joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pāvels Tregubovs

Pāvels Tregubovs (; dzimis  Krasnodarā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1994).

Biogrāfija 
1999. gadā kopā ar Simenu Agdesteinu un Mihailu Gureviču dalījis pirmo vietu Francijas starptautiskajā šaha festivālā Cappelle-la-Grande. 2000. gadā Itālijā uzvarējis pirmajā Eiropas individuālajā šaha čempionātā un Ņūdelī piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā zaudējis Rustamam Kosimdžonovam. Tajā pašā gadā kopā ar Mihailu Gureviču un Ivanu Sokolovu dalījis pirmo vietu Amsterdamas starptautiskajā šaha turnīrā. 2007. gadā dalījis pirmo vietu Parīzes starptautiskajā šaha turnīrā. 2008. gadā dalījis pirmo vietu Odesas starptautiskajā šaha turnīrā Pivdenny Bank Chess Cup. 2009. gadā Hantimansijskā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas un 1. kārtā zaudējis Varužanam Akopjanam.

Par panākumiem turnīros FIDE 1994. gadā Tregubovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1993. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. FIDE vecākais treneris no 2012. gada. Aktīvi piedalās Starptautiskās šaha profesionāļu asociācijas () darbā un ieņem vadošos amatus šajā organizācijā.

Personīgā dzīve 
2015. gada vasarā apprecējies ar Krievijas šaha lielmeistari Aleksandru Kosteņuku.

Atsauces

Ārējās saites 

1971. gadā dzimušie
Krasnodaras novadā dzimušie
Krievijas šahisti
Kumeļupe

Kumeļupe ir Kļavaisas labā krasta pieteka Smiltenes novadā.

Iztece — pie Aškājas. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Kļavaisā pie Kļavaisiem. Kumeļupi nešķērso valsts autoceļi.

Atsauces 

Smiltenes novada upes
Gaujas baseina upes
Somā nacionālais parks

Somā nacionālais parks () ir pēc platības otrs lielākais nacionālais parks Igaunijā; dibināts 1993. gadā. Nacionālais parks atrodas Viljandi apriņķī, 50 km no Pērnavas.

Par parku 

Igauņu valodas vārds “soomaa” nozīmē purvu zeme. Somā nacionālais parks ticis izveidots, lai aizsargātu tajā esošos kūdras purvus, mitros mežus, pļavas, biotopus un tajā dzīvojošās sugas. Nacionālajā parkā izveidotās koka laipu takas palīdz izzināt purvus, mitros mežus un mitrāju pļavas, kuras ir mājas daudzām reti sastopamām un apdraudētām sugām Eiropā. Nacionālajā parkā sastopami vilki, stirnas, brūnie lāči, lūši, aļņi, bebri, mežacūkas, aug virši, dzērvenes, purva vaivariņi u.c.

Somā nacionālais parks piedāvā pārgājienus purvos ar speciālām purva kurpēm, izbraucienus ar laivām un gidu pakalpojumus. Nacionālajā parkā ir pieejams informācijas centrs. Parka teritorijā ir izvietotas kempingu vietas, skatu torņi un iekārtotas peldvietas. Somā nacionālajā parkā kopā ir 11 dabas takas — Rīsas purva taka, Meiekozes taka, Ignaci taka, Lemmjē taka, Kūranīdu mācību taka, Oksa taka, Hipasāres taka, Kopraradas bebru taka, Tiramā taka, Pauna taka un Īrdi taka.

Vēsture 
Lai aizsargātu purvus Igaunijā, Tartu Universitātē tika veikti pētījumi, kurus vadīja akadēmiķis Viktors Mazings (Viktor Masing). 1981. gadā tika izveidoti trīsdesmit purvu liegumi, no kuriem četri pieder pašreizējam Somā nacionālajam parkam. Somā nacionālais parks tika izveidots 1993. gada 8. decembrī ar Igaunijas valdības lēmumu. Somā nacionālais parks kā svarīga dabas teritorija Eiropā 1997. gadā kļūst par CORINE biotopu teritoriju. Kopš 1997. gada 17. jūnija Somā nacionālais parks ticis iekļauts arī Rāmsaras konvencijas starptautiski aizsargāto mitrāju sarakstā.

Piektais gadalaiks 
"Piektais gadalaiks" Somā nacionālajā parkā ir palu laiks pavasarī, kad daudzviet parka teritorijā applūšanas rezultātā pārvietoties var tikai ar laivām. Parasti šīs sezonas laikā cilvēki pārvietojas ar kanoe laivām, kajakiem vai vienkoka laivām. Plūdu laiks ir pateicīgs arī dabas un dzīvnieku mīļotājiem, jo tas paver iespēju sastapt dzīvniekus, kuri parasti ir paslēpušies mežos vai upju krastos.

Atsauces

Ārējās saites 

Igaunijas nacionālie parki
Pērnavas apriņķis
Viljandi apriņķis
Aleksandrs Motiļevs

Aleksandrs Motiļevs (; dzimis  Sverdlovskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2000).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt četru gadu vecumā. Bijis Krievijas junioru čempions šahā U16 un U18 vecuma grupās. 2001. gadā Elistā uzvarējis Krievijas šaha čempionāta finālā. Tajā pašā gadā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 3. kārtā zaudējis Aleksejam Širovam. 2003. gadā Bastiā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Corsican Open, apsteidzot Lūku van Veli, Krišnanu Sasikiranu un Sergeju Tivjakovu. 2004. gadā otro reizi piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, taču šoreiz izstājies pēc zaudējuma 1. kārtā. 2005. gadā dalījis pirmo vietu Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā Aeroflot Open. 2009. gadā uzvarējis Pojkovskas starptautiskajā šaha turnīrā. 2014. gadā Erevānā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2019. gada augustā Iževskā dalījis 5.-8. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada oktobrī Ufā dalījis 5.-9. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā. 2022. gada maijā Ādažos kļuvis par Fēliksa Circeņa piemiņas turnīra uzvarētāju.

Pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījies  2010. gadā;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2005. gadā;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2001. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1997. gadā Motiļevam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2000. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Pazīstams arī kā šaha treneris, kurš ir strādājis ar Sergeju Karjakinu un Krievijas šaha izlasi.

Atsauces

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Sverdlovskas apgabalā dzimušie
Krievijas šahisti
Šaha treneri
Ieva Plaude-Rēlingere

Ieva Plaude-Rēlingere (dzimusi Rīgā, 1961. gada 2. jūlijā) ir latviešu uzņēmēja. Pašlaik Ieva Plaude-Rēlingere ir AS “Lawrence Asset Management” direktore, Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras pārstāve Bavārijā, kā arī Latvijas Kosmētikas ražotāju asociācijas valdes priekšsēdētāja.

Biogrāfija

Izglītība 
Beigusi Rīgas Centra humanitāro vidusskolu (agrāk 50. vidusskola). Tālāk izglītību ieguvusi Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kā arī Maskavas Valsts universitāte doktorantūrā, studējot finanšu tiesības.

Darba gaitas 
No 1983. līdz 1988. gadam bijusi pasniedzēja Latvijas Universitātē, finanšu un administratīvajās tieslietās. Paralēli tam no 1983. līdz 1985. gadam strādājusi par vecāko konsultanti Likumprojektu sagatavošana nodaļā Latvijas Tieslietu ministrijā.

