joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mutulīte

Mutulīte (arī Biksēja, Mitulīte, augštecē - Braslupīte) ir Nigras kreisā krasta pieteka Smiltenes un Valmieras novados. 

Izteka - no Brantu ezera. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Nigrā netālu no tās ieteces Abulā. Lielākā pieteka - Kulbāsu strauts. Tā caurtek Brantu dzirnavezeru un Asuānu. Mutulīti šķērso valsts autoceļi V251 (Branti–Pieniņi–Launkalne), V321 (Priekuļi–Jāņmuiža) un P18 (Valmiera—Smiltene), tās krastos atrodas Branti, Jeberi un Biksēja.

Atsauces 

Smiltenes novada upes
Valmieras novada upes
Beverīnas novada upes
Gaujas baseina upes
Nigras pietekas
Blomes pagasts
Brantu pagasts
Branti (Brantu pagasts)

Branti ir ciems Smiltenes novada Brantu pagastā. Atrodas pagasta rietumos 10,3 km no pagasta centra Vidzemes, 13,4 km no novada centra Smiltenes un 115,3 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V234 (Smiltene–Rauna), Mutulītes krastos. Vēsturiki viedojies ap Brantu muižu (Gut Horstenhof).

Atsauces
Iļja Sorokins

Iļja Sorokins (; dzimis ) ir krievu hokejists, vārtsargs, Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Ņujorkas "Islanders" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Sorokins sāka 2012.—13. gada sezonā, kad, būdams vien 17 gadus vecs, aizvadīja piecas spēles Kontinentālās hokeja līgas kluba Novokuzņeckas "Metallurg" sastāvā. Nākamajā sezonā Sorokins jau dalīja komandas pirmā vārtsarga lomu ar Ņikitu Ložkinu. 2014. gada decembra nogalē "Metallurg" aizmainīja Sorokinu uz Maskavas CSKA.

2015.—16. gada sezonā Sorokins pildīja CSKA pamatvārtsarga funkcijas, kopā ar komandu sasniedzot Gagarina kausa finālsēriju, kurā CSKA ar 3—4 piekāpās Magņitogorskas "Metallurg". Sorokins tika atzīts par sezonas labāko līgas vārtsargu un tika iekļauts KHL simboliskajā izlasē. 2018.—19. gada sezonā kopā ar CSKA izcīnīja Gagarina kausu un tika atzīts par izslēgšanas kārtas vērtīgāko spēlētāju.

Krievijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2016., 2017. un 2019. gada Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Gagarina kausa ieguvēji
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Kemerovas apgabalā dzimušie
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
Vecsniķere

Vecsniķere ir ciems Auces novada Bēnes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 10 km no pagasta centra Bēnes, 13 km no novada centra Auces un 127 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1111, netālu atrodas Svētaines izteka.

Atsauces
Džeisons Sīgels

Džeisons Džordans Sīgels (; dzimis 1980. gada 18. janvārī) ir amerikāņu aktieris, scenārists, producents un autors, vislabāk pazīstams kā Māršala Eriksena lomas atveidotājs CBS komēdijseriālā "Kā es satiku jūsu māti", kā arī ar savu producenta darbu kopā ar Džūdu Apatovu televīzijas seriālā Freaks and Geeks (to atcēla pēc pirmās sezonas) un par kritiski un komerciāli veiksmīgām komēdijām, kurās viņš ir tēlojis galveno lomu, sarakstījis vai producējis.

Sīgels filmējies tādās filmās kā "Pēkšņi stāvoklī" (2007), "Aizmirst Sāru Maršalu" (2008), "Es mīlu tevi, vecīt" (2009), "Nejaukais es" (2010), "Sliktā skolotāja" (2011), "Džefs, kurš dzīvo mājās" (2011), "Mapeti" (2011), "Piecu gadu saderināšanās" (2012), "Mīlestība pieaugušajiem" (2012), "Seksa video" (2014) un The Discovery (2017). Par dalību 2015. gada filmā The End of the Tour, kurā viņš atveidoja rakstnieku Deividu Fosteru Vollesu, viņu izvirzīja Independent Spirit balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV komiķi
ASV scenāristi
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Losandželosā dzimušie
Džošs Rednors

Džošua Tomass Rednors (; ) ir amerikāņu aktieris, filmu veidotājs, rakstnieks un mūziķis. Plašāk zināms ar Teda Mosbija lomu ar deviņām Emmy balvām godalgotajā CBS komēdijseriālā "Kā es satiku jūsu māti". Viņa scenārista un režisora debija ir 2010. gada komēdijdrāmas filma Happythankyoumoreplease, par kuru viņš ieguva Sandensas kinofestivāla Skatītāja balvu un saņēma nomināciju Grand Jury balvai.

2012. gadā viņš sarakstīja scenāriju, režisēja un atveidoja galveno lomu savā otrajā spēlfilmā "Humanitārās zinātnes", kurai pirmizrāde notika 2012. gada Sandensas kinofestivālā.  2014. gadā Rednors atveidoja lomu Brodvejas lugā Disgraced, ko nominēja Tony balvai kategorijā "Labākā luga". Vēl atveidojis lomu PBS Amerikas pilsoņu kara seriālā Mercy Street, lomu muzikālajā seriālā Rise un lomu seriālā Hunters.

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
ASV televīzijas aktieri
ASV komiķi
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Ohaio dzimušie
Vecmiķeļi

Vecmiķeļi ir ciems Auces novada Bēnes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Bēnes, 14 km no novada centra Auces un 100 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1136, Vecmiķeļu grāvja krastā.

Atsauces
Krūškalne

Krūškalne ir ciems Auces novada Bēnes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 7 km no pagasta centra Bēnes, 16 km no novada centra Auces un 98 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1136. Gar Krūškalni tek Vecmiķeļu grāvis, uz dienvidiem starp Skujaini un Govaini atrodas osa paugugrēdas (Krūškalns, Garaiskalns), kas gandrīz pilnībā noraktas, izveidojot vairākus karjerus, lielākais no tiem — Garā kalna karjers.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Krūškalna muižu (Kruschkaln).

Atsauces
Ābrams Havins

Ābrams Havins (;  —  Kijiva) bija Ukrainas šahists.

Biogrāfija 
Divas reizes uzvarējis Kijivas pilsētas šaha čempionātos: 1937. gadā kopā Borisu Ratneru un 1939. gadā. 1938. gadā Gorkijā uzvarējis PSRS 1. kategorijas šahistu turnīrā. 1940. gadā Ļvovā uzvarējis Rietumukrainas šaha čempionātā. 1940. gadā saņēmis PSRS sporta meistara šahā nosaukumu. 1944. gadā Omskā kopā ar Alekseju Sokoļski uzvarējis PSRS šaha čempionāta pusfinālā. 1944. gada PSRS šaha čempionāta finālā Maskavā dalījis 11.-14. vietu ar Vjačeslavu Ragozinu, Aleksandru Kotovu un Georgiju Ļisicinu (uzvarējis Mihails Botviņņiks). Daudzkārtējs Ukrainas šaha čempionātu dalībnieks, kuros lielāko panākumu guvis 1954. gadā Kijivā, kad kļuvis par šī turnīra uzvarētāju.

