzemes bruņniecības sekretārs (1795), delegācijas sastāvā parakstījis Kurzemes hercogistes pievienošanas aktu Krievijas impērijai. Vidzemes ģenerālgubernatora marķīza Pauluči kancelejas vadītājs (1813). Vidzemes guberņas civilais gubernators (1829—1847).

Sabiedriskā darbība 
Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājs (1815). Jelgavas brīvmūrnieku Jāņa ložas „Zu den drey Gekrönten Schwerdtern“ brālis (1818). 1836. gadā viņu par savu goda biedru ievēlējusi arī Rīgas vēstures un senatnes pētītāju biedrība.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1766. gada 10.novembrī Kurzemes un Zemgales hercogistē Felkerzāmu dzimtas muižā (Stelles muižā, mūsdienās Šēderes pagastā, ).
1781.—1785. gadā mācījās Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā.
1786.—1789. gadā studēja Getingenes Universitātē.
1793. gadā hercogs Pēteris viņu iecēla par ģenerālkomisāru, viņa uzdevums bija nodrošināt Kurzemes hercogistē izvietotā Krievijas karaspēka apgādi Kostjuško sacelšanās laikā.
1795. gadā kļuva par Kurzemes bruņniecības sekretāru, bijis viens no sešiem Kurzemes bruņniecības deputātiem, kas Pēterburgā parakstīja Kurzemes hercogistes pakļaušanās aktu.
1803. gadā Kurzemes bruņniecības deputāts Pēterburgā.
1809. gadā Kurzemes gubernatora padomnieks.
1812. gada kara laikā pēc Napoleona karaspēka iebrukuma Kurzemē pārcēlās uz Pēterburgu, pēc tam uz Rīgu, kur strādāja militārā gubernatora marķīza Pauluči kancelejā.
1812. gadā bija krievu ieņemtās Klaipēdas () ģenerālintendants.
Vidzemes ģenerālgubernatora marķīza Pauluči kancelejas vadītājs (1813).
1815. gadā bija viens no Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājiem.
1829.—1847. gadā Vidzemes civilais gubernators, slepenpadomnieks (1835).

Miris 1848. gada 18. novembrī Rīgā.

Atsauces 

1766. gadā dzimušie
1848. gadā mirušie
Augšdaugavas novadā dzimušie
Felkerzāmi
Vācbaltieši
Kurzemes un Zemgales hercogiste
Brīvmūrnieki
Kurzemes literatūras un mākslas biedrība
Augustovas baznīca

Augustovas Svētās Elizabetes Romas katoļu baznīca, saukta arī Kapūnes baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Balvu novada Lazdukalna pagasta Kapūnes ciemā.Vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis (Nr. 2854).

Baznīca ir koka celtne, apšūta ar dēļiem, 12 m gara un 8 m plata viennavas telpa ar cementa grīdu.

Celta 1828. gadā (pēc citiem avotiem 1826. g.) no kā Bēržu draudzes kapela. Kapelā bija arī kapliča, kurā noturēt dievkalpojumus tika atļauts no 1828. gada (atļauju deva toreizējais Mogiļovas arhibīskaps). Pēc Pirmā pasaules kara nodibinājās patstāvīga Augustovas draudze, kapelu pārveidojot par baznīcu.

Baznīcas priekšā atrodas arī viens no lielākajiem brīvdabas krucifiksiem Latvijā: gandrīz 4 m augstais ozolkoka krusts pa kreisi no ieejas baznīcā (brusas šķērsgriezums ir 18x18 cm). Pie krusta piestiprināta 70 cm augsta, kokā griezta, krāsota Kristus figūra.

Augustovas draudzē kalpojušie priesteri 
 1920.-1921. - prāvests Felikss Laizāns
 1926. g. - prāvests Francisks Stulginskis
 1929.-1931. - prāvests Aloizs Kalve
 1931.-1932. - prāvests Aleksandrs Pekšs
 1932.-1933. - prāvests Stefans Locāns
 1934.-1936. - Bēržu baznīcas prāvests Ādolfs Tarbunas
 1936.-1938. - prāvests Jāzeps Krumpāns
 1938.-1942. - prāvests Pēteris Tumans (vēlāk kā Rugāju baznīcas prāvests)
 1943.-1948. - prāvests Jānis Ostrovskis
 1948.-1949. - Rugāju baznīcas prāvests Antons Geriņš
 1949.-1956. - Rugāju baznīcas prāvests Ādams Ivbulis
 1956.-1957. - prāvests Jānis Kokars
 1957.-1959. - prāvests Eduards Ūsāns
 1959.-1962. - Rugāju baznīcas prāvests Ādams Ivbulis
 1962.-1964. - prāvests Eduards Beķers
 1964.-1975. - prāvests Pēteris Liepnieks
 1975.-1984. - Rugāju baznīcas prāvests Eduards Kopeiks
 1984.-1997. - Bēržu baznīcas prāvests Vaclavs Ereļs
 1997.-2002. - Bikavas baznīcas prāvests Felikss Šneveļs
 2002.-2005. - Bikavas baznīcas prāvests Kupčs Jānis
 2005.-2007. - Bikavas baznīcas prāvests Mārtiņš Klušs
 no 2007. gada prāvests Oļģerts Misjuns

