joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2021. gada Salaspils novada domes vēlēšanas

2021. gada Salaspils novada domes vēlēšanas notika  2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Salaspils novada domē ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalijās 8 kandidātu saraksti, kas kopā sastāvēja no 114 kandidātiem.

Pēc vēlēšanu rezultātiem, kā arī 2017. gada Salaspils novada domes vēlēšanās, uzvarēja Jaunā Vienotība ar 8 no 15 vietām Salaspils novada domē.

Vēlēšanu norise 
Salaspils novadā bija ierīkoti 4 vēlēšanu iecirkņi. Salaspils pilsētā varēja nobalsot LU Bioloģijas institūtā, Salaspils kultūras namā, Salaspils sporta namā un Salaspils sociālajā centrā, bet Salaspils pagastā nebija ierīkots neviens iecirknis.

Oficiālajā vēlēšanu dienā, sestdienā, , iecirkņi bija atvērti no pulksten 7ː00 līdz 20ː00 (), bet ikkatrā iecirknī vēlētājs varēja arī balsot iepriekš — gan pirmdienā, , no pulksten 16ː00 līdz 20ː00 (), gan ceturtdienā, , no pulksten 9ː00 līdz 16.00 (), gan arī piektdienā, , no pulksten 13ː00 līdz 20ː00 ().

Šajā novadā balsstiesīgais vēlētājs varēja nobalsot jebkurā iecirknī, jo vēlētāju noteikšanai tika izmantoti iepriekš sastādīti vēlētāju saraksti. COVID-19 pandēmijas dēļ iecirkņos bija jāievēro dažādi epidemioloģiskās drošības pasākumi, kā, ierodoties iecirknī, bija jāvelk sejas maska, jāievēro divu metru distance no citiem cilvēkiem un jādezinficē rokas, papildus arī tika ieteikts uz vēlēšanām nākt ar savu pildspalvu.

Balsošanas sistēma 
Latvijas Pašvaldības domes vēlēšanu likums nosaka, ka pašvaldības tiek ievēlētas vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera—Senlagē metodes. Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, jūnija pirmajā sestdienā, bet Saeimai ir tiesības pieprasīt ārkārtas vēlēšanas. Ja notiek ārkārtas vēlēšanas un līdz iepriekšējās domes termiņa beigām ir vairāk par diviem mēnešiem, bet mazāk par diviem gadiem, tad dome tiek ievēlēta uz pagarinātu laiku — līdz aiznākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām, savukārt ja ir vairāk par diviem gadiem, tad uz saīsinātu laiku — līdz nākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām.

Novada domē tiek ievēlēti 15 deputāti, ja iedzīvotāju skaits administratīvajā teritorijā ir zemāks par 30 000.

Tiesības piedalīties Salaspils novada domes vēlēšanās ir Latvijas un citu Eiropas Savienības (ES) dalībvalstu pilsoņiem, sākot no 18 gadu vecuma, kuriem ir reģistrēta dzīvesvieta Salaspils novada administratīvajā teritorijā 90 dienas pirms vēlēšanu dienas, vai kuriem Salaspils administratīvajā teritorijā pieder nekustamais īpašums. Lai apliecinātu vēlētāja identitāti jānorāda derīga ES pilsoņa pase vai personas apliecība (eID karte).

Kandidātu saraksti

Vēlēšanu rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 
 Kandidātu saraksti
 Vēlētāju aktivitāte
 Vēlēšanu rezultāti
 Ievēlēto deputātu saraksts

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
Krievu—zviedru karš (1741—1743)

Krievu—zviedru karš (1741—1743) jeb Cepuraino karš (, ), bija Zviedrijas un Krievijas impērijas karš Austrijas mantojuma kara (1740—1748) laikā. Zviedriju diplomātiski atbaltīja Francijas karaliste.

Kara iegansts 
Zviedrijā pretkrievu noskaņojumu pastiprināja Zviedrijas diplomāta Malkolma Sinklēra (Sinclair) nogalināšana Silēzijā 1739. gada jūnijā, kas Krievu—turku kara laikā bija notikusi Krievijas impērijas ģenerālfeldmaršala Miniha uzdevumā.
1740. gada novembrī Pēterburgā notika galma apvērsums, kura laikā reģentu Bīronu arestēja, bet par jauno reģenti līdz ķeizara Ivana VI pilngadībai izsludināja viņa māti hercogieni Annu.
Francija un Zviedrija atbalstīja Pētera I meitas Elizabetes pretenzijas uz troni.

Norise 
Izmantojot Pēterburgas galma nesaskaņas, 1741. gada 8. augustā Zviedrijas Riksdāgs pieteica karu Krievijai, taču 3. septembrī ap 20 000 vīru lielā Zviedrijas armija cieta sakāvi kaujā pie Lappeenrantas (zviedru: Villmanstrand).

Pēc 1741. gada 6. decembra galma apvērsuma jaunā Krievijas impērijas valdniece Elizabete pavēlēja gāztā ķeizara Ivana VI ģimeni lielā slepenībā turēt ieslodzījumā Daugavgrīvas cietoksnī, tomēr atteicās no solījumiem atgriezt Baltijas provinces Zviedrijai un nolēma turpināt karadarbību.

1742. gada jūnijā Krievijas impērijas karaspēks ar 30 000 vīru atsāka karadarbību un Pētera Lasī vadībā ieņēma Haminas (Fredrikshamn), jūlijā Porvo (Borgå) un augustā Savonlinnas (Nyslott) un Hemēnlinnas (Tavastehus) cietokšņus. Helsinkos aplenktā Zviedrijas armija padevās 26. augustā.

1743. gada jaunvārī Krievijas impērijas armija sāka uzbrukumu Turku (Åbo) virzienā, tādēļ Turku pilī sākās miera sarunas, kurās Zviedrijas pusi pārstāvēja Rīgā dzimušais sūtnis Ēriks Matīss fon Nolkens (Nolcken), bet Krievijas pusi ģenerālis Aleksandrs Rumjancevs. 1743. gada 17. jūnijā puses parakstīja vienošanos par kara pārtraukšanu, Riksdaga komisija piesprieda nāvessodu neveiksmīgajiem karaspēka komandieriem ģenerāļiem Kārlim Emīlam Lēvenhauptam un Henrikam Magnusam fon Budenbrokam.

7. augustā karojošās puses noslēdza Turku miera līgumu, kurā atteicās ne tikai no Baltijas provincēm, bet arī no Kīmmenegordas un Savonlinnas (Kymmenegårds och Nyslotts) lēnes daļas.

Atsauces 

18. gadsimta kari
Somijas vēsture
Kari ar Zviedriju
Kari ar Krieviju
Savonlinna

Savonlinna (, "Jaunpils") ir Somijas pilsēta, kas atrodas tās austrumu daļā. 
Pilsētā atrodas Olavinlinnas pils, kurā notiek Savonlinnas operas svētki.

Somijas pilsētas
Somijas pašvaldības
Dienvidsavo
Everybody's Golf 3

Everybody's Golf 3 (Ziemeļamerikā Hot Shots Golf 3, Japānā Minna no Gorufu 3) ir datorspēle, ko izstrādāja Clap Hanz un izdeva Sony Computer Entertainment. Eiropā un Austrālijā spēle netika izplatīta.

