joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Džons Klīzs

Džons Marvuds Klīzs (, dzimis ) ir britu komiķis, aktieris, filmu producents un rakstnieks. Viens no plaši pazīstamās komiķu trupas Monty Python dalībniekiem.

Par scenāriju filmai "Zivtiņa vārdā Vanda" (A Fish Called Wanda, 1988) nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai (kopā ar līdzautoru Čārlzu Krihtonu). Par galveno lomu šajā filmā Klīzs ieguvis BAFTA kino balvu, kā arī nomināciju Zelta globusa balvai. Par lomu TV seriālā Fawlty Towers (1975—1979) ieguvis BAFTA televīzijas balvu.

Attēlojis lomas tādās filmās kā "Braiena dzīve" (1979), "Laika bandīti" (1981), The Meaning of Life (1983), "Ar pasauli nepietiek" (The World Is Not Enough, 1999), "Harijs Poters un Filozofu akmens" (2001), "Mirsti citu dienu" (2002), "Diena, kad apstājās Zeme" (2008), "Rozā pantera 2" (2009).

Ārējās saites 

 Par Dž.Klīzu Comedy Zone 

Britu komiķi
Monty Python
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
BAFTA televīzijas balvas ieguvēji
Temisto (pavadonis)

Temisto ir neliels Jupitera pavadonis. To  atklāja Čārlzs Kovals (Charles T. Kowal), pārlūkojot attēlus, kurus ieguva ar 122 cm Šmita teleskopu Palomarā. Tam tika piešķirts sākotnējais apzīmējums S/1975 J 1, tomēr, tā kā netika veikti pietiekoši daudz novērojumu, lai noteiktu tā orbītu, pavadonis tika pazaudēts. 

 pavadoni atkal atklāja Skots Šepards (Scott S. Sheppard), Deivids Džūits (David C. Jewitt), Yanga R. Fernández un Jūdžīns Magnīrs (Eugene A. Magnier). Tam tika piešķirts sākotnējais apzīmējums S/2000 J 1. Drīz tika secināts, ka tas ir tas pats 1975. gada objekts.

2002. gada oktobrī pavadonim tika piešķirts vārds Temisto. Temisto ir tēls sengrieķu mitoloģijā. 

Temisto orbīta ir neparasta ar to, ka tas, atšķirībā no citiem Jupitera pavadoņiem, kuri riņķo grupās, riņķo viens starp Galileja un Amaltejas grupas pavadoņiem.

Atsauces 

Jupitera pavadoņi
Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmija

Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmija (iepriekš Rēzeknes Augstskola) ir valsts dibināta Latvijas augstskola. Tajā tiek piedāvātas akadēmiskās studiju programmas filoloģijā, vēsturē, pedagoģijā un vadības zinātnē, kā arī dažādas profesionālās studiju programmas pedagoģijā, inženierzinātnēs, juridiskajā zinātnē un vadības zinātnē.

Struktūrvienības 
Akadēmijai ir 3 fakultātes:
 Ekonomikas un pārvaldības fakultāte;
 Izglītības, valodu un dizaina fakultāte;
 Inženieru fakultāte.

Vēsture 

1925. gadā izveidoja Rēzeknes Valsts skolotāju institūtu, kas darbojās uz 1922. gadā izveidotās pedagoģiskās vidusskolas bāzes. Rēzeknes Valsts skolotāju institūtā bija piecgadīgs, no 1932. gada sešgadīgs apmācības kurss. 1941. gada janvārī Rēzeknes Valsts Skolotāju institūtu pārveidoja par Rēzeknes Valsts Pedagoģisko institūtu, noorganizējot trīs fakultātes: fizikas – matemātikas un vēstures, kā arī krievu valodas un literatūras.
To likvidēja 1944. gadā pēc tam, kad Rēzekni Otrā pasaules kara laikā ieņēma Sarkanā armija. 1947. gadā sāka darboties Rēzeknes Pedagoģiskā skola, ko 1956. gadā pārveidoja par Rēzeknes internātskolu, bet 1987. gadā par Rēzeknes Pedagoģisko skolu. 

1990. gada 1. septembrī Rēzeknes pedagoģiskās skolas telpās Atbrīvošanas alejā 115 studijas ekonomikas un filoloģijas studiju virzienos uzsāka pirmie Latvijas Universitātes Latgales filiāles 100 studenti. 1991. gadā tās ēkā atjaunoja Rēzeknes Skolotāju institūta darbību, bet LU Latgales filiāle ieguva studiju telpas Atbrīvošanas alejā 90. 

1992. gada 28. augustā 1. pasaules latgaliešu kongress pieņēma rezolūciju par Rēzeknes Augstskolas dibināšanu. Pamatojoties uz Latvijas Republikas Ministru Padomes 1993. gada 12. aprīļa lēmumu Nr. 180 "Par Rēzeknes Augstskolas dibināšanu", 1993. gada 1. jūlijā uz Latvijas Universitātes un Rīgas Tehniskās universitātes Rēzeknes filiāļu bāzes izveidoja Rēzeknes Augstskolu. 1994. gada 23. augustā Ministru kabinets pieņēma lēmumu Nr. 117 "Par Rēzeknes augstskolas Satversmi".
1995. gadā Rēzeknes Skolotāju institūtu pārveidoja par Rēzeknes Augstskolas Pedagoģijas fakultāti.
2. pasaules latgaliešu saieta laikā 2002. gadā pie Rēzeknes Augstskolas ēkas atklāja pieminekli Latgales Atmodas kustības darbiniekam Nikodemam Rancānam, bijušajam Rēzeknes Valsts Skolotāju institūta direktoram (1929—1933).

2016. gadā Rēzeknes Augstskolu pārdēvēja par Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmiju.

Atsauces

Ārējās saites 
 Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas mājaslapa
 Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas Satversme

Akadēmijas Latvijā
Skolas Rēzeknē
Allozaurs

Allozauri (Allosaurus) ir teropodu apakškārtas ģints. Šīs ģints dinozauri dzīvoja pirms 155-145 miljoniem gadiem vēlā Juras laikmeta periodā. 1877. gadā Otniels Čarlzs Maršs bija pirmais, kurš aprakstīja šīs ģints fosilijas.

Zauriegurņa dinozauri
Varonis (hidrogrāfijas kuģis)

Varonis arī LVNS VARONIS (borta numurs A90) (pirms tam Nīderlandē HNLMS Buyskes) — hidrogrāfijas kuģis, pielāgots štāba un apgādes kuģa vajadzībām. Jūras spēku Patruļkuģu eskadras flagkuģis. 2006.gadā uz Varoņa uzstādīts naftas savākšanas aprīkojums.

Kuģa krustmāte Ilona Ekmane.

Kuģa komandieri

 Artūrs Gražulis 2016-
A.Apeins 2011-2016
 K.Sīpols 2010-2011
 Rimus Jeļinsks 2006 -2010
 Artis Tirzmalis 2004.-2006

Tehniskie taktiskie dati 

Garums: 59.50 m

Platums:11.126 m

Iegrime izkrautam: 3.8 m

Ūdensizspaids piekrautam: 1037 tonnas

Ātrums: 13.5 mezgli

Būvēts: 1973

Jauda: 1400 zs

Apkalpe: 32

Gultasvietas: 43

Uzdevumi 
Veic Jūras spēku Patruļkuģu eskadras un Krasta Apsardzes dienesta palīgkuģa funkcijas. Varonis piedalījās kuģu "Golden Sky" un "Mona Lisa" glābšanas darbos.

