joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dižstende

Dižstende ir ciems Talsu novada Lībagu pagastā. Izvietojusies Stendes upes augštecē pie autoceļiem A10 un P120  no pagasta centra Mundigciema,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušo Stendes muižu (Lielstendes, Dižstendes; Groß-Stenden). Stende rakstu avotos pirmoreiz minēta 1288. gadā kā Teidāna Egles (Talsu Tīdemaņa) lēnis. No 1556. gada līdz agrārajai reformai muiža piederējusi fon der Brigenu (von der Brüggen) dzimtai. 1922. gadā Stendes muižā izveidota Stendes selekcijas un izmēģinājumu stacija, kas sākumposmā nomā  zemes. 1937. gadā Stendesmuiža pārdēvēta par Dižstendi. Padomju laikā ciems saukts par Selekciju.

Dižstendē atrodas Lībagu sākumskola ar bērnudārzu, kultūras nams, bibliotēka, luterāņu baznīca. Muižas ēku komplekss un parks ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Lielākie uzņēmumi ir Valsts Stendes graudaugu selekcijas institūts un AS "Stendes selekcijas un izmēģinājumu stacija".

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Mežciems (Jaunsvirlaukas pagasts)

Mežciems ir ciems Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagastā. Izvietojusies Vircavas upes kreisajā krastā pie autoceļa P94  no pagasta centra Staļģenes,  no novada centra Jelgavas centra un  no Rīgas.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju okupācijas laikā, kad pie Zemgales mežniecības izveidojās Jelgavas MRS ciemats. 

Pirmkārt 1964.gadā Jelgavas mežrūpniecības saimniecībā nodeva ekspluatācijā jauno ēku kompleksu Lediņu tuvumā, kur tika sevišķi uzlaboti darba apstākļi transporta ceha strādniekiem. Labiekārtotajā remontdarbnīcā ir atsevišķi cehi benzomotorzāģa «Družba» un elektrozāģa ķēžu asināšanai, motoru piestrādei, metināšanai un citam. Remontu darbnīcā ir septiņas auto un traktoru remonta bedres. Tika uzcelta automātiska degvielas stacija, kur automašīnas un traktori ātri var saņemt degvielu.

Blakus šim jaunajam ēku kompleksam tika uzsākta  divu 24-dzīvokļu trīsstāvu dzīvojamo ēku, jaunu mežrūpniecības saimniecības kantora ēkas ar ēdnīcu un veikalu celtniecība. Tā veidojas jauns ciemats «Mežciems».

Pēc 10 gadiem ciemāts kļuvis par paraugu visā Jelgavas rajonā: gaumīgi izveidota apkārtne ar zālienu laukumiem, iekopto Vircavas upītes krastmalu, priedulājus, iedēstītua birzīti, asfaltētiem laukumiem un celiņiem. Tas bija ainavu veidotāja inženiera D. Rieksta nopelns. Mežrūpnieku mākslinieks A. Pols izveidoja arī dekoratīvo iekārtojumu telpās, kas neatpaliek no labā ārējā ansambļa.

Jelgavas MRS centrā tika izbūvēta bioloģiskā kanalizācijas ūdeņu attīrīšanas ietaise un automašīnu mazgāšanas estakāde ar speciālu ūdens uzkrāšanas baseinu, kur izlietoto ūdeni attīrīja no eļļām un smiltīm, uzkrāja baseinā un pēc tam vēlreiz izmantoja mašīnu mazgāšanai.

Jelgavas MRS centra attīstība turpinājas 1980.-s gados:  lietošanā tika nodota 18 dzīvokļu ēka un veikti priekšdarbi citu objektu celtniecībai, līdzās jau esošajām daudzdzīvokļu ēkām izauga  vesels mikrokvartāls labiekārtoto māju vienai ģimenei. 1984.g. beigas jurģus plānoja svinēt arī 33 dzīvokļu ēkā, kuru MRS būvēja kopīgi ar rajona remonta un celtniecības iecirkņa kolektīvu.

Šobrīd Mežciemā atrodas Zemgales virsmežniecība, AS «Latvijas valsts meži» Zemgales mežsaimniecība, veikals, vairāki uzņēmumi.

Atsauces
Variņi

Variņi ir ciems Smiltenes novada Variņu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Palsas upes krastos  no novada centra Smiltenes un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados pie Variņu mājām un ūdensdzirnavām kā kolhoza «Oktobris» centrālais ciemats. Variņos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, pasta nodaļa, vairāki veikali, bibliotēka.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Žirona

Žirona (, ) ir Spānijas pilsēta Katalonijas ziemeļaustrumos, Žironas provinces administratīvais centrs.

Vēsturiski pilsēta veidojusies vairāku Teras upes pieteku vietā ap cietoksni, kas tika uzcelts Senās Romas laikā. No 12. līdz 15. gadsimtam, kad Spānijas karalis padzina ebrejus no Katalonijas, šeit atradās viena no pazīstamākajām Eiropas kabalistikas skolām. Francijas robežas tuvums nereti kalpoja par iemeslu aplenkumiem un pilsētas īslaicīgai pārejai franču rokās. Mūsdienās pilsētas 39 km² plašajā teritorijā dzīvo gandrīz simts tūkstoši iedzīvotāju. Daudzās baznīcas, vēsturiskās celtnes un citi arhitektūras objekti kalpo par iemeslu tam, ka Žirona ir viens no tūristu mērķiem, apmeklējot Kataloniju. Pilsētā darbojas Žironas universitāte. Satiksmi nodrošina autobusi, dzelzceļš, kā arī Žironas lidosta.

Atsauces 

Katalonijas pilsētas
Ervins Volfeils

Ervins Volfeils, pilnā vārdā Ervins Reinholds Adalberts Volfeils (,  — ) bija Latvijas vācbaltiešu gleznotājs un grafiķis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1900. gada 1. martā Ipiķos dzirnavnieka ģimenē, Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem pārcēlās uz Pļaviņām, kur tēvs bija ūdensdzirnavu pārvaldnieks. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās.

Pēc kara beigām studēja Latvijas Mākslas akadēmijā, būdams viens no pirmajiem tās studentiem, viņš 1929. gadā beidza studijas Grafikas meistardarbnīcā ar diplomdarbu mecotintu "Māte ar bērnu". 
Strādāja par zīmēšanas un mākslas vēstures skolotāju Madonas un Cesvaines ģimnāzijās (1929-1939). Nodarbojies ar izstāžu organizēšanu. 1934. gadā apceļoja Itāliju un Vāciju.

Vācbaltiešu izceļošanas laikā 1939. gadā pārcēlās uz dzīvi Vācijas okupētajā Poznaņā, kur strādāja kā restaurators ķeizara Frīdriha muzejā. Otrā Pasules kara beigās Volfeilu iesauca armijā un pēc kara beigām viņš nonāca gūstekņu nometnē Krievijā.

Pēc atbrīvošanas 1946. gadā viņš atgriezās Vācijā un apmetās Lejassaksijas pilsētiņā Hermansburgā. Miris Hanoverā 1991. gada 26. oktobrī.