1985. gadā kļuvusi par Latvijas pirmās neatkarīgās filmu studijas "Videocentrs" juristi un šajā amatā nostrādāja līdz 1987. gadam.

No 1987. līdz 1990. gadam strādājusi par valsts ārējās tirdzniecības apvienības "InterLatvija" firmas direktori, bet 1991. gadā izveido Latvijā labi zināmo uzņēmumu “KOLONNA Ltd”, kura darbības pamatvirzieni ir parfimērijas, kosmētikas vairumtirdzniecība un mazumtirdzniecība, kā arī skaistumkopšanas pakalpojumi.

No 2004. līdz 2007. gadam strādā kopa ar Zviedrijas investīcijas fondu East Capital, bet 2007. gada dibina kopuzņēmumu Baltijā ar Vācijas parfimērijas tīklu "Douglas Perfumeries". Šo kompāniju īpašniece un direktore Ieva Plaude-Rēlingere ir līdz 2010. gadam, kad uzņēmums tiek pārdots.

2010. gadā Ieva Plaude-Rēlingere kļūst par AS “Lawrence Asset Management” direktori, kas nodarbojas ar finanšu konsultācijām un ārvalstu investīciju ieguldījumiem Latvijā, kā arī nedaudz vēlāk par LTRK pārstāvi Bavārijā.

No 2017. gada, paralēli uzņēmuma vadīšanai, I.Plaude-Rēlingere iesaistās sabiedriskajā darbā, kļūstot par Latvijas Kosmētikas ražotāju asociācijas valdes priekšsēdētāju, kas sevi apvieno tādus uzņēmumus kā Madara Cosmetics, Stenders, Be2You, KInetics Nail Systems un Cosmetic Lab.

Sabiedriskās aktivitātes 
1988. gadā organizē pēc 2. Pasaules kara pirmo Latvijas modernās mākslas izstādi Rietumberlīnē.

No 1991. līdz 1992. gadam ir neatkarīgā operu producente Vasaras festivālam Frankfurtē, Vācijā.

1995. gadā producē atjaunotās Latvijas Nacionālās operas (LNO) pirmizrādes iestudējumu “Uguns un nakts”, kā arī LNO uzvedumu viesizrādes „Karmena” un „Salome”.

No 1999. līdz 2008. gadam pilda Latvijas Aerobikas asociācijas prezidentes pienākumus.

2006., 2007., 2008., 2009., 2010. gads — Starptautiskā Baltijas Baleta festivāla patronese.

2010. gadā — Baltic Institute of Corporate Governance, Latvijas padomes locekle.

Apbalvojumi 
2009. gadā Ieva Plaude-Rēlingere saņem ASV — Baltijas fonda apbalvojumu — Gada Baltijas uzņēmēja. Tā ir balva par ievērojamu ieguldījumu uzņēmējdarbības veicināšanā Baltijā.

Atsauces 

Latvijas uzņēmēji
1961. gadā dzimušie
Jevgeņijs Najers

Jevgeņijs Najers (; dzimis  Maskavā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1999).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Uzvarējis Krievijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Divkārtējs Maskavas pilsētas šaha čempionātu uzvarētājs (1998, 2003). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Pardubicē (1996, 1998), ASV atklātajā šaha čempionātā US Open (2002), Francijas šaha festivālā Capella-le-Grande, Jeruzalemes Maccabiah Tournament turnīrā (2005), Maskavas Moscow Open turnīrā (2007), Baku President's Cup (2008), Filadelfijas World Open (2008, 2009 - kopā ar Hikaru Nakamuru), Maskavas Aeroflot Open  turnīrā (2016).

2015. gadā Jeruzalemē uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. Pēc šīs uzvaras kvalificējies Pasaules kausam šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā piekāpies Raufam Memmedovam.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 33. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2022. gada septembrī Čeboksaros dalījis 7.-11. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā Najeram piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2016. gada septembrī kļuvis par FIDE vecāko treneri.

Atsauces

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Maskavā dzimušie
Krievijas šahisti
Ķeņģu strauts

Ķeņģu strauts ir Palsas kreisā krasta pieteka Smiltenes novadā. 

Iztece - uz dienvidrietumiem no Ķeņģiem. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Lejtecē caurtek Zaķu dīķi un Vilciņu dīķi. Ietek Palsā lejpus Variņiem. Ķeņģu strautu šķērso valsts autoceļi V412 (Ķeņģi–Jaunpiebalga) un P27 (Smiltene—Gulbene). Ķeņģu strauta krastos atrodas Ķeņģi un Jaunzemi.

Atsauces 

Smiltenes novada upes
Gaujas baseina upes
Palsas pietekas
Albānijas premjerministru uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti Albānijas premjerministri, kopš 1912. gada, kad Albānija ieguva neatkarību no Osmaņu impērijas.

Uzskaitījums

Neatkarīgā Albānija (1912–1914)

Albānijas kņaziste (1914 — 1925)

Albāņu Republika (1925–1928)

Albānijas Karaliste (1928 — 1939)

Itālijas okupācija (1939 — 1943)

Vācijas okupācija (1943 — 1944)

Albānijas Demokrātiskā valdība (1944 — 1946)

Albānijas Tautas Republika valdība (1946 — 1976)

Albānijas Sociālistiskā Tautas Republika (1976 — 1991)

Albānijas Republika (1991 — mūsdienas)  

Premjerministru uzskaitījumi
Ziemeļgauja

Ziemeļgauja ir aizsargājamo ainavu apvidus Ziemeļvidzemē ar kopējo platību 21 749 ha, kurš izveidots 2004. gadā ap 140 km garā posmā gar Gaujas vidusteci un tās ieleju no Līvēm līdz Valmierai. Parka teritorija iekļauj dabisku, neregulētu upi (Gauju) un tās vecupju sistēmu, botāniski vērtīgas pļavas, vecus jauktos un lapkoku mežus. Parks ir daļa no aizsargājamo teritoriju tīkla Natura 2000.

Aizsargājamā teritorijā novērojama liela reto Latvijas un ES mēroga īpaši aizsargājamo biotopu dažādība, kas ir mājvieta daudzām ļoti retām ķērpju, vaskulāro augu, bezmugurkaulnieku un putnu sugām. Aizsargājamo ainavu apvidū "Ziemeļgauja" līdz šim noteiktas 126 Latvijā īpaši aizsargājamas sugas: trīs sēņu, deviņas ķērpju, četras sūnu, 13 vaskulāro augu, 47 bezmugurkaulnieku, viena rāpuļu, viena abinieku, četras apaļmutnieku un zivju, 35 putnu un deviņas zīdītāju sugas, kā arī konstatēti 26 ES Biotopu direktīvas biotopi 

Pēdējos gados teritorijā attīstīta tūrisma infrastruktūra - netālu no Gaujas, Valkas novada Zvārtavas pagastā, izveidots 27 m augsts skatu tornis, no kura var redzēt Gauju, tās līkumus un apkārtni – pļavas un mežus, bet Valkas tuvumā izveidota 7 km garā Kokšu dabas taka ap četriem ezeriem - Leišu, Zāļu, Dziļā un Dibena ezera, kurus savieno Kokšu upīte.

