joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sergejs Širokovs

Sergejs Širokovs (; dzimis 1986. gada 10. martā) ir krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2017) spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Sanktpēterburgas SKA rindās.

Spēlētāja karjera 
Spēlētāja karjeru Širokovs uzsāka Maskavas CSKA sistēmā, jau 2001.—02. sezonā spēlējot kluba otrajā sastāvā. 2004.—05. sezonā Sergejs debitēja Krievijas Superlīgā. CSKA rindās Širokovs spēlēja līdz pat 2009. gada vasarai, kad pārcēlās uz Ziemeļameriku.

Tur Širokovs pievienojās Vankūveras "Canucks" sistēmai, pirmajā sezonā aizvadot arī sešas spēles pašā "Canucks" vienībā. 2010.—11. sezonā "Canucks" rindās Širokovs aizvadīja vien divas spēles, pārējo laiku spēlējot AHL klubā Manitobas "Moose".

2011. gada vasarā Širokovs atgriezās CSKA sastāvā, taču 2013.—14. gada sezonas pirmajā pusē pārcēlās uz Omskas "Avangard" rindām. "Avangard" sastāvā spēlēja līdz pat 2015. gada decembrim, kad tika aizmainīts uz Sanktpēterburgas SKA.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas CSKA spēlētāji
Vankūveras "Canucks" spēlētāji
Omskas "Avangard" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Ar Goda ordeni apbalvotie
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Augusts Buhholcs

Augusts Buhholcs (August Wilhelm Buchholtz, dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija vācbaltiešu pedagogs, bibliofīls, numismāts un kolekcionārs. Vēstures un senatnes pētītāju biedrības dibinātājs un tās vēlākais direktors.

Biogrāfija 
Augusts Buhholcs piedzima Rīgā, Aleksandra Buhholca un Karolīnes Buhholcas (dzim., Polchow) ģimenē. No 1821. līdz 1824 . gadam Tartu Universitātē studēja teoloģiju, bet 1823. gadā tur kopā ar 10 draugiem dibināja Rīgas vācbaltiešu korporāciju Fraternitas Rigensis. Pēc studiju beigšanas Augustu uzņēma onkuļa, mācītāja Benjamiņa Bergmana (viņš bija precējies ar Augusta Buhholca mātes jaunāko māsu) ģimenē, kur viņš kalpoja par bērnu skolotāju, kā arī Rūjienas pastorātā. Šajās mājās Augusts iepazinās ar Bergmaņu dzimtas bibliotēku, kas bija kļuvusi slavena jau Benjamiņa tēva, apgaismotāja Gustava Bergmana dzīves laikā. Šeit tika rosināta Augusta mīlestība uz grāmatām un Livonijas vēsturi. 
Tāpat kā lielākā daļa šī laika izglītoto teologu, Augusts Buhholcs prata latviešu valodu, kuru viņš bija apguvis jau studiju gados, un 30 gadus strādāja par Latviešu literārās biedrības sekretāru.

1828./1829. gada ziemas semestrī Augusts kā brīvklausītājs studēja Heidelbergas Universitātē. Vēlāk apceļoja Vāciju un Šveici. Pēc atgriešanās Rīgā notika izšķiršanās par labu pedagoga karjerai. Tika uzsākta skolotāja privātprakse, bet no 1834. gada viņš kopā ar jaunības dienu draugu Karlu Bornhauptu vadīja skolu. No 1848. līdz 1865. gadam Augusts vadīja savu personīgo skolu ar internātu.

1833./1834. gadā Augusts piedalījās Vēstures un senatnes pētītāju biedrības dibināšanā. Biedrības Direktorijā Augusts darbojās no 1839. gada 30. augusta, kad tika ievēlēts par biedrības bibliotekāru. Viņa dēls Arnds rakstīja, ka "Augusts bija dzimis bibliotekārs." 
Savā darbības laikā Augusts apstrādāja un kataloģizēja: Rīgas Pilsētas bibliotēku, Bruņiniecības bibliotēku, Vēstures un senatnes pētītāju biedrības, kā arī vairākas privātās bibliotēkas.

No 1842. gada Augusts strādāja par Himzeļa muzeja numismātikas kolekcijas konservatoru. 
No 1860. gada līdz pat savai nāvei Augusts tika pārvēlēts Vēstures un senatnes pētītāju biedrības direktora amatā.

Augusts Buhholcs bija daudzpusīgs vēstures pētnieks un aktīvs kolekcionārs. Dzīves laikā tika kolekcionētas monētas, ģerboņi, portreti, grāmatas un dažādi rokraksti. Pāri par 13 000 vienībām lielā numismātikas un citas Augusta Buhholca kolekcijas 1875. gadā tika deponētas Vēstures un senatnes pētītāju biedrībai.

Literatūra 

 Buchholtz, Arend. Dr. August Buchholtz und seine Söhne in der Altertumsgesellschaft. Mitt. Bd. 1, Heft 3, Riga. 1939. S. 53 – 78.
 Pärn, Franciskus. Zur Geschichte der livländischen Numismatik. Studia Numismatica. Tallinn, 1995, S. 132 - 146.
 Redlich, Friedrich A. 1939. Verzeichnis der Schriften des Dr. August Buchholtz und seiner Söhne. Mitt. Bd. 1, Heft 3. Riga, S. 4 – 37.

Ārējās saites 
 Datubāze "Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918.gadam."

Atsauces 

1803. gadā dzimušie
1875. gadā mirušie
Vācbaltieši
Numismātika
Baltijas monētu kolekcionāri
Vēstures un senatnes pētītāju biedrība
Urve Palo

Urve Palo (; dzimusi ) ir igauņu ekonomiste un politiķe, pārstāv Sociāldemokrātisko partiju.

Absolvējusi Tartu universitātes Ekonomikas fakultāti.

Laikā no 2007. gada aprīļa līdz 2009. gada maijam bija Igaunijas iedzīvotāju un etnisko attiecību ministre (pēc tam vairākas ministrijas tika apvienotas). Kopš 2007. gada ir arī Igaunijas parlamenta (Riigikogu) deputāte.

Atsauces

Ārējās saites 
  

1972. gadā dzimušie
Igaunijas politiķi
Lēnes apriņķī dzimušie
Emma Robertsa

Emma Robertsa (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja, modele.

Viņas tēvs ir aktieris Ēriks Robertss un tante — Džūlija Robertsa. Kļuvusi pazīstama ar galvenās lomas atveidošanu Nickelodeon seriālā Unfabulous. Viņas debijas albums bija arī seriāla skaņu celiņš — Unfabulous and More. Pēc tam viņa vairāk pievērsās dziedātājas karjerai, ierakstījusi dziesmas filmu "Ledus princese" (Ice Princess) un Aquamarine skaņu celiņiem, Aquamarine filmā bija arī viena no galvenajām aktrisēm. Taču pēc tam atkal pievērsās aktrises karjerai. Filmējusies tādās filmās kā "Nensija Drū" (Nancy Drew), "Valentīna diena" (Valentine's Day), "Diezgan jocīgs stāsts" (It's Kind of a Funny Story), "Kliedziens 4" (Scream 4).

Ārējās saites 

 

1991. gadā dzimušie
Ņujorkas štatā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Amerikāņu dziedātāji
Popmūziķi
Žans Lanns

Žans Lanns (), Montebello pirmais hercogs (; dzimis , miris ) bija franču maršals un viens no tuvākajiem Napoleona līdzgaitniekiem. Napoleona personiskais draugs, kuram bija atļauts uzrunāt imperatoru uz "Tu".

Dzimis Gaskoņā, zemnieka ģimenē. 1792. gadā tika ievēlēts par brīvprātīgo bataljona virsseržantu (sergent-major). 1793. un 1794. gadā piedalījās kampaņās Pirenejos pret Spāniju, izpelnīdamies pulkveža (chef de brigade) pakāpi. Tomēr 1795. gadā, pēc Termidora apvērsuma, demobilizēts no armijas.