Mākslinieciskā darbība 
Latvijā galvenokārt strādājis akvareļa tehnikā, gleznojot Rīgas, Jelgavas , Liepājas un citas pilsētas, pilis un pilsdrupas, tiltus un ostas, dabas ainavas. Mākslinieka akvareļu reprodukcjas tika izdotas atklātnīšu veidā — Latvijas telegrāfa aģentūra (LETA) laikā no 1926. līdz 1929. gadam izdeva 162 krāsainas atklātnes, no kurām 102 bija mākslinieka Ervina Volfeila reproducēti akvareļi. Bez akvareļiem gleznojis arī eļļas tehnikā portretus un ainavas, kā arī veidojis litogrāfijas un zīmējumus. 1933. gadā izpildījis Cesvaines evaņģēliski luteriskās baznīcas pasūtījumu, papildinot Jēkaba Bīnes altārgleznu ar sānu daļām. Vācijā darbojies portreta un ainavu glezniecībā, grafikā, gleznu restaurācijā. Sarakstījis atmiņu manuskriptu "Die zerzauste Birke. Ein baltisches Malerleben in den Stürmen des 20. Jahrhunderts".

Izstādes 
Latvijā organizējis izstādes un piedalījies Kultūras Fonda izstādēs Rīgā. Vācijā piedalījies izstādēs Poznaņā un Cellē. Piemiņas izstādes Latvijā noritējušas Madonā (1995) un Rīgā (2000).

Izmantotā literatūra 
 Red. Vanaga, A. Māksla un arhitektūra biogrāfijās. Rīga:Preses nams, 2000. 255 lpp.

Ārējās saites 
 www.diena.lv
 www.zudusilatvija.lv
 Biogrāfija un darbi (vācu valoda)

Atsauces 

1900. gadā dzimušie
1991. gadā mirušie
Latvijas mākslinieki
Latvijas gleznotāji
Vācbaltiešu mākslinieki
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Jaunpagasts

Jaunpagasts (arī Virbi) ir ciems Talsu novada Virbu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Virbupes kreisajā krastā pie Rīgas—Ventspils dzelzceļa (stacija Sabile)  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Jaunpagastā atrodas pagasta pārvalde, Virbu pamatskola, kultūras nams, bērnudārzs, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, Neivakenes vecticībnieku baznīca (celta 1928. gadā). Lielākie uzņēmumi ir SIA «Jaunpagasts Plus» (Brūzī) un SIA «Jaunalko».

Vēsture 
Jaunpagasts (Neivakene) vēstures avotos pirmo reizi minēts 1237. gadā lēņu grāmatā. Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies uz bijušās Jaunpagasta (Neuwacken) muižas (tagad apdzīvota vieta Brūzis Virbupes labajā krastā) zemes pie dzelzceļa stacijas. 1909.—1911. gados Jaunpagasta apkārtnē ar Donas agrārās bankas finansiālu atbalstu apmetās ~120 ģimenes no Krievijas. Pēckara gados Jaunpagasts (Virbi) izveidojās par padomju saimniecības «Virbi» centrālo ciematu.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Sidrabene (zeme)

Sidrabene vai Sidobrenes zeme (hronikā: Sydobren, Semegallen lant) bija seno zemgaļu pilsnovads Sidrabes upes krastos tagadējās Lietuvas ziemeļdaļā un bija Silenes zemes daļa.

Vēsture 
Vienīgo reizi pieminēta Atskaņu hronikas tekstā par Livonijas ordeņa mestra Kūno karagājienu pret zemgaļiem 1289./1290. gada ziemā. Mūsdienās Sidrabenes zemes teritorijā atrodas Lietuvas pilsēta Jonišķi. 

Atskaņu hronikā aprakstīts, ka Sidrabes pils tikusi nodedzināta kopā ar Dobeles un Raktes pilīm un zemgaļi devās uz Lietuvai pakļautajām zemēm. Hronikas autora ziņas papildina Romas pāvesta Klementa V rakstā minētie fakti, ka Livonijas ordeņa vardarbības rezultātā vairāk nekā 100 000 abu dzimumu zemgaļu aizbēguši pie pagāniem. 

Pēc Melnas līguma noslēgšanas 1422. gadā to iekļāva Žemaitijas sastāvā.

Lokalizācija 
Tās galvenais pilskalns bija Sidrabenes pilskalns. Ņemdams vērā toponīmus, kuri minēti 1426.gada robežlīgumā starp Livonijas un Lietuvas valstīm (ein geberg Sydobber, Suddoberschen bergh), J. Dērings izvirzīja hipotēzi, ka pils atradusies pie Jonišķiem, kur divu upju - Sidabres (Sidrabes) un Vilkaušes - satekā bijis sens nocietinājums. Tagad šis pilskalns, saukts Kalnelis, norakts grantī .

Atsauces 
 

Latvijas vēsture
Zemgale
Matīass Ēlunds

Matīass Ēlunds (; dzimis  Piteā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, aizsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 909 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Vankūveras "Canucks" un Tampabejas "Lightning". Zviedrijas izlases sastāvā kļuvis par 2006. gada olimpisko un 1998. gada pasaules čempionu hokejā.

Karjera 
Karjeru uzsācis Zviedrijā — Piteå un Luleå klubu sastāvā. 1994. gada NHL draftā viņu Vankūveras "Canucks" izraudzījās ar kopējo 13. kārtas numuru. "Canucks" sastāvā arī ir aizvadījis lielāko daļu karjeras (kluba sastāvā spēlēja līdz 2008.—2009. gada sezonas beigām). 1999. gadā piedalījās NHL Visu zvaigžņu spēlē, četras reizes ieguvis Mazuļa Preta balvu (1998, 2000, 2004, 2006). 1998. gadā zviedru hokejists tika iekļauts simboliskajā debitantu izlasē.

2009. gada vasarā Ēlunds noslēdza līgumu ar Tampabejas "Lightning" vienību. Tās rindās hokejists aizvadīja divas sezonas. Īsi pirms 2011.—12. gada sezonas Ēlunds saskārās ar labā ceļa iekaisumu. Tieši ceļgalu problēmu dēļ Ēlunds profesionāļa karjeru turpināt vairs nevarēja. Līgums ar "Lightning" aizsargam noslēdzās 2016. gadā.

Zviedrijas izlase 
Zviedrijas izlases sastāvā uzvarējis . Pasaules čempionātos ir izcīnījis visu trīs kalumu medaļas — zeltu 1998. gadā, sudrabu 1997. gadā un bronzu 2001. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Vankūveras "Canucks" spēlētāji
Tampabejas "Lightning" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Norbotenas lēnē dzimušie
Skujetnieki

Skujetnieki () ir ciems Balvu novada Lazdukalna pagastā.

2011. gada 12. augusta vakarā Skujetniekos tika novērots virpuļviesulis, kas nesa lielus postījumus ciemam.

Atsauces
Sece

Sece ir ciems Aizkraukles novada Seces pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Secenes upes krastā pie autoceļa P76  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušajām  Steinfeldes jeb Šīriņu muižas (Gut Steinfeld) un Seces mācītājmuižas (Setzen pastorat). Par lielāku apdzīvoto vietu izaugusi pēckara gados kā padomju saimniecības «Sece» centrālais ciemats. Secē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, luterāņu baznīca.

Atsauces 

Aizkraukles novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Staļģene

Staļģene ir ciems Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Lielupes kreisajā krastā pie autoceļa P94  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Staļģenes muižas (Stalgen) centra, izaugusi pēckara gados kā kopsaimniecības «Staļģene» ciemats. Staļģenē atrodas pagasta pārvalde, vidusskola, tautas nams, bibliotēka, pasts, aptieka, novadpētniecības muzejs.

Staļģenes muižā 1812. gada kara laikā atradās Francijas maršala Žaka Makdonalda štābs.