Atsauces

Ārējās saites
Ziemeļgauja Dabas aizsardzības pāarvaldes mājaslapā

Latvijas aizsargājamo ainavu apvidi
Natura 2000
Gauja
Smiltenes novads
Valkas novads
Valmieras novads
Brenguļu pagasts
Virešu pagasts
Baltkrievijas premjerministru uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti Baltkrievijas premjerministri kopš 1990. gda, kad tā ieguva neatkarību no Padomju Savienības.

Uzskaitījums

Baltkrievijas Republika (1990 — mūsdienas)  

Premjerministru uzskaitījumi
Viktors Čokiltja

Viktors Čokiltja (;  Bukareste —  Manreza) bija Rumānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1978).

Biogrāfija 
No 1950. gadu sākuma līdz 1970. gadu beigām bija viens no vadošajiem Rumānijas šahistiem. Astoņas reizes uzvarējis Rumānijas šaha čempionātos (1952, 1959, 1961, 1969, 1970, 1971, 1975, 1979). Četras reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīros, kuros labāko rezultātu sasniedzis 1972. gadā Vrnjačka Banjā (tagad Serbija), kad dalījis 5.-7. vietu, tomēr nevienu reizi nav kvalificējies starpzonu turnīriem.

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks, kuros izcīnījis 3. vietu Drēzdenē (1956, aiz Jurija Averbaha un Ratmira Holmova), dalījis 1.-2. vietu Sofijā (1962), dalījis 3.-4. vietu Belgradā (1962), dalījis 1.-2. vietu Redžo nell'Emīlijā (1966/67, kopā ar Dragoļubu Čiriču), dalījis 1.-4. vietu Redžo nell'Emīlijā (1968/69), dalījis 3.-4. vietu Malagā (1971), uzvarējis Tunisā (1973), dalījis 1.-2. vietu Dortmundā (1974, kopā ar Lāslo Sabo), uzvarējis Bukarestē (1975), Satumarē (1980), Kelimenešti (1980), Valtoransā (1981), dalījis 2.-4. vietu Barselonā un bijis 3. vietā Salonikos (1983). 

Par panākumiem turnīros FIDE 1957. gadā Čokiltjam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1978. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Pārstāvējis Rumānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 11 reizes (1956, 1962-1974, 1978-1982);
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1965, 1973-1977);
 Balkānu valstu komandu šaha čempionātos piedalījies 12 reizes (1971-1982). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1971, 1977), 5 sudraba (1973, 1974, 1978, 1980, 1981) un 5 bronzas (1972, 1975, 1976, 1979, 1982) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1977), 7 sudraba (1971, 1973, 1974, 1975, 1978, 1979, 1981) un 2 bronzas (1972, 1980) medaļas.

17. šaha olimpiādē Havanā nospēlējis savu ievērojamāko partiju, kurā guvis uzvaru pār Robertu Fišeru. Miris šaha turnīra laikā Barselonas provinces pilsētā Manrezā. Godinot Čokiltjas piemiņu kopš 1984. gada Bukarestē notiek viņam veltīti memoriālie turnīri.

Atsauces

Ārējās saites 

1932. gadā dzimušie
1983. gadā mirušie
Bukarestē dzimušie
Rumānijas šahisti
Lāslo Lindners

Lāslo Lindners (; dzimis , miris ) bija ungāru šaha problēmists, tiesību doktors un žurnālists.

Dzīves gājums 
Lāslo Lindners beidzis Budapeštas Universitāti. Strādājis Ungārijas tirdzniecības palātā. Kara gados ungāru darba bataljonu sastāvā bijis deportēts uz vara raktuvēm Serbijas pilsētā Borā.

Šaha kompozīcija 
No 1930. gada publicējis apmēram 740 uzdevumus, vairāk nekā 200 no tiem ieguvuši godalgas, tai skaitā 32 pirmās.

No 1956. gada starptautiskais tiesnesis, no 1984. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.

Sarakstījis vairākas grāmatas un daudzus rakstus par šaha kompozīciju. Organizējis šaha programmu sacensības.

Piemērs 

Uzdevuma risinājums:
 Iluzoriskā spēle: 1. ... ♕xg1 2. e1♘ fxg3# 
 1.c×d1♘ ♔b1 2.♘e3 f×g3#

Bibliogrāfija 
 László Lindner: Mattbilder eines Lebens. Kuhn-Murkisch-Serie Nr. 23, Selbstverlag der Herausgeber, Göttingen, Lüneburg, 1996.

Atsauces

Ārējās saites 

 Lāslo Lindnera šaha kompozīcijas vietnē PDB

 L. Lindnera profils vietnē Chess Compossers 
 L. Lindnera lapa vietnē magyarsakkszerzok.hu 
  L. Lindnera lapa vietnē ARVES 

Budapeštā dzimušie
Ungārijas ebreji
Ungārijas žurnālisti
Ungārijas šahisti
Šaha problēmisti
Arturs Kroders

Arturs Kroders (1892—1973) bija latviešu publicists. Viens no Latvju kareivju nacionālās savienības dibinātājiem. Sarakstījis grāmatas par nacionālās politikas, kultūras un tiesību jautājumiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1892. gada 25. aprīlī Aderkašu pagasta skrīvera Jāņa Krodera ģimenē. Teātra kritiķa, tulkotāja Roberta Krodera dvīņubrālis. Kopā ar tēvu piedalījās 1905. gada revolūcijas cīņās, vairākkārt ieslodzīts un izraidīts no Krievijas impērijas. Trimdas laikā dzīvoja Vīnē, Berlīnē, Leipcigā, Stokholmā. Darbojās žurnālā "Tagadne", laikrakstos "Jaunā Dienas Lapa", "Jaunais Vārds", "Dzīve", "Ņevas Viļņi".  

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā atgriezās Latvijā, pēc tam dzīvoja Harkovā. Mobilizēts latviešu strēlnieku pulkos, publicēja rakstus "Jaunajās Pēterpils Avīzēs", "Līdumā" un "Jaunākās Ziņās". 
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā bija Vidzemes Zemes padomes preses referents, viens no Latvju kareivju nacionālās savienības (LKNS) dibinātājiem, kopā ar A. Plensneru Cēsīs nodibināja un vadīja LKNS laikrakstu „Laika Vēstis” (1917). Latviešu Nacionālās Padomes organizēšanas sanāksmē Pēterpilī 1917. gada oktobrī ievēlēts par tās priekšsēdētāja biedru. Vācu okupācijas laikā kopā ar K. Skalbi rediģēja žurnālu „Jaunā Latvija” (1918). 

Pēc Latvijas brīvības cīņu sākšanās A. Kroders sekoja Latvijas Pagaidu valdībai uz Liepāju, kur kopā ar brāli Robertu Kroderu nodibināja laikrakstu „Latvijas Sargs”, bija tā redaktors (1919-1920). Pēc brīvības cīņu beigām studēja Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātnes fakultātē, darbojās vairākos laikrakstos, bija laikraksta „Pirmdiena” redaktors (1925-1927 un 1930).
Pēc Ulmaņa apvērsuma strādāja Latvijas Iekšlietu ministrijas propagandas pārvaldē (no 1934), bija laikraksta „Tēvijas Sargs” redaktors (1934-1937), žurnāla „Vārds” līdzredaktors (1937-1939).