Atsauces 

PC spēles
PlayStation 2 spēles
Kanzassitija (Kanzasa)

Kanzassitija () ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Kanzasas štata trešā lielākā pilsēta, kā arī trešā lielākā pilsēta Kanzassitijas metropolē. 2019. gadā Kanzassitijā dzīvoja 153 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas pie Kanzasas un Misūri štatu robežas; robežas otrā pusē atrodas Misūri štata Kanzassitija.

Pilsētā bāzējās ASV augstākās futbola līgas klubs Sporting Kansas City.

Ārējās saites 

Kanzasas pilsētas
SpaceX CRS-22

SpaceX CRS-22 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Cargo Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services 2 (CRS-2) programmā. Cargo Dragon orbītā tika palaists 2021. gada 3. jūnijā; nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 10. jūlijā.

Atšķirībā no iepriekšējiem Falcon 9 lidojumiem, kad atkārtoti tika izmantota raķetes pirmā pakāpe, šoreiz tā bija jauna. Arī kravas kuģis bija jauns.

Derīgā krava 
Cargo Dragon kopējā kravas masa augšupceļā bija 3328 kg.
Hermētiskais nodalījums bija piepildīts ar 1948 kg kravas (kopā ar iepakojumu). Transportkuģa hermētiskajā sekcijā bija: zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (920 kg), mantas un pārtika apkalpei (341 kg), stacijas rezerves daļas un aprīkojums amerikāņu segmentam (345 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (52 kg), datoru piederumi (58 kg).

Nehermētiskajā kravas sekcijā bija 1380 kg sarullēti divi saules bateriju paneļi ISS Roll-Out Solar Arrays (IROSA), ko 2021. gada jūnijā uzstādīja stacijai.

No stacijas atpakaļ uz zemi tika nogādāta 2404 kg kravas. Tajā bija zinātnisko pētījumu paraugi, kā arī bojātas vai atkārtoti izmantojamas iekārtas.

Lidojuma gaita 
Cargo Dragon tika palaists  17:29:15 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-39A.

Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nosēdās uz peldošās platformas Of Course I Still Love You Atlantijas okeānā.

5. jūnijā 09:09 UTC kravas kuģis automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie Harmony moduļa augšējās pieslēgvietas pievienotā adaptera PMA-3 saslēgšanās mezgla IDA-3.

10. jūnijā 22:49 UTC ar manipulatoru Canadarm-2 no Dragon nehermētiskās kravas sekcijas tika izņemta IROSA saules bateriju pakete. 30. jūnijā, pēc saules bateriju uzstādīšanas, IROSA transportēšanas iepakojums tika ievietots atpakaļ kuģī.

8. jūlijā 14:45 UTC Cargo Dragon atvienojās no stacijas. 
10. jūlijā kuģis aptuveni 02:45 UTC uz iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 03:29 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Atlantijas okeāna Meksikas līcī. punktā aptuveni 84,3° R 29,2° Z. Lidojuma ilgums bija 36 dienas 9 stundas 59 minūtes.

Atsauces

Ārējās saites 
 CRS-22 Mission  SpaceX
 SpaceX CRS-22 Mission Overview NASA
 Dragon CRS-21,... CRS-26 (SpX 21,... 26) Gunter Dirk Krebs

Dragon kosmosa kuģis
Nāves zvaigzne

"Nāves zvaigzne" () ir izdomāta kosmosa stacija un galaktikas superierocis, kas attēlots Džordža Lūkasa izveidotajā "Zvaigžņu karu" franšīzē.

Uzskata, ka pirmās "Nāves zvaigznes", kas parādās sākotnējā 1977. gada filmā "Zvaigžņu kari: Jaunā cerība", diametrs pārsniedz 160 kilometrus, un to apkalpo aptuveni 1,7 miljoni militārpersonu un 400 000 droīdu (robotu). Otrā "Nāves zvaigzne" parādās filmā "Zvaigžņu kari: Džedu atgriešanās", un tā ir ievērojami lielāka — 200 kilometru diametrā, un, kaut arī tā nav pabeigta, ir tehnoloģiski attīstītāka nekā tās priekšgājēja. Abas "Nāves zvaigznes" uzbūvēja Galaktikas impērija, lai stiprinātu kontroli pār galaktiku, un tās ir bruņotas ar speciālu kristālu darbināmiem superlāzeriem, kas var iznīcināt veselas planētas. Pirmajai "Nāves zvaigznei" ir vajadzīgs ievērojams laiks, lai pilnībā uzlādētu savu superlāzeru, un Dumpinieku alianse to iznīcina, izmantojot tās vājo vietu: izplūdes atveri, kurai trāpot ar precīzu šāvienu, izraisās ķēdes reakcija visā stacijas infrastruktūrā. Otro "Nāves zvaigzni" iznīcina tiešs uzbrukums tās galvenajam reaktoram, jo ​​tās nepilnīgais stāvoklis ļauj kosmosa kuģiem lidot caur tās infrastruktūru.

Kopš pirmās parādīšanās "Nāves zvaigzne" ir kļuvusi par kultūras ikonu un plaši atzītu Zvaigžņu karu franšīzes elementu. Tas iedvesmoja daudzus līdzīgus superieročus fantastikā, kā arī citos "Zvaigžņu karu" darbos. 2015. gada filma "Zvaigžņu kari: Spēks mostas" iepazīstināja ar Zvaigžņiznīcinātāja bāzi, planētu, kuru Pirmais ordenis pārveidoja par superieroci. Lai gan tas ir jaudīgāks un tehnoloģiski attīstītāks par abām "Nāves zvaigznēm" un spēj iznīcināt visas planētu sistēmas, dumpinieki to iznīcina.

Atsauces 

Zvaigžņu kari
Reputācija

Reputācija ir sociālās vienības (personas, sociālās grupas, organizācijas vai vietas) viedoklis par šo vienību, parasti kā rezultāts sociālam novērtējumam pēc kritēriju kopuma, piemēram, uzvedības vai snieguma.

Reputācija ir visuresošs, spontāns un ļoti efektīvs sociālās kontroles mehānisms dabiskās sabiedrībās. Tas ir mācību priekšmets sociālajās, vadības, un tehnoloģiskajās zinātnēs. Tās ietekme svārstās no konkurences apstākļiem, piemēram, tirgiem, līdz kooperatīviem, piemēram, firmām, organizācijām, institūcijām un kopienām. Turklāt reputācija darbojas dažādos aģentūras līmeņos — individuālā un virs individuālā. Pārindividuālā līmenī tas attiecas uz grupām, kopienām, kolektīviem un abstraktām sociālajām vienībām (piemēram, firmām, korporācijām, organizācijām, valstīm, kultūrām un pat civilizācijām). Tas ietekmē dažāda mēroga parādības, sākot no ikdienas dzīves līdz attiecībām starp tautām. Reputācija ir būtisks sociālās kārtības instruments, kas balstīts uz sadalītu, spontānu sociālo kontroli.

Reputācijas jēdziens tiek uzskatīts par svarīgu uzņēmējdarbībā, politikā, izglītībā, tiešsaistes kopienās un daudzās citās jomās, un to var uzskatīt par šīs sociālās vienības identitātes atspoguļojumu.