Staļģenē atrodas Latvijā patlaban vienīgā iesala ražotne, kooperatīva „Latraps” 2012. gadā uzceltā iesalnīca, kas 2012. un 2013. gadā saražoja aptuveni 5 tonnas iesala, bet 2014. gadā apjomu jau divkāršoja — līdz 10 tonnām iesala, galvenokārt specializējoties tieši gaišā miežu iesala ražošanā.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Vārme (ciems)

Vārme ir ciems Kuldīgas novada Vārmes pagastā, pagasta centrs, kas atrodas Karpenes krastos  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas.

Vārmē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, bibliotēka, jaunatnes iniciatīvu centrs, sporta halle, pasts, muižas un skolas muzejs.

Vēsture 
Vārmes nosaukums vēstures avotos pirmo reizi minēts 1461. gadā kā Wormensate. Agrāk apvidus galvenā apdzīvotā vieta, kam bija Vārmes nosaukums un kur atradās baznīca, pasts, skola, vēlākos gados arī pagasta pārvalde un citi iestādījumi, atradās tagadējā Vecvārmē pie Vārmes upes. 1780. gadā muižnieks Brinkens pārcēlās uz netālo medību pili, uzbūvējot jaunu muižu. Mūsdienu Vārmes ciems izveidojies pie Vārmes muižas (Wormen) centra, kur pašreiz atrodas Vārmes pamatskola. Par lielāku apdzīvoto vietu izveidojusies pēckara gados kā kolhoza «Vārme» centrālais ciemats.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Augstkalne (Ūdrīšu pagasts)

Augstkalne (; agrāk saukta Škagališkas) ir ciems Krāslavas novada Ūdrīšu pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Krāslavas pilsētas ziemeļrietumu pierobežā Jāņupītes labajā krastā pie autoceļa P62  no novada domes Krāslavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados Škagališku sādžas vietā kā ciema padomes un padomju saimniecības «Krāslava» centrs. Augstkalnē atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, kultūras nams.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Andrejs Šeļakovs

Andrejs Šeļakovs (dzimis  Dobelē) ir Latvijas basketbolists, spēlē centra pozīcijā. Pašlaik (2021) pārstāv Latvijas basketbola līgas klubu BK Ventspils. Iepriekš spēlējis vairākos Latvijas un ārvalstu klubos.

A. Šeļakovs ir 2006.—2007. gada LJBL sezonas čempions "Rīga/Pols" sastāvā. 2010.—2011. gada sezonā viņš Rīgas VEF sastāvā kļuva par LBL čempionu.

Spēlējis Latvijas U-16 (2004), U-18 (2005—2006) un U-20 (2007—2008) izlasēs. Šobrīd ir pieaugušo Latvijas basketbola izlases dalībnieks, tās sastāvā piedalījās 2011. gada Eiropas čempionātā Lietuvā un 2013. gada Eiropas čempionātā Slovēnijā.

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Dobelē dzimušie
Latvijas basketbolisti
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Fjodors Bondarčuks

Fjodors Bondarčuks (; dzimis  Maskavā) ir krievu aktieris, kinorežisors, producents, scenāriju autors un restaurators.

Biogrāfija 
Fjodors Bondarčuks piedzima  Maskavā, aktrises Irinas Skobcevas un režisora Sergeja Bondarčuka ģimenē. Kad viņš piedzima, tēvam bija 46 gadi, bet mātei 39 gadi. Viņu audzināja vecāmāte Jūlija.

Pēc skolas iestājās Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūta (ВГИК) režisoru fakultātē. Pēc institūta beigšanas 1991. gadā kopā ar Stepanu Mihalkovu izveidoja producentu kompāniju Art Pictures Group. 2005. gadā izveidoja kinokompāniju Art Pictures Studio. Nodarbojās ar producēšanu, filmu, muzikālo klipu un reklāmas rullīšu režisēšanu, kā arī darbojās kā aktieris. Vadījis vairākus raidījumus televīzijā. Krievijas prezidenta kultūras un mākslas padomnieks.

Fjodors Bondarčuks divas reizes saņēmis Krievijas nacionālo kinobalvu "Zelta ērglis" (Золотой орёл) kā aktieris - par lomām filmās Два дня (2011) un Призрак (2015). Bondarčuks bija režisors un viens no producentiem filmai "9. rota" (2005), kas ieguva Krievijas nacionālo kinematogrāfijas balvu "Nika" (Ника) kā labākā spēlfilma.

Ģimene 
Fjodora tēvs ir slavenais padomju aktieris un režisors Sergejs Bondarčuks, māte aktrise Irina Skobceva. Māsa aktrise Jeļena Bondarčuka. Pusmāsa aktrise un kinorežisore Natālija Bondarčuka.

Sieva Svetlana Bondarčuka (dzimusi Rudskaja) — televīzijas raidījumu vadītāja, žurnālu HELLO! un Icon galvenā redaktore, aktrise. 1991. gadā viņiem piedzima dēls Sergejs un 2001. gadā meita Varvara.

Filmogrāfija

Režisors 
 1989 — "Sapnis vasaras rītā" — īsmetrāžas filma, diplomdarbs
 1990 — muzikālais klips До свидания, мама! ("Uz redzēšanos, māt!")
 1992 — muzikālais klips Посмотри в Глаза ("Paskaties acīs")
 2004 — muzikālais klips Маньяк ("Maniaks")
 2005 — "9. rota"
 2006 — muzikālais klips Расставание ("Šķiršanās")
 2006 — muzikālais klips Отпусти меня ("Laid mani")
 2008 — "Apdzīvotā sala" (Обитаемый остров)
 2009 — Обитаемый остров: Схватка
 2013 — "Staļingrada"
 2017 — "Gravitācija" (Притяжение)
 2020 — "Gravitācija 2: Iebrukums" (Вторжение)

Atsauces

Ārējās saites 
 Neoficiālā mājaslapa
 

1967. gadā dzimušie
Maskavā dzimušie
Padomju aktieri
Krievijas aktieri
Krievijas kinorežisori
Krievijas kinoproducenti
Ar Aleksandra Ņevska ordeni apbalvotie (Krievija)
Peldēšana (sports)

Peldēšana ir ūdens sporta veids, ko starptautiski pārvalda Starptautiskā Peldēšanas federācija (Fédération Internationale de Natation, FINA), kas dibināta 1908. gadā. Sporta sacensībās peldēšanā uzvar tas, kurš uzstāda labāko laiku vai iegūst lielāku FINA punktu skaitu. Sacensības notiek 50—1500 metrus garās distancēs (baseinos), vēl atklātajos ūdeņos tiek aizvadīti 10 km peldēšanas maratoni.

Ar sporta peldēšanu cilvēki Eiropā nodarbojas jau kopš 1800. gada pirms mūsu ēras, pārsvarā tika izmantota brasa tehnika.

Pirmās peldēšanas sacensības ir notikušas 1515. gadā Venēcijā. Peldēšana ir iekļauta Olimpiskajās spēlēs jau kopš 1896. gada Vasaras Olimpiskajām spēlēm Atēnās, savukārt sievietes Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1912. gada Stokholmas Olimpiskajām spēlēm. Kopš 1890. gada tiek aizvadīts Eiropas čempionāts, savukārt no 1973. gada — Pasaules čempionāts (garajā baseinā).

1905. gadā Latvijā ir tikuši apstiprināti Majoru Peldēšanas biedrības statūti. 1851. gadā esot darbojusies peldēšanas biedrība Douche Jelgavā. Pirmais Latvijas čempionāts peldēšanā ir noticis 1922. gadā. 1931. gadā tikusi dibināta un 1940. gadā — slēgta Latvijas Peldēšanas savienība. 1991. gadā tā tikusi atjaunota kā Latvijas Peldēšanas federācija.

