joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Urbāns IV

Pāvests Urbāns IV (), īstajā vārdā Žaks Pantaleons (; dzimis: 1195. vai 1200. gadā, miris: ) bija Romas pāvests no 1261. gada līdz savai nāvei 1264. gadā. Lielu sava mūža daļu pavadīja krusta karu misijās Baltijas zemēs un Tuvajos Austrumos, kļūdams par Jeruzalemes katoļu patriarhu. Sava pontifikāta laikā nesekmīgi centās organizēt Konstantinopoles atgūšanu katoļu baznīcas kontrolē un pastiprināja krusta karu sludināšanu pret Kursas un Prūsijas zemēm, kas bija atteikušās no katoļu ticības pēc Durbes kaujas.

Dzīvesgājums 
Dzimis, pēc dažādiem avotiem, 1195. vai 1200. gadā kā kurpnieka dēls Truā, toreizējās Šampaņas grāfistes teritorijā, kas vēlāk tika iekļauta Francijas karaļvalstī. Pēc teoloģijas un tieslietu studijām Parīzes Universitātē viņš kļuva par Lježas bīskapijas (tagad - Beļģijā) arhidiakonu toreizējās Svētās Romas impērijas teritorijā. Pēc 1245. gada Pirmā Lionas koncila pāvests Inocents IV viņu nosūtīja misijā uz krusta karu pārņemtajām baltu zemēm, kur viņam 1249. gada februārī izdevās panākt miera līguma noslēgšanu starp prūšiem un Vācu ordeni.

1253. gadā Žaku Pantaleonu izvēlēja par Verdenas bīskapu, bet 1255. gadā pāvests Aleksandrs IV viņu iecēla par Jeruzalemes katoļu patriarhu. 1261. gadā viņš kā patriarhs ieradās pāvesta rezidencē Viterbo lūgt palīdzību apspiestajiem kristiešiem Tuvo Austrumu zemēs.

Pēc pāvesta Aleksandra IV nāves astoņi kardināli viņu pēc trīs mēnešu diskusijām ievēlēja par jauno Romas pāvestu, amatā stājoties viņš pieņēma Urbāna IV vārdu. Īsi pirms viņa ievēlēšanas ortodoksie grieķi atguva Konstantinopoli un likvidēja vairāk nekā 50 gadus pastāvējušo Latīņu impēriju. Sava pontifikāta laikā Urbāns IV nesekmīgi mēģināja organizēt Konstantinopoles atgūšanu un turpināja Gvelfu un Gibelīnu karu ietvaros notiekošās cīņas pret Hoenštaufenu imperatoru piekritējiem Itālijā, kuras laikā viņš 1264. gada 2. oktobrī mira Perudžas pilsētā Umbrijas provincē.

Pāvesta Urbāna IV lēmumi par Livoniju 

 1262. gadā pāvests, lai palielinātu krustnešu skaitu, atļāva saīsināt dalību krusta karos Livonijā un Kursā uz laiku, kas mazāks par vienu gadu.
 1262. gadā pāvests Kulmas bīskapam lika sludināt krusta karu pret Livoniju un Kursu.
 1263. gadā arī franciskāņu ordeņa mūkiem, visiem bīskapiem, kā arī citu ordeņu mūkiem uzdeva sludināt krusta karu pret Livoniju, Kursu un Prūsiju.
 1264. gadā pāvests aizliedza prelātiem kavēt krusta karu sludināšanu pret minētajām zemēm.

Ārējās saites 

 Latvijas vēstures avoti. 2.sējums: Senās Latvijas vēstures avoti. 2.burtnīca. Red. Švābe, A. Rīga: Latvijas Vēstures institūta apgādiens, 1940.

Skatīt arī 
 Romas pāvestu hronoloģisks uzskaitījums
 Livonijas krusta kari

1264. gadā mirušie
Romas pāvesti
Gregors X

Pāvests Gregors X (), dzimtajā vārdā Teobalds Viskonti, (; dzimis ap 1210. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 1271. gada līdz savai nāvei 1276. gadā.
Aktīvi organizēja Devīto krusta karu Tuvajos Austrumos un mēģināja noslēgt militāru savienību ar Čingishana mazdēlu Kublaihanu, pie kura diplomātiskā misijā devās Marko Polo. 
Bija Livonijas, Kursas un Prūsijas feodālais seniors, viņa laikā zemgaļi 1272. gadā parakstīja padošanās līgumu. Krusta karš pret zemgaļiem gan atsākās no jauna un turpinājās līdz 1290. gadam, tomēr Romas pāvestu interese par krusta kariem manāmi atslāba.

Dzīvesgājums 
Dzimis kā Teobalds Viskonti dižciltīgā lombardiešus ģimenē ap 1210. gadu Piačencas pilsētā (Piacenza), tagadējā Emīlija-Romanjas reģionā Ziemeļitālijā. 1248.-1252. gadā studēja Parīzes Universitātē, kur viņa profesors bija Akvīnas Toms. Bija Lježas arhidiakons tagadējās Beļģijas teritorijā un piedalījās Devītajā krusta karā (1271.—1272.) Palestīnā.

Aizmuguriski ievēlēts par pāvestu 1271. gada 1. septembrī līdz šim ilgākajā kardinālu konklāvā (1268—1271) Viterbo katedrālē. Jauno pāvestu kardināli ievēlēja tikai pēc trīs dienu ilgas ieslēgšanas pie ūdens un maizes.

Sava pontifikāta laikā Gregors X organizēja Otrā Lionas koncila sasaukšanu 1274. gadā. Viņa galvenās rūpes bija par Austrumu — Rietumu kristīgās baznīcas šķelšanās pārvarēšanu, mongoļu hanu kristīšanu un iesaistīšanu karā pret musulmaņiem. Viņš mira mājupceļā no Lionas 1276. gada 10. janvārī. Pēc viņa nāves iecerētais krusta karš Tuvajos Austrumos tika atcelts un savāktā nauda sadalīta.

Pāvesta Gregora X lēmumi par Livoniju 

 
 1271. gadā pāvests atkārtoja aicinājumu visiem katoļu prelātiem respektēt Vācu ordenim izdotās privilēģijas un aizliedza nepatiesi sūdzēties par Vācu ordeni Romas kūrijā.

Skatīt arī 
 Romas pāvestu hronoloģisks uzskaitījums
 Livonijas krusta kari

Ārējās saites 

 Latvijas vēstures avoti. 2.sējums: Senās Latvijas vēstures avoti. 2.burtnīca. Red. Švābe, A. Rīga: Latvijas Vēstures institūta apgādiens, 1940.

1210. gadā dzimušie
1276. gadā mirušie
Romas pāvesti
.bo

.bo ir Bolīvijas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Šo domēnu pārvalda ADSIB. Otrā līmeņa domēni ir dārgāki par trešā līmeņa domēniem. Ir iespējams reģistrēt trešā līmeņa domēnus ar šādiem otrā līmeņa domēniem:
 .com.bo - komerciālām struktūrām
 .edu.bo - mācību iestādēm
 .gob.bo - valsts pārvaldes struktūrām (Gobierno)
 .gov.bo - valsts pārvaldes struktūrām 
 .org.bo - bezpeļņas organizācijām
 .mil.bo - valsts aizsardzības iestādēm
 .int.bo - starptautiskām organizācijām
 .net.bo - interneta pakalpojumu sniedzējiem
 .tv.bo - Televīzijas uzņēmumiem

Ārējās saites 
 IANA .bo whois informācija
 nic.bo Domēna vārdu reģistrators

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Bolīvija

sv:Toppdomän#B
Kreituss

Kreituss var būt:

 Aivars Kreituss (dzimis 1945.), latviešu politiķis.

Skatīt arī 
 Kreituse

Uzvārdi
Jānis Āboltiņš

Jānis Āboltiņš (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu ekonomists, pirmais Latvijas ekonomikas ministrs. No 2004. gada līdz savai nāvei biznesa augstkolas "Turība" rektors.