Pieraksta osta: Rīga.

Ārējās saites 
 HNLMS BUYSKES
 Latvijas Jūras spēku mājas lapa

Latvijas Jūras spēki
Latvijas pēc Otrā pasaules kara kuģi
Lēda (pavadonis)

Lēda ir neliels Jupitera pavadonis. To  atklāja Čārlzs Kovals (Charles T. Kowal), pārlūkojot attēlus, kurus ieguva ar 122 cm Šmita teleskopu Palomara kalna observatorijā. 

Kovals pavadoni nosauca par Lēdu. Lēda bija Spartas valdnieka Tindareja sieva, kuru Zevs bija savaldzinājis gulbja izskatā. Viņa dzemdēja olu, no kuras radās Helēna.  Starptautiskā Astronomiskā apvienība apstiprināja Kovala doto nosaukumu.

Lēda ietilpst Himalijas grupā. Uzrādītie orbītas parametri ir noteikti 2000. gada janvārī. Tie ik brīdi mainās perturbāciju ietekmē.

Atsauces 

Jupitera pavadoņi
Mūžzaļā miltene

Mūžzaļā miltene, arī parastā miltene () - mūžzaļš, 30 - 130 cm augsts ēriku dzimtas puskrūms. Diezgan bieži sastopams priežu silos, smilšainos, sausos mežos, izcirtumos, kāpās. Stumbrs ložņājošs, pieplacis zemei, stipri zarains. Zari pacili, miza tumšbrūna, sākumā pūkaina. Lapas pamīšus, vienkāršas, otrādi olveidīgas, 1 - 2,5 cm garas, 0,4 - 1 cm platas, ādainas, virspusē tumši zaļas, apakšpusē gaišākas, grumbainas. Zied maijā un jūnijā. Ziedi sakārtoti pa 2 - 10 nokarenos galotnes ķekaros. Ziedu kāti īsāki par ziediem, pie pamata ar 3 pieziedlapām. Pieziedlapas pūkainas, nevienādas, viena gandrīz tikpat gara kā zieda kāts, divas pārējās īsākas. Kauslapas 5, plati olveidīgas, noapaļotas, gar malām, īsi skropstainas. Vainaglapas 5, saaugušas, vainags balts ar rožainu apmali, 0,5 - 0,6 cm garš. Putekšņlapas 10, uz pusi īsākas par vainagu, putekšņnīcas tumši sarkanas. Auglis - olveidīgs, sarkans, miltains kaulenis ar 5 sēklām. Ārstniecības augs. Lapas satur glikozīdus arbutīnu un metilarbutīnu un to skaldproduktus - hidrohinonu un metilhidrohinonu. Šīm sastāvdaļām ir diurētiskas un antiseptiskas īpašības, tāpēc lapas lieto akūtu urīnvadu un urīnpūšļa slimību ārstēšanai. Lapās ir arī līdz 35% miecvielu, tāpēc lapas var izmantot ādu miecēšanai. Aizsargājamais augs (3. kategorija).

Ēriku dzimta
Ārstniecības augi
Teniss 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vienspēles sievietēm

Sieviešu vienspēles bija viena no 2008. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa programmas disciplīnām. Spēles norisinājās no 10. līdz 17. augustam uz cietā seguma.

Par olimpisko čempioni kļuva ar 5. numuru izliktā  Jeļena Dementjeva, kas finālā 3 setu cīņā pārspēja tautieti Dinaru Safinu. Bronzas medaļu izcīnīja arī Krievijas tenisiste Vera Zvonareva.

Izsētās spēlētājas

Turnīrs

Fināli

1. sekcija

2. sekcija

3. sekcija

4. sekcija 

vienspēles
2008. gada tenisa turnīri
Teniss 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — dubultspēles sievietēm

Sieviešu dubultspēles bija viena no 2008. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa programmas disciplīnām. Spēles norisinājās no 10. līdz 17. augustam uz cietā seguma.

Zelta medaļu izcīnīja ASV duets Serena Viljamsa un Venusa Viljamsa, finālā pārspējot Spānijas duetu Anabellu Medinu Garigesu un Virginiju Ruano Paskvalu . Bronzas medaļu ieguva Ķīnas duets Ži Jaņa un Dzje Džena.

Izsētie spēlētāji

Turnīrs

Fināli

1. sekcija

2. sekcija 

dubultspēles
2008. gada tenisa turnīri
Hjū Lorijs

Džeimss Hjū Kelams Lorijs (, dzimis ) ir angļu aktieris, komiķis, rakstnieks un dziedātājs. Pirmo atpazīstamību ieguva XX gadsimta astoņdesmitajos gados ar lomu BBC situāciju komēdijā "Melnā Čūska" (Blackadder). Vēlāk bija britu humora dueta "Fraijs un Lorijs" (Fry and Laurie) sastāvā. Pazīstams kā medicīnas drāmas seriāla "Doktors Hauss" (2004—2012) galvenās lomas tēlotājs. Par šo lomu saņēmis divas Zelta globusa balvas un divas Ekrāna aktieru ģildes balvas. Trešo Zelta globusa balvu saņēmis par lomu seriālā "Nakts menedžeris". 

2011. gada Ginesa rekordu grāmatā nosaukts par visvairāk skatītāko vīriešu lomas tēlotāju televīzijā. Kļuvis arī par vienu no vislabāk apmaksātiem aktieriem televīzijā, saņemot par katru sēriju līdz pat 250 000 mārciņu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Par Loriju Comedy Zone 

1959. gadā dzimušie
Oksfordšīrā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Emma Tompsone

Emma Tompsone (, dzimusi  Padingtonā, Londonā, Anglijā) aktieru Ērika Tompsona un mātes Filidas Lo ģimenē un ir angļu aktrise, komiķe, scenāriste un autore.

Tompsone bija apveltīta ar jautru, gudru, radošu ģimenes atmosfēru, un viņa bija populāra un veiksmīga studente. Viņa mācījās Kembridžas Universitātē, studējot angļu literatūru un bija daļa no universitātes Footlights drāmas jeb amatierteātra kluba, kurā pirmo reizi satikās slavenās grupas Monty Python locekļi.

Tompsone universitāti absolvēja 1980.gadā un uzsāka savu izklaides industrijas karjeru sākot ar BBC radio izklaides raidījumiem un komēdiju šoviem.

Divkārtēja Amerikas Kinoakadēmijas balvas balvas ieguvēja — 1992. gadā kā labākā aktrise par Mārgaretas lomu Džeimsa Aivorija filmā "Hovardsenda" pēc Eduarda Morgana Forstera romāna motīviem un 1996. gadā kā scenārija autore Ana Lī filmā "Prāts un jūtīgums" pēc Džeinas Ostinas romāna motīviem.

Vēl trīsreiz nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā arī trīs BAFTA kino balvu, vienas Emmy balvas un divu Zelta globusa balvu ieguvēja.

Ārējās saites 

 

1959. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
BAFTA televīzijas balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Ņižņijnovgorodas "Torpedo"

Ņižņijnovgorodas "Torpedo" () ir hokeja komanda, kas bāzēta Ņižņijnovogorodā, Krievijā. 

Tāpat kā citas bijušās Krievijas Superlīgas komandas, arī "Torpedo", sākot ar 2008.—2009. gada sezonu, spēlē Kontinentālajā hokeja līgā. 