Atsauces

Literatūra 

 Alsop, R (2004). The 18 Immutable Laws of Corporate Reputation: Creating, Protecting, and Repairing Your Most Valuable Asset, 
 Barnett, M. et al. (2006). Corporate Reputation: The Definitional Landscape, in: Corporate Reputation Review, 1/2006
 
 Burkhardt, R. (2007). Reputation Management in Small and Medium-sized Enterprises, 
 Fombrun, C. (1996). Reputation. Realizing Value from the Corporate Image, 
 Greco, M.; Branca, A. M.; Morena, G. (2010). An Experimental Study of the Reputation Mechanism in a Business Game, Simulation &amp; Gaming, SAGE. Full text .
 Jackson, K.T. (2004). Building Reputational Capital: Strategies for Integrity and Fair Play that Improve the Bottom Line, 
 Jazaieri, H., Logli Allison, M., Campos, B., Young, R. C., & Keltner, D. (2018). Content, structure, and dynamics of personal reputation: The role of trust and status potential within social networks. Group Processes & Intergroup Relations. 
 
 McElreath, R. (2003). Reputation and the evolution of conflict. Journal of Theoretical Biology, 220(3):345—57. Full text
 Wilkinson, Shannon M. (2012). Online Reputation Management Frequently Asked Questions. Online Reputation Frequently Asked Questions

Saites 

 Roger Dingledine, Michael J Freedman, David Molnar, David Parkes, Paul Syverson reputācija
Sociālā psiholoģija
Sociālais statuss
Amanda Ziemele

Amanda Ziemele (dzimusi 1990. gadā Rīgā) ir latviešu gleznotāja, 2021. gada Purvīša balvas ieguvēja.

Biogrāfija 
A. Ziemele ieguvusi bakalaura grādu glezniecībā Latvijas Mākslas akadēmijā. No 2015. līdz 2018. gadam studijas turpinājusi Hochschule für Bildende Künste Drēzdenē (Vācijā), viņas diplomdarbs Gaining Ground saņēmis Freundeskreis der HfBK Dresden balvu kā labākais maģistrantūras studenta darbs, nominēts arī Eiropas mākslas studentu darbu balvai Start Point Prize (2018). Ieguvusi BDO balvu jauno mākslinieku atbalstam (2020). Kopš 2020. gada viena no nekomerciālās mākslinieku vadītās galerijas LOW komandas.

Kopš 2016. gada sarīkojusi vairākas personālizstādes, iesaistījusies dažādos sadarbības projektos, piedalījusies izstādēs Latvijā un ārzemēs. Viņu saista glezniecības formālās īpašības un ar tām saistītu ideju un kontekstu lauks, instalācijas saistība ar telpu, intervences un humors.

2021. gada 11. jūnijā A. Ziemele saņēma Purvīša balvu par izstādi "Kvantu matu implanti" (2019) kim? Laikmetīgās mākslas centrā.

Atsauces 

1990. gadā dzimušie
Latviešu mākslinieki
Rīgā dzimušie
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Purvīša balvas saņēmēji
Skots Brukss

Skots Viljams Brukss (; dzimis  Kalifornijas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, tagad — basketbola treneris. 1994. gada NBA čempions kā spēlētājs Hjūstonas "Rockets" sastāvā. Līdz 2021. gada jūnijam bija NBA kluba Vašingtonas "Wizards" galvenais treneris, pirms tam trenēja Oklahomasitijas "Thunder", par darbu šajā komandā saņemot NBA sezonas labākā trenera balvu 2010. gadā. 2022. gadā S. Brukss ir Portlendas "Trail Blazers" galvenā trenera asistents.

Karjera 
Augstskolu basketbolā spēlējis trīs dažādās komandās. S. Brukss netika izraudzīts 1987. gada NBA draftā, tādēļ karjeru sāka Kontinentālās basketbola ascoiācijas klubā Olbani "Patroons", kļūstot par šīs līgas čempionu. Nākamajā sezonā nokļuva NBA, aizvadot līgā 10 sezonas sešu klubu sastāvā. Visu karjeru gan bijis izteikts rezervists: piedalījies kopā 680 regulārās sezonas spēlēs, no tām vien 7 dodoties laukumā sākuma pieciniekā. S. Brukss 1994. gadā Hjūstonas "Rockets" sastāvā kļuva par NBA čempionu, dodoties laukumā piecās spēlēs izslēgšanas spēļu turnīrā. Karjeru pabeidza Amerikas Basketbola asociācijas komandā Losandželosas "Stars", būdams arī tās trenera asistents.

Trenera karjera 
Uzreiz pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. Kopš 2003. gada strādājis NBA, sākotnēji kā galvenā trenera asistents, bet kopš 2008. gadā bijis galvenais treneris divās komandās: Oklahomasitijas "Thunder" un Vašingtonas "Wizards". 2010. gadā saņēma NBA sezonas labākā trenera balvu (šajā sezonā kopā ar "Thunder" iekļuva izslēgšanas spēlēs, sasniedzot par 28 uzvarām vairāk nekā iepriekšējā sezonā). 2012. gada NBA finālsērijā S. Bruksa vadībā "Thunder" piecās spēlēs piekāpās Maiami "Heat". 2015. gadā tika atbrīvots no darba pēc tam, kad Oklahomasitijas komanda pirmo reizi viņa pilnībā vadītajā sezonā neiekļuva NBA izslēgšanas spēlēs.

Pēc vienas sezonas izlaišanas S. Brukss atgriezās galvenā trenera amatā, noslēdzot līgumu ar Vašingtonas "Wizards". Pēc piecām sezonām Vašingtonas komandas vadībā (šajā laikā komandai pievienojās arī latviešu basketbolisti Dāvis Bertāns un Anžejs Pasečņiks). 2021. gada jūnijā klubs un treneris vienojās par sadarbības izbeigšanu. Jūlijā S. Brukss pievienojās Portlendas "Trail Blazers", ka jaunā galvenā trenera Čonsija Billapsa asistents.

Atsauces

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
ASV basketbolisti
Saspēles vadītāji
Filadelfijas "76ers" spēlētāji
Minesotas "Timberwolves" spēlētāji
Hjūstonas "Rockets" spēlētāji
Dalasas "Mavericks" spēlētāji
Ņujorkas "Knicks" spēlētāji
Klīvlendas "Cavaliers" spēlētāji
NBA čempioni
ASV basketbola treneri
Kailo Rens

Kailo Rens (), īstajā vārdā Bens Solo (), ir izdomāts ļaundaris Disney veidotajā "Zvaigžņu karu" franšīzē. Viņš pirmo reizi parādās 2015. gada filmā "Zvaigžņu kari: Spēks mostas", kur viņu attēlo Ādams Draivers. Kailo Rens ir izvēlētais Bena Solo vārds, viņš ir Hana Solo un princeses Lejas Organas dēls. Lai arī viņa tēvocis Lūks Debesgājējs apmācīja Benu kā džedu, Pirmā ordeņa līderis Snouks viņu pārvilināja uz Spēka tumšo pusi. Pats Kailo Rens cenšas līdzināties savam vectēvam sitam Dārtam Veideram.