Biogrāfija

Izglītība 
Augstāko izglītību ieguvis Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, kur 1966. gadā ieguva inženiera-tehnologa diplomu. No 1980. līdz 1984. gadam studēja aspirantūrtā Latvijas Valsts universitātē, bet ekonomikas zinātņu kandidāta grādu ieguva 1986. gadā Maskavas Valsts pedagoģiskajā institūtā. 1992. gadā tas pielīdzināts ekonomikas zinātņu doktora grādam.

Politiskā darbība 
Bijis Komjaunatnes un PSKP biedrs un rajona komitejas sekretārs. Latvijas PSR pastāvēšanas pēdējā posmā J. Āboltiņš bija Valsts plāna komitejas vadītājs.

Atmodas laikā iesaistījās Latvijas Tautas frontē. Viņam bija būtiska loma atjaunotās Latvijas pirmās nodokļu sistēmas plānošanā. 1990. gadā, kad tika izveidota Ekonomikas ministrija, viņš kļuva par Latvijas pirmo ekonomikas ministru Ivara Godmaņa valdībā. Savas darbības laikā bija plānojis ieviest kredītkartes, tomēr plānu noraidīja valdības vadītājs. Amatā bijis līdz 1991. gadam, kad viņa vietā stājās Arnis Kalniņš (kā ekonomisko reformu ministrs).

1994. gadā J. Āboltiņš bija Tautas saskaņas partijas dibinātāju skaitā, vēlāk darbojies tās valdē. Savukārt 1998. gadā viņš bija starp "Jaunās partijas" dibinātājiem.

Karjera 
1996. gadā J. Āboltiņš kļuva par Rīgas komercbankas padomes priekšsēdētāju un "Zenico Ltd." valdes priekšsēdētāju. 2003. gadā kļuva par Uzņēmumu vadības institūta direktoru. 2004. gadā J. Āboltiņš kļuva par Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras prezidentu. Tā paša gada  tika ievēlēts par biznesa augstkolas "Turība" rektoru, darbību uzsāka . Abos šajos amatos bija līdz savai nāvei. Astoņus gadus bijis auditoru kompānijas "Deloitte" valdes priekšsēdētājs.

Nāve 
J. Āboltiņš nomira pēkšņā nāvē  Hamburgā. Viņš saļima basketbola spēles laikā pasaules senioru basketbola čempionātā. Latvijas izlase pārtrauca dalību čempionātā pēc vienas aizvadītas spēles.

Atsauces 

1943. gadā dzimušie
2006. gadā mirušie
Rīgā dzimušie
Latvijas ekonomikas ministri
Latvijas ekonomisti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas Universitātes absolventi
PSKP biedri
1978. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1978. gada notikumi Latvijas teritorijā. Tā atradās PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.

Notikumi 
 Radās problēmas ar cukura piegādi Latvijai.

Marts 
 23. marts — notika pirmie Teātra dienas svētki Rīgā.

Aprīlis 
 18. aprīlis — LPSR Augstākās Padomes 9. sasaukuma ārkārtējā, 8. sesijā tika pieņemta Latvijas PSR jaunā konstitūcija.

Jūlijs 
 10. jūlijs — Arkādijas parkā Rīgā tika likti pamati Latvijas Nacionālās neatkarības kustībai.
 24. jūlijs — Limbažos iebruka Limbažu 2. vidusskolas būvkonstrukcijas. Bojā gāja 7 Rīgas Futbola skolas nometnes audzēkņi.
 Latvijā nelegāli notika pirmā hipiju vasaras nometne, kurā piedalījās cilvēki no visas PSRS.

Nezināms datums 
 Ekspluatācijā tika nodota jaunā Latvijas KP CK izdevniecības ēka (Preses nams).
Latvijas PSR Zinātņu Akadēmijas terminoloģijas komisijas vadībā tika publicēta pirmā Pedagoģijas terminu vārdnīca.

Kultūra

Mākslas filmas 
 "Teātris" (režisors Jānis Streičs)
 "Tavs dēls" (režisors Gunārs Piesis)
 "Vīru spēles brīvā dabā" (režisors Rolands Kalniņš, Gunārs Piesis)
 "Tāpēc ka es esmu Aivars Līdaks" (režisore Biruta Veldre)
 "Pavasara ceļazīme" (režisors Varis Brasla)
 "Rallijs" (režisors Aloizs Brenčs)
 "Aiz stikla durvīm" (režisors Oļģerts Dunkers)
 "Ģimenes albums" (režisors Ēriks Lācis)
 "Lielā Jaungada nakts" (režisore Ada Neretniece)

Dzimuši 
 17. februāris — Kaspars Lācis, sporta žurnālists (miris 2020. gadā)
 2. aprīlis — Arnis Balčus, foto un videomākslinieks
 2. maijs — Intars Busulis, mūziķis
 6. jūnijs — Igors Vihrovs, krievu vingrotājs
 19. jūnijs — Arstarulsmirus (Gustavo), reperis, mūzikas producents
 25. jūnijs — Ēriks Pelcis, futbolists
 31. augusts — Sandis Valters, basketbolists
 2. septembris — Deniss Romanovs, futbolists
 21. septembris — Elīna Vāne, aktrise
 4. novembris — Ilmārs Poikāns, VID datu noplūdes skandāla dalībnieks
 11. novembris — Jevgēņijs Saproņenko, vingrotājs
 24. novembris — Artis Nīmanis, stikla mākslinieks un dizainers
 26. novembris — Andrejs Rubins, futbolists (miris 2022. gadā)
 13. decembris — Kaspars Kambala, basketbolists

Miruši 
 25. aprīlis — Zenta Mauriņa, rakstniece (dzimusi 1897. gadā)
 11. jūnijs — Jānis Daliņš, soļotājs (dzimis 1904. gadā)
 24. jūnijs — Mstislavs Keldišs, Latvijā dzimis PSRS zinātnieks, matemātiķis (dzimis 1911. gadā)
 2. augusts — Boriss Ingsters (Boris Ingster), Latvijā dzimis amerikāņu kinorežisors un scenārists (dzimis 1903. gadā)
 16. septembris — Roberts Liepiņš, diplomāts, politiķis (dzimis 1890. gadā)
 20. decembris — Kārlis Zariņš, rakstnieks (dzimis 1889. gadā)

 nezināms datums — Kristaps Rudzītis, ārsts (dzimis 1899. gadā)

Skatīt arī 
 Latvija
 Latvijas vēsture
 Latvijas klimats

Atsauces 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
1949. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1949. gada notikumi Latvijas teritorijā. Tā atradās PSRS sastāvā kā Latvijas PSR

Notikumi

Marts 
 25.—30. marts — notika Latvijas iedzīvotāju masveida deportācija. Uz PSRS attālajiem rajoniem tika izsūtīti vairāk nekā 42 tūkstoši cilvēku, pārsvarā zemnieki.

Novembris 
 25. novembris — sāka iznākt Amerikas latviešu laikraksts "Laiks".

Decembris 
 31. decembris:
 pieņemts dekrēts par Latvijas PSR administratīvi teritoriālā iedalījuma maiņu. Apriņķu vietā tika izveidoti nelieli rajoni.
 Kalnciems, Ķegums, Lielvārde, Stende un Līgatne bija pirmās apdzīvotās vietas, kam tika piešķirts pilsētciemata statuss.

Nezināms datums 
 Latvijā sāka izmanot sašķidrināto naftasgāzi.