Vēsturiski komandas augstākais sasniegums ir izcīnītās sudraba medaļas 1960.—1961. gada PSRS hokeja līgas sezonā.

Vēsture 
Komanda dibināta tika jau tālajā 1946. gada 26. decembrī, sākot ar 1947.—1948. gada sezonu spēlējot PSRS hokeja līgas otrajā grupā. Sākot ar 1952. gadu "Torpedo" spēlēja PSRS hokeja līgas augstākajā divīzijā. Piecdesmito gadu nogalē klubs kļuva par vienu no spēcīgākajām līgas komandām. Visbeidzot, 1960.—1961. gada sezonā klubs izcīnīja līgas sudraba medaļas, kā arī sasniedza PSRS kausa finālu.

Lai gan komanda turpināja būt viena no līgas spēcīgākajām komandām, pēc 1961. gada sasniegumiem PSRS hokeja līgas medaļas klubs tā arī nekad vairs neizcīnija, 1982. un 1985. gadā sezonu noslēdzot ceturtajā pozīcijā. 

1998. gadā "Torpedo" izkrita no Krievijas Superlīgas. Tiesa, jau nākamā sezonā klubs izcīnīja uzvaru Krievijas Augstākajā līgā un atgriezās Superlīgā. Nākamo reizi no Superlīgas klubs izkrita 2002. gadā, taču no 2004. līdz 2007. gadam vairākas sezonas arī nespēja atgriezties līgā.

2008. gadā komanda uzsāka spēlēt jaunizveidotajā Kontinentālajā hokeja līgā, kurā gan pirmajās četrās sezonās izslēgšanas spēlēs iekļūt spēja vien divreiz.

Spēlētāji

Pašreizējais sastāvs 
Pēdējoreiz atjaunots 2020. gada 25. septembrī.

Vārtsargi 
 31  Ņikita Serebrjakovs
 50  Bogdans Doņenko
 90  Andrejs Tihomirovs

Aizsargi 
 6  Kriss Vaidmens
 8  Ņikita Bobrjašovs
 13  Semjons Ručkins
 15  Georgijs Mišarins
 45  Artjoms Aļajevs
 57  Breidijs Ostins
 74  Mihails Orlovs
 96  Marks Marins

Uzbrucēji 
 12  Antons Šenfelds
 14  Aleksejs Drobins
 18  Mihails Varnakovs
 25  Džastins Kloss
 27  Sergejs Gončaruks
 37  Džordans Švarcs
 51  Endijs Miele
 53  Daņiils Vojevodins
 58  Daņiils Iļjins
 72  Deniss Orlovičs-Grudkovs
 79  Andrejs Ņikonovs
 83  Kirils Urakovs
 86  Vadims Pereskokovs
 88  Damirs Žafjarovs
 93  Andrejs Belēvičs
 95  Deniss Počivalovs
 98  Daņiils Verjajevs

Visu KHL sezonu rezultāti

Līderi

Komandas KHL rezultatīvākie spēlētāji

Kluba spēlētāju rekordi 
 Visvairāk gūto vārtu sezonā: Pavels Brendls, 35 (2008.—09., KHL rekords)
 Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Peters Podhradskis, 31 (2008.—09.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā: Pavels Brendls (2008.—09.) un Mets Elisons (2010.—11.), 50
 Visvairāk soda minūšu sezonā: Vladimirs Galuzins, 95 (2015.—16.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Peters Podhradskis, 37 (2008.—09.)

Komandas iepriekšējie logo

Ārējās saites 
Kluba oficiālā mājaslapa

Kontinentālās hokeja līgas klubi
Georgijs Pujacs

Georgijs Pujacs (dzimis  Rīgā) ir Latvijas hokejists, aizsargs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) Pujacs spēlē Latvijas čempionāta komandā Rīgas "Olimp".

Karjera 

Profesionālā spēlētāja karjeru G. Pujacs uzsāka 1996. gadā HK Rīgas "Pārdaugava" rindās. Nākamo sezonu viņš aizvadīja HK Rīgas rindās, bet 1999.—2000. gada sezonā spēlēja Ziemeļamerikā. Pēc vienas tur aizvadītas sezonas viņš atgriezās Latvijā, pievienojoties Rīgas "Vilki" vienībai, bet pēc sešām aizvadītām spēlēm hokejists pārcēlās uz citu Latvijas hokeja līgas klubu — HK Liepājas Metalurgs. Metalurga rindās G. Pujacs spēlēja līdz pat 2003.—2004. gada sezonas vidum, kad pievienojās Zviedrijas otras spēcīgākās līgas — Allsvenskan — klubam Örebro HK. 2004.—2005. gada sezonā G. Pujacs vēlreiz centās apliecināt sevi Ziemeļamerikā, sezonu aizvadot UHL klubā Elmīras "Jackals". 2005.—2006. gada sezonā viņš spēlēja HK Rīga 2000, bet 2006.—2007. gada sezonā — Krievijas Superlīgas klubā Mitišču "Khimik". 2007.—2008. gada sezonu G. Pujacs uzsāka Baltkrievijas Ekstralīgas klubā Minskas "Dinamo" un pēc 19 aizvadītām spēlēm pievienojās "Lada" vienībai.

Pēc tam G. Pujacs spēlēja Krievijas komandā Toljati "Lada", kuras rindās aizvadīja daļu 2008.—2009. gada KHL sezonas. 2008.—2009. gada sezonu viņš noslēdza Rīgas "Dinamo" sastāvā, taču kopš 2009.—2010. gada sezonas pārstāv Novosibirskas "Sibirj" klubu.

2011.—12. gada sezonā, īsi pirms transfēru loga aizvēršanas, Pujacs pievienojās Omskas "Avangard" vienībai, noslēdzot ar komandu līgumu uz nākamajām divām sezonām. 2011.—2012. gada sezonā viņš kluba sastāvā tika līdz Gagarina kausa finālam, kurā zaudēja bijušā Latvijas izlases trenera Oļega Znaroka vadītajam OHK Dinamo.

2013. gada vasarā noslēdza viena gada līgumu ar Rīgas "Dinamo". Gadu vēlāk, par karjeras beigām paziņojot Sandim Ozoliņam, Pujacs kļuva par komandas jauno kapteini. Novembrī kapteiņa funkcijas pārņēma Marcels Hosa, taču  līgums ar abiem hokejistiem tika lauzts. Pāris dienas vēlāk Pujacs noslēdza līgumu ar Ņižņekamskas "Ņeftehimik". "Ņeftekhimik" rindās spēlēja līdz 2015. gada 12. oktobrim, kad klubs līgumu ar hokejistu lauza. 2016. gada janvārī Pujacs noslēdza līgumu ar Slovākijas hokeja klubu Banskas Bistrica.

2021. gadā Pujacs Rīgas "Olimp" sastāvā ceturto reizi karjerā kļuva par  Latvijas čempionu.

Latvijas izlase 
Latvijas hokeja izlases rindās G. Pujacs spēlējis 1999. gada Eiropas čempionātā junioriem, 2000. gada Pasaules čempionātā junioriem, kā arī 2006. un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, sešos Pasaules čempionātos (2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011).