Otrā pasaules kara laikā bija laikraksta „Tēvija” redaktors (1941). Neilgi pirms Kurzemes cietokšņa kapitulācijas kopā ar pulkvedi Robertu Osi centās organizēt Kurzemes Zemes (Tautas) padomi un tika iecelts par Pagaidu valdības ministru. 1945. gada 8. maijā devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur nodarbojās ar atmiņu rakstīšanu. 
Miris 1973. gada 25. augustā Stokholmā, apglabāts Sandborgas kapsētā.

Darbi 
 „Prūšu un baronu sazvērestība pret Latvijas valsti” (1919), 
 „Nācija un šķira”, „Latvija, vācieši un lielinieki” (abas 1920), 
 „Cilvēka mērķi”, „Domas par latvju kultūru” (abas 1921), 
 „Niedra un niedrisms”, „Par minoritātu autonomiju” (abas 1924), 
 „Ģenerālis Jānis Balodis” (1931),
 „Piecpadsmitais maijs” (1936)
 „Degošās dienas” (1946),
 „Atmiņas” (1968).

Literatūra 
 Latviešu rakstniecība biogrāfijās. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1992. 173.-174. lpp.;

Atsauces 

Ogres novadā dzimušie
Latviešu žurnālisti
Zviedrijas latvieši
Viktors Kupreičiks

Viktors Kupreičiks (;  Minska —  Minska) bija PSRS un Baltkrievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1980).

Biogrāfija 
No 1969. līdz 1987. gadam astoņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros labākos panākumus guvis 1979. gadā Minskā un 1980. gadā Viļņā, kad ieņēmis 7. vietu. Šajos finālos Kupreičiks ieguvis bezkompromisa cīnītāja reputāciju, gūstot gan rekordgaras piecu uzvaru sērijas, gan piedzīvojot tikpat garas zaudējumu sērijas. 1972. un 2003. gadā uzvarējis Baltkrievijas šaha čempionātos.

Lielākos panākumus starptautiskajos šaha turnīros guvis uzvarot 1980. gadā Reikjavikā, apsteidzot Valteru Braunu, Entoniju Mailsu, Genādiju Sosonko, Jevgeņiju Vasjukovu un Euhenio Torri, 1982. gadā Hastingsas jaungada turnīrā (Anglija), apsteidzot Vasiliju Smislovu, Džonatanu Spīlmenu, Ulfu Andersonu, Naidželu Šortu, Mariju Čāndleru un Leriju Kristiansenu, un 1997. gadā Bādsvērishofenē (Vācija), apteidzot Rustemu Dautovu, Vereslavu Eingornu, Entoniju Mailsu, Klausu Bišofu un Oļegu Romaņišinu.

Citi panākumi šaha turnīros: 1966. gadā Groningenā dalīta 2. vietā kopā ar Vlastimilu Jansu Eiropas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā (uzvarēja Roberts Hībners), 1977. gadā Veikanzē uzvara šaha festivāla B turnīrā, 1978. gadā Kirovokanā (tagad Vanadzora Armēnijā) dalīta 1. vietā kopā ar Rafaelu Vaganjanu, 1980. gadā uzvara Medina del Kampo (Spānija), 1981. gadā Polaņicazdrojā 2. vieta Akibas Rubinšteina memoriālā (uzvarēja Vlodzimežs Šmits), 1988. gadā Esbjergā dalīta 1. vieta kopā ar Rafaelu Vaganjanu turnīrā The North Sea Cup, 1990. gadā uzvara Rimavska Sobotā, 1991. gadā Minsterē dalīta 1. vieta kopā ar Ļevu Gutmanu, 1991. gadā Varšavā dalīta 1. vieta kopā ar Jevgēņiju Gleizerovu un Aloizu Kveini, 1991. gadā Dortmundā 2. vieta (uzvarēja Jurijs Balašovs),  1998. gadā dalīta 1. vieta Vīsbādenē, 2002. gadā uzvara Tulā, 2007. gadā Tambovā 2. vieta (uzvarēja Jurijs Balašovs), 2008. gadā Maskavā uzvara Aeroflot Open B turnīrā.

2010. gadā Salonikos un 2012. gadā Kauņā uzvarējis Eiropas senioru šaha čempionātos, bet 2014. gadā Grieķijā izcīnījis bronzas medaļu Pasaules senioru šaha čempionātā virs 65 gadu vecuma grupā.

Pārstāvējis PSRS un Baltkrievijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 5 reizes (1994-2002). Komandu un individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (1972) medaļas;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1992, 1999, 2003);
 Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 3 reizes (1968-1969, 1974). Komandu vērtējumā visas reizes izcīnījis zelta medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1968, 1969) medaļas

Par panākumiem turnīros FIDE 1977. gadā Kupreičikam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1980. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1949. gadā dzimušie
2017. gadā mirušie
Minskā dzimušie
Baltkrievijas šahisti
PSRS šahisti
Leinjers Domingess

Leinjers Domingess Peress (; dzimis  Havanā) ir Kubas un ASV (kopš 2018. gada</small>) starptautiskais lielmeistars šahā (2001).

Biogrāfija 
Daudzkārtējais Kubas junioru šaha čempionātu uzvarētājs dažādās vecuma grupās. 1999. gadā pirmo reizi piedalījies Kubas pieaugušo šaha čempionātā un savā debijas turnīrā izcīnījis 3. vietu. Tajā pašā gadā bijis otrais starptautiskajā šaha turnīrā Kubas pilsētā Santaklārā. 2000. gadā izcīnījis sudraba medaļu Kubas šaha čempionātā un Venecuēlā uzvarējis Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla Dienvidamerikas zonas turnīrā. 2001. gadā Meksikā uzvarējis Karlosa Torres Repeto memoriālā un Meridas starptautiskajā šaha turnīrā, bet Kali izcīnījis bronzas medaļu Amerikas valstu šaha čempionātā. 2002. gadā uzvarējis Kubas šaha čempionātā un kopā ar Lasaro Brusonu uzvarējis Esbjergas turnīrā The North Sea Cup. 2002. gadā Maskavā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā piekāpies Borisam Gelfandam. 2003. gadā atkārtoti uzvarējis Kubas šaha čempionātā, kā arī pēc uzvaras Dienvidamerikas zonas turnīrā Gvajakilā izcīnījis tiesības piedalīties Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2004. gadā Tripolē iekļuvis ceturtdaļfinālā, kurā zaudējis Teimuram Radžabovam. 2004. gadā bijis otrais Veikanzē (Nīderlande) šaha festivāla B turnīrā, kā arī uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā Havanā. 2005. gadā Kubas šaha čempionātā bijis otrais, bet pēc gada šajā turnīrā izcīnījis savu trešo uzvaru. 2006. gadā uzvarējis Barselonas starptautiskajā šaha turnīrā, apsteidzot Vasiļu Ivančuku. 2007. gadā Santaklārā izcīnījis sudraba medaļu Kubas šaha čempionātā, kā arī Santodomingo uzvarējis Dienvidamerikas zonas turnīrā. 2008. gadā otro reizi uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā, kā arī Bīlē kopā ar Jevgeņiju Aleksejevu uzvarējis šaha festivāla galvenajā turnīrā. Tajā pašā gadā Almati uzvarējis Pasaules čempionātā šaha ātrspēlē. 2013. gadā Salonikos uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Thessaloniki Grand Prix.