Bijis pazīstams kā šaha nodaļu redaktors dažādās Ukrainas avīzēs. No 1960. gada strādājis Kijivas populārzinātnisko filmu studijā, kurā bijis scenāriju autors dokumentālajām filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

1914. gadā dzimušie
1974. gadā mirušie
PSRS šahisti
Ukrainas šahisti
Kauleņkoki

Plūmes (Prunus), ir rožu dzimtas ģints. Ģintī ir apvienotas aptuveni 430 sugas. Tiek izšķirta plūmju (Prunus), ķiršu (Cerasus), mandeļu (Amygdalus) un ievu (Padus) apakšģints. Ģintī ietilpst arī aprikozes, persiki un nektarīni (parastā persika varietāte). Šo augu auglis ir kaulenis. Plūmju ģints sugas ir izplatītas ziemeļu puslodes mērenajā joslā.

Ārējās saites 

Mandeļkoku apakšdzimta
Rožu dzimtas ģintis
Mario Dragi

Mario Dragi (; dzimis ) ir Itālijas finansists un ekonomists. Kopš 2021. gada februāra viņš ir Itālijas premjerministrs. No 2011. līdz 2019. gadam viņš bija Eiropas Centrālās bankas (ECB) prezidents.

No 2002. gada līdz 2005. gadam Mario Dragi bija finanšu uzņēmuma Goldman Sachs viceprezidents un rīkotājdirektors. No 2006. līdz 2011. gadam viņš bija Itālijas Centrālās bankas (Banca d'Italia) pārvaldnieks.
2011. gada 1. novembrī Dragi kļuva par Eiropas Centrālās bankas prezidentu. 2019. gada 31. oktobrī beidzās viņā ECB prezidenta mandāts; viņu nomainīja Starptautiskais Valūtas fonda izpilddirektore Kristīne Lagarda.

2021. gada 26. janvārī Itālijas premjerministrs Džuzepe Konte paziņoja par atkāpšanos no amata. 2. februārī pēc neveiksmīgām partiju apspriedēm, lai izvirzītu aizstājēju, prezidents Serdžo Matarella paziņoja, ka viņš izsauks Mario Dragi uz Kvirināles pili, lai dotu viņam uzdevumu izveidot tehnokrātisku valdību. Nākamajā dienā Dragi pieņēma uzdevumu izveidot jaunu valdību, un sāka konsultācijas ar partiju līderiem. Dragi ātri ieguva kreisi centriskās Demokrātiskās partijas, centriskās Italia Viva, kreiso Brīvo un vienlīdzīgo un citu mazo liberālo un centrisko partiju atbalstu. Pēc sākotnējas kavēšanās labējās līgas līderis Mateo Salvini un labēji centriskās Forza Italia līderis Silvio Berluskoni kopīgi paziņoja, ka arī viņi atbalstīs Dragi. Visbeidzot 11. februārī Piecu Zvaigžņu kustība apstiprināja partijas atbalstu Dragi.

12. februārī Dragi paziņoja sava kabineta locekļus, tostarp pārstāvjus no visām iepriekš minētajām politiskajām partijām, kā arī daudzus neatkarīgos un tehnokrātus. 13. februārī Dragi nodeva premjerministra zvērestu.

Ārējās saites 

1947. gadā dzimušie
Romā dzimušie
Itālijas cilvēki
Itālijas premjerministri
Pašreizējie valstu vadītāji
Laura Groza

Laura Groza (dzimusi  Rīgā) ir latviešu teātra un operas režisore.

Mācījusies Rīgas Angļu ģimnāzijā, tad iestājusies Latvijas Kultūras akadēmijas Dramatiskā teātra režijas nodaļā, kuru beigusi 2008. gadā.

2015. gadā saņēmusi Spēlmaņu nakts balvu kā Gada režisore par Pītera Šefera lugas «Equus» iestudējumu Dailes teātrī un Džordža Orvela romāna «1984» izrādi Liepājas teātrī.

Atsauces 

1985. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latviešu teātra režisori
Latviešu operas režisori
Jevgeņijs Vasjukovs

Jevgeņijs Vasjukovs (;  Maskava —  Maskava) bija Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1961).

Biogrāfija 
1960. un 1970. gados bijis viens no vadošajiem PSRS šahistiem. Sešas reizes uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātos (1955, 1958, 1960, 1962, 1972, 1978).
Daudzkārtējs PSRS šaha čempionātu finālu dalībnieks, kuros labāko panākumu guvis 1967. gadā Harkovā, kad izcīnījis 3. vietu aiz Mihaila Tāla un Ļeva Polugajevska.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1965. gadā Polaņicazdrojā uzvarējis Akibas Rubinšteina memoriālā. 1974. gadā uzvarējis spēcīgā starptautiskā šaha turnīrā Manilā, apsteidzot Tigranu Petrosjanu, Bentu Larsenu, Svetozaru Gligoriču un Lajošu Portišu. Uzvarējis vai dalījis pirmās vietas turnīros Maskavā (1961, 1962), Belgradā (1961), Varnā (1964), Reikjavīkā (1968), Skopjē (1970), Prāgā (1980), Atēnās (1987).

Par panākumiem turnīros FIDE 1958. gadā Vasjukovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1961. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Sekmīgi piedalījies senioru šaha čempionātos. 1995. gadā izcīnījis Pasaules senioru vicečempiona titulu, bet 2005. gadā dalījis 1. vietu Krievijas senioru šaha čempionātā un ieņēmis 3. vietu Pasaules senioru šaha čempionātā.

Atsauces

Ārējās saites 

1933. gadā dzimušie
2018. gadā mirušie
Maskavā dzimušie
Krievijas šahisti
PSRS šahisti
Ražotāji

Ražotāji ir ciems Auces novada Lielauces pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km no pagasta centra Lielauces, 7 km no novada centra Auces un 109 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P104.

Atsauces
Horodņa

Horodņa () ir pilsēta Ukrainas ziemeļaustrumu daļā, Čerņihivas apgabala ziemeļos, Horodņas rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos zināma no 17. gadsimta vidus kā Žečpospolitas pilsētas. 1654. gadā iekļāvās Hetmanščinā, kas bija Krievijas autonoms apgabals. 1874. gadā pie pilsētas sāka ekspluatēt dzelzceļa līnijas Liepāja—Romni staciju. Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 28. augusta līdz 1943. gada 24. septembrim atradās vācu okupācijā. 1957. gadā Horodņai tika piešķirtas pilsētas tiesības. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

Ārējās saites
Baira Kovanova

Baira Kovanova (; dzimusi  Elistā) ir kalmiku izcelsmes Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2007).

Biogrāfija 
2005. gadā uzvarējusi Krievijas junioru šaha čempionātā, izcīnījusi bronzas medaļu Eiropas junioru šaha čempionātā un ierindojusies 6. vietā Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2006. gadā atkārtoti uzvarējusi Krievijas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2012. gadā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionātā augstākajā līgā.

2009. un 2010. gadā piedalījusies FIDE sieviešu Grand Prix turnīru sērijā, kurā labāko rezultātu sasniegusi turnīrā Naņdzjinā, kurā ieņēmusi 9.vietu (uzvarējusi Sjui Juihua).

Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:
 2010. gadā Antakjā 1. kārtā uzvarējusi Natāliju Pogoņinu, bet 2. kārtā zaudējusi Dzjui Veņdzjuņai;
 2015. gadā Sočos 1. kārtā zaudējusi Huanai Cjaņai.

Pārstāvējusi Krievijas trešo komandu Pasaules šaha olimpiādē 2010. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2006. gadā Kovanovai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2007. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Kalmikijā dzimušie
Krievijas šahisti
Kokmuiža (Vītiņu pagasts)

Kokmuiža ir ciems Auces novada Vītiņu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 14 km no pagasta centra Vītiņiem, 13 km no novada centra Auces un 124 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1151, Avīknes upes krastā. Veidojusies ap vēsturisko Kokmuižu (Gut Dobelsberg).