Atsauces

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas hokejisti
HK Rīgas "Pārdaugava" spēlētāji
Rīgas "Vilki" spēlētāji
HK Liepājas Metalurga spēlētāji
HK Rīgas 2000 spēlētāji
Mitišču "Atlant" spēlētāji
Toljati "Lada" spēlētāji
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Omskas "Avangard" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Rīgas "Prizma" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Latvijas čempioni hokejā
Minskas "Dinamo" spēlētāji
Baltais āmulis

Baltais āmulis — Viscum album L. — ir daudzgadīgs ziemzaļš santalkoku dzimta (Santalaceae) krūms. Pusparazīts. Latvijā sasniedz sava izplatības areāla ziemeļu robežu. Īpaši aizsargājam suga, ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā un Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

Apraksts 
Daudzgadīgs, ziemzaļš krūms (līdz 1,5 m diametrā). Zari neīsti dihotomiski dalīti, lapas veselas, ādainas, otrādi lancetiskas, pretējas. Tas ir divmāju augs. Sievišķie un vīrišķie ziedi ir sīki, pa vienam vai trim augšējo lapu žāklēs. Tos apputeksnē galvenokārt mušas. Auglis ir neīstā oga. Sēklas nobriest novembrī — decembrī. No ārpuses tās apņem balta, sulīga sēklsedze, kas satur gļotainu, lipīgu vielu — viscīnu.

Sēklas izplata putni. Ar gļotām sēkla piestiprinās pie saimniekauga zariem. Sēklu dīgšanai nepieciešams daudz gaismas. Nākamajā pavasarī dīgst tikai tās sēklas, kas gaismā atradušās visu ziemu. Asns liecas prom no gaismas — saimniekauga zara virzienā (negatīvais fototropisms). Sasniedzis mērķi, asna gals paplašinās, kļūst lipīgs un ar gredzenveida uzbiezinājumu piestiprinās pie saimniekauga. No šā uzbiezinājuma centra izaug saknes, kas iekļūst saimnieka mizā un tālāk koksnē izveido kanālu sistēmu. Āmulis no saimniekauga uzņem ūdeni un minerālvielas. Organiskās vielas tas spēj sintezēt pats. Otrajā gadā izveidojas pirmais ādaino lapu pāris. Tas norāda, ka saimniekauga inficēšana ir izdevusies. Nākamos divus gadus āmulim izaug vēl pa vienam lapu pārim. Tikai piektajā gadā sākas stumbra neīsti dihotomiskā zarošanās. Paiet vēl vairāki gadi, līdz augs sāk ziedēt.

Izplatība un biotopi 
Baltais āmulis sastopams Eiropā no Dienvidskandināvijas līdz Ziemeļāfrikai, austrumos — līdz Japānai. Latvijā āmulis satopams reti, tas tika atrasts tikai dienvidaustrumu un dienvidrietumu rajonos. R. Rikmanis veicis āmuļu uzskaiti 2010., 2011. gadā. Viņš konstatējis 3324 kokus ar āmuļiem Kurzemes un Latgales dienvidos Pēdējā desmitgadē šī suga pavirtzījusies tālāk uz ziemeļiem. Vidzemē līdz Trapenei un līdz Kurzemes pussalas ziemeļiem.

Baltais āmulis Latvijā aug uz ābelēm, liepām, apsēm, vītoliem, kļavām un citiem lapu kokiem platlapju un platlapju-egļu mežos, dārzos, alejās, parkos, apstādījumos.

Izmantošana 
Agrāk āmuli uzskatīja par bīstamu parazītu, kas bojā augļukokus dārzā un lietaskokus mežā. Mežkopji izcirta kokus ar āmuļiem. Tomēr Latvijas apstākļos, kur auga izplatību ierobežo klimatiskie un ekoloģiskie faktori, tas nav uzskatāms par bīstamu.
Baltais āmulis satur indīgas vielas, izmantots tautas medicīnā.
Āmuļus lietoja arī kā dekoratīvos augus piemēram baznīcu rotāšanai.

Atsauces

Ārējās saites 

Botānika
Augi
Āmuļi
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Euporija (pavadonis)

Euporija, arī Jupiters XXXIV ir Jupitera pavadonis. To  atklāja Havaju universitātes zinātnieku komanda, kuru vadīja Skots Šepards (Scott S. Sheppard). Pēc atklāšanas tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2001 J 10. Vārds Euporija pavadonim tika piešķirts 2003. gadā. Euporija ir tēls sengrieķu mitoloģijā, viena no horām.

Euporija ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 2 km. Pavadonis ir piederīgs Anankes grupai.

Atsauces 

Jupitera pavadoņi
Telksinoja (pavadonis)

Telksinoja, arī Jupiters XLII ir Jupitera pavadonis. To  atklāja Havaju universitātes zinātnieku komanda, kuru vadīja Skots Šepards (Scott S. Sheppard), izpētot 2003. gadā uzņemtos attēlus. Pēc atklāšanas tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2003 J 22. Vārds "Telksinoja" pavadonim tika piešķirts 2005. gadā. Telksinoja ir tēls sengrieķu mitoloģijā, viena no mūzām, Zeva meita.

Telksinoja ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 2 km. Pavadonis ir piederīgs Anankes grupai.

Atsauces 

Jupitera pavadoņi
Frenks Bērnets

Frenks Makferleins Bērnets (Frank Macfarlane Burnet) bija austrāliešu virusologs, kas pazīstams kļuva ar savu ieguldījumu imunoloģijā. Bērnets ieguva medicīnas doktora gradu 1924. gadā Melburnas Universitātē. 1928. gadā Londonas Universitātē viņš ieguva filozofijas doktora grādu. 1960. gadā Bērnets saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā un medicīnā.

Ārējās saites 

Nobela prēmijas laureāti fizioloģijā vai medicīnā
Austrālijas zinātnieki
Austrālijas mediķi
Jans Smetss

Jans Kristiāns Smetss (, dzimis , miris ) - virsnieks, politiķis un filozofs. Ir vienīgais cilvēks, kurš parakstījis miera līgumus gan pēc Pirmā, gan Otrā pasaules kara. Viens no Tautu Savienības un arī ANO izveides dalībniekiem (ANO dibināšanas līguma preambulas autors) un ir vienīgais cilvēks, kurš parakstījis abu organizāciju dibināšanas dokumentus. Kā domātājs Smetss pazīstams kā holisma iedibinātājs.

Biogrāfija 

Dzimis 1870. gada 24. maijā turīgu būru zemes īpašnieku ģimenē Bovenplācā (Bovenplaats), Lielbritānijas Kāpas kolonijā, Dienvidāfrikā. Sešpadsmit gadu vecumā (1886.) uzsāka studijas Viktorijas koledžā (mūsd. Stellenbošas Universitāte), vēlāk devās studēt jurisprudenci Kembridžas Universitātē, kuru absolvēja 1893. gadā.

Strādāja par juristu Keiptaunā, kur 1895. gadā kļuva par kompānijas De Beers īpašnieka Sesila Rodsa juridisko padomnieku. Pēc Džeimsona reida vīlies Rodsā, Smetss pameta Lielbritānijas koloniju un pārcēlās uz Transvālas republikas galvaspilsētu Pretoriju. 1898. gadā kļuva par valsts prokuroru. Angļu - būru karā kā virsnieks karoja būru pusē - sākotnēji bija Transvālas prezidenta Paula Krūgera padomnieks, bet vēlāk - saņēmis ģenerāļa dienesta pakāpi, piedalījās būru partizānu karā pret britu okupācijas spēkiem Kosa de la Reja vadībā. Smetss bija būru padošanās līguma delegācijā (britu delegāciju vadīja Lords Kičeners).