Literatūra 
 Pr. J. Svilāns. Latvijas Romas — katoļu baznīcas un kapelas. [1975] — I. daļa. — Rīgas Metropolijas kūrija: Rīga, 1995., 24. lpp.

Atsauces

Ārējās saites 
 Augustovas sv. Elizabetes katoļu baznīca, Kopyunes (Kapūnes) baznīca
 Augustovas baznīca
 Augustovas Sv. Elizabetes baznīca fotogrāfijās 1
 Augustovas Sv. Elizabetes baznīca fotogrāfijās 2
 Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcu saraksts
 Balvu rajona kultūrvēstures pieminekļu datu bāze

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Kapūne
Lazdukalna pagasts
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Tasmanija

Tasmanija jeb Tasmānija ir sala un štats Austrālijas dienvidu piekrastē. Salu 1642. gadā atklāja Ābels Tasmans. Tikai 156 gadus vēlāk anglis Džordžs Bass atklāja jūras šaurumu (Basa šaurums) starp Tasmaniju un Austrāliju, pierādot, ka Tasmanija ir sala.

Tasmanijas krasta līnija ir izrobota, krasti stāvi. Salā ir daudz upju, kas iztek no ezeriem salas vidienē un strauji plūst lejup pa dziļām ielejām uz okeānu. Tās plūst cauri bieziem mežiem, kur īstus biezokņus veido kokpapardes. Pēc izskata savdabīgs augs Tasmanijā ir zāleskoks (ksantoreja), kas sastopams arī Austrālijas dienvidaustrumu daļā. Tam ir īss, resns stumbrs un garai zālei līdzīgas šauras lapas. Tasmanijā gaisa temperatūra vasarā ir ap 17 °C, ziemā ap 7 °C. Nokrišņu ir daudz — 1000 mm gadā. Augu un dzīvnieku pasauli salā veido galvenokārt Austrālijā sastopamie augi un dzīvnieki. Taču tādi dzīvnieki kā Tasmanijā mītošais vilksomainis un velnsomainis pašā Austrālijas kontinentā nav sastopami.

Ārējās saites 

Austrālijas štati
Austrālijas salas
Tropu josla

Tropu josla ir klimata josla, kas atrodas zemes vidusdaļā ap ekvatoru. Tropu joslā visu gadu dominē tropiskā gaisa masas. 

Gaisa temperatūra vasarā ir ap +30 - +32 °C, ziemā no +10 līdz +20 °C, paretam var būt arī zem 0 °C. Starpība starp gaisa temperatūru dienā un naktī var sasniegt 40 °C. Lielākajā daļā tropu joslas valda tropisko tuksnešu klimats — nokrišņu ir mazāk nekā 100 mm gadā. Kontinentu austrumu piekrastē, kur pūš pasāti, parasti ir mitrais tropu klimats. Gaisa temperatūra vasarā šeit ir +25 - +27 °C, ziemā — ap +15 °C. Nokrišņi ir visu gadu, un to daudzums sasniedz 500 - 1000 mm gadā.

Ārējās saites 

Klimatiskās joslas
Mērenā josla

Mērenajā joslā cauru gadu valda mēreno platumu gaisa masas. Ziemā gaisa temperatūra parasti ir zem 0 °C, vasarā — virs 0 °C. Taču temperatūra, tāpat kā nokrišņi, mainās atkarībā no vietas attāluma līdz jūrai vai okeāna piekrastei.

Mērenās joslas okeāniskā klimata apgabalos gaisa temperatūra ziemā svārstās ap 0 °C, vasarā tā ir +15—17 °C. Nokrišņu ir daudz — no 1000 līdz 2000 mm gadā. Mēreni kontinentālā klimata apgabalos (arī Latvijā) ir ne sevišķi auksta ziema — gaisa temperatūra -5 līdz -10 °C un silta vasara — +16 +17 °C. Gadā ir 600—800 mm nokrišņu. Kontinentālajam klimatam, kurš visizteiksmīgākais ir Eirāzijas kontinenta vidienē, raksturīga ļoti zema gaisa temperatūra ziemā — ap -30 °C un samērā karsta vasara — ap +25 °C un vairāk. Nokrišņu ir maz — no 400 līdz 600 mm gadā. Musonu klimata apgabalos ir ne visai karsta vasara — gaisa temperatūra +16 +20 °C un auksta ziema — ap -20 °C. Nokrišņu ir samērā daudz — ap 1000 mm, un tie ir galvenokārt vasarā.