Kopš 2018. gada šaha turnīros pārstāv ASV. 2019. gadā dalījis 2.-3. vietu ASV šaha čempionātā. 2021. gada oktobrī izcīnījis 4. vietu ASV šaha čempionātā. 2022. gada oktobrī Sentluisā izcīnījis 3. vietu ASV šaha čempionātā.

Pārstāvējis Kubas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 9 reizes (2000-2016);
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2001-2005, 2015). Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (2015) medaļu;
 Panamerikas komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (2000-2013). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2000, 2003) un 2 sudraba (2009, 2013) medaļas. Individuālajā vērtējumā 2 zelta (2000, 2013) un 2 bronzas (2003, 2009) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā Domingesam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
ASV šahisti
Kubas šahisti
Lasaro Brusons

Lasaro Brusons Batista (; dzimis  Olginā) ir Kubas starptautiskais lielmeistars šahā (1999).

Biogrāfija 
Daudzkārtējais Kubas junioru šaha čempionātu uzvarētājs dažādās vecuma grupās. Četras reizes uzvarējis Kubas šaha čempionātos (2004, 2005, 2007, 2009) un vēl divas reizes bijis otrais šajā turnīrā (2002, 2006). 1999. gadā kopā ar Irisberto Erreru dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Santaklārā (Kuba). 2000. gadā Erevānā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 2001. gadā Lozannā uzvarējis jauno šaha meistaru turnīrā, apsteidzot Etjēnu Bakro, Levonu Aronjanu un Ruslanu Ponomarjovu. 2002. gadā uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā Havanā un kopā ar Leinjeru Domingesu dalījis pirmo vietu Esbjergas starptautiskajā šaha turnīrā The North Sea Cup. 2004. gadā uzvarējis Veikanzē (Nīderlande) šaha festivāla B turnīrā. 2005. gadā Buenosairesā uzvarējis Amerikas kontinenta šaha čempionātā. 2001. gadā Meridā uzvarējis Karlosa Torres Repeto memoriālā, finālā pieveicot Mihailu Krasenkovu, bet gadu vēlāk šajā turnīrā bijis otrais, finālā piekāpjoties Vasiļam Ivančukam. 2006. gadā uzvarējis Iberoamerikas šaha čempionātā, kurā piedalās Pireneju pussalas un Latīņamerikas valstu šahisti. 2010. gadā kopā ar Jevgēņiju Gleizerovu un Kamilu Mitoņu uzvarējis Sankristovalas de la Lagunas starptautiskajā šaha turnīrā. 2011. gadā Tolukā otro reizi uzvarējis Amerikas kontinenta šaha čempionātā un kopā ar Sergeju Tivjakovu un Bartlomeju Maceju dalījis 1. vietu Bogotas starptautiskajā šaha turnīrā. 2014. gadā Gvajakilā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Copa Latinoamericana..

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 2001. gadā izstājies 2. kārtā, bet 2004. gadā - 1. kārtā. Sešas reizes piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas (2005, 2007, 2009, 2011, 2013, 2015).

Pārstāvējis Kubas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 9 reizes (2000-2016);
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2005, 2015);
 Panamerikas komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (2000-2013). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2000, 2003) un 2 sudraba (2009, 2013) medaļas. Individuālajā vērtējumā 3 zelta (2000, 2003, 2013) un bronzas (2009) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā Brusonam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Kubas šahisti
Kamils Mitoņs

Kamils Mitoņs (; dzimis  Krakovā) ir Polijas starptautiskais lielmeistars šahā (2002).

Biogrāfija 
1996. gadā uzvarējis Polijas un Pasaules junioru šaha čempionātos U12 vecuma grupā. 1997. gadā Kannās kļuvis par Pasaules junioru vicečempionu U14 vecuma grupā. 2000. gadā Erevānā kļuvis par Pasaules junioru vicečempionu U20 vecuma grupā. Daudzkārtējais Polijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros augstāko sasniegumu guvis 2012. gadā Varšavā, kad izcīnījis bronzas medaļu.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Kannās (2000), Filadelfijas World Open (2002 - kopā ar Arturu Jusupovu un Oleksandru Oņiščuku, 2005), Budapeštas First Saturday (2003). 2006. gadā ieņēmis 3. vietu Hosē Raula Kapablankas memoriālā Havanā aiz Vasiļa Ivančuka un Jevgeņija Barejeva. 2007. gadā Otavā dalījis 2.-3. vietu ar Naidželu Šortu (uzvarējis Bu Sjandži) starptautiskajā šaha turnīrā Canadian Open. 2010. gadā kopā ar Jevgēņiju Gleizerovu un Lasaro Brusonu uzvarējis Sankristovalas de la Lagunas starptautiskajā šaha turnīrā.

Pārstāvējis Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (2002-2004, 2008-2010);
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2007, 2011-2013).

Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Mitoņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Mazpolijas vojevodistē dzimušie
Polijas šahisti
Šķaunes sākumskola

Krāslavas novada Šķaunes sākumskola pēc ģeogrāfiskā stāvokļa atrodas Latgales augstienes austrumu daļā. Tā ir pagasta centrā – Šķaunes ciemā, tālu no pilsētām (Dagda – 38 km, Krāslava – 72 km, Rēzekne – 70 km), tuvākā novada skola atrodas 23 km attālumā no Šķaunes. Skola atrodas pierobežas joslā, 300 m no Baltkrievijas robežas un 18 km no Krievijas robežas. Šķaunes pamatskola ir tālākā skola no Rīgas Latvijas Republikā. No Rīgas līdz Šķaunei taisnā līnijā ir 255 km, bet pa autoceļiem – 300 km.

Vēsture 
.gadā Šķaunē durvis ver pirmā skola – Landskoronas latviešu četrklasīgā skola (tā agrāk sauca Šķauni pēc Landskoronas draudzes nosaukuma). Skolas ēkas būvei zemi, kas atradās meža malā, neapdzīvotā vietā, uzdāvināja muižnieks Karnickis. 
.gadā skola iegūst ne tikai jaunu nosaukumu – 1. pakāpes latviešu sešklasīgā pamatskola, bet arī pārceļas uz jaunu skolas ēku blakus Landskoronas Vissvētās Trīsvienības Romas katoļu draudzes baznīcai. Izglītojamo skaits strauji pieaug, piemēram, .gadā skolu apmeklē 66 izglītojamie, bet .gadā – jau 137.
Izglītojamo skaitam pieaugot, skolā visiem vietas nepietiek, tāpēc pēckara gados skola tiek izvietota četrās ēkās: sākumskolas klases, pamatskolas klases, internāts, sporta zāle un darbmācības kabinets.
.gadā nu jau Šķaunes astoņgadīgā skola svin Jurģus, jo ekspluatācijā tiek nodota tipveida skolas ēka, kura projektēta 250 izglītojamajiem. Jaunās, gaišās, divstāvu skolas teritorijas labiekārtošanas un apzaļumošanas darbos vienmēr pirmais ir skolas direktors Alberts Solims.
Kopš 1978./1979. un līdz 2003./2004.mācību gadam Šķaunē ir divplūsmu skola: audzēkņi mācās gan latviešu, gan krievu valodās. Kā izglītojamo, tā arī skolotāju skaits aizvien vairāk sarūk.
Kopš 2004./2005.mācību gada bērni Šķaunē mācās latviešu valodā.