Politiķa karjera 

Pēc būru valstu aneksijas uzsāka politiķa karjeru, veicinot britu koloniju apvienošanos Dienvidāfrikas Savienībā 1910. gadā un ieņemot visai augstus amatus tās administrācijā: kara ministrs (1910.-1912., 1913.), iekšlietu un kalnrūpniecības ministrs (1910.-1912.), kara ministrs (1910.-1920.) un finanšu ministrs (1912.-1913.).

Pirmā pasaules kara laikā Smetss kā DS kara ministrs vienlaikus bija arī Lielbritānijas ekspedīcijas korpusa Austrumāfrikā virspavēlnieks un darbojās Deivida Loida-Džordža kabineta loceklis. Kopā ar Luisu Botu vadīja būru sacelšanās apspiešanu, piedalījās Vācu Dievidrietumāfrikas (mūsdienu Namībijas) ieņemšanā, karoja Vācu Austrumāfrikā (mūsdienu Burundi, Ruanda un Tanzānija). Ir viens no britu kara aviācijas dibinātājiem.

No 1919. līdz 1924. gadam Smetss bija Dienvidāfrikas Savienības premjerministrs. 1924. gadā cietis sakāvi vēlēšanās, pievērsās filosofijai, atgriežoties politikā tikai Lielās depresijas laikā 30. gadu sākumā: 1933.-1939. gados - tieslietu ministrs, 1939.-1948. gados ārlietu ministrs, aizsardzības ministrs un premjerministrs. 1939. gada septembrī kā premjerministrs pieteica karu nacistiskajai Vācijai. 2. Pasaules kara laikā, būdams Lielbritānijas karalisko spēku ģenerālštāba loceklis, saņēma feldmaršala dienesta pakāpi (24.05.1941.). Smetss, atbalstīdams Balfūra deklarāciju un būdams Haima Veicmana personīgs draugs, bija viens no Izraēlas valsts izveides palestīniešu zemē iniciatoriem. 1948. gada vēlēšanās cieta sakāvi un bija spiests aiziet no politikas.

Miris 1950. gada 11. septembrī savā villā netālu no Pretorijas.

Ārējās saites 

1870. gadā dzimušie
1950. gadā mirušie
Dienvidāfrikā dzimušie
Dienvidāfrikas politiķi
20. gadsimta filozofi
Britu virsnieki
Dienvidāfrikas virsnieki
Kristus Pestītājs (statuja)

Kristus Pestītājs () ir Jēzus Kristus statuja, kas atrodas Riodežaneiro, Brazīlijā. Statuja ir 39,6 metrus augsta, sver 700 tonnas un atrodas Korkovado 700 metrus augstajā virsotnē, kas atrodas Tijuca meža Nacionālajā parkā. Tā ir viena no pasaulē augstākajām Kristus statujām.

Statuja ir kļuvusi par kristietības un Brazīlijas simbolu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Karte 

Celtnes un būves Brazīlijā
Brazīlijas kultūra
Statujas
Septiņi jaunie pasaules brīnumi
Ronaldu

Ronaldu Luišs Nazariu de Lima (; dzimis , Riodežaneiro, Brazīlijā) jeb Ronaldu () ir bijušais brazīliešu futbola uzbrucējs, kurš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem spēlētājiem futbola vēsturē.

Profesionālo karjeru viņš uzsāka Belohorizontes "Cruzeiro" klubā 1993. gadā. Pirmo reizi ārzemju klubā Ronaldu spēlēja 1994. gadā, kad tika aizmainīts uz Eindhovenas PSV. Brazīlijas izlasē viņš debitēja 1994. gadā un aktīvi tajā spēlēja līdz 2006. gadam. Spēlējis FC Barcelona, Milānas "Internazionale", Madrides "Real" un AC Milan. Pēdējais profesionālais klubs viņa karjerā bija Sanpaulu "Corinthians Paulista".

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

2011. gada 14. februārī Ronaldu paziņoja par futbolista karjeras beigām, bet 1. jūnijā aizvadīja atvadu spēli Brazīlijas izlasē (1:0 pret Rumāniju).

Sasniegumi 
Cruzeiro

 Copa do Brasil: 1993

PSV Eindhoven

 KNVB beker: 1995–96
 Johan Cruijff Schaal: 1996

Barcelona

 Copa del Rey: 1996–97
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1996–97
 Supercopa de España: 1996

Inter Milan

 UEFA kauss: 1997–98

Real Madrid

 Spānijas La Liga: 2002–03
 Starpkontinentālais kauss: 2002
 Supercopa de España: 2003

Corinthians

 Copa do Brasil: 2009

Individuālie sasniegumi

 Eredivisie labākais vārtu guvējs: 1994–95
 Eiropas Zelta zābaks: 1996–97
 Copa América vērtīgākais spēlētājs: 1997
 Ballon d'Or: 1997, 2002
 Itālijas Serie A gada labākais futbolists: 1998
 UEFA klubu labākais spēlētājs: 1997–98
 FIFA Pasaules kausa Zelta zābaks: 2002
 FIFA 100

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Riodežaneiro štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
FIFA 100
PSV Eindhoven spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Zelta bumbas ieguvēji
Smadzenītes

Smadzenītes () ir smadzeņu daļa. Tās atrodas galvaskausa pakauša daļā. Tās spēlē svarīgu lomu sensorās uztveres saskaņošanā, kustību koordinācijā. Smadzenītes veido divas puslodes, kuras saista tā sauktais tārps.

Smadzenītes atrodas iegareno smadzeņu un tilta aizmugurē. Smadzenītes veic muskuļu kustību koordināciju un saskaņošanu pozas un līdzsvara nodrošināšanai. Bez tam smadzenītes regulē arī muskuļu tonusu, laika koordināciju un ķermeņa stāju. Smadzenītēm izšķir 2 puslodes un vidusdaļu. To perifēro daļu veido pelēkā viela jeb smadzenīšu garoza, bet centru — baltā viela. Balto vielu veido nervu šūnu izaugumi jeb aksoni, kas sakopoti īpašos kūlīšos. Smadzeņu garengriezumā, kas izdarīts tieši redzams īpatnējs baltās un pelēkās vielas izkārtojums, kas atgādina dzīvības koku.
Ar apkārtējām smadzeņu daļām smadzenītes saista vairāki šķiedru (baltās vielas) sakopojumi, tas ir, smadzenīšu kājiņas. Apakšējās kājiņas savieno tās ar iegarenajām un muguras smadzenēm; pa tām smadzenītes saņem impulsus no ķermeņa muskuļiem, saitēm, locītavām, kā arī no iekšējās auss pusloka kanāliem. Vidējās kājiņas savieno abas smadzenīšu puslodes savā starpā un ar tiltu, bet tālāk — ar smadzeņu lielo pusložu garozu. Smadzenīšu augšējās kājiņas savieno tās ar vidussmadzenēm.