Kailo Rens ir bruņinieku meistars, kā arī no bijušās Galaktikas impērijas izveidojušās organizācijas augsta ranga loceklis un vēlāk Pirmā ordeņa augstākais vadītājs. Visā turpinājuma triloģijā Rens ir gan Rejas Debesgājējas pretinieks, gan romantiska interese.

Viņš parādās filmās "Zvaigžņu kari: Spēks mostas" (2015), "Zvaigžņu kari: Pēdējie džedi" (2017), "Zvaigžņu kari: Pretestība" (2018—2020) un "Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana" (2019). Ādama Draivera sniegums saņēma kritiķu un fanu atzinību. Par sniegumu filmā "Zvaigžņu kari: Spēks mostas", Draivers ieguva Saturna balvu kā labākais otrā plāna aktieris, padarot viņu par pirmo Zvaigžņu karu aktieri kopš Aleka Ginesa, kurš ieguvis šo balvu. Ādams Draivers saņēma otro nomināciju tajā pašā kategorijā par sniegumu filmā "Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana". Kailo Rens tiek plaši uzskatīts par vienu no lielākajiem ļaundariem 2010. gados.

Atsauces

Ārējās saites 

Zvaigžņu karu tēli
Ieva Krapāne

Ieva Krapāne (dzimusi ) ir Latvijas pirmsskolas pedagoģe, administratīvā darbiniece un politiķe. Bijusi 13. Saeimas deputāte, ievēlēta no partijas KPV LV saraksta. Bijusi no tās tapušās politiskās partijas "Par cilvēcīgu Latviju" valdes priekšsēdētāja. Šobrīd pārstāv partiju "Latvija pirmajā vietā", no kuras saraksta kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās.

2008. gadā I. Krapāne absolvējusi Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmiju, iegūstot pirmsskolas izglītības skolotāja kvalifikāciju. Pirms ievēlēšanas Saeimā bijusi pašvaldības policijas lietvede.

I. Krapāne 2017. gadā ir izgājusi personiskās maksātnespējas procesu, jo nav spējusi nokārtot ap 54 000 eiro saistības pret SIA "B2Kapital".

Politiskā darbība 
2018. gadā I. Krapāne tika ievēlēta 13. Saeimā no partijas KPV LV saraksta. Iet politikā esot pamudinājusi I. Krapānes dzīvesbiedra pieredze — viņš rīkojis amatieru sacensības motokrosā, tādējādi konfliktējot ar oficiālo motosporta federāciju. "Likums viņiem liedza kā amatieriem daudzas darbības un tādēļ. Šis ir tāds kā lielais pamudinājums arī tādēļ, ka tām federācijām laikam tomēr būtu jāmazina šī kontrole pār amatieru sportu," — kādā intervijā stāsta I. Krapāne.

Partija I. Krapāni virzīja labklājības ministra amatam Krišjāņa Kariņa valdībā, taču viņa savu kandidatūru atsauca.
2019. gada jūnijā ievēlēta par obligātās iepirkuma komponentes (OIK) sistēmas parlamentārās izmeklēšanas komisijas priekšsēdētāju.

2021. gadā I. Krapāne tika ievēlēta par partijas "Par cilvēcīgu Latviju" (agrākā KPV LV) valdes priekšsēdētāju, bet drīz viņa izstājās no partijas. 2022. gadā iestājusies partijā "Latvija pirmajā vietā", no kuras saraksta kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās, bet netika ievēlēta.

Atsauces 

1990. gadā dzimušie
Valmierā dzimušie
Latvijas politiķi
13. Saeimas deputāti
Iveta Benhena-Bēkena

Iveta Benhena-Bēkena (dzimusi ) ir latviešu uzņēmēja un politiķe. 13. Saeimas deputāte, ievēlēta no partijas KPV.LV saraksta, vēlāk kļuvusi par partijas "Vienotība" biedri.

2014. gadā beigusi Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultāti, iegūstot profesionālo bakalaura grādu finanšu menedžmentā. Pirms kļūšanas par Saeimas deputāti I. Benhena-Bēkena bija žogu un sētu izgatavošanas un uzstādīšanas uzņēmuma "Jumburgs" valdes locekle.

Politiskā darbība 
2018. gadā I. Benhena-Bēkena tika ievēlēta 13. Saeimā no KPV LV saraksta. Viņa sākotnēji tika minēta starp partijas iekšējiem opozicionāriem, kuri bija pret dalību Krišjāņa Kariņa valdībā, taču vēlāk, visu 13. Saeimas darbības laiku, valdību atbalstīja. Pēc A. Zakatistova izdošanas kriminālvajāšanai, I. Benhena-Bēkena vienbalsīgi itika evēlēta viņa vietā par Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijas priekšsēdētāja vietnieci.

2021. gada 26. aprīlī I. Benhena-Bēkena izstājās no partijas "Par cilvēcīgu Latviju" (agrākā KPV LV), lai pievienotos partijai "Vienotība". 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, taču netika ievēlēta.

Atsauces 

1986. gadā dzimušie
"Par cilvēcīgu Latviju" politiķi
"Vienotības" politiķi
13. Saeimas deputāti
Lando Kalrisians

Barons Landonis Baltazars "Lando" Kalrisians () ir izdomāts tēls Džordža Lūkasa izveidotajā "Zvaigžņu karu" franšīzē. Filmā "Zvaigžņu kari: Impērija dod atbildes triecienu" (1980) Lando, Mākoņu pilsētas līderis, tiek iepazīstināts kā Hana Solo vecs draugs. Pirms filmas notikumiem Lando veidoja karjeru kā spēlmanis, blēžu mākslinieks, pleibojs, kalnrūpniecības inženieris, uzņēmējs un bija kosmosa kuģa "Tūkstošgades piekūnes" (Millennium Falcon) īpašnieks, līdz derībā zaudēja kuģi Hanam Solo. Viņš ir kļuvis par Mākoņpilsētas administratoru gāzes planētā Bespinā, un filmā negribīgi Hanu izdod Dārtam Veideram. Filmā "Zvaigžņu kari: Džedu atgriešanās" (1983) viņš palīdz izglābt Hanu no Džabas un kļūst par Dumpinieku alianses ģenerāli un vada uzbrukumu otrajai Nāves zvaigznei. Sākotnējā triloģijā viņu attēlo Bilijs Dī Viljamss, kā arī 2019. gada filmā "Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana", tādejādi izveidojot vienu no garākajiem intervāliem starp viena un tā paša aktiera tēla atveidošanu ASV filmu vēsturē.

Donalds Glovers atainoja tēlu jaunībā filmā "Hans Solo: Zvaigžņu karu stāsts" (2018). Lando bieži parādās arī Zvaigžņu karu paplašinātajā romānu, komiksu grāmatu un videospēļu visumā, ieskaitot virkni viņam veltītu romānu.

Varonis ir kļuvis par vienu no populārākajām franšīzē, un Bilija Dī Viljamsa sniegums saņēma atzinību. Arī Donalda Glovera loma tika atzinīgi novērtēta, un tā tiek uzskatīta par vienu no filmas spilgtākajām ainām. Viljamss divas reizes tika nominēts Saturna balvai, kā labākais otrā plāna aktieris par filmām "Zvaigžņu kari: Impērija dod atbildes triecienu" (1980) un "Zvaigžņu kari: Džedu atgriešanās" (1983).