Stili 
Sacensības peldēšanā notiek četros sporta peldēšanas veidos: brīvajā stilā, uz muguras, brasā un tauriņstilā.

Kompleksajā peldēšanā sportisti vispirms veic posmu tauriņstilā, tad uz muguras, brasā un distances pēdējo posmu — brīvajā stilā. Brīvajā stilā tiek izmantots visātrākais peldēšanas veids — krauls uz krūtīm.

Distances 
FINA pašlaik atzīst Pasaules rekordus šādās distancēs gan vīriešiem, gan sievietēm:

 Brīvais stils: 50 m, 100 m, 200 m, 400 m, 800 m, 1500 m
 Uz muguras: 50 m, 100 m, 200 m
 Brass: 50 m, 100 m, 200 m
 Tauriņstils: 50 m, 100 m, 200 m
 Kompleksais peldējums: 100 m (tikai īsajā baseinā), 200 m, 400 m
 Stafete: 4×100 m brīvajā stilā, 4×200 m brīvajā stilā, 4×100 m kombinētā stafete (peldējums uz muguras, brass, tauriņstils, brīvais stils).

Skatīt arī 
 Peldēšana
 Sporta peldēšanas veidi
 Latvijas rekordi peldēšanā

Atsauces

Ārējās saites
Bērje Salmings

Andešs Bērje Salmings (; dzimis  Kirunā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Zviedrijas izlases dalībnieks.

Karjera 
Karjeras laikā pārstāvējis Zviedrijas klubus Kiruna AIF, Brynäs IF un AIK Hockey, kā arī NHL vienības Toronto "Maple Leafs" (16 sezonas) un Detroitas "Red Wings" (1 sezona). Viņš bija viens no pirmajiem eiropiešiem, kas spēlējuši NHL līgā.

Viņš piecas reizes tika iekļauts NHL sezonas simboliskajā otrajā izlasē (1975, 1976, 1978, 1979, 1980), kā arī vienu reizi ticis iekļauts pirmajā izlasē (1977), trīs reizes piedalījies NHL Visu zvaigžņu spēlēs (1976, 1977, 1978). Kopumā NHL aizvadītajās 17 sezonās zviedru hokejists aizvadīja 1148 regulārās sezonas spēles, kurās guvis 150 vārtus un atdevis 637 rezultatīvas piespēles.

1998. gadā viņš kļuva par pirmo zviedru, kurš uzņemts Hokeja slavas zālē. 2008. gadā zviedru hokejists tika iekļauts IIHF simboliskajā simtgades izlasē.

Zviedrijas izlase 
Zviedrijas izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 1973. gada Pasaules čempionātā, savukārt 1972. gada Pasaules čempionātā tika izcīnīta bronzas medaļa.

Ārējās saites 

1951. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Detroitas "Red Wings" spēlētāji
Hokejisti 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokeja slavas zālē uzņemtie
IIHF slavas zālē uzņemtie
Norbotenas lēnē dzimušie
Donalds Bredmens

Donalds Džordžs Bredmens (;  — ) bija austrāliešu kriketa spēlētājs, spēlēja sitēja pozīcijā. Viņš tiek uzskatīts par visu laiku izcilāko sitēju kriketa vēsturē,  tāpat viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem kriketa spēlētājiem šī sporta veida vēsturē. Viņa izcilais sišanas procents izlases spēlēs (99,94%) tiek uzskatīts par visu laiku izcilāko sasniegumu visos lielajos sporta veidos.

Stāsts par jaunā D. Bredmena trenēšanos vienatnē ar kriketa stump un beisbola bumbu vēl joprojām ir Austrālijas folkloras sastāvdaļa. Viņš ļoti ātri kļuva par Austrālijas izlases spēlētāju. Jau pirms savas 22. dzimšanas dienas viņš uzstādīja vairākus rezultativitātes rekordus, no kuriem daudzi nav pārspēti arī mūsdienās. Viņš kļuva par Austrālijas sporta elku Lielās Depresijas laikā.

Vairāk nekā 50 gadus pēc karjeras beigām 2001. gadā Austrālijas premjerministrs Džons Hauards nosauca D. Bredmenu par izcilāko dzīvojošo austrālieti. Taču 2001. gada februārī viņš mira 92 gadu vecumā. 2008. gada 27. augustā tika izdota jubilejas zelta monēta 5 dolāru vērtībā ar viņa attēlu par godu sportista 100. dzimšanas dienai.

2009. gadā viņš tika uzņemts Kriketa slavas zālē.

D. Bredmena vārds ir kā prototips izcilībai gan kriketā, gan arī citur.

Bijušais Austrālijas premjerministrs Dž. Hovards ir ticis nosaukts par "politikas Donaldu Bredmenu", Šrilankas kriketists Mutiahs Muralitarans savukārt par "mešanas Donaldu Bredmenu".

Par D. Bredmenu ir tikušas sarakstītas vairāk biogrāfijas grāmatas nekā par kādu citu austrālieti.

Atsauces

Ārējās saites 

1908. gadā dzimušie
2001. gadā mirušie
Austrālijas sportisti
Kriketa spēlētāji
Modernā pieccīņa

Modernā pieccīņa ir piecu dažādu sporta veidu apkopojums: šaušana, paukošana, peldēšana, jāšana ar zirgu un kross. Starptautiski sporta veidu pārvalda Starptautiskā modernās pieccīņas federācija (Union Internationale de Pentathlon Moderne; UIPM), katrā valstī ir nacionālā federācija, kas ir pakļauta UIPM.

Moderno pieccīņu izveidoja moderno Olimpisko spēļu atklājējs Pjērs de Kubertēns.

Vārds "modernā" ir pielietots, lai mūsdienās iepazīto pieccīņu atšķirtu no Antīkajās Olimpiskajās spēlēs esošo pieccīņu: skriešana, cīņa, tāllēkšana, šķēpa mešana un diska mešana.

Pirmoreiz Olimpisko spēļu programmā modernā pieccīņa tika iekļauta 1912. gada Stokholmas Olimpiskajās spēlēs. Laikā no 1952. līdz 1992. gada Olimpiskajām spēlēm, vīrieši sacentās arī komandu pieccīņā. Savukārt sievietes modernajā pieccīņā sacenšas kopš 2000. gada Sidnejas Olimpiskajām spēlēm. Kopš 1949. gada neolimpiskajos gados notiek Pasaules čempionāts.

Sākotnēji sacensības notika 4—5 dienās, vienas dienas formāts tika ieviests 1996. gadā.

2008. gada novembrī UIPM nobalsoja par notiekumu maiņu, sākot ar 2009. gada sākumu. Tika nolemts par skriešanas un šaušanas apvienošanu. Tāpat kā biatlonā, tagad arī modernajā pieccīņā sportisti ik pēc 1 km noskriešanas cenšas nošaut piecus mērķus (pistole ir jāpārlādē pēc katras izšaušanas). Tā tiek aizvadīti trīs apļi (3 km un 15 mērķi).

Disciplīnas 
Līdz 2009. gadam

 Šaušana — ar gaisa pistoli tiek veikti 20 šāvieni
 Paukošana — sacenšas ar špagām minūti ilgās ciņās
 Peldēšana — 200 m brīvajā stilā (līdz 2000. gada Olimpiskajām spēlēm distance bija 300 m)
 Jāšana — 450 m gara trase ar 12 šķēršļiem (15 lēcieni)
 Skriešana — 3 km kross (līdz 2000. gada Olimpiskajām spēlēm distance bija 4 km)

No 2009. gada

 Paukošana
 Peldēšana
 Jāšana
 Skriešana + šaušana

Atsauces

Ārējās saites 

 UIPM mājaslapa
Sergejs Makarovs (hokejists)

Sergejs Makarovs (; dzimis ) ir bijušais krievu hokejists, spēlējis labās malas uzbrucēja pozīcijā, bijis PSRS izlases dalībnieks. 2016. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.