Atsauces un piezīmes 

Centrālā nervu sistēma
Arvīds Pētersons

Arvīds Mārtiņš Pētersons (dzimis  Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu bendija un vēlāk hokeja spēlētājs, Latvijas valsts komandas uzbrucējs. Pieckārtējais Latvijas meistars hokejā - ASK (1934-1936) un "Universitātes sports" komandu (1937, 1940) sastāvā. 
Latvijas hokeja izlases rindās Arvīds aizvadīja 29 spēles un piedalījās piecos Pasaules čempionātos, kā arī . Pasaules čempionātos kopā laukumā devies 18 spēlēs, guvis 8 vārtus. Pirmais PSRS sporta meistars hokejā no Latvijas. Trenēja LPSR sieviešu basketbola un volejbola izlases.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1913. gadā Rīgā. Spēlēja bendiju un hokeju Rīgas "ASK", Rīgas "US" un Rīgas "Dinamo" komandās, 
Savas hokejista karjeras sākumā Arvīds spēlēja ASK, bet 1938. gadā viņš sāka studēt Latvijas Universitātes Mehānikas fakultātē, kļūstot par Rīgas "US" sportistu.  1936. gada olimpiskajās spēlēs hokejā viņš Latvijas komandas sastāvā ieguva 13./15. vietu. 

1937. gadā Arvīds kļuva par Akadēmisko pasaules meistarsacīkšu uzvarētāju basketbolā, bet 1939. gadā – arī volejbolā.

Pēc Latvijas okupācijas Pētersons bija Latvijas PSR čempions "Dinamo" sastāvā (1941), Latvijas meistars "Universitātes sports" sastāvā (1942). 
Pēc Otrā pasaules kara izcīnīja ceturto vietu PSRS čempionātā Rīgas "Dinamo" sastāvā (1947), pabeidza studijas Ļeņingradas Fiziskās kultūras institūtā.

Strādāja par hokeja, basketbola un volejbola treneri. Vadīja volejbola treneru padomi (1948-1953), bija Latvijas PSR sieviešu volejbola izlases treneris (1946-1951), basketbolistu Dzidras Karamiševas un Helēnas Hehtas pirmais treneris. Bija Latvijas Valsts Fiziskās kultūras institūta docents.

Miris 1985.gada 6.jūlijā Rīgā.

Pagodinājumi 

LPSR Nopelniem bagātais treneris (1966)

Atsauces

Ārējās saites 

1913. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
1985. gadā mirušie
Latvijas hokejisti
ASK Rīgas spēlētāji
Rīgas US spēlētāji
Hokejisti 1936. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Latvijas čempioni hokejā
Edvards Nortons

Edvards Harisons Nortons (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris, kinorežisors un producents. Trīsreiz nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par lomām filmās "Pirmatnējās bailes" (1996), "Amerikāņu vēsture X" (1998) un "Putncilvēks" (2014). Ieguvis Zelta globusa balvu par otrā plāna lomu filmā "Pirmatnējās bailes".

Nortons piedalās labdarības pasākumos, ir vides aktīvists. 2010. gadā Nortons kļuva par ANO Labas Gribas vēstnieku biodiversitātes jomā (Goodwill Ambassador for Biodiversity).

Filmogrāfija

Atsauces

Ārējās saites 

 Edvarda Nortona biogrāfija biography.com 

1969. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV kinoproducenti
Amerikāņu kinorežisori
Zelta globusa balvas ieguvēji
Bostonā dzimušie
Televīzija Latvijā

Televīzija Latvijā tika ieviesta 1954. gadā, lai gan pirmo eksperimentālo pārraidi veica jau 1937. gadā. Šis ir saraksts ar televīzijas kanāliem, kas tiek pārraidīti tikai Latvijā.

Televīziju uzskaitījums

Sabiedriskās televīzijas kanāli

Privātās televīzijas

Vietējie vai reģionālie TV kanāli 
 TV Kurzeme — tikai Liepājas apkārtnē
 LRT — tikai Latgalē
 Lemon TV — pieejams kabelī un digitālajā TV (DVB) Vidzemē 
 Kurzemes televīzija — tikai Ventspilī
 OTV — pieejams Ogrē un digitālajā TV
 TV Miljons — tikai Daugavpilī
 LRT+ —  tikai Daugavpilī
 Valmieras TV — tikai Valmierā
 Vidzemes TV — tikai Vidzemē
 Vidusdaugavas Televīzija — tikai Jēkabpilī un Līvānos
 Talsu Televīzija — tikai Talsu novadā

Bijušie kanāli

Piezīmes un atsauces

Piezīmes

Atsauces
Sweet Home

Sweet Home ir šausmu žanra datorspēle, ko  izlaida NES. Spēle ir veidota pēc japāņu šausmu filmas ar tādu pašu nosaukumu.

Personāži

Kadzuo 
Komandas vadonis. Viņam ir šķiltavas, ļoti nepieciešams priekšmets, ar ko var sadedzināt virves un uzbrukt ienaidniekiem. Viņš ir visizturīgākais personāžs.

Taguči 
Viņš ir filmētājs. Viņš var fotografēt zīmes uz sienām. Taguči ir otrs izturīgākais personāžs un personāžs ar vislabāko aizsardzību.

Akiko 
Viņa ir medmāsa un var saārstēt komandas biedrus ar pirmās palīdzības komplektu. Viņa ir visneizturīgākais personāžs.

Asuka 
Viņa ir sieviete ar putekļu sūcēju, ar ko viņa var aizvākt saplīsušu stiklu. Asuka ir otrs spēcīgākais personāžs.

Emi 
Viņai spēlē nav profesijas, bet viņai ir atslēga ar ko atslēgt durvis. Emī ir komandas stiprākais un gudrākais personāžs.

Lēdija Mamija 
Viņa ir spēles galvenā ļaundare. Mamija sava bērna nāves dēļ ir sajukusi prātā un tagad grib nogalināt citus bērnus, lai viņas bērnam nākamajā dzīvē būtu ar ko spēlēties. Spēlē viņai ir divas formas.

Ičirou 
Viņš ir Mamijas vīrs un slavens gleznotājs. Ičirou mājā ir atstājis dažādus pavedienus.

Jamamura 
Viņš ir noslēpumains vecs vīrs, kurš spēles beigās palīdz komandai. Spēlē tiek doti mājieni, ka Jammura ir tas pats cilvēks, kas Ičirou.

Ārējās saites 
 Sweet Home fanu tīmekļa vietne 

Šausmu datorspēles
Kokveida alveja

Kokveida alveja (Aloe arborescens) ir asfodelu dzimtas augs. Kokveida alvejai ir līdz 4 m augsts, nezarots stumbrs. Lapas 25 - 40 cm garas, apaļīgas, virspusē nedaudz izliektas, mala dzeloņaina. Ziedi oranžsarkani. Kokveida alveja zied reti, augļus neveido un vairojas veģetatīvi. Augs maz salcietīgs.

Dabā aug Dienvidāfrikā, Mozambikā, Zimbabvē un Malāvijā. Bieži tiek audzēts telpās kā dekoratīvais augs.

Izmanto tautas medicīnā.

Alvejas
Ārstniecības augi
Telpaugi
Pļavas āboliņš

Pļavas āboliņš () -divgadīgs vai daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs ar stipri zarainu sakņu sistēmu, uz kuras attīstās gumiņbaktērijas. Stublājs stāvs, zarains. Lapas trīsstaraini saliktas, ar pielapēm. Ziedi rožaini vai violetsārti, sakopoti lielās, apaļās galviņās. Zied no jūnija līdz septembrim. Auglis pāksts. Pļavas āboliņš bieži sastopams pļavās, laukos, mežmalās, ceļmalās, to kultivē kā vērtīgu lopbarības augu. Labs nektāraugs.