Atsauces
Putras (Vītiņu pagasts)

Putras ir ciems Auces novada Vītiņu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 5 km no pagasta centra Vītiņiem, 8 km no novada centra Auces un 122 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1115, Avīknes upes krastā.

Atsauces
Korjukivka

Korjukivka () ir pilsēta Ukrainas ziemeļaustrumu daļā, Čerņihivas apgabala dienvidos, Korjukivkas rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos zināma no 1657. gada kā apdzīvotā vieta Hetmanščinā, kas bija Krievijas autonoms apgabals. Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 5. septembra līdz 1943. gadam atradās vācu okupācijā. Otrā pasaules kara laikā Korjukivkas apkaime bija padomju partizānu kustības centrs. Naktī uz 1943. gada 27. februāri ciematam uzbruka padomju partizānu vienība, sagraujot ungāru garnizonu un atbrīvojot ieslodzītos. Atriebjoties, 1943. gada 1. un 2. martā vācu, ungāru un ukraiņu daļas Korjukivku faktiski iznīcināja, nodedzinot 1290 mājas un nogalinot apmēram 6700 iedzīvotāju, kas ir viena no lielākajām vienas dienas masu slepkavībām Otrā pasaules kara laikā. 1958. gadā Korjukivkai tika piešķirtas pilsētas tiesības. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

Ārējās saites

Atsauces
Lūcija Vankina

Lūcija Vankina (1908—1989) bija latviešu arheoloģe, Akmens laikmeta pētniece. Valsts Vēsturiskā muzeja Arheoloģijas nodaļas vadītāja (1944). Vadīja izrakumus Sārnates neolīta apmetnē (1953—1959).

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1908. gada 3. aprīlī Grostonas pagastā Ezermuižā zemnieka Voldemāra Vankina ģimenē. 10 gadu vecumā zaudējusi māti. Pēc Bērzaunes otrās pakāpes pamatskolas absolvēšanas, kopā ar brāli Teodoru pārceļas uz Jūrmalu. 1929.gadā absolvējusi Rīgas Jūrmalas pilsētas Dubultu vidusskolu. 1930. gadā iestājusies Latvijas Universitātē, kur studējusi vēsturi Vēstures un Filoloģijas fakultātē. 1934. gadā pirmo reizi piedalījusies arheoloģiskajos izrakumos Elvīras Šnores vadībā. Patstāvīgus arheoloģiskos izrakumus vadījusi kopš 1948.gada. 
Strādāja Latvijas Pieminekļu valdē (1936—1944), līdztekus studēja Latvijas Universitātē, ko beidza 1941. gadā. Bija Valsts Vēsturiskā muzeja, vēlāk Latvijas PRS Vēstures muzeja  Arheoloģijas nodaļas vadītāja (1944—1986). 
Vadīja arheoloģiskos izrakumus Sārnates, Siliņupes, Leimanišķu neolīta apmetnēs, kā arī Kalniešu un Boķu kapulaukos.

Darbi 
 Lūcija Vankina. Pirmatnējās kopienas iekārta un agrais feodālisms Latvijas PSR teritorijā: VIII g.t. pr. m. ē. - XII gs. Ceļvedis pa Latvijas PSR Vēstures Muzeja ekspozīciju. Rīga: 1959. - 72 lappuses
 Ванкина Л., Граудонис Я., Шноре Э. Археологические данные по этногенезу Латвии. Maskava: 1964. (krieviski)
 Ванкина Л. В. Торфяниковая стоянка Сарнате. Rīga: Zinātne, 1970 - 175 lappuses (krieviski)
 Vladislavs Urtāns, Lūcija Vankina, Andrejs Vasks. Latvijas senatne. Rīga: Avots, 1981. - 93 lpp.
 Lūcija Vankina. Mūsu mājas: pa atmin̦u cel̦iem. Rīga: Zinātne, 1994. - 116 lappuses
 Lūcija Vankina. The collection of stone age bone and antler artefacts from lake Lubāna. Latvijas Vēstures muzeja raksti. Rīga: N.I.M.S, 1999. - 290 lpp. (angliski)

Atsauces 

Latviešu arheologi
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas zinātnieces
Latvijas PSR Nopelniem bagātie kultūras darbinieki
Madonas novadā dzimušie
Hebridu salas

Hebridu salas (, ) ir arhipelāgs, kas atrodas Apvienotās Karalistes ziemeļrietumos, Skotijas rietumos. Hebridu salas dalās divās grupās — Ārējās Hebridu salas un Iekšējās Hebridu salas. Lielākās salas ir Ljoga, Skaja, Malla, Aileja, Džūra, Uivištathuaha, Uivištadžeša. Šīm salām ir sena vēsture, to pirmsākumi atrodami mezolīta laikmetā. Salu iedzīvotājus ir ietekmējuši ķeltu, sennorvēģu un angļu valodās runājošie cilvēki. Šī ietekme ir redzama salu nosaukumos, kas nāk no valodām, kurās agrāk runājuši salinieki. 

Liela daļa skotu gēlu literatūras un mūzikas nāk no Hebridu salām. Mūsdienās lielākā daļa no salu ienākumiem satur zvejniecības, tūrisma, naftas ieguves un atjaunojamās enerģijas nozarēm. Hebridu salās ir zemāka bioloģiskā daudzveidība kā citviet Apvienotajā Karalistē, bet salās ir liels skaits roņu un jūras putnu.

Ģeogrāfija un klimats 
Iekšējās Hebridu salas (tostarp Aileja, Džūra, Skaja, Malla) atrodas tuvāk Skotijai. Šajā grupā ir 36 apdzīvotas salas. Ārējās Hebridu salas (vairāk nekā 100 salas un šēras) atrodas tālāk no Skotijas. Šajā grupā tikai 15 salas ir apdzīvotas.

Salās klimats ir līdzīgs kā citviet Apvienotajā Karalistē. Ārējās Hebridu salās vidējā ziemas temperatūra ir +6 °C un vasarās +14 °C.

Ārējās saites 

 Hebrides/Western Isles Guide
 National Library of Scotland: SCOTTISH SCREEN ARCHIVE (selection of archive films about the Hebrides)

Atsauces 
Skotijas ģeogrāfija
Eiropas salas
Antonio Džiovinaci

Antonio Džiovinaci (; dzimis ) ir profesionāls itāļu sacīkšu braucējs, kurš pašlaik (2021) startē Formula 1 sacīkstēs, pārstāvot Alfa Romeo komandu.

2016. gadā kļuvis par GP2 sērijas vicečempionu.

2016. gada decembrī tika oficiāli paziņots, ka Antonio Džiovinaci ir piekritis kļūt par 2017. gada Ferrari komandas testpilotu, kas tādējādi viņam paver tuvāku iespēju ar laiku nokļūt arī Pirmās formulas autosacīkšu čempionātā. Debiju Formula 1 sacīkstēs piedzīvojis . gada  Sauber komandas sastāvā aizstājot savainoto Paskalu Vērleinu. 2019. gadā Džiovinaci parakstīja līgumu ar Alfa Romeo, kļūstot par pilnvērtīgu Formula 1 pilotu.

Formula 1

Testpilots un debija (2017—2018) 
2016. gada septembrī Antonio Džiovinaci tika dota iespēja izmēģināt Ferrari komandas simulatoru tās bāzes vietā Maranello pilsētā Itālijā. Savukārt tā paša gada decembrī tika oficiāli paziņots, ka Džiovinaci ir piekritis kļūt par 2017. gada Ferrari komandas testpilotu un trešo braucēju.