Zvaigžņu karu tēli
Janīna Kursīte (1964)

Janīna Kursīte (dzimusi ) ir latviešu agronome, lauksaimniecības konsultante, uzņēmēja, psiholoģe, pašvaldību darbiniece un politiķe. 12. un 13. Saeimas deputāte. Pirms tam bijusi pašvaldības deputāte.

1993. gadā absolvējusi Latvijas Lauksaimniecības Universitāti, dārzkopības specialitātē, savukārt 2002. gadā Daugavpils Universitātē ieguvusi bakalaura grādu psiholoģijā.

Pirms ievēlēšanas Saeimā viņa bija SIA "Latvijas Lauku konsultāciju un izglītības centrs" filiāles Latgales Lauku Attīstības biroja, Daugavpils biroja vadītāja un z/s "Ziediņi" Višķu pagastā īpašniece. Darbojusies Agronomu biedrības valdē.

Politiskā darbība 
2005. gadā J. Kursīte tika ievēlēta Višķu pagasta padomē no apvienības "Mūsu pagasts" saraksta. 2009. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Daugavpils novada domē no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, bet 2013. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Daugavpils novada domē jau no Latgales partijas.

2014. gadā viņa nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no partijas "Vienotība" saraksta, pārstāvot tajā Latgales partiju. Drīz pēc tam kļuva par Saeimas deputāti Anrija Matīsa vietā. 2018. gadā J. Kursīte izstājās no Latgales partijas (pēc "Lursoft" datiem 2019. gada jūnijā viņa gan oficiāli aizvien vēl bija Latgales partijas valdes locekle), iestājās partijā KPV LV un tika ievēlēta 13. Saeimā no tās saraksta. Pirms Saeimas vēlēšanām politiķe esot apsvērusi kandidēšanu no vairākiem sarakstiem: vispirms tika apdomāta startēšana no "Vienotības" saraksta, vēlāk ar piedāvājumu kandidēt J. Kursīti uzrunājuši apvienības "Attīstībai/Par!" politiķi, viņa saņēmusi arī piedāvājumu kandidēt Saeimas vēlēšanās no partijas "Progresīvie", taču izvēlējusies KPV LV.

2021. gadā pēc šķelšanās partijā izstājusies no KPV LV un tās Saeimas frakcijas. 2021. gada 13. maijā nodibinājusi "Stabilitātes grupu" kopā ar pārējiem partiju KPV LV pametušajiem deputātiem.

2022. gadā notikušajās 14. Saeimas vēlēšanās J. Kursīte kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.

Atsauces 

1964. gadā dzimušie
Daugavpilī dzimušie
Latgales partijas politiķi
12. Saeimas deputāti
13. Saeimas deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Daugavpils Universitātes absolventi
Kīfers Mūrs

Kīfers Roberto Fransisko Mūrs (, dzimis ) ir Velsas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Velsas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada pārstāv Anglijas čempionāta (Championship) komandu Cardiff City.

Karjera 
Karjeru sācis Anglijas zemākajās līgās. 2013.—2014. gada sezonā aizvadīja 20 spēles Championship, pārstāvot Yeovil Town. 2015. gadā spēlēja Norvēģijas klubā Viking. Vēlāk atgriezās Anglijā. 2020. gadā pievienojās Anglijas līgu sistēmā spēlējošajam Velsas klubam Cardiff City. 2020.—2021. gada sezonā tika atzīts par komandas labāko spēlētāju.

Velsas futbola izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Baltkrieviju. Pirmos vārtus izlases labā guva tā paša gada 10. oktobrī 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Slovākiju.
Tika iekļauts komandas sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Tajā guva vārtus spēlē pret Šveices izlasi.

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Devonā dzimušie
Velsas futbolisti
Velsas izlases futbolisti
Wigan Athletic F.C. spēlētāji
Cardiff City F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Skots Morisons

Skots Džons Morisons (, dzimis ) ir Austrālijas politiķis, bijušais Austrālijas premjerministrs (2018—2022). Pirms kļuva par premjerministru Skots Morisons bija ministrs — no 2013. līdz 2014. gadam bija imigrācijas un robežas aizsardzības ministrs, no 2014. līdz 2015. gadam bija sociālo lietu ministrs, bet no 2015. līdz 2018. gadam bija finanšu ministrs.

Skots Morisons Jaundienvidvelsas Universitātē ir studējis saimniecības ģeogrāfiju. No 1998. līdz 2000. gadam viņš bija Jaunzēlandes Tūrisma un sporta biroja direktors, bet no 2004. līdz 2006. gadam bija Austrālijas valdības aģentūras Tourism Australia izpilddirektors. Austrālijas Pārstāvju palātā tika ievēlēts 2007. gadā.

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
Austrālijas politiķi
Austrālijas premjerministri
Sidnejā dzimušie
Karloss del Serro Grande

Karloss del Serro Grande (; dzimis  Alkalā de Enaresā) ir Spānijas futbola tiesnesis.

Pirmo reizi La Liga spēli tiesāja 2011. gada 11. septembrī starp Real Betis un Mallorca. Par FIFA kategorijas tiesnesi kļuva 2013. gadā. Tā paša gada maijā tiesāja Eiropas U-19 čempionāta kvalifikācijas spēles elites kārtā. UEFA klubu sacensībās debitēja 2013. gada 17. jūlijā, tiesājot UEFA Čempionu līgas kvalifikācijas spēli starp Zviedrijas klubu IF Elfsborg un Daugavpils "Daugavu".

Par pirmo pieaugušo izlašu spēli viņa tiesneša karjerā kļuva mačs 2013. gada 8. septembrī starp Kanādu un Mauritāniju. Čempionu līgas grupu turnīra spēles sāka tiesāt 2018. gadā. 2021. gada aprīlī tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Worldreferee.com profils 

1976. gadā dzimušie
Madrides apgabalā dzimušie
Spānijas futbola tiesneši
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā tiesneši
Cegeļņa (Ozolaines pagasts)

Cegeļņa ir apdzīvota vieta Rēzeknes novada Ozolaines pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu pierobežā  no pagasta centra Balbišiem,  no novada centra Rēzeknes un  no Rīgas.

Netālu no Cegeļņas atrodas Krievu Slobodas kapi (Ozolaines pagasta teritorijā), bet pati apdzīvota vieta ir daļēji saplūdusi ar Ozolmuižas pagastā esošu Krievu Slobodu.

Atsauces
Shenzhou 12

Shenzhou 12 () bija Ķīnas pilotējams kosmosa kuģis. Tas orbītā tika palaists 2021. gada 17. jūnijā.
Kosmosa kuģis veica saslēgšanos ar orbitālo staciju Tiangong. Uz zemes tas atgriezās pēc 17. septembrī.

Apkalpe 
Kuģa Shenzhou 12 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe:
 Džai Džigans, komandieris
 Vana Japina, operators 1
 Je Guanfu, operators 2

Lidojuma gaita 
Kosmosa kuģis tika palaists  01:22:31 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 2F/G no Dzjucjuaņas pavadoņu palaišanas centra.

Tajā pašā dienā 08:26 UTC (septiņas stundas pēc starta) Shenzhou 12 saslēdzās ar orbitālo staciju Tiangong pie tās pirmā moduļa Tianhe priekšējās pieslēgvietas.