Karjera 
Karjeras laikā pārstāvējis PSRS līgas Maskavas CSKA un Čeļabinskas "Traktor", NHL klubus Kalgari "Flames", Sanhosē "Sharks" un Dalasas "Stars", kā arī Nationalliga A līgas klubu HC Fribourg-Gottéron.

Karjeru uzsāka PSRS līgā, CSKA sastāvā uzvarējis 11 sezonas, vairākas reizes tiekot atzītam par līgas MVP, kā arī saņēma dažādus citus apbalvojumus. 1989. gadā S. Makarovam tika atļauts pievienoties NHL klubam Kalgari "Flames". Debijas sezonā viņš ieguva Kaldera balvu, ko pasniedz līgas labākajam debitantam, šo balvu viņš saņēma 31 gada vecumā. Pēc tam tika ieviests noteikums, ka šo balvu pasniedz vienīgi hokejistiem vecumā līdz 26 gadiem.

Laikā no 1993. līdz 1995. gadam viņš spēlēja "Sharks" sastāvā, 1996.—1997. gada sezonā aizvadīja 4 spēles "Stars" sastāvā un 6 spēles Nationalliga A līgas klubā HC Fribourg-Gottéron.

2001. gadā viņš tika uzņemts IIHF slavas zālē. 2008. gadā krievu hokejists tika iekļauts IIHF simboliskajā simtgades izlasē.

PSRS izlase 
PSRS izlases sastāvā 8 reizes izcīnījis zelta medaļu Pasaules čempionātos. Tāpat trīs medaļas izcīnījis Olimpiskajās spēlēs: 1984. un 1988. gadā zeltu un 1980. gadā sudrabu. 1980. gada Olimpiskajās spēlēs PSRS izlase finālā zaudēja ASV izlasei, kas mūsdienās pazīstams kā "brīnums uz ledus".

Ārējās saites 

1958. gadā dzimušie
PSRS hokejisti
Hokejisti 1980. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1984. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
IIHF slavas zālē uzņemtie
Dalasas "Stars" spēlētāji
Sanhosē "Sharks" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Čeļabinskas "Traktor" spēlētāji
Ar Goda ordeni apbalvotie
Čeļabinskas apgabalā dzimušie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Krievijas hokejisti
Valērijs Harlamovs

Valērijs Harlamovs (; dzimis , miris ) bija padomju hokejists, spēlējis kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, bijis PSRS izlases dalībnieks. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem hokejistiem.

Karjera 
Karjeras laikā pārstāvējis vienīgi PSRS līgas Maskavas CSKA klubu.

CSKA sastāvā 11 reizes uzvarēja PSRS čempionātā. Viņš divas reizes tika atzīts par PSRS līgas MVP. Septiņas reizes piedalījies Visu zvaigžņu spēlē (1971-1976, 1978).

2005. gadā viņš tika uzņemts Hokeja slavas zālē. Kopā ar Vladislavu Tretjaku viņi ir divi vienīgie slavas zālē uzņemtie (kā spēlētāji), kas nav aizvadījuši nevienu spēli NHL. 2008. gadā padomju hokejists tika iekļauts IIHF simboliskajā simtgades izlasē.

PSRS izlase 
PSRS izlases sastāvā 8 reizes izcīnījis zelta medaļu Pasaules čempionātos. Tāpat trīs medaļas izcīnījis Olimpiskajās spēlēs: 1972. un 1976. gadā zeltu un 1980. gadā sudrabu. 1980. gada Olimpiskajās spēlēs PSRS izlase finālā zaudēja ASV izlasei, kas mūsdienās pazīstams kā "brīnums uz ledus".

Hokejista nāve 
1981. gada 27. augusta rītā Harlamovs kopā ar sievu Irinu un sievas brālēnu gāja bojā autokatastrofā uz Maskavas—Sanktpēterburgas šosejas. Pie stūres bija Irina, kas slapjā asfalta dēļ nenovaldīja stūri un ietriecās pretīm braucošā kravas mašīnā. Harlamovs apglabāts Kuncevas kapsētā Maskavā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Валерий Харламов biografya.ru

1948. gadā dzimušie
1981. gadā mirušie
Maskavā dzimušie
PSRS hokejisti
Maskavas CSKA spēlētāji
Hokejisti 1972. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1976. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1980. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Ceļa negadījumos bojā gājušie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
IIHF slavas zālē uzņemtie
Delīrijs

Delīrijs (no  — 'neprāts, murgi') ir uzbudinājuma stāvoklis, kam raksturīga apziņas aptumšošanās, izziņas un uztveres spēju zudums, nedabiska uzvedība, ko bieži pavada murgi un halucinācijas.

Delīrijs kā neiropsihisks sindroms ir iekļauts Starptautiskajā slimību klasifikatorā (ICD). Delīriju pēta medicīnas nozare — psihiatrija.

Cēloņi 
 Garīgu slimību un vecuma izraisīti kognitīvi traucējumi (it īpaši plānprātība).
 Vielmaiņas traucējumi (piemēram, uztura nepietiekamība, atūdeņošanās, hipoksija, anēmija).
 Asinsapgādes traucējumi (piemēram, sirdstrieka, insults un vēzis).
 Smagas infekcijas slimības (tai skaitā urīnceļu infekcija un pneimonija).
 Fizisks un psiholoģisks stress (piemēram, pēkšņa katastrofa, ilgstošs ieslodzījums šaurā telpā, neglābjama un nāvējoša slimība).
 Galvas trauma.
 Psihotropās vielas (galvenokārt antiholīnerģiskie preperāti un līdzekļi, kas iedarbojas uz dofamīnu).
 Alkohola un benzodiazepīnu abstinences sindroms.
 Saindēšanās ar atsevišķiem indīgiem augiem un sēnēm (piemēram, velnāboliem, sarkanajām mušmirēm).

Uztveres traucējumi
Psihiski un uzvedības traucējumi
Saulaine (Rundāles pagasts)

Saulaine (agrāk Kaucminde) ir ciems Bauskas novada Rundāles pagastā. Izvietojusies Lielupes pietekas Kaucītes kreisajā krastā pie autoceļa P103  no pagasta centra Pilsrundāles,  no novada centra Bauskas un  no Rīgas.

Saulainē atrodas Kandavas Lauksaimniecības tehnikuma Saulaines teritoriālā struktūrvienība un bērnudārzs. Muižas pils un parks ir valsts nozīmes pieminekļi.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Kaucmindes muižas (Kauzmünde). 1916. gadā gar Kaucmindi izbūvēja dzelzceļa līniju Meitene—Bauska ar Īslīces staciju (saglabājusies stacijas ēka nedaudz uz ziemeļiem no Saulaines).
Līdz Latvijas okupācijai muižas kungu mājā darbojās Kaucmindes mājturības skola, ko 1944. gadā pārveidoja par Saulaines lauksaimniecības tehnikumu, vēlāk par Saulaines sovhoztehnikumu.

Atsauces
Dženifere Konelija

Dženifere Lina Konelija (; dzimusi  Roundtopā, Ņujorkas štatā, ASV) ir amerikāņu kinoaktrise.