Kultūra

Mākslas filmas 
 "Rainis" (režisors Jūlijs Raizmans)

Dzimuši 
 11. februāris — Ivars Lācis, fiziķis, zinātnieks
 22. februāris — Voldemārs Šļakota, uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks
 4. marts — Artūrs Snips, rakstnieks un publicists (miris 2020. gadā)
 12. marts — Imants Resnis, diriģents
 16. aprīlis — Anta Rugāte, žurnāliste un politiķe
 23. aprīlis — Juris Pavītols, mūziķis
 5. maijs — Andris Grūtups, jurists, rakstnieks (miris 2014. gadā)
 16. jūnijs — Zigismunds Lorencs, popmūziķis (miris 2022. gadā)
 1. augusts — Inesis Feldmanis, vēsturnieks
 1. septembris — Gunārs Koemecs, politiķis, sabiedriskais darbinieks (miris 1995. gadā)
 19. oktobris — Mārtiņš Rītiņš, pavārs, uzņēmējs (miris 2022. gadā)
 22. oktobris — Ojārs Ēriks Kalniņš, diplomāts un politiķis (miris 2021. gadā)
 26. oktobris — Aija Barča, pedagoģe, politiķe
 30. oktobris — Jānis Skrastiņš, jurists (miris 2021. gadā)
 1. novembris — Martijans Bekasovs, jurists, politiķis
 1. decembris — Baiba Rivža, politiķe
 16. decembris — Leons Briedis, dzejnieks, atdzejotājs (miris 2020. gadā)
 29. decembris — Andris Slapiņš, kinooperators, režisors (miris 1991. gadā)

Miruši 
 12. jūlijs — Voldemārs Ozols, virsnieks (dzimis 1884. gadā)
 21. septembris — Vasilijs Sinaiskis (Василий Иванович Синайский), Krievijas, Latvijas jurists (dzimis 1876. gadā)
 2. decembris — Ernests Nagobads, latviešu skolotājs (dzimis 1883. gadā)

Skatīt arī 
 Latvija
 Latvijas vēsture
 Latvijas klimats

Piezīmes un atsauces

Piezīmes

Atsauces 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
1950. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1950. gada notikumi Latvijas teritorijā. Tā atradās PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.

Notikumi

Aprīlis 
 12. aprīlis — LSDSP Ārzemju komiteja apstiprināja LSDSP trimdas programmu.

Jūnijs 
 5. jūnijs — tika dibināts Rīgas Medicīnas institūts.

Jūlijs 
 19. jūlijs — Latvijas PSR tika atklāta pirmā elektrificētā dzelzceļa līnija Rīga - Dubulti.
 18.—23. jūlijs — notika XI Vispārējie latviešu Dziesmu svētki. Vienlaicīgi "Dinamo" stadionā notika II Deju svētki.

Augusts 
 13. augusts — Rīgā notika lielākā upju kuģa katastrofa Latvijas vēsturē. Piestātnē pie Daugavas krasta, apgāžoties pasažieru pārslogotajam tvaikonim "Majakovskij", noslīka 147 cilvēki.

Oktobris 
 28. oktobris — Latvijas PSR Augstākā Padome pasludināja "sociālisma pamatu" uzcelšanu Latvijā.

Novembris 
 26. novembris — savu pēdējo sēdi noturēja Latvijas Centrālās padomes Vācijā esošā daļa. Pēc tam LCP darbība Vācijā vairs neturpināja.

Dzimuši 
 31. janvāris — Dzintra Geka-Vaska, kinorežisore
 6. februāris — Juris Celmiņš, vēsturnieks un politiķis
 23. marts — Vēsma Baltgailis, latviešu izcelsmes Kanādas šahiste (mirusi 2021. gadā)
 29. aprīlis — Silvija Radzobe, teātra kritiķe (mirusi 2020. gadā)
 8. maijs — Tatjana Ždanoka (Татьяна Жданок), politiķe, matemātiķe
 12. jūlijs — Daina Kārkliņa, pārtikas zinātniece un Latvijas Lauksaimniecības universitātes profesore (mirusi 2020. gadā)
 30. augusts — Juris Silovs, vieglatlēts, sprinteris (miris 2018. gadā)
 24. novembris — Dainis Turlais, virsnieks un politiķis
 29. novembris — Juris Baldunčiks, valodnieks un pedagogs (miris 2022. gadā)
 5. decembris — Juris Podnieks, kinorežisors (miris 1992. gadā)

Miruši 
 8. februāris — Aleksandrs Čaks, latviešu dzejnieks un rakstnieks (dzimis 1901. gadā)
 27. jūlijs — Mārtiņš Bruņenieks, latviešu filologs (dzimis 1866. gadā)
 9. oktobris — Nikolajs Hartmanis (Nicolai Hartmann), Latvijā dzimis vācbaltu filozofs (dzimis 1882. gadā)
 27. oktobris — Artūrs Filipsons, latviešu aktieris (dzimis 1906. gadā)

Skatīt arī 
 Latvija
 Latvijas vēsture
 Latvijas klimats

Atsauces 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Iekšzemes impērija

"Iekšzemes impērija" () ir Deivida Linča 2006. gada sirreālistisks, psiholoģisks trilleris. Tā bija Linča pirmā pilnmetrāžas filma kopš 2001. gada "Malholanda ceļa", ar kuru tā dala ļoti daudzas kopīgas īpašības. "Iekšzemes impērija" pirmizrāde notika 2006. gada 6. septembrī Venēcijas kinofestivālā. Pilnmetrāžas filma tika veidota divarpus gadus, to filmēja ar standarta izšķirtspējas digitālo videokameru.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 

2006. gada filmas
ASV filmas
Polijas filmas
Deivida Linča filmas
Sirreālisma filmas
Bursa

Bursa (vēsturiskais nosaukums Prusa, , vēlāk Brusa) ir pilsēta Turcijas ziemeļrietumos un tā ir Bursas ila galvaspilsēta. 2007. gadā Bursas iedzīvotāju skaits sasniedza 2 562 828 un tādēļ tā ir ceturtā lielākā Turcijas pilsēta un viens no nozīmīgākajiem valsts industriālajiem un kultūras centriem.

Bursa izvietojas Marmora jūras reģionā pie Uludaga kalna ziemeļrietumu nogāzes. Tā atrodas pie Marmora jūras un ziemeļos ils robežojas ar Jalovas ilu, ziemeļaustrumos — ar Kodžaeli un Sakarjas iliem, austrumos — ar Biledžikas ilu un dienvidos — ar Kitahjas un Balikesiras iliem.

Pilsētu dažkārt dēvē par „Zaļo Bursu” (), jo tajā atrodas daudzi parki un dārzi, kā arī pilsētu ieskauj meži un Uludaga kalnā esošais populārais slēpošanas kūrorts. Bursā atrodas vairāki agrāko Osmaņu impērijas sultānu mauzoleji.

Atsauces

Ārējās saites 

 Bursas avīze "Haber"
 Bursas avīze "Haber16"

Turcijas pilsētas
Bursas ils
Konja

Konja (, agrāk latīņu: Iconium; grieķu: Ἰκόνιον, Ikónion) ir pilsēta Turcijas vidienē. Pilsēta ir Konjas ila galvaspilsēta un ar tās 980 tūkstošiem iedzīvotāju (2008) ir septītā lielākā pilsēta valstī pēc iedzīvotāju skaita.

Ārējās saites 

 Emporis: Konjas augstceltņu datubāze
 Mevlevī ordeņa attēlu galerija 
 Pilsētas attēlu galerija 

Turcijas pilsētas
Konjas ils
Dace Akmentiņa

Dace Akmentiņa, īstajā vārdā Doroteja Šteinberga (dzimusi , mirusi ) bija latviešu aktrise, viena no pirmajām latviešu teātra zvaigznēm.

Biogrāfija 
Dzimusi 1858. gadā Grienvaldes muižas (Grünwald) pagastā mūrnieka ģimenē. Mācījās pagasta skolā, 1875. gadā pārcēlās uz Rīgu, kur strādāja par šuvēju un dziedāja korī. 1886. gadā uzstājās Vaņas lomā Rīgas Latviešu teātra iestudētajā lugā pēc Mihaila Gļinkas operas "Dzīvība priekš cara" motīviem. Pēc pirmajiem panākumiem tika angažēta pastāvīgam darbam teātrī.
Rodes Ebelīna vadībā viņa izauga par teicamu tēlotāju ar lielisku raksturojumu, dziļām psiholoģiskām niansēm, dzidru, liriski plūstošu valodu.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada tēloja reti, savu pēdējo lomu nospēlēja 1922. gadā. Hroniskas slimības dēļ pēdējos dzīves gadus pavadīja gultā. 

Mirusi 1936. gadā.