Tautas medicīnā ziedu tēju lieto hroniska klepus, bronhiālas astmas, drudža, saaukstēšanās slimību ārstēšanai.

Droga satur glikozīdus - trifolīnu un izotrifolīnu; flavonoīdus; kumarīna atvasinājumus, ēterisko eļļu, miecvielas, askorbīnskābi.

Ārējās saites 

 

Tauriņziežu dzimta
Ārstniecības augi
Daudzlapu andromeda

Daudzlapu andromeda vai Polijlapu andromēda (Andromeda polifolia L.) ir mūžzaļš 10—40 cm augsts pundurkrūms. Diezgan bieži sastopams sūnu purvos. Stumbri guloši, sarkanbrūni, zari pacilus, gludi, brūnganpelēki. Lapas pamīšus, vienkāršas, 2—4 cm garas, 0,2—0,8 cm platas, ar ļoti īsiem kātiņiem, ādainas. Lapas plātne iegareni ovāla, lancetiska, uz apakšu ieritinātām malām, virspusē tumši zaļa un spīdīga, apakšpusē bālgani zilgana, jo klāta ar vaska apsarmi, nespodra, ar spilgti izteiktu vidusdzīslu, abās pusēs ar labi saredzamu tīklainu dzīslojumu. Zied no maija līdz augustam. Ziedkopas — vairogveida ķekari vai gandrīz čemuri ar 2—5, reti vairākiem ziediem, kas atrodas viengadīgo dzinumu galos. Ziedu kāti tumši rožaini, pie pamata ar mazām ,krāsainām pieziedlapām. Kauslapas 5, kauss iesarkans, 4—5 reizes īsāks par vainagu, iegareni zvanveidīgs. Vainaglapas 5, saaugušas stobriņā; vainags rožains, ap 0,5 cm garš, vainaga apmales zobiņi atliekušies. Putekšņlapas 10, divreiz īsākas par vainagu, putekšņnīcas tumši sarkanas. Irbulis zaļš, bet drīksna sarkana. Auglis — pogaļa ar sīkām sēklām. Augs ir indīgs. Tas satur glikozīdu andromedotoksīnu, kam piemīt narkotiska iedarbība.

Ēriku dzimta
Me Against the World

Me Against the World ir trešais Tupaka Šakura albums. Tas tika izdots . Albumu sākotnēji izdeva Interscope, bet tagad visas tiesības uz to pieder Amaru Entertainment. Albums tika ierakstīts pirms 1994. gada novembra, kad Šakurs tika sašauts. Kritiķi šo albumu ir novērtējuši kā ļoti labu, sakot ka tajā esošās dziesmas izpauž ļoti dažādas emocijas, un stāstus par Tupaka dzīvi. Dziesma "Young Niggaz" ir veltīta kādam vienpadsmit gadu vecam zēnam, kurš nogalināja vairākus cilvēkus. Albums iekļuva Billboard 200 un Billboard Top R&B/Hip-Hop Albums topu pirmajās vietās, kā arī Zviedrijas pirkatāko albumu topa 40. vietā. No albuma tika izdoti četri singli - Dear Mama, Old School, So Many Tears un Temptation.

Dziesmu saraksts

Albuma topu pozīcijas

Singlu topu pozīcijas

Ārējās saites 
 All Music Guide apskats 
 Enterteinment Weekly apskats 
 Rolling Stone apskats  
 The Source apskats 

1995. gada albumi
Tupaka Šakura albumi
Dundaga

Dundaga ir lielciems Kurzemē, Dundagas pagastā, Talsu novadā. Dundagas pagasta pārvaldes centrs. Atrodas Ziemeļkurzemes augstienē 33,5 km no Talsiem, 151 km no Rīgas un 66 km no Ventspils. Cauri ciemam tek Pāce; uz upes un tajā ietekošā Mācītājmuižas valka izveidoti vairāki dīķi: Dundagas dīķis un Zirgu dīķis.

Vēsture 

Rakstītajos vēstures avotos Dundagas (Donedange) vārds pirmo reizi minēts 1245. gadā, kad Rīgas bīskaps Nikolajs Domkapitulam dāvinājis 200 akrus zemes. Dundagas vārda nozīmi 1846. gadā gleznotājs Jūliuss Dērings skaidrojis kā "niedru kaktu". 13. gadsimta beigās Dundagā uz mākslīgas salas izbūvēja mūra pili, kuras galvenā funkcija bija kalpot par produktu savāktuvi un glabātuvi līdz to nogādāšanai Rīgā. Pils vairākkārt mainījusi savus īpašniekus. 17. gadsimta beigās to pārbūvēja par muižnieku kungu māju (Dondangen). Pie pils izveidojās apdzīvota vieta. 1931. gadā Dundagai piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu, 1950. gadā — strādnieku ciemata (pilsētciemata) statusu. No 1949. līdz 1956. gadam Dundaga bija Dundagas rajona centrs. 2009. gadā Dundaga kļuva par novada centru (līdz tam — Dundagas pagasta centrs). 2021. gadā Dundagas novadu iekļāva Talsu novadā, līdz ar to Dundaga kļuva par Dundagas pagasta centru.

Dundagā atrodas pagasta pārvalde, vidusskola, mūzikas un mākslas skola, bērnudārzs, bibliotēka, pasts, luterāņu baznīca. Sociālās aprūpes iestādes ir SIA «Dundagas Veselības centrs», Valsts sociālās aprūpes centrs «Dundaga» un Dundagas aprūpes nams «Stacija».

Iedzīvotāju skaits

Atsauces

Ārējās saites 
 Dundagas novada dome

 
Dundagas pagasts
Latvijas pagastu centri
Latvijas pilsētciemati
Lauku kokalis

Lauku kokalis () ir viengadīgs 30—80 cm augsts neļķu dzimtas lakstaugs. Bieži sastopams kā nezāle labības sējumos un atmatās. Stumbrs vienkāršs vai zarains, tāpat kā lapas, ar gariem, smalkiem un pieguļošiem matiņiem. Lapas pretējas, vienkāršas, lineāras vai lineāri lancetiskas, 3—13 cm garas, 0,2—1 cm platas, ar spēcīgi attīstītu vidusdzīslu. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedi lieli, vientuļi, stumbra vai zaru galotnēs. Ziedu kāti gari. Kauslapas 5, līdz 5 cm garas, ar raupjiem matiņiem, saaugušas stobriņā; stobriņa garums 1,5—2 cm. Vainaglapas 5, tumši purpursārtas vai rožainas, īsākas par kauslapām. Putekšņlapas 10, irbuļi 5 (reti 4), pavedienveida. Auglis — viencirkņa pogaļa, atveras ar 5 zobiņiem. Sēklas sīkas, melnas, nierveida. Augs ir indīgs. Sēklas satur diezgan daudz cietes un indīgu glikozīdu (gigatīnu un agrostemīnu). Miltiem ar kokaļu piejaukumu ir rūgta garša un, lielākos daudzumos tos lietojot, var saindēties. Tautas medicīnā lieto sēklas un lakstus. Sēklu iedarbība ir diurētiska, pretasiņošanas, helmintocīda, lakstu — diurētiska, sāpes remdinoša, tie ir miega un atkrēpošanas līdzeklis.