Pateicoties vācu pilota Paskala Vērleina gūtajiem savainojumiem 2017. gada janvārī aizvadītajās The Race of Champions autosacīkstēs, Antonio Džiovinaci 2017. gada februāra beigās un marta sākumā tika dota iespēja aizvadīt četru dienu ilgu pirmsezonas testu sesiju Sauber komandas sastāvā. Tā kā Vēlreins nebija pietiekami labā fiziskajā formā, lai varētu aizvadīt sacīksti, Džiovinaci tika dota iespēja debitēt Pirmajā Formulā , kur viņš finišēja 12. vietā. Džiovinaci aizvietoja Vēlreinu arī , kur viņš avarēja gan kvalifikācijā, gan sacīkstē.

2017. gada sezonas turpinājumā Džiovinaci piedalījās 7 piektdienas testos Haas komandas sastāvā. Viņš saglābāja Sauber un Ferrari rezerves un testu pilota lomu 2018. gada sezonā, piedaloties 6 piektdienas testos Sauber sastāvā.

Alfa Romeo (2019—šobrīd) 
2019. gadā Džiovinaci parakstīja līgumu ar Alfa Romeo (komandu, kas iepriekš bija zināma ar nosaukumu Sauber), kļūstot par pilnvērtīgu Formula 1 pilotu, aizstājot Markusu Ēriksonu. Viņa komandas biedrs bija 2007. gada F1 čempions Kimi Reikenens. Pirmos punktus Formula 1 karjerā Džiovinaci guva , finišējot 10. vietā.  viņš četrus apļus bija sacīkstes līderis, kad līderi bija veikuši pitstopu.  Džiovinaci sasniedza savu karjeras labāko rezultātu, finišējot 6. vietā, vēlāk tiekot pacelts uz 5. vietu Luisa Hamiltona soda dēļ. Kopumā 2019. gada sezonā viņš guva 14 punktus, sezonu beidzot 17. vietā kopvērtējumā, iepaliekot no komandas biedra Reikenena, kurš finišēja 12. vietā ar 43 punktiem.

Džiovinaci turpināja pārstāvēt Alfa Romeo arī 2020. gada sezonā. Sezonas pirmajā sacīkstē,  guva punktus, finišējot 9. vietā pēc deviņu citu dalībnieku izstāšanās. Toskānas Grand Prix viņš bija iesaistīts nopietnā negadījumā sacīkstes atsākšanas laikā, kura rezultātā četri piloti izstājās. Džiovinaci guva punktus vēl divās sacīkstēs, finisējot 10. vietā Eifeļa Grand Prix, kā arī Emīlijas-Romanjas Grand Prix. Sezonu Džiovinaci beidza 17. vietā kopvērtējumā. 4 gūtie punkti bija tieši tikpat, cik guva komandas biedrs Reikenens.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1993. gadā dzimušie
Itālijas autosportisti
Formula 1 piloti
Kulbāsu strauts

Kulbāsu strauts ir Mutulītes kreisā krasta pieteka Smiltenes novadā. 

Tāpat kā Lisa, iztek no Kulbāsu dīķa. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Mutulītē iepretīm Baložu mājām. Kulbāsu strautu nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Smiltenes novada upes
Raunas novada upes
Gaujas baseina upes
Brantu pagasts
Džons Pauels

Džons Veslijs Pauels (; dzimis , miris ) bija amerikāņu karavīrs, ceļotājs, pētnieks, ģeologs, etnogrāfs un rakstnieks, pirmais, kura vadītā ekspedīcija izbrauca Kolorādo upes Lielo kanjonu.

Jau skolas un koledžas laikā Dž. Pauels piedalījās ekspedīcijās Ziemeļamerikas iekšējo rajonu apguvei, tostarp Viskonsinā un Misisipi. ASV pilsoņu karā viņš karoja Savienības pusē, tika ievainots un karu beidza majora dienesta pakāpē.

Pēc kara Dž. Pauels īstenoja dažus ceļojumus uz Klinšu kalniem, līdz 1869. gadā uzsāka savu nozīmīgāko un izaicinošāko ekspedīciju pa Kolorādo upi. Tā sākās Kolorādo pietekā Grīnriverā Vaiomingas štatā un veda pa Kolorādo upi cauri krāčainajam Lielajam kanjonam līdz Virdžīnas upes ietekai, kopumā ap 1500 km garumā. Ceļojums bija ļoti bīstams ne vien dēļ neparedzamās, krāčainās upes, bet arī dēļ naidīgajām indiāņu ciltīm krastos. Ekspedīcija kļuva par pirmo, kas iepazinusi šo ASV iekšzemes rajonu.

Pēc diviem gadiem viņš devās 18 mēnešus ilgā ekspedīcijā pa to pašu maršrutu ar zinātniskiem un kartogrāfiskiem mērķiem. Bez liela apjoma cita veida informācijas, šī ekspedīcija ieguva arī pirmās Lielā kanjona fotogrāfijas.

Vēlākajos gados Dž. Pauels kļuva par zinātnieku. Ieguvis izglītību pašmācības ceļā, viņš kļuva par ģeoloģijas profesoru, bet no 1881. gada — par ASV Ģeoloģijas dienesta vadītāju (amatā bija līdz 1894. gadam). Dž. Pauels interesējās arī par Ziemeļamerikas pirmiedzīvotāju kultūru un apguva vairākas indiāņu valodas, viņš vadīja pētniecisku institūtu, kas pētīja indiāņu kultūru un valodas.

Ārējās saites 

 

1834. gadā dzimušie
1902. gadā mirušie
Ceļotāji
Čārlzs Plenks

Čārlzs Plenks (; dzimis , miris ) bija britu šaha problēmists, viens no angļu  skolas pamatlicējiem.

1880. gadā beidzis Kembridžas universitāti un vairākus gadus strādājis par matemātikas skolotāju. Tēva ietekmē mainījis profesiju un pēc studijām Sv. Tomasa hospitālī 1892. gadā kļuvis par mediķi, vispirms par ķirurgu, vēlāk pārkvalificējies par psihiatru. No 1896. gada līdz mūža galam bijis Karaliskās Medicīnas un Psihiatrijas asociācijas loceklis.

Šaha kompozīcija 
Kopš 1880. gada publicējis vairāk nekā 300 dažādu žanru šaha uzdevumus, galvenokārt divvilčus un trīsvilčus.

Uzdevuma piemērs 

Uzdevuma risinājums:
 1. Ze5-c6! draud: 2. Df4-c4+ Kc5xb6/Kc5-d6 3. Dc4-b5#/Dc4-d5#
 1. ... Lh3xg2 2. Df4xb4+ Kc5xc6 3. Lf1xg2#
 1. ... Kc5xc6 2. Df4-f6+ Kc6-c5 3. d2-d4#
 1. ... La7xb6 2. Df4-e5+ Kc5xc6 3. Lf1-b5#
 1. ... b7xc6 2. Zb6-a4+ Kc5-d5 3. Lf1-c4#
 1. ... c7xb6 2. Df4-e5+ Kc5xc6 3. Lf1-b5#

Bibliogrāfija

Atsauces

Papildu literatūra

Ārējās saites 
 Čārlza Plenka šaha kompozīcijas vietnē PDB
 
 Dr. Čarlzs Pleks, biogrāfiska skice 

Bihārā dzimušie
Lielbritānijas šahisti
Šaha problēmisti
Krāšņā eiforbija

Krāšņā eiforbija jeb puansētija (Euphorbia pulcherrima) ir eiforbiju dzimtas suga, kas plaši tiek izmantots kā krāšņumaugs. Tā ir zināma arī kā Ziemassvētku zvaigzne. Ziedēšanas laiks ir no novembra līdz martam. Tās dabiskais izplatības areāls ir Meksika.