Ievērojamākās lomas  
Kārlēns Blaumaņa lugā "Skroderdienas Silmačos", Kristīne Blaumaņa lugā "Ugunī", Mirdza Aspazijas lugā "Vaidelote", Grietiņa Gētes lugā "Fausts", Ofēlija Šekspīra lugā "Hamlets", Dezdemona Šekspīra lugā "Otello".

Atsauces 

Bauskas novadā dzimušie
Latviešu teātra aktieri
Rīgas Meža kapos apbedītie
.dk

.dk ir Dānijas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). 
Domēna vārda .dk registrāciju pārvalda DK Hostmaster. Reģistrācijas tiek pieņemas caur akreditētiem reģistratoriem. Domēna vārda īpašnieks var palūgt reģistratoram pārvaldīt viņa domēna vārdu vai darīt to pats ar DK Hostmaster sistēmā. Ir iespējams reģistrēt domēna vārdu ar šādiem simboliem: æ, ø, å, ö, ä, ü, é

Vecākie .dk domēni 
Vecākie DK Hostmaster datubāzē reģistrētie .dk domēni ir dkuug.dk, diku.dk, bk.dk, ibt.dk, ifad.dk, lego.dk, mainz.dk and nordita.dk, kuri tika reģistrēti 1987. gadā, kad tika izveidots .dk domēns.

Ārējās saites 
 IANA .dk whois informācija
 DK Hostmaster A/S - domēna vārdu reģistrators
 Apstiprināto .dk reģistratoru saraksts

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Dānija

sv:Toppdomän#D
Kajseri

Kajseri (; agrāk osmaņu turku: قیصریه;  latīņu: Caesarea Mazaca; zazaiešu: Qeyseriye), antīkajos laikos saukta par Mazaku, Eisebiju, Kapadoķijas Cēzareju un Ķeizareju, ir pilsēta Turcijas vidienē. Pilsētas iedzīvotāju skaits no 690 tūkstošiem 2000. gadā pieaudzis līdz 895 tūkstošiem mūsdienās un pēc iedzīvotāju skaita Kajseri ir devītā lielākā pilsēta valstī. Kajseri ir lielpilsēta, kas iedalīta piecās mahallēs (rajonos). Centrālās mahalles ir Kodžasinana un Melikgazi, kurām 2004. gadā pievienojās Hadžilara, Indžesu un Talasa.

Kajseri panorāmā raksturīga iezīme ir Erdžijes kalns, kas atrodas pilsētas dienvidos. Pilsētas kultūrai raksturīgs turīgums, mūsdienīgums un provinciālisks konservatīvisms. Pilsēta tiek uzskatīta par vienu no attīstītākajām "Anatolijas tīģeru" pilsētām.

Atsauces 

Turcijas pilsētas
Gaziantepa

Gaziantepa (, osmaņu turku; Ayintap; agrāk oficiāli un mūsdienās neoficiāli: Antep), ir pilsēta Turcijas dienvidaustrumos un Gaziantepas ila galvaspilsēta. Pilsēta ir iekļauta pasaulē ilgāk apdzīvoto pilsētu sarakstā. Lielpilsēta sastāv no divām mahallēm (rajoniem): Šahinbeja un Šeitkamila. Gaziantepas iedzīvotāju skaits 2008. gadā sasniedza 1 252 329 un pēc iedzīvotāju skaita tā ir sestā lielākā pilsēta valstī.

Atsauces

Ārējās saites 

 Gaziantepas pilsētas ceļvedis
 Gaziantepas pilsētas ceļvedis
 Pilsētas pašvaldības vietne
 Gaziantepas Universitāte
 Dokumentāla filma par Gaziantepu Youtube vietnē
 Informatīva vietne par Gaziantepu
 Gaziantepas fotogrāfijas
 Gaziantepas vietējais laikraksts

Turcijas pilsētas
Gaziantepas ils
Cesvaines pils

Cesvaines pils () ir neorenesanses stilā celta muižas pils Cesvainē, kas atrodas blakus Cesvaines viduslaiku pils drupām. Pils ir izcils eklektisma paraugs, kurā sajaukušies gotikas, renesanses, romānikas un jūgendstila elementi.

Pašlaik šeit darbojas muzejs, muižas kompleksa ēkā apmeklētājiem pieejams vietējais tūrisma centrs.

Vēsture 
Ēka būvēta no 1890. līdz 1897. gadam pēc Cesvaines muižas īpašnieka Ādolfa Gerharda fon Vulfa pasūtījuma un pēc vācu arhitekta Hansa Grīzebaha projekta. No 1919. līdz 2002. gadam atradās Cesvaines vidusskola. 

2002. gada 5. decembrī nepareizi izmantotas krāsns dēļ pilī izcēlās ugunsgrēks, un tā daļēji nodega.

Atjaunošana 
Pils atjaunošana turpinājās līdz 2022. gada februārim. Ar Eiropas Savienības līdzfinansējumu par gandrīz 1,9 miljonu eiro atjaunoja pils dakstiņu jumtu. 

Īstenojot pārrobežu sadarbības projektu "Kultūras un vēsturiskā mantojuma saglabāšana un veicināšana Latvijā un Krievijā" ar 1 711 930 eiro finansējumu, Lielā torņa Medību telpā atjaunoja kamīnu ar glazētiem podiņiem, kam ir vēstures pieminekļa nozīmes statuss. Veica arī balles zāles griestu plafona mākslinieciskās apdares konservāciju, ēkas otrajā stāvā izbūvēja vestibilu ar konferenču zāli un telpu darbiniekiem, bet labā spārna pagrabā atjaunoja un pielāgoja telpas ēdināšanas pakalpojumiem.

Attēlu galerija

Skatīt arī 
 Cesvaines viduslaiku pils

Atsauces

Ārējās saites 
 Cesvaines pils Pilis.lv

Pilis Latvijā
Muižas Latvijā
Cesvaine
Doha

Doha (, ad-Dawḥa vai ad-Dōḥa) ir Kataras lielākā pilsēta un valsts galvaspilsēta. Tā atrodas pie Persijas līča. Pilsētā galvenokārt nodarbojas ar naftas ieguvi un zvejniecību.

2006. gadā Dohā notika Āzijas spēles.

Ārējās saites 

Kataras pilsētas
Āzijas galvaspilsētas
1948. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1948. gada notikumi Latvijas teritorijā. Tā atradās PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.

Notikumi

Jūlijs 
 19.—22. jūlijs — notika X Vispārējie latviešu Dziesmu svētki. Vienlaicīgi "Dinamo" stadionā notika I Deju svētki.

Kultūra 
 "Mājup ar uzvaru" (režisors Aleksandrs Ivanovs)

Dzimuši 
 14. janvāris — Benita Vēja, šahiste
 16. janvāris — Anatolijs Solovjovs (Анатолий Соловьев), Latvijas krievu izcelsmes kosmonauts
 10. aprīlis — Uldis Osis, politiķis un ekonomists
 28. aprīlis — Egons Maisaks, aktieris (miris 1994. gadā)
 1. maijs — Mihails Vasiļonoks, hokejists
 3. jūlijs — Uldis Sterģis, tēlnieks un akmeņkalis
 4. jūlijs — Vladimirs Kirpičņikovs, šahists
 24. jūlijs — Jānis Dinevičs, politiķis
 1. augusts — Ivars Kalniņš, aktieris
 13. augusts — Raits Černajs, Valsts kontrolieris (miris 2018. gadā)
 19. augusts — Juris Karlsons, komponists
 20. augusts — Rūta Kazāka, botāniķe un māksliniece
 27. augusts — Aleksandrs Kiršteins, politiķis
 5. decembris — Aleksandrs Šostaks, matemātiķis

Miruši 
 16. janvāris — Voldemārs Zāmuēls, politiķis, Ministru prezidents (dzimis 1872. gadā)
 11. februāris — Sergejs Eizenšteins (Сергей Михайлович Эйзенштейн), Rīgā dzimis krievu kinorežisors (dzimis 1898. gadā)
 24. aprīlis — Jāzeps Vītols, komponists (dzimis 1863. gadā)
 26. jūlijs — Alfrēds Bīlmanis, diplomāts (dzimis 1887. gadā)
 4. augusts — Voldemārs Salnais, politiķis un diplomāts (dzimis 1886. gadā)

Skatīt arī 
 Latvija
 Latvijas vēsture
 Latvijas klimats

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Charged Aerosol Release Experiment

Charged Aerosol Release Experiment jeb CARE (no  "Lādēta aerosola izlaišanas eksperiments") bija ASV Jūras flotes Pētniecības laboratorijas eksperiments, ar raķeti izlaižot putekļus atmosfēras augšējos slāņos, radītu makslīgus sudrabainos mākoņus.