Dženifere Konelija uzsāka aktrises karjeru jau bērnībā. 1984. gadā viņa piedalījās kriminālfilmas "Reiz Amerikā" filmēšanā. Pēc tam turpinājusi aktrises un modeles karjeru, filmējās tādās filmās kā "Labirints" (Labyrinth) un Career Opportunities. Viņa saņēma kritiķu uzslavas par darbu 1998. gada filmā "Tumsas pilsēta" (Dark City) un 2000. gada drāmā "Rekviēms sapnim".

2002. gadā aktrise saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu (visas balvas kā labākajai otrā plāna aktrisei) par lomu filmā "Brīnišķais prāts". Tāpat viņa ir filmējusies filmās "Halks" (2003), "Tumšie ūdeņi" (2005), "Asiņainais dimants" (2006), "Diena, kad apstājās Zeme" (2008), "Viņš nav tevī ieķēries" (2009).

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Ņujorkas štatā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Riks Ripjens

Riks Ripjens (Rick Rypien;  — ) bija profesionāls kanādiešu hokejists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā.

2001. gadā viņš uzsāka spēlēt WHL līgas klubā Redžinas "Pats", pēc aizvadītām četrām sezonām hokejists uzsāka karjeru AHL līgas klubā Manitobas "Moose". Laikā no 2005.—2006. gada sezonas sākuma līdz 2010.—2011. gada sezonas beigām pārstāvēja NHL klubu Vankūveras "Canucks". 2011. gada 2. jūlijā R. Ripjens parakstīja līgumu uz vienu sezonu ar jaunizveidoto Vinipegas "Jets".

NHL kopumā piedalījies 119 regulārās sezonas spēlēs, kurās guva 9 vārtus, karjeras laikā nopelnīja 226 soda minūtes.

Viņš tika atrasts miris savās mājās .

Atsauces

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
2011. gadā mirušie
Kanādas hokejisti
Vankūveras "Canucks" spēlētāji
Mežāres (Babītes pagasts)

Mežāres ir ciems Mārupes novada Babītes pagastā. Izvietojies uz Spilves poldera starp Rīgas rietumu robežu un Jūrmalas austrumu robežu pie Hapaka grāvja 6,3 km no pagasta centra Piņķiem,  no novada centra Mārupes un 12 km no Rīgas centra. Dienvidos robežojas ar Babīti.

Apdzīvotā vieta izveidojusies 20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā kā Pierīgas mazstāvu apbūves rajons. Ciemā apvienotas vairākas nelielas apdzīvotās vietas (Unguri, Strauti) un jaunie privātmāju ciemati (Bišulejas, Liepezers un Dižbārdi).

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Dzintaru koncertzāle

Dzintaru koncertzāle ir koncertzāļu komplekss, kas atrodas Jūrmalā. Koncertzāle ir plaši pazīstama Latvijā un Krievijā, kā arī citās valstīs pēc tajā rīkotajiem starptautiskajiem festivāliem un koncertiem. Koncertzāle iekļauta Latvijas kultūras kanonā.

Vēsture 

1936. gadā pēc arhitektu Viktora Mellenberga un Aleksandra Birzenieka projekta tika uzcelta trīsdaļīga koka būve, tās fasādē un iekštelpās izmantoti nacionālā romantisma motīvi. Ietilpība virs 500 skatītāju. 2015. gadā tika pabeigta Dzintaru koncertzāles mazās (slēgtās) zāles rekonstrukcija.

1962. gadā pēc arhitekta Modra Ģelža projekta uzcēla atvērtā tipa koncertzāli (ar jumtu, bet bez sienām skatītāju zālei). Ietilpība virs 2000 skatītāju. Pēc 2006. gada pārbūves izmainīts skatuves interjers, uzstādītas mūsdienīgas akustiskās sistēmas, mīkstie krēsli skatītājiem un infrasarkanie apsildītāji. Skatuvei ir pieci līmeņi, ko var izmantot simfoniskajiem, koru un džeza koncertiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 Koncertzāles mājaslapa

Jūrmala
Kultūras būves Latvijā
Latvijas kultūras kanonā ietvertās vērtības
Dolby teātris

Dolby teātris (), zināms arī kā Kodak teātris () ir Losandželosas teātris, kas atklāts  un kopš tā laika ir pastāvīgā Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas mājvieta. Teātra būvi sponsorēja amerikāņu kompānija Eastman Kodak, kas projekta ieguldīja 75 miljonus dolārus, lai teātris iegūtu uzņēmuma vārdu. Teātris ir daļa no Holivudas un Hailendas centra izklaides kompleksa.

Teātrī ir vietas aptuveni 3400 skatītājiem, bet skatuve ir viena no lielākajam skatuvēm ASV. Kino mākslas un zinātnes akadēmija izīrē teātri nedēļu pirms ceremonijas norises, pārējo laiku teātrī norisinās dažādi koncerti, šovi un dažādu apbalvojumu pasniegšana. Dažreiz teātri izīrē privātiem pasākumiem.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā teātra mājaslapa 

Losandželosa
Amerikas Kinoakadēmijas balva
Teātri
Anasteiša

Anasteiša Lina Ņūkērka (; dzimusi  Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV), plašāk pazīstama kā Anasteiša (; ), ir amerikāņu dziedātāja un dziesmu autore.

2003. gadā viņai tika atklāts krūts vēzis sākuma stadijā, un tā ārstēšanai viņa izgāja sešus mēnešus ilgu ķīmijterapiju. 2013. gadā Anasteišai tika atkārtoti diagnosticēts krūts vēzis.

Anasteiša ir guvusi lielus panākumus Eiropā, Āzijā, Dienvidāfrikā, Dienvidamerikā, taču dzimtajā ASV nav guvusi lielus panākumus.

Debijas albumu Not That Kind viņa izdeva 2000. gadā, Austrālijā, Jaunzēlandē un lielā daļā Eiropas tas tika sertificēts ar vairākiem platīna diskiem. Pēc tam viņa saņēma daudzu mūziķu (piemēram, Eltona Džona, Maikla Džeksona) atzinību. Arī nākamie divi viņas albumi tika novērtēti ar vairākām sertifikācijām Eiropā un Okeānijā, padarot viņu par vienu no jaunās tūkstošgades veiksmīgākajām māksliniecēm. Līdz 2005. gadam viņas ieraksti visā pasaulē tika pārdoti vairāk nekā 20 miljonos kopiju.

Diskogrāfija

Albumi 
Studijas albumi
 2000 — Not That Kind
 2001 — Freak of Nature
 2004 — Anastacia
 2005 — Pieces of a Dream
 2008 — Heavy Rotation
 2014 — Resurrection