Skolas nosaukumu maiņa 
 1944./1945.–1949./1950.m.g. – Šķaunes latviešu septiņklasīgā pamatskola;
 1950./1951.–1961./1962.m.g. – Šķaunes septiņgadīgā skola;
 1962./1963.–1988./1989.m.g. – Šķaunes astoņgadīgā skola;
 1989./1990.–1991./1992.m.g. – Šķaunes deviņgadīgā skola;
 1992./93.m.g. – 2017./18.m.g. – Šķaunes pamatskola;
kopš 2018./19.m.g. –  Šķaunes sākumskola.

Direktori

Izglītības programmas 

 vispārējās pirmsskolas izglītības programmu (kods 01011111)
 pamatizglītības programmu (kods 21011111)

Interešu izglītības iespējas 
	dramatiskais pulciņš,
	pulciņš “Darbīgās rociņas”,
	vokālais ansamblis,
	deju pulciņš,
	pašpārvaldes pulciņš,
	novadpētniecības pulciņš,
	sporta pulciņš.

Skolas tradīcijas 

Sporta un tūrisma svētki, pārgājieni, ekskursijas, izlaiduma svinības.

Atsauces

Ārējās saites 

Skolas Latvijā
Viļānu Mūzikas un mākslas skola

Viļānu Mūzikas un mākslas skola ir profesionālās ievirzes mūzikā, dejā, vizuālajā mākslā un interešu izglītības iestāde Rēzeknes novada, Viļānos. Skolā īsteno profesionālās ievirzes un interešu, kā arī pieaugušo neformālās izglītības programmas. Mācību ilgums profesionālās ievirzes izglītības programmās 6, 7, vai 8 mācību gadi, atkarībā no izvēlētās programmas. Pēc sekmīgi nokārtotiem eksāmeniem izglītojamie saņem apliecību par profesionālās ievirzes izglītību. Ik gadu skolu absolvē 10 - 20 audzēkņu. 65 Viļānu Mūzikas un mākslas skolas audzēkņi ir kļuvuši par profesionāliem mūziķiem vai māksliniekiem.

Nosaukuma maiņas vēsture
No 1961. līdz 2005. gadam - Viļānu mūzikas skola
Kopš 2005. gada 1. septembra - Viļānu Mūzikas un mākslas skola

Direktori
No 1961. līdz 2001. gadam - Aija Everse
Kopš 2001. gada septembra - Inta Brence

Izglītības programmas (2016.gads)
Profesionālās ievirzes izglītības programmas:
 klavierspēle
 akordeona spēle
 vijoļspēle
 čella spēle
 ģitāras spēle
 flautas spēle
 klarnetes spēle
 saksofona spēle
 trompetes spēle
 kora klase
 vizuāli plastiskā māksla
 dejas pamati

Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
Interešu izglītības programmas:
 mūzikas instrumenta spēle
 grafika
 kameransamblis
 dejas studija
 vokāli instrumentālais ansamblis
 vokāli instrumentālā ansambļa studija
 vispusīgās attīstības studija
 sagatavošanas klase

Pieaugušo neformālās izglītības programmas:
 mūzikas instrumenta spēle
 mākslas studija
 grafika
 dejas studija
Gulbenes sākumskola

Gulbenes sākumskola ir Gulbenes pilsētas skola, kas atrodas Skolas ielā 12.

Vēsture 
1962. gadā blakus vecajai Gulbenes vidussskolas ēkai uzcēla Gulbenes 2. astoņgadīgās skolas ēku. 1974. gada to pārdēvēja par Gulbenes 1. vidusskolu, kas strādāja divās ēkās. 
2017. gadā to pārdēvēja par Gulbenes sākumskolu.

Nosaukumu maiņa
1962.-1974. Gulbenes 2. astoņgadīgā skola
1974.-1995. Gulbenes 1. vidusskola
1995.-2016. Gulbenes vidusskola
no 2017. gada Gulbenes sākumskola

Direktori

Janis Taube (1962-1966; 1974-1989)
Viktors Saviuks (1966-1974)
Valentīna Stepanova (v.i.) (1989)
Gatis Mezītis (1989-1994)
Ģirts Vilde (1984-1998)
Ruta Jansone (v.i.) (1998)
Aivars Mednis (no 1998)

Sasniegumi

Absolventi

Izglītības programmas (2016.gads)
 Pamatizglītības pirmā posma (1. – 6.klasei) programma (11011111)
 Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (1. -6. klase) (11015611)
 Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (1. līdz 9.klase) (11015811)

Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
koris
tautisko deju kolektīvi
teātra pulciņš
vizuāli plastiskās mākslas pulciņš,
lidmodelistu pulciņš
velosipēdistu pulciņš
brīvās cīņas pulciņš
vispārējās fiziskās sagatavotības pulciņš
pirmās palīdzības pulciņš
vides pulciņš
mūsdienu dejas

Tradīcijas
Zinību diena
Miķeļdienas tirdziņš
pirmklasnieku iesvētības
valsts dzimšanas dienas svinības
ziemassvētku uzvedums un balle
žetonu vakars
Valentīna diena
Lieldienu Zaķa laureāts
māmiņu dienas koncerts
gada noslēguma pasākums
9. un 12.klašu izlaidumi

Ārējās saites
Facebook
Mājaslapa?
Draugiem.lv

Skolas Gulbenē
Vidusskolas Latvijā
Galēnu pamatskola

Galēnu pamatskola atrodas Preiļu novadā.

Vēsture 
Pirmā skola Galēnos dibināta 1866.gadā, tā ietilpa Rēzeknes apriņķī. Skola atradās jaunuzceltā mājā, un pirmajā gadā tur mācījās 26 skolēni, strādāja viens skolotājs— Pēteris Solovjovs. No 1920.-1932. gadam Rēzeknes apriņķa Vidsmuižas pirmās pakāpes skolas pārzine bija Anna Kuško. Skolas pārzinis no 1932.-1940. gadam bija Aloizs Indāns. 1936.gadā pagasta valde uzsāka divstāvu ēkas jaunbūvi. Skolas ēku būvēja būvuzņēmējs Krūmiņš pēc arhitekta A.Pavlova projekta. 1936. gada 31. augustā notika skolas ēkas pamatakmens iesvētīšana.2006. gadā tika uzcelta sporta zāle.