 23:46 UTC no NASA Vollopsa lidojumu vietas (Wallops Flight Facility) Virdžīnijā tika palaista NASA četru pakāpju zondējošā raķete Black Brant XI (lidojuma uzdevums 39.009DR) suborbitālā lidojumā. 283 km augstumā no pēdējās pakāpes dzinēja tika izlaistas alumīnija oksīda daļiņas.

Izmantojot instrumentus uz zemes un STP/NRL STPSat-1 pavadonī, zinātniekiem ir iespēja pētīt mākslīgu sudrabaino mākoņu veidošanos, to attīstību un īpašības.

Daļiņu izlaišanas laikā ASV ziemeļu daļā iedzīvotāji bija novērojuši dīvainas gaismas, kuras tie noturēja par NLO.

Skatīt arī 
 Sudrabainie mākoņi

Atsauces

Ārējās saites 
 Night Time Artificial Cloud Study Using NASA Sounding Rocket, NASA 
 An Update on theCharged Aerosol Release ExperimentCARE 

Mākoņi
1984. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1984. gada notikumi Latvijas teritorijā. Tā atradās PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.

Notikumi 
 Tika uzsākta vispārizglītojošo un profesionāli tehnisko skolu reforma.

Aprīlis 
 14. aprīlis — Boriss Pugo tika iecelts par Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas pirmo sekretāru, nomainot šajā amatā Augustu Vosu.

Maijs 
 14. maijs — 10 sieviešu slepkavam Staņislavam Rogaļovam tika izpildīts nāvessods nošaujot.

Jūlijs 
 30. jūlijs — sabruka Krimuldas gājēju tilts, nogalinot 6 cilvēkus.

Oktobris 
 12. oktobris — Rīgā tika atklāts 4. tramvaju maršruts no Centra uz Imantu.

Kultūra

Mākslas filmas 
 "Parāds mīlestībā" (režisors Varis Brasla)
 "Aveņu vīns" (režisors Arvīds Krievs)
 "Vajadzīga soliste" (režisors Genādijs Zemels)
 "Kad bremzes netur" (režisors Gunārs Cilinskis)
 "Fronte tēva pagalmā" (režisors Ēriks Lācis)

Dokumentālās filmas 
 "Līdz bīstamai robežai" (režisors Hercs Franks)

Dzimuši 
 2. februāris — Jenny May (Maija Stuģe), dziedātāja
 20. februāris — Raivis Broks, bobslejists
 2. marts — Goran Gora (Jānis Holšteins-Upmanis), mūziķis
 20. marts — Dita Krūmberga, basketboliste
 28. marts — Daumants Dreiškens, bobslejists
 31. marts — Martins Dukurs, skeletonists
 10. aprīlis — Dons (Arturs Šingirejs), dziedātājs
 12. aprīlis — Aleksandrs Jerofejevs, hokejists
 23. aprīlis — Viktorija Nazarova, basketboliste
 28. aprīlis — Raimonds Gabrāns, basketbolists
 7. jūlijs — Inna Žolneroviča, vieglatlēte, skrējēja
 30. jūlijs — Anda Eibele, basketboliste
 10. augusts — Vladimirs Volkovs, futbolists
 21. augusts — Vestards Šimkus, pianists
 31. augusts — Guntars Silagailis, futbolists
 19. septembris — Edvards Smiltēns, jurists un politiķis
 24. septembris — Artjoms Gončars, futbolists
 6. oktobris — Krišjānis Kļaviņš, sporta žurnālists
 10. oktobris — Mārtiņš Kukulis, bokseris
 15. oktobris — Artūrs Štālbergs, basketbolists
 10. novembris — Mihails Arhipovs, bobslejists
 26. novembris — Gerda Krūmiņa, biatloniste
 27. novembris — Ieva Veinberga, basketboliste
 7. decembris — Reinis Sējāns, mūziķis
 10. decembris — Zane Eglīte, basketboliste

Miruši 
 5. janvāris — Augusts Annuss, latviešu mākslinieks (dzimis 1893. gadā)
 10. februāris — Alma Ābele, aktrise (dzimusi 1907. gadā)
 9. maijs — Harijs Misiņš, aktieris, režisors (dzimis 1917. gadā)
 20. augusts — Arnolds Tauriņš, futbolists (dzimis 1905. gadā)
 6. septembris — Zigfrīds Solmanis, šahists (dzimis 1913. gadā)

Skatīt arī 
 Latvija
 Latvijas vēsture
 Latvijas klimats

Atsauces 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Antikrists (filma)

"Antikrists" () ir 2009. gada šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Larss fon Trīrs. Filmā piedalās tikai divi aktieri: Šarlote Geinsbūra un Vilems Defo. Lai arī pamatā producēta Dānijā, filmas sadarbības producentu kompānijas nāk no vēl piecām valstīm.

Kopš pirmizrādes 2009. gada Kannu kinofestivālā, kur Geinsbūra ieguva balvu kā labākā aktrise, filma tika kritizēta dēļ šķietamās mizogīnijas, kā arī dēļ atklātā seksuālās vardarbības satura. Tajā pašā laikā filma tika slavēta vizuālās un nopietnās pieejas dēļ.

Lomas 
 Vilems Defo — Viņš
 Šarlote Geinsbūra — Viņa

Atsauces

Ārējās saites 
   / 

2009. gada filmas
Dānijas filmas
Larsa fon Trīra filmas
Šausmu filmas
Rīgas Svētā Jura baznīca

Svētā Jura baznīca ir ēka Vecrīgā, Skārņu ielā 10/16. Mūsdienās ēka ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis un tajā atrodas Dekoratīvās mākslas un dizaina muzejs.

Vēsture 
Šobrīd pastāvošā ēka ir celta 13. gadsimta sākumā un ir viena no vecākajām mūra ēkām Rīgā. Tā bija celta kā Zobenbrāļu ordeņa mestru, vēlāk Livonijas ordeņa mestru un Rīgas komturu rezidence Rīgā, ko rīdzinieki sagrāva 1297. gadā, cīnoties pret ordeni. Neskarta palika viena pils daļa, kurā atradās Svētā Jura baznīca, vēlāk — Svētā Gara konventa baznīca. Šī vecās pils daļa arī ir saglabājusies līdz mūsdienām.

Ēka sastāvēja no trim atsevišķām daļām: altāra telpas, kuru noslēdza pusapaļa apsīda, draudzes locekļiem domātās divjomu zāles, kas kādreiz bija pārsegta velvēm un priekštelpas, virs kuras pacēlās tornis. 15. gadsimta beigās šajā priekštelpā ierīkoja nespējnieku patversmi. Kopš 16. gadsimta vidus, reformācijas notikumu ietekmē, celtni sāka izmantot kā noliktavu. Ailas, kas draudzes telpu savienoja ar altāra daļu un ar priekštelpu, aizmūrēja, un tā izveidoja vairākas noliktavas.
18.gadsimta sākumā noliktavu sienās iemūrēja četrus akmens vainagus ar krāsainu baložu attēliem - noliktavu emblēmām. Līdz mūsdienām saglabājies tikai viens, pārējie laika gaitā pārveidoti.

Ēka izmantota kā noliktava līdz pat 1989. gadam, kad šeit ierīkoja Dekoratīvās mākslas un dizaina muzeju.

Arhitektūra 

Celtnes kopgarums ir ap 48 metri. Ēkas iekšējā telpa sadalīta vairākos stāvos, kas pārsegti liela izmēra koka sijām. Bēniņu stāvos ierīkotas vinčas preču pacelšanai. Sienas mūrētas no kaļķakmens, daļēji no laukakmeņiem, bet detaļas veidotas no ķieģeļiem. Jumta segums saglabājis vecā tipa kārniņus.