Singli
 1993: One More Chance
 1993: Forever Luv (duets ar David Morales)
 1998: Mi Negra, Tu Bombón (duets ar Omar Sosa)
 1998: Not That Kind
 1999: Tienes Un Solo (duets ar Omar Sosa)
 1999: I'm Outta Love
 2000: Saturday Night's Alright for Fighting (duets ar Eltonu Džonu)
 2001: Let It Be (ar Paul McCartney un citiem māksliniekiem)
 2001: I Ask of You (duets ar Lučāno Pavaroti)
 2001: What More Can I Give (ar Maiklu Džeksonu un citiem māksliniekiem)
 2001: Love Is Alive (duets ar Vonda Shepard)
 2001: 911 (duets ar Wyclef Jean)
 2001: Cowboys And Kisses
 2001: Made For Lovin' You
 2001: Paid My Dues
 2002: One Day in Your Life
 2002: Boom
 2002: Why'd You Lie To Me
 2002: You'll Never Be Alone
 2002: I Thought I Told You That (duets ar Faith Evans)
 2002: You Shook Me All Night Long (duets ar Celine Dion)
 2002: Bad Girls (duets ar Jamiroquai)
 2003: Love Is a Crime
 2003: We Are the Champions, We Will Rock You, Amandla (ar Queen, Beyoncé, Bono, Cast un David A. Stewart)
 2004: Left Outside Alone
 2004: Sick And Tired
 2004: Welcome To My Truth
 2004: Heavy On My Heart
 2004: I Do (duets ar ''Sonny Sandoval)
 2005: Everything Burns (duets ar Ben Moody)
 2005: Pieces Of A Dream
 2006: I Belong To You (duets ar Eros Ramazzotti)
 2007: Sing (ar Annie Lennox un citiem māksliniekiem)
 2008: I Can Feel You
 2008: Absolutely Positively
 2009: Holding Back the Years (duets ar Simply Red)
 2009: Defeated
 2009: Stalemate (duets ar Ben's Brothers)
 2010: Safety (duets ar Dima Bilan)
 2010: Burning Star (duets ar Natalia Druyts)
 2011: What Can We Do (A Deeper Love) (duets ar Tiësto)
 2012: If I Was Your Boyfriend (duets ar Tony Moran)
 2012: Dream on
 2012: Best Of You

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 

1968. gadā dzimušie
Amerikāņu dziedātāji
Dmitrijs Hvorostovskis

Dmitrijs Hvorostovskis (; dzimis  Krasnojarskā, miris  Londonā) bija krievu operdziedātājs (baritons), Nopelniem bagātais Krievijas Federācijas mākslinieks (1990), Krievijas Federācijas tautas mākslinieks (1995).

Biogrāfija 
Dmitrijs Hvorostovskis piedzima  Krasnojarskā. Dmitrija tēvs, Aleksandrs Hvorostovskis, pēc specialitātes bija inženieris ķīmiķis. Dmitrijs pēc skolas iestājās Krasnojarskas Valsts mūzikas un teātra akadēmijā.

No 1985. līdz 1990. gadam bija solists Krasnojarskas Valsts operas un baleta teātrī. 1989. gadā kļuva starptautiski pazīstams pēc uzvaras BBC operdziedātāju konkursā Kārdifā. 1989. gadā debitēja Rietumeiropā (Nicas operā) ar lomu Pētera Čaikovska operā "Pīķa dāma". Hvorostovskis ir uzstājies daudzos pasaules operas teātros un operu festivālos. 1995. gadā debitēja Ņujorkas Metropoles operā, uzstājās operās La Scala, Londonas Koventgārdenā, Berlīnes Valsts operā, Vīnes Valsts operā. Dziedājis lomas daudzās Džuzepes Verdi operās.

Hvorostovskis nomira 2017. gada 22. novembrī 55 gadu vecumā, pēc divarpus gadus ilgas cīņas ar smadzeņu vēzi.

Ģimene 
Dmitrija pirmā sieva Svetlana, bijusī balerīna. Ar viņu Dmitrijs iepazinās 1986. gadā, apprecējās 1989. gadā. Laulība piedzima dvīņi — Aleksandrs un Daņila (1996). Pēc nesaskaņām privātajā dzīvē, 2001. gadā viņi izšķīrās.

Otrā sieva, itāliete, dziedātāja Floransa Hvorostovska (dzimusi Illija). 2003. gadā pārim piedzima dēls Maksims, 2007. gadā — meita Ņina.

Dziedātāja mātes māte Jekaterina dzimusi 1914. gada 1. augustā Sibīrijas latviešu ciemā Lejas Bulānā. Atbillstoši mākslinieka teiktajam vecmāmiņa esot bijusi "pa pusei vāciete". Medijos izskanējis pieņēmums, ka vecmāmiņa patiesībā bijusi latviete, jo "vāciešu Lejas Bulānā nekad nav bijis".

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa , 
 Neoficiālā mājaslapa  
 Dmitri Hvorostovsky Operabase
 

1962. gadā dzimušie
2017. gadā mirušie
Krievu dziedātāji
Krievijas operdziedātāji
Ar Aleksandra Ņevska ordeni apbalvotie (Krievija)
Krasnojarskas novadā dzimušie
Krievijas Federācijas Tautas skatuves mākslinieki
Reins Tāramē

Reins Tāramē (; dzimis ) ir profesionāls igauņu šosejas riteņbraucējs. Pašlaik pārstāv profesionālo  komandu.

Karjera 

Karjeru uzsācis 2008. gadā Cofidis komandas sastāvā pēc stažēšanās 2007. gada beigās un izcīnītas vienas uzvaras Circuit des Ardennes velobraucienā 2007. gadā. 2008. gadā igaunis uzvarēja divos Portugāles velobrauciena posmos un vienā Tour de l'Avenir posmā. 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs viņš startēja individuālajā distancē un grupas braucienā. 2009. gadā R. Tāramē Tour de Romandie izcīnīja 3. vietu un finišēja 8. vietā Tour de Suisse. Tajā pašā gadā viņš kļuva arī par divkārtēju Igaunijas čempionu. Tāpat viņš uzvarēja Tour de l'Ain. 2010. gadā sportists izcīnīja 3. vietu Volta a Catalunya un 7. vietu Parīze—Nica velobraucienā.

2011. gada Tour de France kopvērtējumā R. Tāramē ierindojās 12. vietā, un bija augstajā otrajā vietā jauno braucēju klasifikācijā, velobrauciena laikā būdams arī līderis šajā vērtējumā.

2012. gada Tour de France kopvērtējumā viņš ieņēma 36. vietu, un bija ceturtajā vietā jauno braucēju klasifikācijā.

2014. gada augustā  vadītājs Aleksandrs Vinokurovs paziņoja, ka Tāramē noslēdzis viena gada līgumu ar komandu. 2015. gada augustā Tāramē kļuva par pirmo Igaunijas sportistu, kas uzvarējis Vuelta a Burgos kopvērtējumā. Drīz pēc tam tika gūta uzvara arī Arctic Race of Norway kopvērtējumā.

Tāramē tika iekļauts komandas sastāvā dalībai 2016. gada Giro d'Italia. Viņš uzvarēja šo sacensību 20. posmā.

2021. gada Vuelta a España Tāramē uzvarēja sacensību trešajā posmā un pārņēma līdera krekliņu, ko saglabāja līdz piektajam posmam.

Sasniegumi lielajās tūrēs 

Piezīme: IZST — izstājās

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Igaunijas riteņbraucēji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Giro d'Italia posmu uzvarētāji
Vuelta a España posmu uzvarētāji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Tartu dzimušie
Viganas "Athletic"

Viganas futbola klubs "Athletic" () ir profesionāla Anglijas futbola komanda no Viganas, Lielās Mančestras. Pašlaik spēlē 	League One (pēc spēka 3. līmenis). Vairākas sezonas aizvadījis Anglijas Premjerlīgā. Pirmo reizi Premjerlīgai kvalificējās 2005. gadā.

Kopš 1999. gada klubs spēlē DW stadionā, dalot to ar regbija līgas klubu Wigan Warriors. Šobrīd stadions pieder klubam. Iepriekš Wigan 67 gadus spēlēja Springfield Park stadionā.