Eiforbiju dzimta
Krāšņumaugi
Mēnessgaisma

"Mēnessgaisma" () ir 2016. gada ASV drāma, kuras režisors ir Berijs Dženkinss.

Filma ir par jaunu vīrieti no Maiami, kas cenšas atrast savu vietu pasaulē. Filmā galvenās lomas attēlo Trevante Rodss, Andrē Holends, Džanella Monē, Eštons Sanderss, Džarels Džeroms, Neomija Herisa, Maheršala Ali.

"Mēnessgaisma" saņēma kritiķu atzinību, tā tika atzīta par vienu no labākajām 2016. gada filmām. Tā ieguva Zelta globusa balvu kā labākā drāma. Filma tika nominēta 89. Kinoakadēmijas balvai astoņās nominācijās, no kurām ieguva trīs, tai skaitā kā labākā filma,

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada filmas
ASV filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
Kauja par Heksoridžu

"Kauja par Heksoridžu" () ir 2016. gada ASV biogrāfiskā kara drāma, kuras režisors ir Mels Gibsons. Filma ir par pacifistu ASV kara mediķi Desmondu Dosu, kas Otrajā pasaules karā atteicās lietot jebkāda veida ieročus. Tajā galvenās lomas attēlo Endrū Gārfīlds, Sems Vortingtons, Lūks Breisijs, Terēza Palmera, Hugo Vīvings, Reičela Grifitsa, Vinss Vons.

Filmas pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā, Latvijā pirmizrāde notika . AFI filmu "Kauja par Heksoridžu" nosauca par vienu no desmit gada labākajām filmām. Tā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai sešās nominācijās, arī kā labākā filma.

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada filmas
ASV filmas
ASV romantikas filmas
Diabētiskā neiropātija

Diabētiskā autonomā neiropātija (DAN) jeb vienkārši diabētiskā neiropātija ir cukura diabēta komplikācija, kas parasti attīstās ļoti lēni, gadiem ilgi, laupot spēju pacientam sajust hipoglikēmiju vai stenokardijas lēkmes. Tā kā pie šīs patoloģijas novēro paaugstinātu kardiovaskulāro mirstību un tā ir asociēta ar vairākiem simptomiem un traucējumiem, tās nozīmīgums netiek pietiekoši novērtēts. Autonomās neiropātijas process bieži iet paralēli ar citām cukura diabēta komplikācijām, bet var būt arī izolēts autonomās nervu sistēmas bojājums. Diabētiskā autonomā neiropātija arī ne vienmēr korelē ar citām cukura diabēta neiroloģiskajām komplikācijām. Autonomās nervu sistēmas vazomotorās, visceromotorās un jušanas šķiedras inervē katru orgānu. N.vagus (garākais no autonomās nervu sistēmas nerviem) atbild par 75% no visas parasimpātiskās aktivitātes. Diabētiskā autonomā neiropātija vispirms bojā garākos nervus, tādēļ pat agrīnākie tās simptomi ir „plaši”. DAN var būt gan klīniski simptomātiska, gan asimptomātiska. Tā var skart vienu vai vairākus orgānus. Svarīgi prevencijai ir laba glikēmijas kontrole un fiziskas aktivitātes.

Epidemioloģija 
20% cukura diabēta pacientu ir asimptomātiski autonomās nervu sistēmas funkcijas traucējumi. Subklīniska autonoma disfunkcija attīstās 1 gada laikā no 2. tipa cukura diabēta un 2 gadu laikā no 1. tipa diabēta diagnosticēšanas brīža. Klīniskie DAN simptomi parādās pacientiem ar ilgstošu cukura diabētu un šiem pacientiem prognoze ir sliktāka. Ar simptomātisku DAN 25-50% pacientu mirst 5-10 gadu laikā pēc diagnozes noteikšanas. Cukura diabēta pacientiem ar DAN 5 gadu kopējais mirstības rādītājs ir 3 reizes augstāks kā cukura diabēta pacientiem bez DAN.

Riska faktori 
 slikta metabolā kompensācija;
 slimības ilgums;
 vecums;
 dzimums (sievietēm biežāk);
 palielināts ķermeņa masas indekss.

Patoģenēze 
Diabētiskās autonomās neiropātijas attīstība ir multiplas ģenēzes process, kas līdz galam nav izzināts. Ir vairākas hipotēzes par tās rašanās iemesliem, piemēram — nervu šķiedru apasiņošanas un metabolisma traucējumi, neirovaskulāra nepietiekamība, autoimūns viscerālo un ādas nervu bojājums, neirohormonālo augšanas faktoru un taukskābju deficīts. Pēc citu autoru domām:

1) hiperglikēmijas apstākļos notiek pastiprināta sorbitola uzkrāšanās, un izmaiņas NAD:NADH attiecībās rada tiešu nervu bojājumu un/vai samazina nervu apasiņošanu;

2) proteīnkināzes C aktivācija inducē vazokonstrikciju un samazina asins plūsmu nervu šķiedrās;

3) oksidatīvais stress ar paaugstinātu brīvo radikāļu produkciju izraisa endotēlija bojājumu un samazina NO biopieejamību.

Klīniskās izpausmes

Ārstēšana

Farmakoloģiska ārstēšana 
Ārstēšana vērsta uz simpromu samazināšanu. Piemēram, diarejas gadījumā lietojot loperamīdu, kas samazina zarnu motilitāti, erektīlās disfunkcijas gadījumā — sildenafilu, kas pastiprina asins pieplūdi kavernozajiem ķermeņiem utt.

Atsauces 

Neiroloģija
Endokrinoloģija
Māris Kļaviņš

Māris Kļaviņš (dzimis  Rīgā) ir latviešu ķīmiķis un vides zinātnieks. Latvijas Universitātes profesors, bijis LU Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātes dekāns.  Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1956. gadā Rīgā. Studēja Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultātē no 1974. līdz 1982. gadam, 1985. gadā kļuva par zinātņu kandidātu, ievēlēts par Latvijas Universitātes docentu (1991). 1992. gadā viņš aizstāvēja ķīmijas zinātņu doktora grādu. 1994. gadā Kļaviņu ievēlēja par profesoru, 1999. gadā par Latvijas Zinātņu akadēmijas īsteno locekli. 

Viņš ir viens no vides zinātnes virziena iedibinātājiem Latvijas Universitātē, Vides zinātnes nodaļas vadītājs (1995—2000). LU Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātes dekāns (1996—2006), vēlāk Latvijas Universitātes Senāta priekšsēdētājs (2014—2019). Valsts pētījumu programmas "Klimata maiņas ietekme uz Latvijas ūdeņu vidi" vadītājs (2006–2009).

Darbi 
Svarīgākās M. Kļaviņa zinātniski pētnieciskās darbības jomas ir biospecifiskie sorbenti, reaģētspējīgie sorbenti un mikronesēji šūnu kultūrām, ūdens vides piesārņojums, vides analīzes metodes; pēc 1992. gada: humusvielas, ūdeņu piesārņojums, klimata mainības ietekme uz ūdens vidi, ilgtspējīga attīstība.