Atsauces 

Vecrīga
Baznīcas Rīgā
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Moljērs

Moljērs (), īstajā vārdā Žans Batists Poklēns (, dzimis , miris ), bija franču aktieris, režisors un rakstnieks. Moljērs ir uzrakstījis vairākas nozīmīgas komēdijas cilvēces vēsturē. Moljērs ir dzimis Parīzē, viņa tēvam piederēja paklāju veikals. Jau jaunībā Moljērs nolēma dzīvot mākslinieka dzīvi. Kad viņam bija 21 gads, viņš nodibināja teātri, bet tas bankrotēja. No 1645. līdz 1658. gadam viņš ar draugiem apceļoja Franciju. Vēlāk karalis Luijs XIV iecēla Moljēru par atbildīgo par izklaidēm Versaļas galmā netālu no Parīzes. Moljērs bija pagodināts kalpot karalim, it īpaši tāpēc, ka viņam bija ienaidnieki no Romas katoļu baznīcas. Moljērs savās komēdijās apspēlēja cilvēka trūkumus: greizsirdību, skopumu, liekulību, bailes no nāves un tā tālak. Viņš vēlējās izklaidēt un izglītot auditoriju, ieliekot radītos tēlus neveiklās situācijās. Viena no nozīmīgākajām Moljēra lugām ir "Tartifs". Apbedīts Perlašēzas kapsētā Parīzē.

Ārējās saites

Atsauces un piezīmes 

1622. gadā dzimušie
1673. gadā mirušie
Parīzē dzimušie
Francijas aktieri
Franču rakstnieki
Franču valodā rakstošie
Snēpeles pagasts

Snēpeles pagasts ir viena no Kuldīgas novada administratīvajām teritorijām tā vidusdaļā Ventas krastā. Robežojas ar sava novada Vārmes, Pelču, Kurmāles, Turlavas, Laidu un Raņķu pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija 
Upes: Gaiļvalks, Krogsētu valks, Lejējupe (lejtecē), Lones grāvis, Mazsālijas upe, Pāze, Piķvalciņš, Pinčupe, Sprincupe (lejtecē), Vistiņvalks.

Ezeri: Allažu ezers, Braņķis, Cūkatmata, Kaltiķu ezers, Ķepšu ezers.

Vēsture 
Snēpeles apvidus pirmo reizi vēstures dokumentos ar Pajuldes vārdu minēts 1253. gadā zemes dalīšanas līgumā. 1428. gadā to kā lēni no Kuldīgas komturijas saņēma kāds Lūve Šnēpels (Louwe Snepel), kurš ierīkoja muižu (Schnehpeln), no kuras arī cēlies pagasta mūsdienu nosaukums.

Mūsdienu Snēpēles pagasta teritorijā vēsturiski atradās Dižsālijas muiža (Gut Groß-Sahlingen), Kundu muiža (Gut Kunden, Kundi), Mazsālijas muiža (Gut Klein-Sahlingen, Mazsālijas), Prinču muiža (Gut Erbprinzenhof), Snēpeles muiža (Gut Schnepeln, Snēpele).

1935. gadā Snēpeles pagasta platība bija 79,7 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Snēpeles un Sudrabkalnu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Snēpeles ciemu pievienoja Sudrabkalnu ciemam, kuru savukārt 1966. gadā pārdēvēja par Snēpeles ciemu. 1977. gadā tam pievienoja nelielu daļu Raņķu ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvu teritoriju pievienoja Kuldīgas novadam.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Pagasta centrs ir Snēpele, citas lielākās apdzīvotās vietas — Mazsālijas, Kundi un Viesalgciems.

Ievērojamas personības 
 Indriķis Zeberiņš (1882—1969) — latviešu gleznotājs un grafiķis

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Kuldīgas rajons
Kurzeme
Kuldīgas novada pagasti
Kāņupe

Kāņupe (arī Apupe, Āpe, Āpšupe, Āpupe, Kaņupe, Kānupe, vidustecē - Mordanga, Mordangas upe, augštecē - Ņivaids, Ņivaidsupe) ir upe Latvijā, tek caur Talsu novada Ģibuļu pagastu un Kuldīgas novada Rendas pagastu.

Upes raksturojums 

Kāņupe iztek no Mordangas ezera ziemeļrietumiem. Tās augštecē atrodas Mordangas HES ar jaudu 80 kW, izstrāde gadā 67,7 MWh (2004.). HES ierīkots bijušo ūdensdzirnavu vietā; nav informācijas, vai pašlaik darbojas.
Kāņupe tek ma mežotu apgabalu uz ziemeļrietumiem, vidustecē metot loku uz austrumiem. Lejtecē upe daļēji iztaisnota tek caur meliorētiem laukiem. Kāņupe ietek Usmas ezerā pie Āpciema.

Labā krastas pietekas 
 Sudmaliņupe (Briežupīte)

Atsauces 

Ģibuļu pagasts
Irbes baseina upes
Talsu novada upes
Kuldīgas novada upes
Usmas ezera pietekas
Linda Leen

Linda Lezdiņa (dzimusi  Cēsīs), plašāk pazīstama ar savu skatuves vārdu Linda Leen, ir latviešu dziedātāja un modes dizainere.

Biogrāfija 
Dziedātāja dzimusi Cēsīs, pēc tam viņas ģimene dzīvojusi Baldonē, Mālpilī un Talsos. Mācījusies Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas koledžas vokālajā nodaļā. 

2000. gadā ieguva LNT Mūzikas balvu 2000 kā labākā dziedātāja. Šī paša gada 29. decembrī iznāca arī Lindas Leen debijas albums Let's Go Insane. 2001. gadā viņa uzvarēja divās nominācijās Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvā 2000 - par labāko pop & roka albumu un labāko debiju.

Pēc pirmā albuma izdošanas vairākus gadus soloalbumi netika ierakstīti, tomēr Linda Leen piedalās Prāta Vētras dziesmas Reality Show un Мумий Тролль dziesmas Медведица ierakstos, kā arī sadarbojās ar vairākiem citiem māksliniekiem. Dziesmas, kas tapušas šajā sadarbībā, apkopotas izlasē "Divi". Līdz 2004. gadam Linda vadīja pārraides Radio SWH.

Otrais albums Chameleon, kura stilu ietekmējis džezs un kura dziesmas aranžētas orķestrim, iznāca . Tas nominēts Mūzikas ierakstu gada balvai kā labākais gada pop albums, dziesma "Chameleon" nominēta kā gada labākā dziesma. 

Ziemassvētku albums Ziemasskaņas iznāca 2009. gada nogalē.

2011. gada Mūzikas ierakstu gada balvu Linda Leen ieguva nominācijā "Labākais koncertieraksts video" - par DVD "Live at Arena". 

2016. gada nogalē ar singlu "Beyond Velvet Skin" tika pieteikts trešais dziedātājas soloalbums "Digital Church", kas iznāca nākamā gada janvārī. Dziesmas videoklips izraisīja Valmieras Sīmaņa luterāņu draudzes protestus, jo tas filmēts viņu baznīcā, tās skatus vēlāk montējot ar citviet filmētām erotiskām ainām. Dziesma nominēta Mūzikas ierakstu gada balvai kā gada labākā dziesma. Albums "Digital Church" nominēts Mūzikas ierakstu gada balvai kā labākais popmūzikas albums.

Privātā dzīve - neprecējusies, bijušas ilgstošas attiecības ar dīdžeju un raidījuma "Prāta Banka" vadītāju Eduardu Švānu un politiķi Edgaru Jaunupu.

Diskogrāfija

Albumi

Izlases

DVD 
 Live at Opera (2009)
 Live at Arena (2011)
 Klasika (2014)

Radio singli

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa /

Atsauces 

1979. gadā dzimušie
Latviešu dziedātāji
Cēsīs dzimušie
Supernovas dalībnieki
Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrija

Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrija () bija ministrija, kura Trešajā reihā nodarbojās ar nacionālsociālistiskas ideoloģijas propagandēšanu un reizē atbildēja par kultūru, mākslu.