Sasniegumi 
 Anglijas futbola 2. līmenis (1893.—1992. Otrā divīzija; 1992.—2004. Pirmā divīzija; tagad — Championship)
 Vicečempioni (1): 2004–05
 Anglijas futbola 3. līmenis (tagad — League One)
 Čempioni (3): 2002–03, 2015–16, 2017–18
 FA kauss
 Kausa ieguvēji (1): 2012–13
 Anglijas Līgas kauss
 Finālisti (1): 2005–06

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā kluba vietne 

Anglijas futbola klubi
USA for Africa

USA for Africa (United Support of Artists for Africa) ir mega grupas nosaukums, kas sevī apvienoja četrdesmit piecus, pārsvara amerikāņu, pazīstamus muzikantus, Harija Belafontes, Stīvija Vondera, Maikla Džeksona un Laionela Ričija vadībā. Grupa tika savākta speciāli slavena hīta - singla We Are The World ierakstīšanai, 1985. gadā.

Visi ienākumi no singla pārdošanas tika novirzīti fondā "USA for Africa", kas bija organizēta finansiālā atbalsta sniegšanai badā cietušajiem Etiopijā 1984.—1985. gados.

Projekta dalībnieki 

 Dens Ekroids (vienīgais kanādietis sarakstā un viens no diviem ne-amerikāņu izpildītājiem)
 Harijs Belafonte
 Lindsijs Bekingems
 Kima Karnesa
 Rejs Čārlzs
 Bobs Dilans
 Šeila I.
 Bobs Geldofs (vienīgais īrs sarakstā un viens no diviem ne-amerikāņu izpildītājiem)
 Hall & Oates
 Džeimss Ingrems
 Džekijs Džeksons
 Latoija Džeksone
 Marlons Džeksons
 Maikls Džeksons
 Rendijs Džeksons
 Tito Džeksons
 Al Jarreau
 Veilons Dženings
 Bilijs Džoels
 Sindija Laupere
 Huey Lewis and the News
 Kenijs Logins
 Betija Midlere
 Vilijs Nelsons
 Džefrijs Osborns
 Deivids Peičs
 Stīvs Perijs
 The Pointer Sisters
 Stīvs Porkaro
 Kenijs Rodžers
 Diāna Rosa
 Laionels Ričijs
 Smoukijs Robinsons
 Pols Saimons
 Brūss Springstīns
 Tīna Tērnere
 Diona Vorvika
 Stīvijs Vonders

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

ASV popgrupas
Aija Skrastiņa

Aija Skrastiņa (dzimusi  Cēsīs) ir latviešu orientieriste, bijusī Latvijas izlases līdere, ieguvusi augstāko vietu Pasaules čempionātos starp Latvijas sportistēm kopš neatkarības atjaunošanas.

Viņas augstākie panākumi pasaules čempionātos ir divas individuālās 9. vietas (vidējā distancē 2009. gadā Ungārijā un garajā distancē 2011. gadā Francijā), kā arī 7. vieta stafetē (2009. gadā). Vēl bijusi 10. vietā Eiropas čempionātā (2010), 12. vietā pasaules junioru čempionātā (2001), 7. vietā kādā no Pasaules kausa posmiem (2008). Daudzkārtēja Latvijas čempione, 8 reizes uzvarējusi prestižākajās daudzdienu sacensībās Baltijā — "Kāpas" trīsdienās (2002—2016).

Latvijā pārstāv klubu Briksnis, bet starptautiskajās sacensībās Somijas komandu Kalevan Rasti. Somijas komandas sastāvā 2011. gadā finišēja augstajā 5. vietā lielākajās klubu stafešu sacensībās Venla.

Atsauces

Ārējās saites 
 Aija Skrastiņa World of O Runners 

1982. gadā dzimušie
Cēsīs dzimušie
Latvijas orientieristi
Aleksiss Sančess

Aleksiss Sančess (, izrunā: ; dzimis  Tokopiljā, Čīlē) ir profesionāls čīliešu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Čīles izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Sančess pārstāv Francijas 1. līgas komandu Marseļas "Olympique".

Viņš uzsāka karjeru Cobreloa klubā, taču pēc divām Čīles klubā pavadītām sezonām viņš parakstīja līgumu ar Itālijas klubu Udinese, kas savukārt futbolistu izīrēja citam Čīles klubam Colo-Colo un Argentīnas klubam River Plate. River Plate sastāvā viņš uzvarēja 2008. gada Argentīnas Primera División.

2011. gada jūlijā A. Sančess pārgāja uz Spānijas La Liga klubu FC Barcelona. Tajā aizvadīja trīs sezonas, bet 2014. gada vasarā pievienojās Anglijas Premjerlīgas klubam Arsenal.

2018. gada janvārī pārgāja uz citu Premjerlīgas klubu Manchester United.

Čīles izlases sastāvā A. Sančess spēlējis 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2011., 2015. un 2016. gada Copa America.

Sasniegumi 
River Plate

 Argentīnas pirmā divīzija: 2008

Barcelona

 Spānijas La Liga: 2012–13
 Copa del Rey: 2011–12
 Supercopa de España: 2011, 2013
 UEFA Superkauss: 2011
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2011

Arsenal

 FA kauss: 2014–15, 2016–17
 FA Community Shield: 2014

'Manchester United

 FA kauss finālists: 2017–18

Milānas Internazionale

 Itālijas futbola čempionāta A sērija: 2020–21
 Itālijas kauss futbolā: 2021–22
 Itālijas Superkauss futbolā: 2021
 UEFA Eiropas līga finālists: 2019–20
Čīle

 Copa América: 2015, 2016
 FIFA Konfederāciju kauss finālists:2017

Individuālie sasniegumi

 Arsenal sezonas labākais spēlētājs: 2014–15, 2016–17

Atsauces

Ārējās saites 

 Topforward profils 

1988. gadā dzimušie
Čīles futbolisti
Čīles izlases futbolisti
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Udinese Calcio spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Arsenal FC spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Maksvels Kabelino Andrade

Maksvels Šerers Kabelino Andrade (; dzimis ) ir bijušais brazīļu futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā.

Profesionāļa karjeru viņš uzsāka Nīderlnades klubā Ajax 2001. gada jūlijā. Viņam veiksmīgākā bija 2003.—2004. gada sezona, kad izlaida vienīgi trīs spēles, jo tika izsaukts uz izlasi, viņš kļuva par Nīderlandes gada labāko futbolistu.

Laikā no 2006. līdz 2009. gadam Maksvels pārstāvēja Itālijas klubu Internazionale, ar ko tika iegūti divi Itālijas čempiona tituli. Kopš 2009. gada brazīliešu futbolists pārstāv Spānijas La Liga klubu FC Barcelona. FC Barcelona sastāvā viņš divas reizes ir uzvarējis Spānijas čempionātā un 2011. gadā kļuva par UEFA Čempionu līgas uzvarētāju.

Sasniegumi 
Ajax

 Eredivisie: 2001–02, 2003–04
 KNVB beker: 2001–02
 Johan Cruijff Schaal: 2002

Inter Milan

 Itālijas Serie A: 2006–07, 2007–08, 2008–09
 Supercoppa Italiana: 2006, 2008

Barcelona

 Spānijas La Liga: 2009–10, 2010–11
 Copa del Rey: 2011–12
 Supercopa de España: 2009, 2010
 UEFA Čempionu līga: 2010–11
 UEFA Superkauss: 2009
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2009, 2011

Paris Saint-Germain

 Francijas Ligue 1: 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16
 Coupe de France: 2014–15, 2015–16, 2016–17
 Coupe de la Ligue: 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17
 Trophée des Champions: 2013, 2015, 2016

Individuālie sasniegumi

 Gada labākais futbolists Nīderlandē: 2003–04

Atsauces

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Espiritu Santu dzimušie
Brazīlijas futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Brazīlijas izlases futbolisti
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Parīzes "Saint-Germain" spēlētāji
Empoli FC spēlētāji