1796. gadā kā brīvprātīgais atkal iestajies karadienestā. Piedalījās Itālijas kampaņā. Tika ievainots 1796. gada novembra kaujā pie Arkolas tilta. Kopā ar Napoleonu cīnījās Ēģiptē. Kad Napoleons atgriezās Francijā, Lanns atbalstīja viņu 18. brimēra apvērsumā. Pēc apvērsuma Lanns tika iecelts par divīzijas ģenerāli. 1800. gada jūnijā franču armija Lanna vadībā guva spožu uzvaru Montebello kaujā.

1801. gadā Napoleons aizsūtīja Lannu par Francijas sūtni Portugālē. 1804. gadā Lannam tika piešķirta maršala pakāpe, un viņš atkal piedalījās karadarbībā. 1805. gada decembrī Austerlicas kaujā Lanns komandēja franču kreiso flangu. Tāpat Lanns komandēja franču spēkus Zālfeldas kaujā pret prūšiem. Lannam bija liela ietekme franču uzvarā pār krieviem 1807. gada jūnija Frīdlandes kaujā. 1808. gadā Lanns karoja Spānijā. 1809. gada 22. maijā Žans Lanns guva nāvējošu ievainojumu no nejaušas lodes Aspernas-Eslingas kaujā pret austriešiem un 31. maijā mira. Apglabāts Parīzes Panteonā.

Žērā dzimušie  
Francijas virsnieki
Francijas karavadoņi
Apšu sala (Rāznas ezers)

Apšu sala (arī Lielā sala, Kazjonnijas sala) ir lielākā sala Rāznas ezerā. Izvietojusies ezera rietumos Mākoņkalna pagasta teritorijā, dabas lieguma zona (kopā ar pārējām līča salām) Rāznas nacionālajā parkā. Atdala Zosnas līci ezera rietumos no pārējās ezera tilpnes. Izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā, apaugusi ar kokiem, uz tās nav celtņu un nedzīvo neviens patstāvīgs iedzīvotājs.

Atsauces 

Latvijas salas
Rāznas ezers
Give Me All Your Luvin'

{{Singla infokaste
|Nosaukums        = Give Me All Your Luvin|Attēls           = Madonna Give Me All Your Luvin singls.jpg
|Izpildītājs      = Madonnas
|Albums           = MDNA
|A-puse           = 
|B-puse           = 
|Izdots           = 2012. gada 3. februārī
|Formāts          = CD singls, Ciparu lejupielāde, Airplay
|Ierakstīts       = 2011
|Žanrs            = popmūzika
|Garums           = 3.22
|Izdevējs         = Live Nation, Interscope
|Autors           = Madonna, M.I.A., Nikija Mināža, Mārtins Solveigs
|Producents       = Mārtins Solveigs
|Audio piemērs?   = nē
|Sertifikāts      = 
|Youtube          = cItHOl5LRWg
|Iepriekšējais singls  = Revolver2009
|Šis singls            = Give Me All Your Luvin'2012
|Nākamais singls       = Girl Gone Wild2012
}}Give Me All Your Luvin''' ir ASV mūziķes Madonnas pirmais singls no 2012. gadā izdotā divpadsmitā studijas albuma MDNA. Singlā piedalījās viesmākslinieki M.I.A. un Nikija Mināža, un tas tiks oficiāli izdots 2012. gada 3. februārī. Singls bija mūziķes debijas izdevums sadarbībā ar jaunu ierakstu kompāniju Interscope Records. Madonna izpildīja savu jauno singlu Superkausa XLVI izcīņas starplaika šovā, kas norisinājās  Indianapolisā, ASV. Papildus mūziķe izpildīja vēl 4 savas dziesmas: "Holiday", "Vogue", "Ray of Light" un "Music". 2011. gada 8. novembrī internetā noplūda šī singla demo versija ar nosaukumu "Give Me All Your Love" ar tikai Madonnas iedziedājumu.

 Mūzikas video 
8. decembrī Nikija Mināža savā Twitter kontā paziņoja, ka kopā ar Madonnu atrodas filmēšanas laukumā, uzņemot mūzikas video singlam "Gimme All Your Luvin".Nicki Minaj Enjoys Snog With Madonna, mtv.co.uk,  

 Dziesmu saraksts 
 Ciparu lejupielāde "Give Me All Your Luvin'" (piedaloties LMFAO un Nikijai Mināžai) — 3.22

 Ciparu lejupielāde — Party Rock Remix "Give Me All Your Luvin'" (Party Rock Remix) (piedaloties LMFAO un Nikijai Mināžai) — 4.03

 CD singls "Give Me All Your Luvin'" (piedaloties LMFAO un Nikijai Mināžai) — 3.22
 "Give Me All Your Luvin'" (Party Rock Remix) (piedaloties LMFAO un Nikijai Mināžai) — 4.01

 Ciparu remiksu mazalbums'''
 "Give Me All Your Luvin'" (Laidback Luke Remix) — 6.05
 "Give Me All Your Luvin'" (Nicky Romero Remix) — 5.54
 "Give Me All Your Luvin'" (Party Rock Remix) (piedaloties LMFAO un Nikijai Mināžai) — 4.02
 "Give Me All Your Luvin'" (Sultan + Ned Shepard Remix) — 5.59
 "Give Me All Your Luvin'" (Oliver Twizt Remix) — 4.48
 "Give Me All Your Luvin'" (Demolition Crew Remix) — 7.02

Izdošanas vēsture

Skatīt arī 
 Madonna
 Madonnas albumu diskogrāfija
 Madonnas singlu diskogrāfija

Atsauces

Ārējās saites 
 

Madonnas singli
2012. gada singli
Puzes muiža (ciems)

Puzes muiža (arī Puze, Puzesmuiža) ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos  no pagasta centra Blāzmas,  no novada centra Ventspils un  no Rīgas. 
Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Puzes muižas (Pussen) centra, viens no vēsturiskajiem pagasta centriem. Puzes baznīca un mācītājmuižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi, netālie Lejaskroga senkapi — arheoloģijas pieminekļi.

Vēsture 

Puze (Pussen) pirmoreiz minēta 1253. gadā, kad, sadalot Vanemas zemes, Puze nonāca Kurzemes bīskapa pakļautībā. 1579. gadā pēdējais Kurzemes un Sāmsalas bīskaps Magnuss Puzes muižu izlēņoja Kandavas pilskungam Emeriham no Mirbahas. Spriežot pēc 1582./1583. gada Kurzemes bīskapijas vaku grāmatas, Puzes novadam piederēja 7 ciemi: Ameļu, Viecīšu, Dandzīšu, Puzes, Modes, Rāpatu un Sirgumu ciems ar 55 zemnieku saimniecībām un 16 sīksaimniecībām. 

Pēc Livonijas kara beigām muiža atradās Piltenes apgabalā. 1641. gadā Johans Ēvalds Mirbahs no Puzes nodalīja Puzenieku muižu, kuru nodeva savam brālim Emeriham (III) Mirbaham, vēlākajam Embūtes pilsmuižas īpašniekam.
18. gadsimtā izveidojās Viecīšu (Wezitten), Dandzītes (Danswitten) un Modes (Mohden) pusmuižas, savukārt Ameļi (Ammeln) piederēja pie Puzenieku, bet Rāpati (Rapaden, Rapatzeem) – pie Ugāles, Sirgumi (Sirgum) – pie Piltenes muižas. 

Pēc tam, kad Piltenes apgabalu anektēja Krievijas impērija, 1797. gada iedzīvotāju revīzijas laikā tika uzskaitīta Puzes muiža, 3 pusmuižas, mežniecība (Wildnis Bereiterei Neuhoff), 3 krogi (Baznīckrogs, Buntes krogs, Ezerkrogs), 36 zemnieku saimniecības, 3 mežsargu mājas, 5 būdeļnieku (Budeneke) mājas un bijusī Krišiņu saimniecība (gewesene Kriching / Krisching Gesinde). Pieminēts arī ķieģelšķūnis. Zemnieku saimniecības bija sadalītas starp Puzes muižu un pusmuižām tā, ka Puzes muižai un Modes pusmuižai katrai bija pakļautas 10 saimniecības, Dandzīšu un Viecīšu pusmuižai – 8 saimniecības. Mirbahu dzimtai muiža piederēja līdz 1814. gadam.