Atsauces 

1956. gadā dzimušie
Latvijas Universitātes pasniedzēji
Latvijas ķīmiķi
Latvijas vides zinātnieki
Latvijas izgudrotāji
Rīgā dzimušie
Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenie locekļi
Roberts Šillers

Roberts Džeimss "Bobs" Šillers (, dzimis ) ir amerikāņu ekonomists, kopā ar Jūdžīnu Fāmu un Larsu Hansenu ir 2013. gada Nobela prēmijas ekonomikā laureāts.

Jeila Universitātes Sterlinga profesors. Pazīstams ar pētījumiem biheivioriskajā ekonomikā (behavioral economics) - par sociālo, kognitīvo un emocionālo faktoru ietekmi uz tirgus dalībnieku rīcību ekonomikā. 2000. gadā, dotkom burbuļa plīšanas laikā, izdeva grāmatu "Iracionālais optimisms" (Irrational Exuberance), kas kļuva par bestselleru un, jaunās redakcijās, vēlreiz izdots 2005. un 2015. gadā.

Ārējās saites 

 

ASV ekonomisti
Nobela prēmijas laureāti ekonomikā
Horsts Zēhofers

Horsts Lorencs Zēhofers (; dzimis ) ir vācu politiķis no Bavārijas Kristīgi Sociālās savienības (CSU). No 2008. gada CSU vadītājs un Bavārijas federālās zemes ministru prezidents.

Budestāga deputāts no 1980. līdz 2008. gadam. No 1992. līdz 1998. gadam bija Veselības ministrs Helmuta Kola valdībā, vēlāk no 2005. līdz 2008. gadam - Pārtikas, lauksaimniecības un patērētāju lietu ministrs Angelas Merkeles vadībā. Kritizē Angelas Merkeles nostāju bēgļu krīzes jautājumā, ierosinot ierobežot uzņemamo bēgļu skaiti, iestājas pret Turcijas uzņemšanu Eiropas Savienībā.

Ārējās saites 

 

Vācijas politiķi
Bavārijā dzimušie
Pedro III

Pedro III Lielais (, , , ; dzimis ap 1239. gadu, miris ) bija Aragonas karalis, Barselonas grāfs un Valensijas karalis no 1276. gada līdz 1285. gadam, kā arī Sicīlijas karalis no 1282. līdz 1285. gadam. 

1262. gadā apprecējās ar Sicīlijas karaļa Manfrēda meitu Konstanci, ta kļūdams par Sicīlijas troņa pretendentu. Pēc Sicīlijas vakarēdiena sacelšanās 1282. gada martā ar daļu sacēlušos un gibellīnu atbalstu iebruka Sicīlijā un pievienoja to saviem īpašumiem. Pret to uzstājās Romas pāvests Martins III un gvelfi. Tika sākts Aragonas krusta karš, kurā pāvesta pusē nostājās Francijas karalis Filips III Drosmīgais kā arī Pedro III brālis, Maļorkas karalis Haime II. Karagājiena laikā 1285. gada 5. oktobrī Filips III mira, tomēr 11. novembrī mira arī Pedro III.

Ārējās saites 

1239. gadā dzimušie
1285. gadā mirušie
Valensijas apgabalā dzimušie
Barselonas dinastija
Aragonas karaļi
Sicīlijas karaļi
Jurijs Dolgorukijs

Jurijs Dolgorukijs (; dzimis ap 1099. gadu, miris ) bija Kijevas lielkņazs no 1149. līdz 1152. gadam un no 1155. līdz 1157. gadam, Rostovas-Suzdaļas kņazs no 1113.(1096.) gada līdz 1149. gadam un no 1151. gada līdz 1157. gadam. Tiek uzskatīts par Maskavas pilsētas dibinātāju. Iesaistījās cīņās par Kijevas lielkņaza titulu. Pēc vecākā brāļa Mstislava Lielā nāves 1135. gadā, Jurija Dolgorukija ietekmē Kijevas Krievzemes politiskās dzīves centrs faktiski pārcēlās uz Suzdaļu.

Ārējās saites 

Rurika dinastija
1099. gadā dzimušie
1157. gadā mirušie
Kijevas lielkņazi
Mengentūla Bathujagīna

Mengentūla Bathujagīna (; dzimusi  Ulanbatorā) ir Mongolijas starptautiskā lielmeistare šahā (2003).

Biogrāfija 
No 1997. līdz 2007. gadam regulāri piedalījusies Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kurās 2005. gadā U18 vecuma grupā izcīnījusi sudraba medaļu, bet 2001. gadā U14 vecuma grupā - bronzas medaļu. Divas reizes izcīnījusi sudraba medaļas (2000, 2002) Mongolijas sieviešu šaha čempionātos. Divas reizes dalījusi pirmo vietu Maskavas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Moscow Open: 2009. gadā kopā ar Natāliju Pogoņinu, bet 2011. gadā kopā ar Aleksandru Kosteņuku. 2009. gadā uzvarējusi Āzijas zonas šaha turnīrā Hošiminā. 2010. gadā Cīrihē uzvarējusi Pasaules studenšu šaha čempionātā. 2014. gadā Katovicē šajā turnīrā izcīnījusi sudraba medaļu (uzvarēja Klaudia Kulona).

Piedalījusies FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas cikla turnīros 2009.-2010. un 2011.-2012. gadā, kuros labākos rezultātus parādījusi 2010. gada aprīlī Naļčikā, kad dalījusi 5.-7. vietu kopā ar Džu Čeņu un Humpi Koneru (uzvarēja Tatjana Kosinceva) un 2012. gada septembrī Ankarā, kad ieņēmusi 6. vietu (uzvarēja Humpi Koneru).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 13. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:
 2008. gadā Naļčikā pēc uzvaras 1. kārtā pār Ivetu Rajlihu 2. kārtā zaudējusi Hou Jifaņai;
 2010. gadā Antakjā 1. kārtā zaudējusi Jeļenai Dembo.

Pārstāvējusi Mongolijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 8 reizes (2000-2014);
 Āzijas komandu šaha čempionātos sievietēm piedalījusies 2 reizes (2012, 2016). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2012) medaļu;
 Āzijas spēļu komandu šaha turnīrā piedalījusies 2006. gadā;

Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā Bathujagīnai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2003. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2010. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Mongolijas šahisti
Mongolijā dzimušie
Ostera

Ostera () ir pilsēta Ukrainas ziemeļaustrumu daļā, Čerņihivas apgabala dienvidos, Kozelecas rajona rajonā pie Osteras upes ietekas Desnā.

Vēsture 
Pilsētu 1098. gadā dibinājis Vladimirs Monomahs, vēlāk to mantoja viņa dēls Jurijs Dolgorukijs. 1240. gadā to nopostīja  mongoļi. Vēlāk apmetne atjaunojās, tā tika saukta par Veco Ostru vai Starogorodku. 14. gadsimta sākumā apmetne radās mūsdienu atrašanās vietā, mazliet tuvāk Desnas upei. No 1356. gada — Lietuvas lielkņazistes sastāvā, bet pēc Ļubļinas ūnijas noslēgšanas — Žečpospoļitā. 1662. gadā Osterai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. Pēc Bohdana Hmeļnicka sacelšanās, 1654. gadā Ostera iekļāvās Krievijas sastāvā. Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada līdz 1943. gadam atradās vācu okupācijā. 1961. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas pilsēta.