16. septembrī 00:56 UTC Shenzhou 12 atvienojās no Tianhe.
17. septembrī 05:34:09 UTC kosmosa kuģa nolaižamais aparāts nolaidās Iekšējā Mongolijā.

Iziešanas atklātā kosmosā

Atsauces

Ārējās saites 
 Shenzhou 8, 9, 10, 11, 12, 13 (SZ 8, 9, 10, 11, 12, 13) Gunter Dirk Krebs 

12
Romans Jaremčuks

Romans Jaremčuks (, dzimis  Ļvovā) ir ukraiņu futbolists, kas spēlē uzbrucēja pozīcijā, Ukrainas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada pārstāv Beļģijas klubu KAA Gent.

Karjera 
Ar futbolu sāka nodarboties dzimtās pilsētas klubā Ļvovas "Karpati". 2007. gadā pievienojās Kijevas "Dinamo" jauniešu akadēmijai. Sākumā spēlēja kluba jauniešu komandās, vēlāk pārstāvēja Dinamo-2. 2016. gada martā debitēja kluba pirmās komandas sastāvā Ukrainas kausa izcīņā. Vēlāk tajā pašā gadā tika izīrēts FK Oleksandrija, šī kluba sastāvā debitēja Ukrainas Premjerlīgā. Sezonas otrajā pusē atgriezās Kijevas "Dinamo". 2017. gada augustā pārgāja uz Beļģijas klubu Gent.

Pārstāvējis dažādu vecumu Ukrainas jauniešu izlases. Ukrainas izlasē debitēja  UEFA Nāciju līgas spēlē pret Čehiju. Pirmos vārtus izlases labā guva 2019. gada jūnijā 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Serbiju. Tika iekļauts komandas sastāvā 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā un pirmajās divās spēlēs guva vārtus.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Ļvivā dzimušie
Ukrainas futbolisti
Ukrainas izlases futbolisti
Kijivas "Dinamo" spēlētāji
KAA Gent spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Aleksanders Īsaks

Aleksanders Īsaks (; dzimis ) ir Zviedrijas futbolists. Spēlē uzbrucēja pozīcijā, Zviedrijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Newcastle United.

Karjeja 
Futbolista karjeru sāka klubā AIK. 2016. gada 7. aprīlī pret Östersunds FK guva savus pirmos vārtus Allsvenskan līgā, 16 gadu un 199 dienu vecumā kļūstot par kluba visu laiku jaunāko vārtu guvēju.

2017. gada janvārī parakstīja līgumu ar Vācijas Bundeslīgas klubu Dortmundes "Borussia". Viņš pārstāvēja gan kluba otro komandu, gan uz laiku tika izīrēts Nīderlandes klubam Willem II. Borussia pirmās komadas sastāvā 2017.—2018. gada sezonā aizvadīja piecas spēles Bundeslīgā. 2019. gada jūnijā pārgāja uz Spānijas klubu Real Sociedad. 2019.—2020. gada seonā kļuva par Spānijas Karaļa kausa ieguvēju. 2022. gada augustā pārcēlies uz Anglijas Premjerlīgas klubu Newcastle United.

Pārstāvējis dažādu vecumu Zviedrijas jauniešu izlases. Zviedrijas izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Kotdivuāru. Jau savā otrajā spēlē pret Slovākiju guva vārtus, kļūstot par Zviedrijas izlases jaunāko vārtu guvēju 17 gadu un 114 dienu vecumā. Pirmo reizi oficiālā spēlē izlases sastāvā piedalījās 2019. gada martā, nākot uz maiņu 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Rumāniju. Īsaks tika iekļuts Zviedrijas izlases sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.

Atsauces

Ārējās saites 

1999. gadā dzimušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
Dortmundes "Borussia" spēlētāji
Sansevastjanas "Real Sociedad" spēlētāji
Newcastle United F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Stokholmas lēnē dzimušie
Vīķvēnu purvs

Vīķvēnu purvs ir purvs un dabas liegums Valmieras novada Dikļu un Kocēnu pagastos.

Dabas lieguma robežas ir ievērojami plašākas nekā pašam purvam un tās ietver 9,3 ha lielo Vīķvēnu ezeru un Mazbrenguļu Mazezeru, kā arī lielu daļu Briedes ielejas (dažās kartēs kļūdaini nodēvētu par Grūžupīti).

Liegums pastāv kopš 1977. gada, lai aizsargātu kaļķaino zāļu purvu un tā apkaimes pļavas, iekļauts Natura 2000 teritorijās. Tajā atrodas Latvijā un  Eiropā aizsargājams biotops — kalcifils purvs ar rūsgano melnceri, kā arī retas bezmugurkaulnieku sugas. Ir arī citi aizsargājami biotopi: slapjas melnalkšņu audzes, pārejas purvi un eitrofs ezers.

Dabas aizsardzības plāns teritorijai nav izstrādāts.

Atsauces 

Latvijas dabas liegumi
Natura 2000
Valmieras novads
Eisrīzenvelta ala

Eisrīzenvelta ala () ir ledus ala, kas atrodas Austrijas ziemeļos, Zalcburgas federālajā zemē. Tā ir lielākā ledus ala pasaulē, stiepjas 42 kilometru garumā. Ala izveidojusies Tennenu kalnu Hohkogela masīvā. To apmeklē apmēram 200 000 tūristu gadā, un tā atvērta apmeklētājiem no 1. maija līdz 26. oktobrim.

Galerija

Ārējās saites 

 

Austrijas alas
Zalcburga (zeme)
Robins Gozenss

Robins Everards Gozenss (; dzimis ) ir vācu futbolists, kas spēlē malējā aizsarga vai pussarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada pārstāv Itālijas A sērijas klubu Inter Milan, kas viņu īrē no Atalanta.

Karjera 
Pārstāvējis klubu Fortuna Elten, 1. FC Bocholt un VfL Rhede bērnu un jauniešu komandas. 2012. gadā pievienojās Nīderlandes klubam Vitesse. Tajā sakotnēji spēlēja jauniešu komandā, bet vēlāk tika izīrēts Nīderlandes otrās spēcīgākās līgas Eerste Divisie klubam Dordrecht. Gozenss palīdzēja klubam iekļūt Eredivisie un aizvadīja tajā nākamo sezonu. 2015. gada vasarā pārgāja uz citu Nīderlandes klubu Heracles Almelo. 2017. gada jūnijā pievienojās Itālijas A sērijas klubam Atalanta. 2022. gadā uz īres tiesībām pievienojies Inter Milan. 

Vācijas izlasē debitēja  UEFA Nāciju līgas spēlē pret Spānijas izlasi. Pirmos vārtus izlases labā guva  draudzības spēlē pret Latviju. Gozenss tika iekļauts izlases sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionātā. Spēlē pret Portugāli guva savus pirmos vārtus finālturnīros.

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Bergamo "Atalanta" spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
La Cartuja stadions

La Cartuja stadions () ir daudzfunkcionāls stadions Seviljā, Spānijā. Stadiona ietilpība ir 60 000 vietu. To galvenokārt izmanto futbola spēlēm, tajā tiek rīkotas arī vieglatlētikas un citu sporta veidu sacensības, kā arī koncerti.