Atsauces

Ārējās saites 
 Pilis.lv Puzes muiža
 Puzes baznīca
Stikli

Stikli ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Stiklu purva dabas lieguma teritorijā starp Mazieres un Dižieres ezeriem  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta (līdz 1920. gadam — Annahite (vācu: Annahütte) izveidojusies pie 1897. gadā pēc barona Grotusa pavēles uzceltās stiklu fabrikas (darbojās līdz 1928. gadam). Stiklos darbojas Annahites pamatskola (agrākā Stiklu speciālā internātpamatskola), kurā tiek uzņemti skolēni ar pedagoģiski medicīniskās komisijas slēdzienu ar diagnozēm F-70, F-71, F-72. Stiklu pils (fabrikas pārvaldnieka nams) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

Atsauces
Lapu sūnas

Lapu sūnas ( sensu stricto) ir mazi, mīksti sūnaugi, visbiežāk 1—10 centimetrus gari. Sūnas pārsvarā aug kopā puduros mitrās vai ēnainās vietās. Tām nav ziedu un sēklu, tās vairojas ar sporām.

Aptuveni 12 000 augu sugu tiek klasificētas kā lapu sūnas.

Sistemātika 
Pasaulē konstatēts ap 35 000 sūnu sugu. Latvijā reģistrētas 550 sūnu sugas no 74 dzimtām un 202 ģintīm.

Lapu sūnu klases:
 Bryophyta
 Andreaeobryopsida
 Andreaeopsida
 Bryopsida — Lapu sūnas
 Oedipodiopsida
 Polytrichopsida
 Sphagnopsida — Sfagni
 Takakiopsida
 Tetraphidopsida
Sfagni

Sfagni (Sphagnum) ir sūnu ģints, kurā ietilpst no 151—300 sugām. Sfagni visbiežāk aug kūdras purvos un muklājos.

Latvijā biežāk sastopamās sfagnu sugas 
 Brūnais sfagns (Sphagnum fuscum) 
 Garsmailes sfagns (Sphagnum cuspidatum)
 Girgensona sfagns (Sphagnum girgensohnii)
 Īssmailes sfagns (Sphagnum fallax)
 Magelāna sfagns (Sphagnum magellanicum)
 Smaillapu sfagns (Sphagnum capillifolium)
 Spurainais sfagns (Sphagnum squarrosum)
 Struplapu sfagns (Sphagnum flexuosum)

Ārējās saites 

Pirmsvasas augi
Purvi
Amele

Amele ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta austrumos Vecieres kreisajā krastā  no pagasta centra Blāzmas, no novada centra Ventspils un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Ameles pusmuižas (Ammeln). No 1949. līdz 1954. gadam Amele bija Ameļu ciema centrs. Ameles pusmuižas dzīvojamā ēka ir vietējas nozīmes kultūrvēsturiskais piemineklis.

Atsauces
Valērijs Ļukins

Valērijs Ļukins (; dzimis ) ir bijušais krievu vingrotājs, kas pārstāvējis Padomju Savienību un dzimto Kazahstānu. Pašlaik ir vingrošanas treneris ASV.

Piedalījies 1988. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs, kurās izcīnīja zelta medaļu vingrojumā uz stieņa un komandu sacensībās, kā arī izcīnīja sudrabu individuālajā daudzcīņā un vingrojumā uz līdztekām. Tāpat izcīnījis divas zelta medaļas Pasaules čempionātos (komandu sacensībās).

Pēc sportista karjeras beigām kļuva par treneri un emigrēja uz ASV. Kopš 1994. gada strādā Pasaules olimpiskajā vingrošanas akadēmijā (World Olympic Gymnastics Academy, WOGA) Plano, Teksasā, kā arī kopš 2001. gada ASV nacionālās izlases treneris. Trenē arī savu meitu Nastju Ļukinu.

Ārējās saites 

1966. gadā dzimušie
PSRS vingrotāji
Kazahstānas vingrotāji
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Olimpiskie zelta medaļnieki vingrošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vingrošanā
Mēklenburgas valdnieku uzskaitījums

Mēklenburgas valdnieki bija cēlušies no rietumslāvu cilts obodrītu jeb bodriču ķēniņiem, kuru sākotnējā rezidence atradās Mēklenburgas (Mikelenburg) pilskalnā pie Vismāras. Pēdējais suverēnais ķēniņš bija Niklots, kas Ziemeļu krusta karu laikā cieta sakāvi pret sakšu hercogu Heinrihu Lauvu (Heinrich der Löwe) un Dānijas ķēniņu Valdemāru I.
1167. gadā Mēklenburgas valdnieki pieņēma katoļticību un nonāca vasaļatkarībā no sakšu hercoga Heinriha Lauvas, bet 1202. gadā no Dānijas ķēniņa Valdemāra II. 1234. gadā agrākie Mēklenburgas ķēniņu īpašumi tika sadalīti četrās daļās - Meklenburgā, Parhimā-Rihtenbergā, Rostokā un Verlē (Werle). 
1348. gadā Mēklenburgas valdnieki kļuva par Svētās Romas impērijas hercogiem (Herzog zu Mecklenburg) un viņu dinastija sadalījās Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Štargardas (1348-1471), vēlāk Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Gīstrovas (1555-1695), visbeidzot 1701. gadā Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Štrēlicas atzaros. 
Pēc 1815. gada abu dinastiju valdniekiem piešķīra lielhercogu (Großherzog von Mecklenburg) titulu, kas tika lietots līdz pat Vācijas impērijas sabrukumam 1918. gadā.

Mēklenburgas kņazi (firsti) 
 1131–1160 Niklots, pēdējais suverēnais obodrītu ķēniņš
 1167–1178 Pribislavs, sakšu hercoga Heinriha Lauvas vasalis
 1178–1227 Heinrihs Borvins I, atbalstīja Dānijas ķēniņa Valdemāra II karagājienu uz Rēveli 
 1227–1236 Heinrihs Borvins II 
 1237–1264 Johans I 
 1264–1302 Heinrihs I 
 1264–1265 Albrehts I
 1264–1299 Johans II 
 1287–1289 Johans III
 1287–1329 Heinrihs II 
 1329-1348 Albrehts II, pirmais Mēklenburgas hercogs

Mēklenburgas-Štargardas hercogi 
 1329-1392 Johans I 
 1392-1416 Johans II
 1392-1417 Ulrihs I
 1416-1438 Johans III 
 1417-1423 Albrehts
 1417-1466 Heinrihs
 1466-1471 Ulrihs II

Mēklenburgas-Šverīnas hercogi 

 1329-1379 Albrehts II
 1379-1383 Heinrihs III
 1379-1384 Magnuss I
 1379-1412 Albrehts III
 1383-1388 Albrehts IV 
 1384-1422 Johans IV 
 1412-1423 Albrehts V
 1422-1442 Johans V 
 1422-1477 Heinrihs IV 
 1477-1483 Albrehts VI
 1477-1503 Magnuss II
 1503-1547 Albrehts VII
 1503-1552 Heinrihs V
 1547-1576 Johans Albrehts I
 1576-1592 Johans V

Mēklenburgas-Gīstrovas hercogi 
 1592-1636 Johans Albrehts II
 1636-1695 Gustavs Ādolfs