Nākot pie varas Ādolfa Hitlera ministru kabinetam 1933. gada 13. martā tika izveidota Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrija, lai varētu konsolidēt NSDAP partijas ideoloģijas propagandas centienus ar jauno valsts stāvokli, kad nacisti bija ieguvuši varu, kura drīz vien kļuva neierobežota. Ministrijas vadīšana tika uzticēta Dr. Jozefam Gebelsam, kurš jau iepriekš, pirms nacistu nākšanas pie varas, atbildēja par partijas propagandu un vēlēšanu kampaņām. Ministrijas pārraudzībā tika nodoti plašsaziņas līdzekļi, kultūra un māksla. Pati ministrija atradās Berlīnes centrā, blakus Reihskancelejai.

Ministrijas galvenais uzdevums bija iedvest un propagandēt nacionālsociālistiskos uzskatus plašām masām. Šī mērķa sasniegšanai tika izmantoti laikraksti, publikācijas, plakāti un citi līdzekļi. Liela uzmanība tika veltīta jaunākajiem tehnikas sasniegumiem, kas ļāva uzrunāt plašas masas - radio un kino. Ministrija organizēja lētu radiouztvērēju ražošanu lielos apjomos, lai tie tautai būtu pieejami par lētu naudu. Arī kino tika veltīta liela uzmanība. Ministrijas pakļautībā tika filmētas dažādas filmas, kas bija veltītas dažādiem jautājumiem, tostarp antisemītisma un āriešu kulta propagandēšanai. Patiecoties ministrijai 1935. gadā pirmo reizi pasaulē tika uzsākta regulāra televīzijas pārraide.

Lielāku nozīmību ministrija ieguva pēc Otrā pasaules kara sākuma. Tā nebija tikai Trešā reiha iniciatīva veltīt lielus pūliņus propagandai. Arī ārzemēs tai tika veltīta nozīmīga vieta un tā kļuva arvien izsmalcinātāka un pārdomātāka. Otrā pasaules kara laikā parādījās psiholoģiskais karš, kurā propagandai bija nozīmīga loma. Reizē valstij ciešot zaudējumus bija nepieciešams novērst sakāvniecisko garu, rūpes un bažas. No 1933. līdz 1945. gadam ministriju vadīja Jozefs Gebelss, bet pēc viņa pašnāvības, šo amatu uzņēmās Verners Naumans, kurš gan ministriju vadīja tikai maija mēnesī 1945. gadā.

Šodien ēkā, kur kādreiz atradās Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrija, atrodas Vācijas Darba ministrija.

Struktūra 

Ministrija strauji pieauga ierēdņu skaits un arī budžets. Ja 1933. gadā tika nodarbināti 350 cilvēki piecos departamentos, tad jau 1939. gadā bija nodarbināti jau 2000 cilvēku, kas strādāja 17 departamentos. Laika posmā starp 1933. līdz 1941. gadam ministrijas budžets pieauga no 14 miljoniem uz 187 miljoniem reihsmarku. Jozefs Gebelss izveidoja trīs Valsts sekretariātus, kas pakļāvās viņam.

 Valsts sekretariāts I - Valters Funks (1933 — 1937), Oto Fītrihs (1937 — 1945)
 Trešā reiha prese
 Ārvalstu prese
 Laikraksti

 Valsts sekretariāts II - Karls Hanke (1937 — 1940), Leopolds Guterers (1940 — 1944), Verners Naumans (1944 — 1945)
 Budžets
 Likumi
 Propaganda
 Radio
 Kino
 Personālijas 
 Aizsardzība
 Starptautiskās attiecības
 Teātris
 Mūzika
 Literatūra
 Vizuālā māksla

 Valsts sekretariāts III - Hermanis Esers (1935 — 1945) 
 Tūrisms

Nacistu organizācijas
Propaganda
Librevila

Librevila ir Gabonas lielākā pilsēta un valsts galvaspilsēta. Pilsētā dzīvo gandrīz 580 tūkstoši iedzīvotāju. Librevila ir arī administratīvā rajona Estuāras centrs.

Ārējās saites 

Āfrikas galvaspilsētas
Gabona
Dālderis

Dālderis (atvasināts no ) bija sudraba monēta ar diametru apmēram 40 mm un 29 gramu lielu svaru. Pirmo reizi dālderus sāka kalt 1518. gadā Joahimstālē, Bohēmijā. Dālderis bija Svētās Romas impērijas naudas sistēmas pamatā no 1555.gada.
 1 Vācu dālderis = 90 graši
 1 Alberta dālderis = 86 graši
 1 lauvas dālderis = 72 graši

Latvijā kaltie dālderi 
Latvijas teritorijā pirmos dālderus sāka kalt 1525.gadā - Cēsīs, vēlāk arī Rīgā (1557) un Jelgavā (1575)

Skatīt arī 
 Dolārs

Dalderis
Latvijas nauda
Jūrkalnes pagasts

Jūrkalnes pagasts ir viena no Ventspils novada administratīvajām teritorijām tā dienvidos Baltijas jūras krastā. Robežojas ar sava novada Užavas un Ziru pagastiem, Kuldīgas novada Alsungas pagastu un Dienvidkurzemes novada Sakas pagastu.

Daba

Hidrogrāfija

Upes  
Muižupīte, Pāžupīte, Rīva, Ēnava.

Ezeri 
Dižezers, Pāžezers.

Vēsture 
Mūsdienu Jūrkalnes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Labragas muiža (Gut Labraggen, Labrags), Pilsberģes muiža (Gut Felixberg, starp Jūrkalni un Labragu).

Jūrkalnes pagasts ir viens no trim suitu novada pagastiem. Līdz 1925. gadam tika saukts par Pilsberģes pagastu. Pilsberģes muižu 1737. gadā nopirka Kurzemes hercogs Ernests Bīrons. 1872. gadā Pilsberģes muižā tika izveidota Feliksbergas (Jūrkalnes) jūrskola.

1935. gadā pagasta platība bija 94,1 km2 un tajā dzīvoja 1153 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Jūrkalnes un Ošvalku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Jūrkalnes ciems ietilpis Alsungas (1949-1956), Ventspils (1956-1962), Kuldīgas (1962-1967) un atkal Ventspils (pēc 1967. g.) rajonos. 1951. gadā Jūrkalnes ciemam pievienoja Ošvalku ciemu, 1954. gadā - Sārnates ciemu. 1961. gadā daļu Jūrkalnes ciema iekļāva Užavas ciemā, 1977. gadā daļu Alsungas pilsētciemata teritorijā. 1987. gadā pievienoja daļu Sakas ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ventspils novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Jūrkalne (pagasta centrs), Ošvalki, Labrags.

Ievērojamas personības 
 Jānis Priedoliņš (1855—1936), kuģīpašnieks un tālbraucējs kapteinis
 Ābrams Cvi Idelsons (1882—1938), komponists un muzikologs
 Ludvigs Teteris (1943—2003), Latvijas Augstākās Padomes deputāts, kas 1990. gadā nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Kurzeme
Ventspils novada pagasti
Mežciems

Mežciems var būt:

 Mežciems — apdzīvota vieta Smiltenes novada Gaujienas pagastā;
 Mežciems — apdzīvota vieta Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagastā;
 Mežciems — Garciema daļa;
 Mežciems — dzelzceļa stacija Daugavpilī;
 Mežciems — Daugavpils pilsētas rajons;
 Mežciems — Rīgas pilsētas apkaime;
 Slēgtās Visagala dzelzceļa stacijas sākotnējais nosaukums;
  ‎Aleksandrs Mežciems;
 Mētagmuižas cits nosaukums.

Latviešu uzvārdi
Good Charlotte

Good Charlotte ir amerikāņu poproka grupa, izveidota 1996. gadā Valdorfā. Grupas nosaukums ir cēlies no bērnu grāmatas ar nosaukumu "Good Charlotte: The Girls of Good Day Orphanage", ko sarakstījusi Kerola Bīčjorka.