Klimatiskās joslas
Didjē Drogba

Didjē Īvs Drogba Tebili (Didier Yves Drogba Tébily, dzimis ) ir bijušais Kotdivuāras futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Kotdivuāras futbola izlases dalībnieks un kapteinis.

Profesionāļa karjeras lielāko daļu aizvadījis Anglijas Premjerlīgas klubā "Chelsea", kur spēlēja no 2004. līdz 2012. gadam. Drogba ar 104 iesistiem vārtiem ir šī kluba ceturtais visu laiku rezultatīvākais spēlētājs un pirmais futbolists no Āfrikas, kas guvis 100 vārtus Premjerlīgā.

Karjera 
Piecu gadu vecumā pārcēlās no Kotdivuāras uz Franciju. Tur sācis trenēties futbolā un spēlēt jauniešu klubā Levallois, bet Le Mans sastāvā 1999. gadā debitēja Francijas čempionāta otrajā divīzijā. 21 gada vecumā noslēdza pirmo profesionālo līgumu. Pirmo plašāko atzinību izpelnījās spēlējot Gengānas "En Avant" sastāvā, 2002.—2003. gada Francijas līgas sezonā gūstot 17 vārtus 34 spēlēs. Tai pašā sezonā debitēja Kotdivuāras nacionālajā izlasē (kopš 2006. gada ir tās kapteinis).

2003. gadā Drogba nokļuva Marseļas "Olympique", kas samaksāja 3,3 miljonu mārciņu lielu transfēra maksu. Jau nākamajā gadā spēlētājs pārcēlās uz Londonas "Chelsea", taču maksa par viņa pāreju bija izaugusi jau līdz 24 miljoniem mārciņu. "Chelsea" sastāvā guvis lielākos panākumus: 2005. gadā viņš guva izšķirošos vārtus Anglijas Superkausa un Līgas kausa finālspēlēs, tāpat arī palīdzēja klubam izcīnīt tā pastāvēšanas vēsturē pirmo uzvaru Premjerlīgā. Tādu pašu panākumu "Chelesea" atkārtoja arī nākamajā sezonā. 2006. gadā Drogbu atzina par Āfrikas gada labāko futbolistu, bet 2007. un 2010. gadā viņš bija Anglijas Premjerlīgas rezultatīvākais spēlētājs.

2012. gadā beidzās Drogbas un "Chelsea" līgums un spēlētājs kā brīvais aģents pārcēlās uz Ķīnas klubu Šanhajas "Shenhua", ar ko noslēdza līgumu uz 2,5 gadiem. Pēc tam nospēlēja vienu sezonu Stambulas "Galatasaray", pēc kuras atkal atgriezās "Chelsea", 2014. gada 25. jūlijā noslēdzot līgumu uz gadu.

2014. gada 8. augustā paziņoja par karjeras beigšanu izlases sastāvā.

Sasniegumi 
Chelsea

 Anglijas Premjerlīga: 2004–05, 2005–06, 2009–10, 2014–15
 FA kauss: 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2011–12
 Anglijas Līgas kauss: 2004–05, 2006–07, 2014–15
 FA Community Shield: 2005, 2009
 UEFA Čempionu līga: 2011–12

Galatasaray

 Turcijas Superlīga: 2012–13
 Turcijas kauss: 2013–14
 Turcijas Superkauss: 2013

Individuālie sasniegumi

 Āfrikas gada futbolists: 2006, 2009
 Chelsea gada labākais spēlētājs: 2010
 Francijas 1. līgas gada labākais spēlētājs: 2003–04
 Anglijas Premjerlīgas labākais vārtu guvējs: 2006–07, 2009–10
 Gada futbolists Turcijā: 2013

Atsauces

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Kotdivuāras futbolisti
Kotdivuāras izlases futbolisti
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Abidžanā dzimušie
EA Guingamp spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Stambulas "Galatasaray" spēlētāji
Pedele

Pedele ir apdzīvota vieta Valkas novada Valkas pagasta ziemeļrietumos. Atrodas 9,8 km no pagasta centra Lugažiem, 7,8 km no novada centra Valkas un 165,6 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie valsts autoceļa V236 (Valka–Pedele–Ērģeme), pie Pedeles upē izveidotā Pedeles dzirnavezera.

Atsauces 

Valkas pagasts
Valkas novada ciemi
Latvijas ciemi