Vallenšteins 
 1628-1631 Albrehts Vallenšteins

Mēklenburgas-Šverīnas hercogi 
 1592 -1658 Ādolfs Frīdrihs I 
 1658-1692 Kristiāns Ludvigs I 
 1692-1713 Frīdrihs Vilhelms
 1713-1728 Kārlis Leopolds
 1728-1756 Kristiāns Ludvigs II
 1756-1785 Frīdrihs
 1785-1837 Frīdrihs Francis I
 1837-1842 Pauls Frīdrihs 
 1842-1883 Frīdrihs Francis II
 1883-1897 Frīdrihs Francis III
 1897-1918 Frīdrihs Francis IV

Mēklenburgas-Štrēlicas hercogi 
 1701-1708 Ādolfs Frīdrihs II
 1708-1752 Ādolfs Frīdrihs III
 1752-1794 Ādolfs Frīdrihs IV

Lielhercogi 

 1794-1816 Kārlis II
 1816-1860 Georgs 
 1860-1904 FrīdrihsVilhelms
 1904-1914 Ādolfs Frīdrihs V
 1914-1918 Ādolfs Frīdrihs VI

Valdnieku uzskaitījumi
Vācijas vēsture

hu:Mecklenburg#Mecklenburgi uralkodók
Aktebe

Aktebe (, Aqtöbe, ), agrāk saukta pēc krieviskās nosaukuma formas par Aktjubinsku (), ir pilsēta Kazahstānas rietumos, Ilekas upes krastos, Aktebes apgabala administratīvais centrs. Tās iedzīvotāju skaits ir 371 546, no kuriem nepilni 70% ir kazahi, bet nepilni 20% - krievi. Aktebe ir nozīmīgākais dzelzceļa mezgls un rūpniecības centrs Kazahstānas rietumos.

Nosaukums "Aktebe" cēlies no kazahu valodas vārdiem "ақ" (balts) un "төбе" (pakalns); nosaukums ir atsauce uz augstienēm, kurās atradās sākotnējā apmetne 19. gadsimtā.

Vēsture 
Pilsēta radusies ap 1869. gadā būvēto cietoksni, kas tika izveidots, lai aizsargātu Krievijas dienvidus no klejotāju uzbrukumiem. Uz šejieni pārcēlās cilvēki no dažādām Krievijas vietām, līdz ar to sākotnēji tā ir bijusi izteikti krieviska pilsēta. Ap 1890. gadu šai vietā sāka apmesties arī kazahi. 20. gadsimta sākumā (1901. gadā) cauri Aktjubinskai tika izbūvēta dzelzceļa līnija Orenburga-Taškenta, kas bija ļoti nozīmīgs notikums pilsētas tālākai attīstībai. Pilsētas iedzīvotāju skaits strauji palielinājās: 1889. gadā šeit dzīvoja 2600 cilvēki, bet 1909. gadā jau 10 716. Krievijas pilsoņu kara laikā Aktjubinska, kā nozīmīgs dzelzceļa mezgls, tika iesaistīta sīvās cīņās starp Sarkano armiju un Balto kustību, 1919. gada septembrī Mihaila Frunzes komandētā armija, ieņemot pilsētu, šeit sagūstīja ap 20 000 Kolčaka armijas karavīru. 1932. gadā pilsēta kļuva par Aktjubinskas apgabala centru, bet 1936. gadā par Rietumkazahijas novada centru (tas pastāvēja līdz 1964. gadam). Pēc Kazahstānas neatkarības iegūšanas 1991. gadā pilsēta ievērojami mainījās. PSRS tirgum paredzētā smagā rūpniecība samazinājās, toties attīstījās citas rūpniecības nozares, tostarp saistībā ar Aktjubinskas apgabalā esošajām naftas un gāzes atradnēm. Liela daļa etnisko krievu iedzīvotāju izceļoja uz Krieviju, savukārt ieceļoja kazahi no lauku apvidiem un citām valsts daļām.

Aktebe ir piedzīvojusi vairākus teroristu uzbrukumus. 2011. gadā pilsētā uzspridzinājās terorists-pašnāvnieks, kas kļuva par pirmo terora aktu Kazahstānas vēsturē. 2016. gada maijā pilsētā notika lielāks islāmistu uzbrukums ieroču veikalam un armijas bāzei, kurā gāja bojā 14 cilvēki, tostarp 4 uzbrucēji.

Atsauces

Ārējās saites 

 Aktebes pilsētas administrācija.  
 Rika TV portāls — jaunumi un informācija no Aktebes 

Kazahstānas pilsētas
Interneta Pasaule

Interneta Pasaule ir interneta pakalpojumu sniedzējs un telesakaru operators Latvijā.

Vēsture 
Uzņēmums ir dibināts . Vairāku gadu garumā uzņēmums ir attīstījis savu optisko tīklu Rīgā un kabeļu tīklus Latvijas reģionos.

Darbības virzieni 
 Internets — Interneta pieslēgumi Latvijā ar ātrumu robežās no 512kbit/s vietējai datu plūsmai un 256kbit/s ārzemju datu plūsmai līdz pat 1Gbit/s vietējai datu plūsmai un līdz 1Gbit/s ārzemju datu plūsmai.
 Telefonija — Ciparu un IP telefonija, privātais telefona tīkls, elektroniskais fakss, mobilie sakari
 Televīzija — IPTV pakalpojumi
 Tīmekļa mitināšana — virtuālā mitināšana, servera izvietošana, virtuāla servera izvietošana
 Tīmekļa vietņu izstrāde

Tehniskā informācija

Numuru lietojums 
Komersanta Interneta Pasaule numuri

IP adreses 

AS20797

 217.199.96.0/19
 213.180.96.0/19
 85.115.96.0/19
 87.226.0.0/17
 94.30.128.0/17

Tīkla pārklājums

Rīga 

 4. Iļģuciems
 12. Āgenskalns
 22. Šampēteris
 23. Torņakalns
 32. Pētersala-Andrejsala
 33. Sarkandaugava
 38. Vecpilsēta
 39. Centrs
 45. Jugla
 46. Mežciems
 47. Purvciems
 50. Teika
 51. Avotu iela
 54. Grīziņkalns
 55. Ķengarags
 56. Maskavas forštate

Latvija 

 Rīga
 Jūrmala — Dzintari, Majori
 Ķekavas novads — Baloži, Titurga, Ķekava, Katlakalns, Medemciems, Augškalns
 Baldones novads — Baldone, Riekstukalns
 Ropažu novads — Silakrogs, Mucenieki,Ropaži
 Ādažu novads — Ādaži
 Garkalnes novads — Garkalne,Vangaži
 Mārupes novads — Mārupe, Jaunmārupe
 Babītes novads — Babīte, Piņķi, Brīvkalni
 Bauskas novads — Bauska
 Iecavas novads — Iecava, Dimzukalns, Zālīte, Zorgi, Riņķi, Jurģēni, Straumēni, Ziemieļi, Bajāri, Iklāvi
 Ikšķiles novads — Ikšķile
 Salaspils novads — Salaspils, Saulkalne
 Stopiņu novads — Saurieši, Acone

Piezīmes

Atsauces 

Interneta pakalpojumu sniedzēji
Latvijas uzņēmumi
Roda

Roda (, Ródos) ir sala Grieķijā, atrodas Egejas jūras austrumos. Tā ir lielākā no Dienvidsporādu salām gan platības, gan iedzīvotāju skaita ziņā. Rodas pilsēta ir Dodekanesas vēsturiskais centrs. Vēsturiski tā ir pazīstama kā Rodas kolosa (viens no septiņiem pasaules brīnumiem) atrašanās vieta. Savukārt Rodas viduslaiku vecpilsēta ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā. Mūsdienās Rodas sala ir viens no populārākajiem tūrisma galamērķiem Eiropā.