Direktori 
 1940.- 1941.Staņislavs Erts
 1941.- 1944. Antons Počs, Broņislavs Čačs, Pēteris Krusts
 1944.-1949. Pāvils Saprovskis
 1950.-1954. Alberts Miškinis
 1955.-1966. Anna Viļuma
 1966.-1970. Marcianna Opule
 1970.-1972. Donats Valainis
 1972.-2000. Agnese Gabrāne
 2000.-2007. Dzintra Priževoite
 2010.-2013. Anna Kupre
 2007.-2010.un 2013.-….Gunita Strode

Skolas nosaukumi vēstures gaitā 
 1866.-1920./21.m.g.-Galēnu tautskola
 1920./21.m.g.-1926./27.m.g. -Vidsmuižas 1. pakāpes pamatskola
 1926./27.m.g.-1946.g.- Vidsmuižas sešklasīgā pamatskola
 1946.g.-1954.g. -Vidsmuižas septiņgadīgā skola
 1954.g.-1963.g.- Vidsmuižas vidusskola
 1963.g.-1989.g- Galēnu astoņgadīgā skola
 1989.g.-1991.g.- Galēnu deviņgadīgā skola
 No 1992.gada- Galēnu pamatskola

2016./2017. m. g. skolā tiek īstenotas 
 Vispārējās pirmsskolas izglītības programma — kods 01011111
 Pamatizglītības programma — kods 21011111
 Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem — kods 21015611

Interešu pulciņi 
 Teātra pulciņš 1.—4. klasei
 Ansamblis 1.—4. klasei
 Ansamblis 5.—9. klasei
 Folkloras kopa 1.—9. klasei
 Tautu dejas 2.—4. klasei
 Tautu dejas 6.—9. klasei
 Tautu dejas 5—6 gad. bērni un 1. klase
 Novadpētniecības pulciņš 6.—9. klasei
 Sporta pulciņš 1.—4. klasei
 Sporta pulciņš 6.—9. klasei
 Žurnālistika 4.—9. klasei
 Sveiks un vesels 1.-4.klasei
 Robotika 7.-8.klasei
 Čaklo roku pulciņš 1.—4. klasei
 Ceļā ar velosipēdu 3.— 4. klasei
 Datorgrafika 3.— 4. klasei
 Muzikālā ritmika 2—4 gad. bērni
 Muzikālā ritmika 5—6 gad. bērni
 Erudītu pulciņš ”Punktiņš” 4.—9. klasei

Sasniegumi

Absolventi

Ārējās saites 

Skolas Latvijā
Aleksandars Vučičs

Aleksandars Vučičs (, dzimis ) ir Serbijas politiķis. Kopš 2014. gada viņš ir Serbijas premjerministrs. Viņš ir arī Serbijas progresīvās partijas priekšsēdētājs. Bijis Serbijas aizsardzības ministrs un informācijas ministrs.
2017. gada aprīlī Vučičs ievēlēts par Serbijas prezidentu.

Aleksandars Vučičs dzimis Belgradā. Absolvējis Belgradas universitātes juridisko fakultāti. Kādu laiku dzīvojis Anglijā. Pēc atgriešanās Dienvidslāvijā darbojās žurnālistikā.

1993. gadā Vučičs iestājās galēji labējā Serbijas radikālajā partijā (SRP), un pēc 1993. gada vēlēšanām kļuva par Nacionālās Asamblejas deputātu. 1995. gadā Aleksandars Vučičs kļuva par SRP ģenerālsekretāru. Pēc tam, kad viņa partija 1996. gadā uzvarēja pašvaldību vēlēšanās Zemūnā, Vučičs kļuva par Pinki sporta halles direktoru.

1998. gadā Aleksandars Vučičs kļuva par informācijas ministru Mirko Marjanoviča valdībā. Pieaugot neapmierinātībai ar Slobodanu Miloševiču, Vučičs ierosināja sodīt valdību kritizējošos žurnālistus un aizliegt ārvalstu televīziju raidīšanu. Šajā periodā Serbijas mediji bija piesātināti ar serbu nacionālistu propagandu, kas demonizēja etniskās minoritātes un attaisnoja serbu vēršanos pret tām. 2000. gada 24. oktobrī Marjanoviča valdība atkāpās.

2008. gadā grupa Serbijas radikālās partijas biedru Tomislava Nikoliča vadībā dibināja jaunu partiju Serbijas progresīvā partija (SPP). Aleksandars Vučičs pievienojās tai un kļuva par partijas priekšsēdētāja vietnieku. Pēc tam, kad 2012. gadā Nikoličs tika ievēlēts par Serbijas prezidentu, Vučičs kļuva par SPP priekšsēdētāju.

No 2012. gada jūlija Aleksandars Vučičs bija aizsardzības ministrs Ivicas Dačiča valdībā, vienlaikus ieņemot premjerministra pirmā vietnieka amatu. kad 2013. gada augustā kabinetā notika izmaiņas, par aizsardzības ministru ieceļot Nebojšu Rodiču, Vučičs turpināja pildīt premjerministra pirmā vietnieka pienākumus līdz 2014. gada aprīlim.

2014. gada parlamenta vēlēšanās Vučiča vadītā Serbijas progresīvā partija ieguva 158 no 250 vietām parlamentā. SPP apvienojās koalīcijā ar Serbijas sociālistisko partiju. Aleksandars Vučičs 2014. gada 27. aprīlī kļuva par premjerministru, nomainot Ivicu Dačiču.

2016. gada 4. martā prezidents Tomislavs Nikoličs atlaida parlamentu, nosakot jauna vēlēšanas 24. aprīlī. Vēlēšanās valdošā koalīcija ieguva 48 % balsu. Vučiča valdība turpināja darbu.

2017. gada 2. aprīlī Aleksandars Vučičs uzvarēja Serbijas prezidenta vēlēšanās, iegūstot 55 % balsu. Pēc vēlēšanu rezultātu paziņošanas vairāki tūkstoši iedzīvotāju izgāja Serbijas ielās, protestējot pret Vučiča ievēlēšanu. Vučičs prezidenta amatā stājās 31. maijā, nomainot Tomislavu Nikoliču.

Ārējās saites 

Aleksandar Vučić profile at the Council of Europe website

|-

|-

|-

|-

|-

Belgradā dzimušie
Serbijas politiķi
Serbijas premjerministri
Ar Aleksandra Ņevska ordeni apbalvotie (Krievija)
Pašreizējie valstu vadītāji
Vugars Hešimovs

Vugars Hešimovs (;  Baku —  Heidelberga) bija Azerbaidžānas starptautiskais lielmeistars šahā (2002).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā. Kopš 1995. gada pārstāvējis Azerbaidžānu Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis vairākas medaļas:
 1996. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
 1996. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
 1998. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U12 grupā 2. vieta;
 1999. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U14 grupā 2. vieta;
 2000. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U14 grupā 2. vieta;
 2001. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U18 grupā 3. vieta;
 2002. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U18 grupā 3. vieta.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmās vietas Aluštā (2002), Atēnās (2005), Stambulā (2005), Abū Dabī (2006), Francijas Cappelle-la-Grande (2007, 2008), Baku FIDE Grand Prix (2008), Redžo nell'Emīlijā (2011 - kopā ar Fransisko Valjeho Ponsu). 2002. gadā Batumi dalījis 6. vietu Eiropas individuālajā šaha čempionātā.

Pārstāvējis Azerbaidžānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (2002-2008);
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (2001, 2005-2011). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2009), sudraba (2011) un bronzas (2007) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2009) un bronzas (2011) medaļas;
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2010-2011).

Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Hešimovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Pāragri miris Vācijā, kur bija devies ārstēties no smadzeņu vēža.

Kopš 2014. gada Azerbaidžānā tiek rīkoti Vugara Hešimova atceres turnīri.

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Baku dzimušie
Azerbaidžānas šahisti
Fransisko Valjeho Ponss

Fransisko Valjeho Ponss (; dzimis  Menorkā) ir Spānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1999).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Kopš 1991. gada pārstāvējis Spāniju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis vairākas medaļas:
 1991. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
 1991. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U12 grupā 2. vieta;
 1992. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
 1992. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 grupā 3. vieta;
 1994. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U12 grupā 3. vieta;
 2000. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U18 grupā 1. vieta;
 2000. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U20 grupā 2. vieta.