Ārējās saites
Terseira

Terseira () ir sala Portugālei piederošajā Azoru salu arhipelāgā. Izvietojusies arhipelāga vidusdaļā. Salas platība ir 400 kvadrātkilometri un tajā dzīvo ap 56 000 iedzīvotāju, no kuriem 35 000 apmetušies Azoru salu senākajā pilsētā Angrā du Eroižmu. Tā ir arhipelāga vēsturiskā galvaspilsēta un UNESCO Pasaules mantojuma objekts. Pilsētā atrodas Azoru augstākā tiesa un salā izvietotas Portugāles, kā arī ASV Gaisa spēku daļas.

Azoru salas
Portugāles salas
Atlantijas okeāna salas
Zīļuks

Rīgas Skolēnu pils teātris "Zīļuks" dibināts 1962. gadā Pionieru pilī, tā pirmā vadītāja bija Vera Baļuna. 

Pašlaik teātra režisore un mākslinieciskā vadītāja ir Laura Paegle, kas ar šo teātri strādā no 1977. gada kā studijas vadītāja, bet kopš 1985. gada pārņem teātra vadību no toreizējās režisores Māras Priedes .  Teātris sastāv no teātra studijas un pamatsastāva, kā arī pantomīmas grupas. Šobrīd teātrī darbojas aptuveni 180 bērni un jaunieši 5 līdz 18 gadu vecumā.

Gadu gaitā teātrī ir iesaistījušās daudzas sabiedrībā pazīstamas personības: Evija Skulte (aktrise), Rita Paula (Radio Skonto balss), Valdis Lūriņš (režisors un aktieris), Arvīds Babris (režisors), Ainārs Ančevskis (aktieris), Ansis Bogustovs (žurnālists) un citi. 

Teātris "Zīluks" regulāri piedalās dažādos teātra festivālos Latvijā un citās valstīs. 2012. gadā teātris ar vairākām izrāžu parādēm svinēja savu 50 gadu jubileju.

2017. gada aprīlī teātris svinēja 55 gadu jubileju.

Repertuārs 
Savas darbības gados teātrī "Zīļuks" Laura Paegle ir iestudējusi vairāk nekā 30 izrādes, tai skaitā "Brēmenes muzikanti", "Mauglis", "Punktiņa un Antons", "Pepija Garzeķe", "Lolitas brīnumputns", "Kā ruksītis ciemos gāja", "Sprīdītis", "Toma Sojera piedzīvojumi", "Toto kaķu pilsētā".

Teātra repertuārs 2017. gada pavasarī:
 izrāde "Sprīdītis" (pēc A. Brigaderes pasaku lugas motīviem);
 izrāde "Sīpoliņa piedzīvojumi" (pēc Dž. Rodāri stāsta matīviem);
 izrāde "Kurts šmorē, lai atpūtinātu galvu" (pēc Ē. Lū stāsta motīviem);
 izrāde "Lolitas brīnumputns" (pēc A. Brigaderes pasaku lugas motīviem);
 kustību izrāde "Lūk, tāds tas kantoris!" (horeogrāfe un režisore Inga Raudinga)
 kustību izrāde "Pasaciņa" (horeogrāfe M. Juška-Grundberga, Z. Liepiņa mūz.);
 kā arī katru gadu ap Ziemassvētku laiku tiek uzvestas Ziemassvētku eglītes, kuras nāk skatīties pavisam mazi bērni, skolas vecuma bērni un pieaugušie. 2015. gada Ziemassvētku uzveduma nosaukums bija "Ziemassvētku brīnumu meklējot", bet 2016. gadā - "Zvaigžņu rūķītis".

Atsauces

Ārējās saites 
 https://www.facebook.com/teatrisziluks/
 https://www.facebook.com/groups/ziluks/?multi_permalinks=1054866084659971&notif_t=group_activity&notif_id=1487766353293263
 https://twitter.com/TeatrisZiluks
 https://www.instagram.com/teatrisziluks/?hl=en
 http://www.draugiem.lv/ziluks/

Amatierteātri
Starptautiskās standartizācijas organizācijas standartu uzskaitījums

Šis ir Starptautiskās standartizācijas organizācijas (ISO) standartu uzskaitījums (nepilnīgs). Daudzi standarti elektrotehnikas, elektronikas un tām radniecīgās nozarēs izdoti kopā ar Starptautisko elektrotehnisko komisiju (IEC).
Standartus aizsargā autortiesības, un vairums no tiem ir jāiegādājas par samaksu, bet daži ir brīvi pieejami.

 ISO 216 — papīra formāts
 ISO 639 — valodu nosaukumu kodi
 ISO 639-1:2002 — Alpha-2 kodi (divu burtu kodi)
 ISO 639-2:1998 — Alpha-3 kodi (trīs burtu kodi)
 ISO 639-3:2007 — Alpha-3 paplašinājums (trīs burtu kodi)
 ISO/IEC 1539 — programmēšanas valoda Fortran 
 ISO 3166 — valstu un teritoriju kodi
 ISO 3166-1 — valstu kodi
 ISO 3166-2 — valstu teritoriālo vienību kodi
 ISO 3166-3 — bijušo valstu kodi
 ISO 3297 — Starptautiskais standarta seriālizdevuma numurs (ISSN)
 ISO-3779 — transportlīdzekļa identifikācijas numurs (VIN)
 ISO 4217 — naudas un fondu vienību kodi
 ISO 7185:1990 — programmēšanas valodas Pascal izejošais standarts
 ISO 8601 — datuma un laika pieraksta formāts
 ISO/IEC 9075 — datubāžu vaicājumu valoda SQL
 ISO/IEC 9126 — programmatūras kvalitātes prasības
 ISO/IEC 10206 — programmēšanas valodas Pascal paplašinātais standarts
 ISO/IEC 10918 — JPEG attēlu saspiešanas un kodēšanas metode
 ISO 11898 — transportlīdzekļu sistēmu kopne CAN
 ISO 13616 — Starptautiskais bankas konta numurs (IBAN)
 ISO/IEC 14882 — programmēšanas valoda C++
 ISO/IEC 15445:2000 — Hiperteksta iezīmēšanas valoda (HTML)
 ISO/IEC 18092 — Near field communication interfeiss un protokols
 ISO/IEC 23270 — programmēšanas valoda C# 
 ISO 32000 — Portatīvā dokumenta formāts (PDF)

Ārējās saites 
 ISO Standards catalogue
Sezārs Franks

Sezārs Franks (, pilnā vārdā Sezārs Ogists Žans Gijoms Ibērs Franks (César-Auguste-Jean-Guillaume-Hubert Franck); dzimis , miris ) bija 19. gadsimta beļģu izcelsmes franču komponists, ērģelnieks, pianists un mūzikas pedagogs. 
Viņa populārākais skaņdarbs ir 1872. gadā sacerētā himna Panis Angelicus ("Enģeļu maize"), kas vēlāk iekļauta Messe à troi voix Opus 12.

Dzīvesgājums 
Dzimis Beļģijā, tomēr lielāko daļu no aktīvā mūža Franks darbojās Parīzē. Pirmoreiz uzstajies 1834. gadā. Mācījies mūziku Parīzē, tostarp pie Antonīna Reiha. Neilgi atgriezies Beļģijā, bet pēc ne pārāk veiksmīgas oratorijas pirmizrādes, atgriezās Parīzē. 1858. gadā Sezārs kļuva par Parīzes Svētā Klotides bazilikas ērģelnieku, par ko nostrādāja līdz mūza galam. 1872. gadā kļuva par Parīzes konservatorijas profesoru. Sezāra Franka skolnieku vidū ir Vensāns d'Endī, Ernests Šosons, Luijs Vjerns, Šarls Turnemīrs, Gijoms Lekjē un Anrī Diparks.