Vēsture 
Senās Grieķijas laikā Rodas sala bija sadalīta trīs pilsētvalstīs (Jalisa, Kameira un Linda), kas  piedalījās grieķu karos ar persiešiem (499—449 p.m.ē.).
Peloponesas kara laikā (431–404 p.m.ē.) Rodas pilsētvalstis cīnījās Atēnu pusē, bet kara beigās pārgāja Spartas pusē. Pēc kara ta tās apvienojās un 404. gadā Roda kļuva par neatkarīgu valsti ar jaunuzceltu galvaspilsētu salas ziemeļu galā.
Vēlāk Roda nokļuva Maķedonijas atkarībā, bet pēc Maķedonijas Aleksandra nāves sabiedrojās ar Ēģiptes Ptolemaju dinastijas valdniekiem. 3. gadsimts p.m.ē. bija Rodas uzplaukuma laiks, kad pēc uzvaras pār satrapa Antigona dēlu Dēmetru pie Rodas ostas uzcēla milzīgu Saules dieva Hēlija statuju, kas kļuva pazīstama kā Rodas koloss.

164. gadā p.m.ē. Roda kļuva par Senās Romas lielvalsts sabiedroto, tad pakāpeniski zaudēja saimniecisko nozīmību un par galveno Egejas jūras tirdzniecības centru kļuva Dēlas sala.
74. gadā Roda kļuva par Līkijas un Pamfīlijas provinces daļu, bet 293. gadā par Salu provinces () centru.

Kopš 74. gada laika sala atradās vairāku valstu pakļautībā:

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

Grieķijas salas
Zvaigžņu kari: Situ atriebība

"Zvaigžņu kari: III daļa. Situ atriebība" () ir 2005. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Džordžs Lūkass. Šī ir sestā uzņemtā "Zvaigžņu karu" sāgas daļa. Galvenās lomas filmā atveido Jūens Makgregors, Heidens Kristensens, Natālija Portmane, Jans Makdiarmids, Semjuels Džeksons, Kristofers Lī, Entonijs Danielss, Kenijs Beikers un Frenks Ozs. Filmas darbība norisinās trīs gadus pēc Klonu kara sākuma. Filmas pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā,  tika uzsākta izrādīšana kinoteātros. Tā ir 2005. gada otra ienesīgākā filma pēc "Harijs Poters un Uguns biķeris".

Atsauces

Ārējās saites 

2005. gada filmas
Zvaigžņu kari
Džordža Lukasa filmas
Zvaigžņu kari: Ļaunumu vēstošā ilūzija

"Zvaigžņu kari: I daļa. Ļaunumu vēstošā ilūzija" () ir 1999. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Džordžs Lūkass. Šī ir ceturtā uzņemtā "Zvaigžņu karu" sāgas daļa un pirmā daļa sāgas prīkvelā. Galvenās lomas filmā atveido Liams Nīsons, Jūens Makgregors, Natālija Portmane, Džeiks Loids, Jans Makdiarmids, Entonijs Danielss, Kenijs Beikers, Pernilla Augusta un Frenks Ozs. Filma ir par džedu (džedaju) meistaru Kvai-Gonu Džinu un viņa mācekli Obi Vanu Kenobi, kuriem jāaizved un jāsargā karaliene Padme Amidala no planētas Nabū uz Galaktikas senātu. Filmas pirmizrāde notika . Tā ir 1999. gada ienesīgākā filma, kā arī ceturtā ienesīgākā "Zvaigžņu karu" filmu sērijas daļa.

Atsauces

Ārējās saites 

1999. gada filmas
Zvaigžņu kari
Džordža Lukasa filmas
Kurts Rasels

Kurts Rasels (; dzimis ) ir amerikāņu televīzijas un kino aktieris.

Aktiera karjeru sācis bērnībā ar lomām televīzijas seriālos, laikā no 1963. līdz 1964. gadā filmējās seriālā The Travels of Jaimie McPheeters. 1970. gados parakstīja līgumu ar The Walt Disney Company, kur viņš kļuva par "1970. gadu lielāko studijas zvaigzni". Aktieris ir ticis nominēts Emmy un Zelta globusa balvām. Lielākos komerciālos panākumus guvis ar lomām filmās "Vaniļas debesis" (Vanilla Sky), "Uguns spēks" (Backdraft), "Zvaigžņu Vārti" (Stargate), "Brīnums" (Miracle) un "Supervaroņu skola" (Sky High).

Ārējās saites 

1951. gadā dzimušie
Masačūsetsā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Reičela precas

"Reičela precas" () ir 2008. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Džonatans Demijs. Filmas sižeta pamatā ir Sidnija Lumeta meitas Dženijas debijas scenārijs.

Filma ir stāsts par no narkotikām atkarīgo Kimu (attēlo Anna Hetaveja) un viņas māsu Reičelu (attēlo Rozmarija Devita) un māsu attiecībām pirms Reičelas kāzām. Filmas pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā. Galvenās lomas atveidotāju Annu Hetaveju par šo lomu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai, tomēr to ieguva Keita Vinsleta par lomu filmā "Lasītājs".

Atsauces

Ārējās saites 
 

2008. gada filmas
ASV filmas
Džonatana Demija filmas
Olita Rause

Olita Rause (dzimusi  Latvijā) ir Latvijas šahiste, starptautiskā lielmeistare sievietēm (1993), starptautiskā meistare (1995), korespondencšaha lielmeistare (1999).

Šahistes karjera 
Olita Rause ir izcīnījusi trīs sudraba medaļas Latvijas sieviešu šaha čempionātos: 1981. gadā (turnīrā uzvarēja Astra Goldmane), 1984. gadā (turnīrā uzvarēja Anda Šafranska) un 1994. gadā (zaudēja papildmačā Andai Šafranskai ar 1,5:2,5). 1986. gadā Olita Rause pārstāvēja Latviju PSRS sieviešu komandu šaha čempionātā Minskā pie otrā galdiņa. Olita Rause ir pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi 31. šaha olimpiādē Maskavā pie 2. galdiņa (+4, =3, -4).
Olita Rause bija viena no spēcīgākajām korespondencšaha spēlētājām pasaulē. Viņa ir uzvarējusi ICCF VI Pasaules kausa izcīņā. 2019. gadā pēc 15 gadu pārtraukuma piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātā, kurā ierindojusies 9. vietā.

Personīgā dzīve 
Olita Rause ir beigusi Latvijas Universitāti ar filoloģijas maģistres grādu. No 2001. gada decembra līdz 2017. gada februārim bijusi "Jāņa Rozes" apgāda galvenā redaktore. Bija precējusies ar lielmeistaru Igoru Rausi.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē FIDE.com
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils Latvijas Korespondencšaha federācijas vietnē

1962. gadā dzimušie
Latvijas šahisti
PSRS šahisti
Latvijas Universitātes absolventi
Korespondencšaha lielmeistares
Pāvels Šteinbors

Pāvels Šteinbors (dzimis  Rīgā kā Pāvels Černuha) ir latviešu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Latvijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv Latvijas Virslīgas klubu FK RFS.

Karjera

Klubos 
Karjeru uzsācis Skonto FC 2001. gadā, taču 2004. gadā pārgājis uz FK Jūrmala. 2008. gadā līdz sezonas beigām tika izīrēts Anglijas čempionāta klubam Blackpool FC. Tajā viņš spēlēja kopā ar citu latvieti Kasparu Gorkšu, tomēr pirmās komandas sastāvā neaizvadīja nevienu spēli. Pēc īres beigām atgriezās Latvijā un pārgāja uz FK Liepājas Metalurgs. 2009. gadā kļuva par Latvijas Virslīgas čempionu. 

 pievienojās Dienvidāfrikas klubam Golden Arrows. Sezonu sāka kā kluba pamatvārtsargs, taču sezonas otrajā pusē zaudēja vietu sākumsastāvā. 2013. gada jūlijā Šteinbors pārcēlās uz Polijas Ekstraklasa klubu Zabžes "Górnik". Komandā nospēlēja divas sezonas, aizvadot vairāk nekā 50 spēles. Pirms 2015.—2016. gada sezonas pievienojās Kipras klubam Nea Salamina. Sezonā aizvadīja 16 spēles Kipras Pirmajā divīzijā. Pēc sezonas beigām atgriezās Polijā, parakstot līgumu ar Gdiņas "Arka". Kluba sastāvā nospēlēja četras sezonas. 2017. gadā kļuva par Polijas kausa ieguvēju. Pēc 2019.—2020. gada sezonas klubs atstāja augstāko līgu, un Šteinbors pārgāja uz citu Polijas klubu Bjalistokas "Jagiellonia". Tajā aizvadīja divas sezonas.