Diskogrāfija

Studijas albumi 

 Good Charlotte (2000)
 The Young and the Hopeless (2002)
 The Chronicles of Life and Death (2004)
 Good Morning Revival (2007)
 Cardiology (2010)

Citi albumi un EP 

 Another EP (1999)
 GC EP (2000)
 Greatest Remixes (2008)

DVD 

 Video Collection (2003)
 Live at Brixton Academy (2004)
 Fast Future Generation (2006)

Ārējās saites 
 Oficiālā mājas lapa 
 MySpace profils 
 Last.fm profils 

1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
ASV rokgrupas
ASV popgrupas
ASV pankroka grupas
ASV poppanka grupas
ASV alternatīvā roka grupas
Paurupe

Paurupe var būt:
 Rucavas cits nosaukums
 Paurupe - upe Rucavas un Nīcas novados
Silene

Silene var būt:
 Silene — seno zemgaļu zeme.
 Silene — apdzīvota vieta Augšdaugavas novadā, Skrudalienas pagasta centrs.
 Silene — apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Salienas pagastā.
 Silene — upe, Akmenes pieteka.
 Silene — nedefinēta ūdenstilpe.
 Degteru pilskalna cits nosaukums.

Skatīt arī 
 Silenes kapi
 Silenes vecie kapi
 Silenieki
Mona Liza

“Mona Liza” (,  — ‘Līzas kundze’) jeb “Džokonda” (La Gioconda — ‘laimīga, dzīvespriecīga sieviete’, ) ir itāļu renesanses mākslinieka Leonardo da Vinči gleznots portrets, kas ir raksturots kā “vispazīstamākais, visskatītākais, visvairāk aprakstītais, visvairāk apdziedātais, visparodētākais mākslas darbs pasaulē”. “Mona Liza” ir viena no vērtīgākajām gleznām pasaulē. 1962. gadā glezna apdrošināta par 100 miljoniem ASV dolāru, kas iekļauts Ginesa rekordu grāmatā kā augstākais gleznas apdrošināšanas novērtējums pasaulē. Ņemot vērā inflāciju, šī naudas summa atbilst aptuveni 870 miljoniem ASV dolāru 2021. gadā.

Mūsdienās “Mona Liza” pieder Francijas valdībai, un tas atrodas Parīzē, Luvras muzejā. Dominējošā versija, ka gleznā attēlota Līza del Džokondo, florencieša Frančesko del Džokondo sieva. Tiek uzskatīts, ka glezna ir sākta gleznot 1503. gadā un darba izstrādes laiks ildzis no trim līdz četriem gadiem.

Skatoties uz gleznu, daudziem cilvēkiem liekas, ka “Mona Liza” viņam seko ar skatienu. Arī viņas smaids ir noslēpumains, jo skatītājam šķiet, ka vienu brīdi “Mona Liza” smaida, bet jau nākamajā uzjautrinās par apkārt notiekošo. Gleznas abās pusēs ir redzamas simetriskas ēnas. Leonardo da Vinči vienmēr domāja, ka viņa mākslas darbs vēl nav gatavs, tomēr skatītājiem “Mona Liza” likās ideāla. Viņš ar šo mākslas darbu ceļoja apkārt vairākus gadus, katru reizi kaut ko pielabojot vai pieliekot klāt.

Subjekts 

Vēsturiski viena no lielākajām mīklām ir bijis jautājums par personu, kas attēlota gleznā “Mona Liza”. Dominējošā versija, ka gleznā ir redzama Gerardīni ģimenes pārstāve Līza del Džokondo, florencieša Frančesko del Džokondo sieva. Pirmo reizi šāds apgalvojums ir parādījies 1550. gada mākslinieka biogrāfa Džordžio Vasari (Giorgio Vasari) darbā. Vēl starp versijām, kas tiek minētas un apspriestas, ir sievietes Katrīna Sforca, Izabella d'Este (Aragonas Izabella), Leonardo da Vinči māte, kā arī pats Leonardo da Vinči sievietes veidolā.

Replikas un reprodukcijas 
Leonardo da Vinči glezna “Mona Liza” ir viens no atpazīstamākajiem un slavenākajiem mākslas darbiem pasaulē, līdz ar to arī viens no visbiežāk pārveidotajiem darbiem pasaulē. Monas Lizas kopijas jau gleznoja Leonardo da Vinči mācekļi un laikabiedri. Monas Lizas motīvu 20. gadsimtā ir izmantojuši arī tādi prominenti mākslinieki kā Marsels Dišāns un Salvadors Dalī.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Leonardo da Vinči gleznas
Afganistānas futbola izlase

Afganistānas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Afganistānu starptautiskās futbola sacensībās. Afganistānas futbola izlasi pārvalda Afganistānas Futbola federācijas. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1941. gadā cīnoties pret Irānu. Salīdzinājumā ar citām valstīm, Afganistānas futbola izlasze reti kad piedalās starptautiskās spēlēs. Laikaposmā no 1996. līdz 2001. gadam, kad Afganistānā valdīja Taliban režīms, futbola spēles popularitāte tika slāpēta. Afganistānas izlase no 1984. līdz 2003. gadam neaizvadīja nevienu starptautisko spēli.

Pasaules čempionātos 
 1930-2002 - Nepiedalījās
 2006 - Nekvalificējās
 2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
 2018 - Nekvalificējās

Āzijas kausā 
 1956-1972 - Nepiedalījās
 1976 - Nekvalificējās
 1980 - Nekvalificējās
 1984 - Nekvalificējās
 1988-2000 - Nepiedalījās
 2004 - Nekvalificējās
 2007 - Nepiedalījās
 2011 - Nepiedalījās

Āzijas futbola izlases
Austrumtimoras futbola izlase

Austrumtimoras futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Austrumtimoru starptautiskās futbola sacensībās. Austrumtimoras futbola izlasi pārvalda Austrumtimoras Futbola federācijas. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 2003. gadā cīnoties pret Šrilanku. Austrumtimoras futbola izlase pievienojas FIFA 2005. gada 12. septembrī un pēc iestāšanās FIFA sastāvā, starptautiskajās spēlēs vēl nav izcīnijusi nevienu uzvaru.

Pasaules čempionātos 
 1930-2006 - Nepiedalījās
 2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
 2018 - Nekvalificējās

Āzijas kausā 
 1956-2000 - Nepiedalījās
 2004 - Nekvalificējās
 2007 - Nepiedalījās
 2011 - Nepiedalījās

Āzijas futbola izlases
Asunsjona

Asunsjona (, pilnais nosaukums Nuestra Señora Santa María de la Asunción; ) ir Paragvajas lielākā pilsēta un valsts galvaspilsēta. Pilsētā dzīvo vairāk nekā 1,2 miljoni iedzīvotāji, bet Asunsjonas metropolē šis skaits sasniedz 1,8 miljonus.

No spāņu valodas vārds "Asunción" nozīmē "debesbraukšana". To saista ar Jaunavas Marijas debesbraukšanu.

Ārējās saites 

Paragvaja
Dienvidamerikas galvaspilsētas
Bahreinas futbola izlase

Bahreinas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Bahreinu starptautiskās futbola sacensībās. Bahreinas futbola izlasi pārvalda Bahreinas Futbola asociācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1966. gadā cīnoties pret Irāku. Pēdējos gados izlases rezultāti ir krietni uzlabojušies un 2004. gadā Bahreinas izlase izcīnija FIFA balvu kā labakā komanda kas uzlabojusi savu sniegumu. Pašlaik Bahreinas izlase saglabā iespējas kvalificēties 2010. gada Pasaules kausam.

Pasaules čempionātos 
 1930-2002 - Nepiedalījās
 2006 - Nekvalificējās
 2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
 2018 - Nekvalificējās

Āzijas kausā 
 1956—1968 — Nepiedalījās
 1972 — Nekvalificējās
 1976 — Izstājās
 1980 — Izstājās pēc kvalificēšanās
 1984 — Nepiedalījās
 1988 — Grupu turnīrs
 1992 — Nekvalificējās
 1996 — Izstājās
 2000 — Nekvalificējās
 2004 — 4.vieta
 2007 — Grupu turnīrs
 2011 — Grupu turnīrs
 2015 — Grupu turnīrs

Āzijas futbola izlases