Seviljā bāzētie futbola klubi Sevilla FC un Real Betis izmanto savus stadionus, bet ir piekrituši aizvadīt savas spēles La Cartuja laikā, kad notiek to stadionu rekonstrukcija. La Cartuja stadionā dažkārt savas spēles aizvada Spānijas futbola izlase, tajā ir rīkotas arī Spānijas Karaļa kausa izcīņas finālspēles. 

Stadions tika uzcelts, lai rīkotu 1999. gada Pasaules čempionātu vieglatlētikā. Tajā notika 2002.—2003. gada UEFA kausa finālspēle starp FC Porto un Celtic. Tas tika izmantots Seviljas pieteikumos 2004. un 2008. gada vasaras olimpiskajām spēlēm, tāpēc to dēvē arī par Seviljas olimpisko stadionu.

Stadionā ir risinājušies arī 2004. un 2011. gada Deivisa kausa izcīņas tenisā fināli.

2021. gada aprīlī UEFA izpildkomiteja nolēma pārcelt uz La Cartuja stadionu 2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēles, kas bija paredzētas San Mames stadionā Bilbao, jo organizatori nespēja nodrošināt skatītāju klātbūtni stadionā vietējo varasiestāžu noteikto ierobežojumu dēļ. Stadionā ir paredzētas visas Spānijas izlases grupu turnīra spēles un viens astotdaļfināls.

Atsauces

Ārējās saites 

  
 Stadiona profils stadiumguide.com 

Futbola stadioni Spānijā
Sevilja
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā stadioni
Latgales iela

Latgales iela var būt:

 ielas valstspilsētās:
 Latgales iela Daugavpilī;
 Latgales iela Jēkabpilī;
 Latgales iela Jūrmalā;
 Latgales iela Liepājā;
 Latgales iela Rēzeknē;
 Latgales iela Rīgā;
 Latgales iela Ventspilī;

 ielas novadu pilsētās:
 Latgales iela Alūksnē;
 Latgales iela Gulbenē;
 Latgales iela Kārsavā;
 Latgales iela Krāslavā;
 Latgales iela Līvānos;
 Latgales iela Lubānā;
 Latgales iela Ludzā;
 Latgales iela Preiļos;
 Latgales iela Valkā;
 Latgales iela Varakļānos;
 Latgales iela Viļānos;
 Latgales iela Zilupē.

 ielas ciemos:
 Latgales iela Dekšārēs;
 Latgales iela Martišos;
 Latgales iela Rundēnos;
 Latgales iela Sīļukalnā;
 Latgales iela Svarincos;
 Latgales iela Zaļesjē.

Skatīt arī 
 Latgale
 Latgales prospekts
 Latgales šķērsiela
Denzels Dumfrīss

Denzels Justuss Moriss Dumfrīss (; dzimis  Roterdamā) ir Nīderlandes futbolists. Spēlē labās malas aizsarga pozīcijā, pārstāv Nīderlandes futbola izlasi. Kopš 2021. gada spēlē Itālijas futbola čempionāta A sērijas kluba Milānas "Internazionale" sastāvā.

Karjera 
2014. gadā no BVV Barendrecht jauniešu komandas pārgāja uz Sparta Rotterdam, kas tolaik spēlēja Nīderlandes otrajā spēcīgākajā līgā Eerste Divisie. 2016. gadā palīdzēja komandai uzvarēt līgā un izcīnīt ceļazīmi uz Eredivisie. 2017.—2018. gada sezonā pārstāvēja klubu SC Heerenveen. 2018. gada jūnijā pārgāja uz PSV Eindhoven, parakstot līgumu uz pieciem gadiem.

Kamēr vēl pārstāvēja BVV Barendrecht, tika izsaukts uz Arubas izlasi un aizvadīja tajā divas spēles. Abas bija pret Guamas izlasi, otrajā no tām guva vārtus. 2018. gada oktobrī tika izsaukts uz Nīderlandes izlasi, tajā debitēja  UEFA Nāciju līgas spēlē pret Vāciju. 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā guva savus pirmos vārtus izlases labā, izceļoties grupu turnīra spēlē pret Ukrainu.

Sasniegumi 

Sparta Rotterdam

 Eredivisie :2015–16

Milānas Internazionale

 Itālijas kauss futbolā:2020–21
 Itālijas Superkauss futbolā: 2021

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Dienvidholandē dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Arubas izlases futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
PSV Eindhoven spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Maju Mukaida

Maju Mukaida (; dzimusi  ir japāņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada olimpisko spēļu čempione, divkārtējā pasaules čempione, Āzijas čempione.

Biogrāfija 
Maju Mukaida ir dzimusi 1997. gadā. 2014. gadā Naņdzjinā viņa kļuva par Jaunatnes olimpisko spēļu čempioni.

Budapeštā 2016. gada pasaules čempionāta finālā (svarā kategorijā līdz 55 kg) Mukaida pārliecinoši pieveica Eiropas čempioni Irinu Ologonovu un ieguva savu pirmo pasaules čempiones titulu. 2017. gadā viņa kļuva par Āzijas čempioni un izcīnīja pasaules čempionāta sudraba medaļu. 2018. gadā Maju otrreiz kļuva par pasaules čempioni.

2019. gada pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 53 kg Mukaida izcīnīja sudraba medaļu un ieguva olimpisko licenci savas valsts olimpiskajai komitejai.

2021. gada augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 53 kg Maju Mukaida finālcīņā pārspēja Ķīnas cīkstoni Panu Cjaņjui un kļuva par olimpisko čempioni.

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Japānā dzimušie
Japānas cīkstoņi
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Pasaules čempiones brīvajā cīņā
Olimpiskie zelta medaļnieki cīņas sportā
Račets un Klanks

"Račets un Klanks" () ir 2016. gada ASV datoranimācijas komēdija, kuras pamatā ir Insomniac Games datorspēļu sērija ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Kevins Manro. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Pols Džamati, Džons Gudmens, Bella Torna, Rozario Dousone, Džeimss Arnolds Teilors, Deivids Kejs un Silvestrs Stallone. Filmas pirmizrāde notika .

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
Universal Pictures animācijas filmas
Jakobs Hermanis

Jakobs Hermanis () bija vācu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Hermanis bija Vācijas regbija komandas (FC 1880 Frankfurt) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 Jakobs Hermans (Olympics profils) 
 Jakobs Hermans (Olympedia profils) 
 Jakobs Hermans (Sports Reference profils) 

Vācijas regbisti
Vācijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Regbisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki regbijā
Vācijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Fārgo (filma)

"Fārgo" () ir 1996. gada ASV un Apvienotās Karalistes kriminālkomēdija, kuras veidotāji ir Džoels un Ītans Koeni. Filmā galvenās lomas atveido Frānsisa Makdormanda, Viljams Meisijs, Stīvs Bušemi, Hārvs Presnels un Pēters Stormare.

Grūtniece, Minesotas štata policiste Mārdža Gundersone (Makdormanda) izmeklē slepkavības uz ceļa, kas norisinās pēc tam, kad auto pārdevējs (Meisijs) nolīgst divus noziedzniekus (Bušemi un Stormare), lai nolaupītu viņa sievu un izspiestu izpirkuma naudu no sava turīgā sievastēva.