2022. gada jūnijā pievienojās Virslīgas klubam FK RFS.

Izlasē 
Spēlējis gan Latvijas U-19, gan U-21 izlašu sastāvos. Latvijas pieaugušo izlasē debitējis  draudzības spēlē pret Ziemeļīriju. Daudzas reizes pieteikts spēlēm kā izlases rezerves vārtsargs. Šteinbors atzīts par 2019. un 2020. gada Latvijas labāko futbolistu.

Atsauces

Ārējās saites 

 90minut.pl spēlētāja profils

1985. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas futbola vārtsargi
Latvijas izlases futbolisti
Blackpool F.C. spēlētāji
FK Liepājas Metalurgs spēlētāji
Skonto FC spēlētāji
Bjalistokas "Jagiellonia" spēlētāji
FK RFS spēlētāji
Oļegs Koševojs

Oļegs Koševojs (, ; dzimis , miris ) bija ukraiņu izcelsmes padomju partizāns.

Viņš bija viens no slepenās organizācijas "Jaunā gvarde" dibinātājiem, kas laikā no 1941. līdz 1945. gadam Otrajā pasaules karā cīnījās pret nacistiem Krasnodonā. 1942. gada jūlijā Krasnodonu bija ieņēmis Vācijas karaspēks. Koševojs organizēja antinacistu komjaunatnes organizāciju "Jaunā gvarde", kļuva par tās komisāru un štāba locekli. 1943. gada janvārī vācieši organizāciju sagrāva, O. Koševojs centās šķērsot frontes līniju, taču ātri tika aizturēts. Koševojs tika spīdzināts un  viņam tika izpildīts nāvessods.

1943. gada 13. septembrī O. Koševojam tika piešķirts Padomju Savienības Varoņa apbalvojums. Vairākas raktuves, kolhozi, skolas PSRS tikušas nosauktas Oļega Koševoja vārdā.

Ārējās saites 
 War Heroes profils 

1926. gadā dzimušie
1943. gadā mirušie
Ar nāvi sodītie cilvēki
Ukrainas cilvēki
Padomju Savienības Varoņi
Ukraiņi
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Vāne

Vāne ir ciems Tukuma novadā, Vānes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Sārcenes upes krastos  no novada centra Tukuma un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Hānu dzimtai piederējušās Vānes muižas (Wahnen) centru. Vānē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, pasts, vairāki veikali. Vānes luterāņu baznīca (celta 1663. gadā) ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Vēsture 
Par uzticamu kalpošanu Kurzemes hercogistes mestrs Gothards Ketlers piešķīra Vānes, Aizupes, Varibes un Sārcenes muižas savam sekretāram un palīgam Zalomonam Henningam (, 1528—1589), kurs bija Livonijas ordeņa valsts, vēlāk Kurzemes un Zemgales hercogistes valsts darbinieks, "Vidzemes un Kurzemes hronikas no 1554. līdz 1590. gadam..." autors.  Viņš dzīvoja un mīris Vānē 1589. gada 29. novembrī un tika apbedīts paša dibinātajā 1573.g. Vānes baznīcā. 1663. gadā viņa mirstīgās atliekas pēcnācēji apbedīja jaunajā mūra baznīcā. To uzbūvēja no 1654. līdz 1663. gadam Zalomona dēls Gothards Henings.

Vānes novads laika gaitā starp mantiniekiem tika sadalīts Aizupes, Vānes, Variebas, Sārcenes muižās. Turīgā dzimta tomēr pamazām iznīka - jau 1723. gadā Vānē nedzīvoja vairs neviens Henings, bet pilnībā dzimta izmira 18. gadsimta beigās.

1821. gadā Vānes muiža kļuva par baronu fon Hānu īpašumu. 1870. gadā neogotikas stilā celtā pils nodedzināta 1905. gada revolūcijas laikā. 

Ēka atjaunota tikai 1936.-1940. gados, un tajā ierīkota Vānes pamaskola. Būvdarbi izmaksāja ap 25.000 latu, no kuriem 13.000 tika paredzēts aizņemties no valdības. Lai pabeigt darbus, Tukums apriņķa vecākais uzdevis Tukuma apriņķa v. p. i. vajadzības gadījumā paaugstināt pat nodokļu likmes.

Muižas klēts 1937. gadā pārbūvēta par tautas namu.

1939. gadā Vānes pamatskolu apvienoja ar Aizupes pamatskolu. Tajā laikā tiek atjaunota arī muižas ēkas otrs gals. Darbs tiek pabeigts 1941.gadā.

Otrā pasaules kara laikā skolā atradās vācu hospitālis. 

1944.gadā skolas daļa nodega, vācieši telpas neatjaunoja. Jumts tika uzlikts uz drupām, tādēļ viens skolas gals atradās zemāk.1944. gadā skola atgriezās savās telpās. Tika uzsākti atjaunošanas darbi, kas tika pabeigti 1950.gadā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Vānes ciema plānotā izmantošana
 Pilis.lv Vānes muiža
 Vēsturiskie mirkļi. Vānes muiža

Tukuma novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Belgrano I

Henerala Belgrano vai Belgrano I ( — ‘armijas bāze Ģenerālis Belgrano’) bija vissezonas Argentīnas polārstacija Antarktīdā. Stacija bija izvietota uz Filhnera šelfa ledāja Vedela jūras krasta 3 km no ledāja frontes. Staciju 1955. gada 18. janvārī atklāja ekspedīcija pulkveža Ernana Puhato vadībā, lai nodrošinātu Argentīnas klātbūtni dienvidos no Vedela jūras. Stacija nosaukta par godu vienam no Argentīnas valsts pamatlicējiem, ģenerālim Manuelam Belgrano un to uzturēja un pārvaldīja Argentīnas bruņotie spēki.

Stacija bija paredzēta 14 cilvēkiem. Minimālā gaisa temperatūra ap , vēja ātrums nereti pārsniedza .

Stacijā galvenokārt tika veikti Zemes atmosfēras augšējo slāņu (jonosfēras) un ziemeļblāzmu pētījumi, kā arī novērojumi meteoroloģijā un glacioloģijā. 1965. gada 26. oktobrī no Belgrano stacijas startēja pirmā argentīniešu sauszemes ekspedīcija 14 cilvēku sastāvā uz Dienvidpolu, kas tika sasniegts 10. decembrī. Tā paša gada 2. aprīlī ekspedīcija no Belgrano stacijas  tālāk uz dienvidiem izveidoja Sovralas polārstaciju.

Stacija tika pamesta 1979. gada februārī, kad šelfa ledāja austrumu malā izveidoja jauno stacija Belgrano II. 1983. gadā vietā, kur atradās , no šelfa ledāja frontes atdalījās ap 100 km garš galdveida aisbergs un stacijas turpmākais liktenis nav zināms.

Atsauces

Skatīt arī 
 Belgrano II
 Belgrano III

Argentīnas polārstacijas
Slēgtās polārstacijas
Antarktiskās polārstacijas
Filhnera šelfa ledājs
Argentīnas Antarktīda
Vācbaltu demokrātu partija

Vācbaltu demokrātu partija (, saīsināti — DbDP) bija Krievijas impērijas un vēlāk Latvijas vācbaltiešu minoritātes politiskā partija, kas pastāvēja laikā no 1917. līdz 1934. gadam. Tā bija vecākā vācbaltu partija Latvijā.