1998. gadā dalījis pirmo vietu Spānijas šaha čempionātā. 2000. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Maljorkā. 2001. gadā Havanā uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā. 2002. gadā palicis otrais Spānijas šaha čempionātā, finālā piekāpjoties Aleksejam Širovam. 2004. gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā zaudējis Zoltānam Almāši. 2005. gadā Hantimansijskā ieņēmis 12. vietu Pasaules kausa izcīņā šahā. 2006. gadā kopā ar Ruslanu Ponomarjovu dalījis 1.-2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Kuernavakā (Meksika) un uzvarējis Spānijas šaha čempionātā. 2007. gada beigās uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Pamplonā. 2009. gadā Palmā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā. 2011. gadā kopā ar Vugaru Hešimovu dalījis 1.-2. vietu Redžo nell'Emīlijā starptautiskajā šaha turnīrā.
2012. gadā uzvarējis Leonas starptautiskajā šaha turnīrā, finālā ātrā šaha mačā pieveicot Veselinu Topalovu.

Pārstāvējis Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 9 reizes (2000-2016). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2008) medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 7 reizes (2001-2003, 2007-2015). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2003) un sudraba (2007) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1996. gadā Valjeho Ponsam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1999. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Baleāru Salās dzimušie
Spānijas šahisti
Vecumnieku mūzikas un mākslas skola

Vecumnieku Mūzikas un mākslas skola ir vienīgā izglītības iestāde Vecumnieku novadā, kas īsteno profesionālās ievirzes izglītības programmas mūzikā un mākslā. Skola atrodas Vecumnieku novada centrā, Vecumniekos, Rīgas ielā 24c, bijušā kolhoza kantora ēkā. Skolas direktore kopš dibināšanas ir Iveta Lavrinoviča.

Vēsture 
Vecumnieku Mūzikas un mākslas skola dibināta 1996. gadā (Vecumnieku pagasta padomes sēdes protokola Nr.4 lēmums, 1996. gada 18. aprīlī). Sākumā kā Vecumnieku mūzikas skola, bet 2005. gadā, pievienojot mākslas jomu — skola kļuva par Vecumnieku Mūzikas un mākslas skolu.

Vecumnieku Mūzikas un mākslas skolas darbību nosaka NOLIKUMS, kas apstiprināts Vecumnieku novada Domes sēdē 2009. gada 23. septembrī, ar grozījumiem, kas izdarīti 2014. gada 26. februārī, protokols Nr. 4.

Izglītības programmas (2016.gads)

Taustiņinstrumentu spēle 
 Klavierspēle 10V 212 01
 Klavierspēle 20V 212 01
 Klavierspēle 30V 212 01
 Akordeona spēle 20V 212 01
 Vijoļspēle 20V 212 02
 Čella spēle 10V 212 02
 Čella spēle 20V 212 02
 Kokles spēle 10V 212 02
 Kokles spēle 20V 212 02

Pūšaminstrumentu spēle 

 Flautas spēle 20V 212 03
 Klarnetes spēle 20V 212 03
 Saksofona spēle 10V 212 03
 Saksofona spēle 20V 212 03
 Trompetes spēle 10V 212 03
 Trompetes spēle 20V 212 03

Sitaminstrumentu spēle 

 Sitaminstrumentu spēle 10V 212 04
 Sitaminstrumentu spēle 20V 212 04

Vizuāli plastiskā māksla 
 20V 211 00
 30V 211 00

Interešu un neformālās izglītības ietvaros par maksu skolā darbojas:
 Sagatavošanas klases mūzikā un mākslā.
 Pirmsskolas izglītības programma „Karuselis”.
 Instrumentu spēles programmas — klavierspēle, pūšaminstrumentu spēle, sitaminstrumentu spēle, akordeona spēle, vijoļspēle un čella spēle (ar iepriekšējām zināšanām).
 Gleznošanas studijas studija jauniešiem un pieaugušajiem.
 Skolā darbojas vairāki mūzikas kolektīvi — bērnu koris „Via Stella”, simfoniskais orķestris „Draugi”, koklētāju ansamblis „Skandīne” un kameransambļi.

Ārējās saites 
 Vecumnieku mūzikas un mākslas skolas mājaslapa

Mūzikas skolas Latvijā
Priekules vidusskola

Priekules vidusskola atrodas Dienvidkurzemes novadā, Priekulē, Aizputes ielā 1.

Vēsture 
Priekules vidusskola kopš 1951. gada atrodas Priekules muižas pilī, kas celta 15. gadsimtā. Laika gaitā skolas nosaukumi ir mainījušies:
 Priekules pilsētas septiņgadīgā skola — 1945. — 1949
 Priekules vidusskola — 1950. — 1957
 Priekules 1. vidusskola — 1957. — 1998
 Priekules vidusskola — 1998. — līdz mūsdienām

Izglītības programmas 

Izglītības programmas (2016./2017.mācību gadā)
 Pamatizglītības programma (21011111);
 Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011011);
 Pamatizglītības pedagoģiskās korekcijas programma (21011811);
 Vispārējās vidējās izglītības profesionāli orientētā virziena programma (31014011);
 Speciālās pamatizglītības programma izglītojamiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611);
 Speciālās pamatizglītības programmas izglītojamiem ar valodas traucējumiem, mācīšanās traucējumiem (21015521);
 Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011013).

Direktori 
Līdz 2016. gadam Priekules vidusskolu vadījuši 10 direktori:
 E. Bahs (1941—1955)
 G. Gudermanis
 K. Zunde
 I. Bieze (1961—1962)
 A. Vilcāne (1962—1967)
 A. Feldmane (1967—1976)
 V. Vilerts
 V. Jablonska
 A. Cīrulis
 I. Tiesnese (2013. — līdz šai dienai)

Interešu izglītības programmas 
Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi

Skolēniem ir iespēja fakultatīvi papildināt zināšanas matemātikā, latviešu valodā, mūzikā, sportā un svešvalodās, kā arī apgūt zinātniski pētniecisko darbu rakstīšanas pamatus, kā arī attīstīt savas spējas interešu izglītības programmās. Nodarbības notiek pēc stundām.

Tradīcijas 
 Zinību diena;
 10.klases iesvētības;
 5. klases iesvētības;
 Rudens izstādes;
 Vecvecāku pēcpusdiena;
 Mārtiņdienas tirgus;
 Lāčplēša diena Aizvīķos;
 Latvijas valsts dzimšanas dienas pasākums;
 Ziemassvētku labdarības koncerti;
 Labo un teicamo skolēnu un viņu vecāku godināšanas pasākums;
 Svētā Valentīna diena;
 Lieldienas;
 Rudens un pavasara ekskursiju un pārgājienu dienas;
 Žetonu vakars;
 Pēdējais zvans;
 Ekskursija olimpiāžu uzvarētājiem un godalgotu vietu ieguvējiem;
 Izlaidumi;
 Vecāku dienas;
 Absolventu salidojumi (ik pēc 5 gadiem);
 Starptautiskais draudzības festivāls ar Lietuvas, Igaunijas un Krievijas draugiem.

Ārējās saites 
 mājaslapa

Skolas Dienvidkurzemes novadā
Vidusskolas Latvijā