Filmas pirmizrāde notika 1996. gada Kannu kinofestivālā, Džoels Koens ieguva balvu Prix de la mise en scène (labākā režisora balva). FIlma tika nominēta arī Palme d'Or. Filma guva gan komerciālus, gan kritikas panākumus, īpašu uzmanību veltot brāļu Koenu režijai un scenārijam, kā arī Makdormandas, Meisija un Bušemi sniegumam. "Fārgo" ieguva septiņas Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijas, ieskaitot labākā filma un labākais režisors, no kurām saņēma divas — labākā aktrise galvenajā lomā (Frānsisa Makdormanda) un labākais oriģinālscenārijs (Brāļi Koeni). 2006. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālais kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". 1998. gadā Amerikas Kinoinstitūts iekļāva "Fārgo" 100 labāko ASV filmu sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gada filmas
ASV filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Kinokomēdijas
Trakie suņi

"Trakie suņi" () ir 1992. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors un producents ir Kventins Tarantīno. Filmā galvenās lomas atveido Hārvijs Keitels, Tims Rots, Kriss Pens, Stīvs Bušemi, Lorenss Tīrnijs, Maikls Madsens, Kventins Tarantīno un Edvards Bankers, kuri atveido dimantu zagļus, un kuru plānotā dārglietu veikala aplaupīšana noiet greizi. Filmā tiek attēloti notikumi pirms un pēc aplaupīšanas, bet ne pati aplaupīšana. Tajā ir daudz motīvu, kas vēlāk kļuvuši par Tarantīno iezīmēm — vardarbīga noziedzība, atsauces uz popkultūru, rupjības un nelineāra sižeta līnija.

"Trakie suņi" ir kļuvusi par kulta filmu, kā arī tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām neatkarīgajām filmām. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauces, kaut gan filmas ienākumi bija tikai 2,8 miljoni dolāru. "Trakie suņi" ieguva lielāku popularitāti pateicoties Tarantīno nākamajai filmai "Lubene" (1994).

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gada filmas
ASV filmas
Kventina Tarantīno filmas
Zilais samts

"Zilais samts" () ir 1986. gada ASV neo-noir mistērijas trilleris, kura režisors ir Deivids Linčs. Filmā galvenās lomas atveido Kails Maklahlens, Izabella Roselīni, Deniss Hopers, Lora Derna, Houpa Lenga, Džordžs Dikersons un Dīns Stokvels. Filma ir nosaukta pēc tāda paša nosaukuma 1951. gada dziesmas.

Jauns koledžas students (Maklahlens), kurš, atgriezies mājās, lai apciemotu savu slimo tēvu, atrod pārgrieztu cilvēka ausi. Tādējādi, viņš tiek iesaistīts noziedzīgā sazvērestībā, kā arī uzsāk attiecības ar naktskluba dziedātāju.

Filma ieguva dalītas kritiķu atsauksmes. Linčs otro reizi karjerā tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā labākais režisors. "Zilais samts" tiek uzskatīta par vienu no ne tikai Linča, bet arī 80. gadu labākajām filmām. 2008. gadā Amerikas Kinoinstitūts "Zilo samtu" ierindoja kā vienu no labākajām mistērijas filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gada filmas
ASV filmas
Deivida Linča filmas
Vēl pa mēriņam

"Vēl pa mēriņam" (, ) ir 2020. gada Dānijas, Nīderlandes un Zviedrijas kopražojuma komēdijdrāma, kura režisors ir Tomass Vinterbergs. Filmā galvenās lomas atveido Madss Mikelsens, Tomass Bo Larsens, Magnuss Milangs un Larss Rante.

Četri vidusskolas skolotāji uzsāk eksperimentu — katru dienu patērēt nelielu daudzumu alkohola, lai noskaidrotu, kā tas ietekmē viņu profesionālo un sociālo dzīvi.

Filmas pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Filma lielākoties saņēma pozitīvas atsauksmes no kritiķiem. 93. Kinoakadēmijas balvas ceremonijā filma ieguva balvu kā labākā starptautiskā spēlfilma, kā arī Vinterbergs tika nominēts kā labākais režisors. Filma ieguva arī BAFTA kino balvu kā labākā filma svešvalodā un četras Eiropas Kino balvas (par labāko filmu, režisoru, scenāriju un aktieri).

Atsauces

Ārējās saites 

2020. gada filmas
Dānijas filmas
Nīderlandes filmas
Zviedrijas filmas
Drāmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas svešvalodā
Eiropas Kino balvas ieguvējas filmas
Tēvs (filma)

"Tēvs" () ir 2020. gada drāma, kuras režisors ir Florians Zellers. Tā ir Zellera pirmā režisētā filma un tā ir balstīta uz paša Zellera 2012. gada sarakstītās lugas Le Père. Filmā galvenos varoņus attēlo Entonijs Hopkinss, Olīvija Kolmane Marks Getiss, Imogena Putsa, Rufuss Sevels un Olīvija Viljamsa.

80 gadus vecais Entonijs (Hopkinss) cieš no demences. Entonija meita (Kolmane) mēģina atrast savam tēvam kādu, kas viņu pieskatīs, kad viņa nolemj pārvākties uz Parīzi.

Filmas pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filma ieguva augstus kritiķu vērtējumus, īpaši izceļot Hopkinsa un Kolmanes sniegumu, kā arī demences atspoguļojumu. 93. Kinoakadēmijas balvas ceremonijā Hopkinss ieguva balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā un Zellers kopā ar Kristoferu Hemptonu ieguva balvu par labāko adaptēto scenāriju. Kopumā filma saņēma sešas Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas.

Atsauces

Ārējās saites 

2020. gada filmas
Francijas filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Drāmas
Ventspils dome

Ventspils dome ir Ventspils pilsētas pašpārvaldes augstākā iestāde. Sastāv no 13 deputātiem, ko ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās. Tā darbojas Jūras iela 36. 

2021. gada Ventspils domes vēlēšanās uzvarēja partijas "Latvijai un Ventspilij" saraksts ar 54,32% balsu, bet tā kā tās līderi Aivaru Lembergu pirmās instances tiesa atzina par vainīgu virknē noziegumu un apcietināja, Lembergam pietrūka balsis lai astoto reizi pēc kārtas kļūtu par Ventspils domes priekšsēdētāju. Tā vietā "Latvijai un Ventspilij" izveidoja koalīciju ar Nacionālo apvienību un par priekšsēdētāju 2021. gada 5. jūlijā kļuva līdzšinējais priekšsēdētāja vietnieks Jānis Vītoliņš no "Latvijai un Ventspilij".

Frakcijas

Termiņa sākumā 

Pēc 2021. gada Ventspils domes vēlēšanām Ventspils domē iekļuva deputāti no pieciem vēlēšanu sarakstiem. Vislielāko vēlētāju atbalstu ieguva Latvijai un Ventspilij saraksts.

Priekšsēdētāji 

 Jāzeps Marnauza (1982—1988);
 Aivars Lembergs (1988—1991);
 Bruno Jurševics (1990—1991);
 Aivars Lembergs (1991—2021);
 Jānis Vītoliņš (2021—pašlaik).

Atsauces

Ārējās saites 

 Ventspils dome 

 
Latvijas pašvaldības