Partija tika izveidota 1917. gada pavasarī un tās sākotnējais nosaukums līdz pat 1917. gada augustam, kad Rīgu ieņēma Vācijas karaspēks, bija Vācu tautības Krievijas pilsoņu demokrātu partija. Līdz ar Rīgas krišanu vācu rokās partija beidza darboties, tomēr jau 1918. gada novembrī tā atjaunoja savu darbību. Vācbaltu demokrātu partija pārstāvēja vācu pilsoņu, sīkpilsoņu, muižnieku, garīdznieku un inteliģences intereses. Partija atzina Latvijas valsti un iesaistījās Latvijas Tautas padomes un Latvijas Pagaidu valdības darbā. Tā bija pārstāvēta arī Latvijas Satversmes sapulcē un visās ievēlētājās Saeimās līdz pat 1934. gadam. Saeimā partija iekļāvās Vācbaltu frakcijā, kuras vadītājs līdz 1933. gada oktobrim bija Vācbaltu demokrātu partijas priekšsēdētājs Pauls Šīmanis. Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā apvērsuma partija bija spiesta izbeigt savu darbību.

Atsauces 

Latvijas bijušās politiskās partijas
Latvijas mazākumtautību partijas
Vācbaltu progresīvā partija

Vācbaltu progresīvā partija (, saīsināti — DbFP) bija Latvijas vācbaltiešu minoritātes politiskā partija, kas pastāvēja laikā no 1918. līdz 1934. gadam. Pirmā vācbaltu partija, kas atbalstīja Kārļa Ulmaņa Pagaidu valdību. 

Partija tika izveidota 1918. gada decembrī un tajā apvienojās vietējās vācbaltiešu liberālās inteliģences pārstāvji. Partijas pārstāvji darbojās Latvijas Tautas padomē un Latvijas Pagaidu valdībā, kā arī tika vēlāk ievēlēti Latvijas Satversmes sapulcē un Saeimā. Savā darbībā Vācbaltu progresīvā partija aizstāvēja vācbaltu minoritāti un meklēja kompromisa variantus ar latviešu pilsoniskajām aprindām. Starp tās līderiem minami Eduards fon Rozenbergs, Vilhelms Šreiners, Pēteris Klūge un citi. Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā apvērsuma partija bija spiesta izbeigt savu darbību.

Atsauces 

Latvijas bijušās politiskās partijas
Latvijas mazākumtautību partijas
Aizupe (Vānes pagasts)

Aizupe ir ciems Tukuma novadā, Vānes pagastā. Izvietojies Imulas upes labajā krastā  no pagasta centra Vānes,  no novada centra Tukuma un  no Rīgas.

Vēsture 
 
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Aizupes muižas (Ahsuppen) centru. Aizupes muižas pils ar parku (dendroloģiskie stādījumi) ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Bijušajā Aizupes skolā pie autoceļa P121 darbojas asociācija «Dzīvesprieks» (jauniešu sociālā rehabilitācija un profesionālā pamatizglītība).

Atsauces

Ārējās saites 
 Pilis.lv Aizupes muiža
 Dzīvesprieks
Varieba

Varieba ir ciems Tukuma novada Vānes pagastā. Izvietojies Imulas upes krastos  no pagasta centra Vānes,  no novada centra Tukuma un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Variebes muižas (Warriben, Alt-Warriben) centru. Variebes muiža ar parku ir vietējas nozīmes kultūrvēsturiskie pieminekļi.

Variebā atrodas kino dzīvnieku ferma "Laimīgo kolliju zeme".

Atsauces
Freitāgi-Loringhofeni

Freitāgi - Loringhofeni () ir sena vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Livonijā 15. gadsimtā un ierakstīta Kurzemes bruņniecības, Vidzemes bruņniecības un Sāmsalas bruņniecības matrikulās.

Vēsture 
Freitāgu dzimta cēlusies no kāda Vestfālenes dižciltīgā Vecelo Frīdaha (), kas rakstos pieminēts 1198. un 1217. gadā. Vēlāk šīs dzimtas piederīgie apmetās Frīzijā un Oldenburgā. 15. gadsimta beigās Johans Freitāgs no Loringhofas iestājās Vācu ordenī un kļuva par Livonijas ordeņa mestru. Savā valdīšanas laikā viņš vairākiem dzimtas locekļiem izlēņoja zemes īpašumus. Tā 1493. gadā Arnds Freitāgs ieguva īpašumus Daugavpils komturejā, viņa pēctečiem līdz 1830. gadam piederēja Demenes muiža (Demmen). 
1878. gadā Krievijas valdība Baltijā dzīvojošajiem Freitāgiem - Loringhofeniem piešķīra baronu titulu.

Slaveni dzimtas locekļi 
 Johans Freitāgs no Loringhofas, Livonijas ordeņa mestrs
 Vesels fon Freitāgs-Loringhofens (Wessel Freiherr Freytag von Loringhoven; 1899—1944), Lielbornes muižā dzimis vācu virsnieks, kas piedalījās atentāta rīkošanā pret Ādolfu Hitleru 1944. gada 20. jūlijā.

Atsauces

Literatūra 
 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland, Görlitz, 1929, lk.416-442 
 Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, Görlitz, 1935, lk.122-126
 Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil Kurland, Band 1, Görlitz, 1939, lk.254-278 856.
 Irene Gammel, Die Dada-Baroness. Das wilde Leben der Elsa von Freytag-Loringhoven. Edition Ebersbach: Zweite, überarbeitete Aufl. Berlin 2005, 
 Sabine Grimm, Adelslinien – Die Herren von Frydag. Norderstedt 2011.

Ārējās saites 
 Freytag von Loringhoven Artikel „Genealogisches Handbuch der kurländischen Ritterschaft“, 1939

Vācbaltiešu dižciltīgo dzimtas
Kurzemes bruņniecības dzimtas
Metjū Perijs

Metjū Perijs (Matthew Langford Perry; dzimis ) ir kanādiešu-amerikāņu aktieris un komiķis.

Viņš vislabāk pazīstams ar lomu NBC situāciju komēdijā "Draugi" (Friends). Par šo lomu ir saņēmis TV Guide un Teen Choice balvu, kā arī ticis nominēts vairākām balvām, tai skaitā Emmy Awards. Par lomu filmā The Ron Clark Story kritiķi viņu atzinīgi novērtēja. Tāpat M. Perijs ir filmējies tādās filmās kā "Atkal 17" (17 Again), The Whole Nine Yards, A Night in the Life of Jimmy Reardon un "Vieglprātības nasta" (Fools Rush In).

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Masačūsetsā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Supermens atgriežas

"Supermens atgriežas" () ir 2006. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Braiens Singers. Filma ir par DC Comics tēlu Supermenu. Tā ir piektā un pēdējā daļa oriģinālajā "Supermena" filmu sērijā. Tas ir kā alternatīvais turpinājums filmām "Supermens" un "Supermens 2", neievērojot filmās "Supermens 3" un "Supermens 4" notikušo. Galvenās lomas filmā atveido Brendons Rūts, Keita Bosvorta, Kevins Speisijs, Džeimss Mersdens, Pārkere Posija, Frenks Langella, Sems Hantingtons, Eva Marija Senta un Kels Penns.

Filmas pirmizrāde notika  Losandželosā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2006. gada filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Braiena Singera filmas
Augusts Deglavs

Augusts Deglavs ( — ) bija latviešu rakstnieks, preses darbinieks, grāmatizdevējs un tirgotājs. "Jaunās strāvas" progresīvās latviešu inteliģences kustības dalībnieks. Daudzu stāstu un romānu autors, viens no romāna žanra aizsācējiem latviešu literatūrā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1862. gada 9. augustā Šķibes pagasta "Vīgantos" zemnieka ģimenē. Mācījās Auru pagastskolā (1870–1876), tad darbojās vecāku saimniecībā (1876-1887). No 1887. gada dzīvoja Rīgā, strādāja A. Dombrovska kokzāģētavā, līdztekus no 1880. gada bija laikrakstu “Tiesu Vēstnesis”, “Tēvija”, “Baltijas Vēstnesis”, “Dienas Lapa” , “Mājas Viesis” autors un līdzstrādnieks. Vēlāk ieguva ierēdņa vietu (1888), bija Rīgas Latviešu biedrības loceklis (līdz 1893), darbojās arī pretalkohola biedrībā “Auseklis”, tās rakstu krājuma izdevējs.