Ārējās saites

 Franks Petrucci Music Library
 Franks allmusic.com

Ljēžas provincē dzimušie
Franču komponisti
Zemitāna iela (Rīga)

Zemitāna iela ir Rīgas iela Grīziņkalna apkaimē, Latgales priekšpilsētā un Centra rajonā. Zemitāna iela sākas strupceļā aiz Latvijas balzama rūpnīcas un noslēdzas krustojumā ar Krišjāņa Barona ielu. Ielas kopējais garums ir 336 metri, tā gandrīz pilnībā klāta ar asfalta segumu, bet tās posms aiz Zemitāna pārvada ir ar vēsturisko bruģa segumu. Iela nosaukta latviešu pulkveža Jorģa Zemitāna vārdā.

Vēsture 
Iela minēta Rīgas ielu sarakstā kopš 19. gadsimta 80. gadiem ar nosaukumu Kroņu iela (Kronenstrasse), iela sākās no tagadējās Krišjāņa Barona (agr. Suvorova) ielas un veda pāri dzelzceļam līdz bijušajai Grīziņmuižai, kas atradās aptuveni tagadējo Braslas un Madonas ielu krustojumā. 1961. gadā Kroņu ielas posms no Krišjāņa Barona ielas līdz dzelzceļam nosaukts par Oškalna ielu (bij. sarkanā partizāna, vēlāk kompartijas Rīgas apriņķa komitejas 1. sekretāra Otomāra Oškalna vārdā), 1993. gadā ielai atjaunoja nosaukumu Kroņu iela, kopš 1996. gada tās nosaukums Zemitāna iela (iela nosaukta par godu Latvijas armijas pulkvedim, bij. Ziemeļlatvijas brigādes komandierim Jorģim Zemitānam).

Teritorijā starp ielu un dzelzceļu, līdzās bij. mašīnfabrikas "Felzer & Ko." gruntsgabalam, pēc 2. pasaules kara ierīkoja tekstilfabriku "Rīgas adītājs", pretējā pusē ielai piekļaujas bij. Krievu-Reinas svina krāsu fabrikas gruntsgabals, kur pēc 2. pasaules kara darbojās Rīgas elektromehāniskā rūpnīca.

Ielu savienojumi 
Zemitāna iela ir savienota ar šādām ielām:
 Dārzaugļu iela (T veida krustojums);
 Aleksandra Čaka iela (Ieriķu iela) (ar pievadceļiem);
 Krišjāņa Barona iela (T veida krustojums).

Objekti 
Netālu no ielas atrodas Zemitānu dzelzceļa stacija.

Atsauces 

Ielas Grīziņkalnā
Latgales priekšpilsēta
Centra rajons
Mihails Gurevičs

Mihails Gurevičs (; dzimis  Harkovā) ir Ukrainā dzimis starptautiskais lielmeistars šahā (1986), kas no 1991. līdz 2005. gadam pārstāvēja Beļģiju, no 2005. līdz 2015. gadam pārstāvēja Turciju, bet no 2015. gada atkal pārstāv Beļģiju.

Biogrāfija 
1984. gadā uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā. 1985. gadā Rīgā kopā ar kopā ar Viktoru Gavrikovu un Aleksandru Čerņinu dalījis 1.-3. vietu PSRS šaha čempionāta finālā, bet pēc papildu rādītājiem kļuvis par PSRS čempionu. 1988. gadā kopā ar Ivanu Sokolovu uzvarējis Stokholmas šaha turnīrā Rilton Cup, bet 1989. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Redžo nell'Emīlijā. 1990. gadā Manilā Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā bijis tuvu iekļūšanai pretendentu mačos, taču zaudējumi pēdējās divās partijās lieguši pakāpties augstāk par 12. vietu. 1999. gadā Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā izcīnījis 2. vietu (uzvarēja Lūks van Veli), bet Francijas turnīrā Cappelle-la-Grande dalījis pirmo vietu ar Simenu Agdesteinu. 2000. gadā Esbjergā kopā ar Pjotru Svidleru dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā The North Sea Cup. 2001. gadā kļuvis par Beļģijas šaha čempionāta uzvarētāju ar simtprocentīgu rezultātu - 9 punkti no 9 iespējamajiem. 2002. gadā Batumi izcīnījis sudraba medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2005. gadā Hantimansijskā ieņēmis 8. vietu Pasaules kausa izcīņā šahā, iekļūstot pretendentu turnīrā, kurā 2007. gadā Elistā 1. kārtā zaudējis Pēteram Lēko. 2006. gadā uzvarējis Turcijas šaha čempionātā. 2007. gadā Pasaules kausa izcīņā šahā 1. kārtā uzvarējis Grigoriju Kaidanovu, bet 2. kārtā zaudējis Maiklam Adamsam.

Trīs reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros divas reizes (2000, 2001) iekļuvis 3. kārtā.

Pārstāvējis PSRS, Turcijas un Beļģijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1992, 2006-2008);
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1989, 2007). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1989) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (1989) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 1989. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1985. gadā Gurevičam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1959. gadā dzimušie
Harkivā dzimušie
Beļģijas šahisti
PSRS šahisti
Turcijas šahisti
Ukrainas šahisti
Aleksandrs Čerņins

Aleksandrs Čerņins (, ; dzimis  Harkovā) ir Ukrainā dzimis Ungārijas starptautiskais lielmeistars šahā (1985).

Biogrāfija 
Pirmo lielo starptautisko panākumu guvis 1979. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā, kad ieņēmis 2. vietu aiz Jāsira Seiravāna. 1980. gadā uzvarējis Eiropas junioru šaha čempionāta Groningenā un starptautiskajā šaha turnīrā Amsterdamā. 1983. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Irkutskā, bet 1984. gadā bijis pirmais starptautiskajā šaha turnīrā Kopenhāgenā.

1985. gadā Rīgā kopā ar kopā ar Viktoru Gavrikovu un Mihailu Gureviču dalījis 1.-3. vietu PSRS šaha čempionāta finālā, bet pēc papildu rādītājiem par PSRS čempionu kļuvis Gurevičs. 1985. gadā Tunisā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā dalījis 3. vietu ar Gavrikovu, taču papildu mačā guvis uzvaru ar 3½:2½. 1985. gadā Monpeljē pretendentu turnīrā ieņēmis 9. vietu. 1986. gadā Kanādā dalījis 3.-4. vietu 1. Pasaules čempionātā šaha ātrspēlē (uzvarēja Mihails Tāls). 1988. gadā dalījis pirmo vietu Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā.

Kopš 1992. gada pārcēlies uz Ungāriju un šaha turnīros pārstāv šo valsti. 1992. gadā bijis otrais Ungārijas šaha čempionātā. 1992. gadā uzvarējis Buenosairesas starptautiskajā šaha turnīrā, bet 1996. gadā kļuvis par Gēteborgas starptautiskajā šaha turnīra uzvarētāju.

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 1997. gadā izstājies 1. kārtā, bet 2000. gadā iekļuvis 2. kārtā, kurā zaudējis Borisam Guļko.

Pārstāvējis PSRS un Ungārijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1994-1996);
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1992-1999). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1999) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 1985. gadā. Gan komandu, gan individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1980. gadā Čerņinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1985. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
Harkivā dzimušie
PSRS šahisti
Ukrainas šahisti
Ungārijas šahisti