No 1891. gada nodevās literārajam darbam, uzrakstīja romānu "Rīga" (pirmā daļa "Patrioti", 1910-1911). Pēc Pirmā pasaules kara sākuma devās uz Pēterburgu, kur bija “Jaunās Dienas Lapas” redaktors (1915–1917). Pēc Februāra revolūcijas aktīvi iesaistījās politikā, piedalījās Latviešu Demokrātiskās partijas dibināšanā 1917. gada 16. aprīlī Rīgā. Pēc Rīgas okupācijas 1917. gada 14. septembrī kā Rīgas sabiedrisko organizāciju deputātu padomes pārstāvis ierosināja latviešu partiju Demokrātiskā bloka veidošanu.

1920. gadā pabeidza romāna "Rīga" otro daļu "Labākās familijas" (1920).

Miris no tuberkulozes 1922. gada 3. aprīlī Rīgā. Apbedīts Meža kapos, kur 1929. gada viņam atklāja pieminekli.

Nozīmīgākie darbi 
Romāni:
 "Starp divām ugunīm" (1891)
 "Jaunā pasaule" (1897-1898)
 "Liesma" (1898)
 "Zeltenīte" (1896)
 "Rīga" pirmā daļa "Patrioti" (1910-1911) otrā daļa "Labākās familijas" (1920)
 Kopoti raksti /Augusts Deglaws. Rīga: Roze, 1926-1935. 7 sēj.

Ārējās saites 
 Letonika informācija
 Biogrāfija
 Rīgas Austrumu izpilddirekcijas informācija par ēku, kurā dzīvoja A. Deglavs un pie kuras tagad atrodas piemiņas plāksne

Dobeles novadā dzimušie
Latviešu Demokrātiskās partijas politiķi
Latviešu rakstnieki
Latvijas rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
19. gadsimta rakstnieki
20. gadsimta rakstnieki
Rīgas Meža kapos apbedītie
Dīrborna

Dīrborna () ir pilsēta ASV, Mičiganas štatā, Detroitas dienvidrietumos.

Pilsētā atrodas kompānijas Ford Motor Company galvenais birojs, laboratorijas un rūpnīcas, kā arī Amerikas Islāma centrs, Valsts Arābu-Amerikāņu muzejs un lielāka mošeja Ziemeļamerikā.

Dīrbornā atrodas metalurģijas rūpnīca Rouge Steel, kas pieder uzņēmumam Severstaļ.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Mičiganas pilsētas
Detroita
Liene Bērziņa

Liene Bērziņa (dzimusi Liene Zostiņa  Smiltenē) ir latviešu TV un radio personība, aktrise, dziedātāja, Biznesa augstskolas „Turība" lektore komunikācijas zinātnē.

Kļuvusi pazīstama ar lomu 1993. gada filmā "Ziemassvētku jampadracis", kurā filmējās kopā ar ģimeni (māsām un brāli). 2004. gadā uzsāka studijas Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijā (RPIVA), tomēr, ieguvusi iespēju piedalīties televīzijas šovā, tās pārtrauca. 2005. gadā uzvarēja šovā "Talantu aģentūra" ar niku "Pele". Kopā ar Ediju Šnipki 2008. gadā piedalījās šovā "Zvaigžņu lietus", kurā sasniedza finālu un ieņēma 2. vietu. Vadījusi vairākus TV raidījumus un tiešraides no Rīgas svētku pasākumiem, tai skaitā TV spēli "Zelta drudzis", "OKartes Skatuve". Strādājusi radio: Radio SWH un "Capital FM". Ieguvusi bakalaura grādu sabiedriskajās attiecībās biznesa augstskolā „Turība”.

Ieguvusi maģistra grādu Latvijas universitātē, Biznesa ekonomikas un vadības fakultātē, Stratēģiskās vadības un līderības programmā. Strādājusi Māmiņu klubā kā redaktore, žurnāliste, dažādu pasākumu vadītāja. Šobrīd ir pasniedzēja Biznesa augstskolā Turība, Komunikācijas fakultātē, izveidojusi un vada Māmiņu kluba Labdarības fondu.

Liene Bērziņa strādā un vada komunikāciju Izglītības kvalitātes valsts dienesta īstenotajā Eiropas Sociālā fonda projektā PuMPuRS, kā arī ir sabiedrisko attiecību speciāliste Valsts izglītības satura centrā. 

Lienes vīrs ir uzņēmējs Kaspars Bērziņš, ģimenē aug divi bērni: dēls Markuss Toms un meita Līna Grieta — Māmiņu kluba superbēbīte — 2013. Liene Bērziņa katru gadu piedalās LNT labdarības dienu pasākumu "Labdarības diena" un "Eņģeļi pār Latviju" vadīšanā. Liene aktīvi iesaistās arī dažādu pasākumu organizēšanā un vadīšanā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Liene Bērziņa: „Es pati esmu sev pareģe”
 Liene Bērziņa: “Es jūtu, ka skatītāji mani mīl”

1984. gadā dzimušie
Smiltenē dzimušie
Latvijas cilvēki
Latvijas karognesēji olimpiskajās spēlēs

Šis ir Latvijas karognesēju olimpiskajās spēlēs uzskaitījums.

Saraksts

Atsauces

Skatīt arī 
 Latvija olimpiskajās spēlēs

Ārējās saites 
 Latvijas karognesēji ziemas olimpiskajās spēlēs
 Sports Reference profils 

karognesēji
Ar sportu saistīti uzskaitījumi
Dakšiņa

Dakšiņa ir galda piederums, kas tiek izmantots ēdiena gatavošanai, servēšanai un paņemšanai, lai to apēstu. To veido kāts, kura vienā galā ir no diviem līdz četriem paralēliem zariem, ar kuriem uzdur ēdienu. Parasti dakšiņas tiek izgatavotas no metāla, bet ir arī dakšiņas, kas izgatavotas no koka vai plastmasas. Dakšiņas ir izplatīts galda piederums rietumu kultūrās, austrumu kultūrās tās tiek izmantotas ļoti maz. Tur tās aizvieto ar irbulīšiem.

Skatīt arī 
 Karote

Galda piederumi

de:Essbesteck#Gabel
Robins Viljamss

Robins Viljamss (; dzimis  miris ) bija amerikāņu aktieris un komiķis.

Kļuvis populārs ar lomu TV seriālā Mork & Mindy, pēc tam uzsācis komiķa karjeru. Filmējies tādās filmās kā "Papaijs" (1980), "Garpa pasaule" (1982), "Labrīt, Vjetnama" (1987), "Mirušo dzejnieku biedrība" (1989), "Pamošanās" (1990),  "Zvejnieku karalis" (1991), "Kapteinis Āķis" (1991), "Aladins" (1992), "Mūžīgā aukle" (1993), "Džumandži" (1995), "Putnubūris" (1996), "Divsimtgadīgais" (1999), "Bīstamā fotogrāfija" (2002), "Bezmiegs" (2002), "Nakts muzejā" (2006), "Jautrās pleznas" (2006).

Par lomu 1997. gada filmā "Krietnais Vils Hantings" saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris, vēl ir trīs reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā. Tāpat R. Viljamss ir divas reizes saņēmis Emmy balvu, četras reizes — Zelta globusa balvu, divas reizes — Ekrāna aktieru ģildes balvu un piecas reizes — Grammy balvu. Kopā ar Alanu Aldu un Džeinu Fondu vadīja 1986. gada Amerikas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremoniju.

Mūža nogalē cieta no Pārkinsona slimības un depresijas. Miris , izdarot pašnāvību pakaroties.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1951. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Ilinoisā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV komiķi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Grammy balvas ieguvēji
Pašnāvnieki