Neļķu dzimta
Ārstniecības augi
Purva sermulīte

Purva sermulīte () ir daudzgadīgs prīmulu dzimtas ūdensaugs. Ne visai bieži sastopams stāvošos un lēni tekošos ūdeņos, grāvjos, purvos, dīķos. Stumbrs — ziednesis lielākoties iegremdēts ūdenī, 15—50 cm garš, posmains, stipri pacils. Lapas pamīšus, 8—20 cm garas. Lapas plātne spilgti zaļa, spīdīga, kaila, plūksnaini dalīta šauri lineārās, nosmailotās daļās. Zied no maija līdz jūlijam. Ziednesis viens, stāvs sākumā īss, vēlāk pagarinās un sasniedz 40—50 cm garumu. Ziedu kāti īsi, sākumā stāvi, vēlāk noliekušies uz leju. Ziedkopa — mieturains ķekars, sastāv no 3—10 mieturiem, katrā mieturī 3—6 ziedi. Kauss dziļi šķelts 5 lineārās, nosmailotās daļās. Vainags riteņveida, ar īsu stobriņu, rožains, balts vai violets, rīklīte dzeltena, apmale šķelta 5 daļās, tās otrādi olveidīgas, 0,7—0,8 cm garas, 0,4—0,5 cm platas. Putekšņlapas 5, putekšņnīcas iegarenas. Auglenīcas ar olveida sēklotnēm, dažāda garuma pavedienveida irbuļiem. Auglis — pogaļa. Sēklu daudz, tās ļoti sīkas.
12 pērtiķi

12 pērtiķi () ir 1995. gada ASV neonuāra zinātniskās fantastikas filma. Filmas režisors ir Terijs Giljams, kurš filmas ideju aizguvis no Krisa Markera 1962. gada filmas La Jetée. Galvenās lomas atveido Brūss Viliss, Medelīne Stova, Breds Pits, Kristofers Plamers un Deivids Morse. Tiklīdz Universal Studious ieguva tiesības ekranizēt La Jetée pilnmetrāžas versiju, tā studija nolīga Deividu un Dženetu Piplus sarakstīt scenāriju filmai.

Piesaistot par filmas režisoru Giljamu, studija Universal filmai piešķīra 29,5 ASV dolāru lielu budžetu. Filmēšanas process ilga no 1995. gada februāra līdz tā paša gada maijam. Lielākoties filmēts tika Filadelfijā un Baltimorā, kur arī risinās filmas darbība.

Filma ieguva pozitīvas kritiķu atsauksmes un pasaules ieņēmumi sastādīja 168 miljonus ASV dolāru. Breds Pits par lomu šajā filmā tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais otrā plāna lomas aktieris, kā arī saņēma savu pirmo Zelta globusa balvu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Filmas profils IFDB.lv

1995. gada filmas
ASV filmas
Terija Giljama filmas
Universal Pictures filmas
Zelta avenes balva

Zelta avenes balva () ir amerikāņu publicista Džona Vilsona 1980. gadā dibināta antibalva, kas atzīmē gada sliktāko filmu, aktieru sliktākās lomas, scenāriju, režiju, kinodziesmu. Tā tika izveidota kā Amerikas Kinoakadēmijas balvas pretstats un to parasti pasniedz dienu pirms Amerikas Kinoakadēmijas balvu ceremonijas. Zelta avenes balva parasti sastāv no plastmasas avenes, kas nopūsta ar zelta krāsu uz plastmasas pametnes - kas maksā aptuveni 4,89 ASV dolārus.

Pirmo reizi balvas tika pasniegtas 1981. gada 31. martā (par sliktākajiem darbiem 1980. gadā). Kopš tā laika balvas pasniedz katru gadu. 2019. gada 23. februārī bija 39. Zelta avenes balvas ceremonija.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

Kino
Dīvaini apbalvojumi
Venēcijas kinofestivāls

Venēcijas kinofestivāls () ir pasaules vecākais kinofestivāls. To 1932. gadā izveidoja Džuzepe Volpi di Misurata kā Esposizione Internazionale d'Arte Cinematografica, katru reizi festivāls notiek augusta beigās, septembra sākumā Lido salā, Venēcijā, Itālijā. Kinofestivāls ir daļa no Venēcijas biennāles, kuru 1895. gadā izveidoja pilsētas dome.

Festivāla galvenie apbalvojumi ir Zelta lauva (), kas tiek piešķirta labākajai turpat rādītajai filmai, un Volpi kauss (), kas tiek piešķirts labākajiem aktierim un aktrisei.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa /

Venēcijas kinofestivāls
Venēcija
Kinofestivāli
Viļņas Universitāte

Viļņas Universitāte () ir lielākā un vecākā Lietuvas universitāte, tā ir arī vecākā universitāte Baltijas valstīs. Tajā studē vairāk nekā 20 000 studentu, starp tiem 838 doktoranti.

Vēsture 
1570. gadā pēc bīskapa Valeriāna Protašēviča uzaicinājuma Viļņā ieradās jezuīti, atklāja Jēzus biedrības Akadēmiju un Universitāti (Almae Academia et Universitas Vilnensis Societatis Jesu) un ar Polijas karaļa un Lietuvas lielkņaza Sigismunda Augusta palīdzību izveidoja bibliotēku. 
1579. gadā Polijas karalis Stefans Batorijs piešķīra akadēmijai universitātes tiesības. 16. gadsimtā universitāte gan pieaicināja ārvalstu zinātniekus, gan paplašināja bibliotēku. 1595. gadā universitātē tika izdots katehisms lietuviešu valodā, ko uzskata par pirmo grāmatu lietuviešu valodā. Tomēr vēlākajā Polijas-Lietuvas kopvalsts pagrimuma periodā 17. gadsimta 2. pusē un 18. gadsimtā universitāte panīka. 
Pēc Polijas dalīšanas un Lietuvas inkorporācijas Krievijas impērijā 19. gadsimta sākumā tā kļuva par laicīgu universitāti un bija viena no lielākajām universitātēm Eiropā. Pēc Novembra sacelšanās apspiešanas Krievijas ķeizars Nikolajs I 1832. gadā pavēlēja universitāti slēgt.

1919. gadā Viļņas Universitāti atjaunoja kā Stefana Batorija Universitāti ar apmācību poliski, bet pēc Viļņas apgabala atdalīšanas Lietuvas pagaidu galvaspilsētā Kauņā nodibināja Lietuvas Universitāti (no 1930. gada Vītauta Dižā Universitāte) ar apmācību lietuviešu valodā. 1939. gadā pēc Viļņas apgabala daļējas iekļaušanas Lietuvā Stefana Batorija Universitāte tika slēgta, tās vietā atvērta Viļņas Universitāte ar lietuviešu kā mācību valodu.

Struktūrvienības 
Universitātē pašlaik ir 12 fakultātes:
 Dabaszinātņu fakultāte;
 Ekonomikas fakultāte;
 Filoloģijas fakultāte;
 Filozofijas fakultāte;
 Fizikas fakultāte;
 Juridiskā fakultāte;
 Kauņas Humanitāro zinātņu fakultāte;
 Komunikāciju fakultāte;
 Ķīmijas fakultāte;
 Matemātikas un datorzinātņu fakultāte;
 Medicīnas fakultāte;
 Vēstures fakultāte.

Projekti 
Viļņas Universitāte piedalījusies Lietuvas pirmā pavadoņa LituanicaSAT-1 izgatavošanā, kurš palaists kosmosā 2014. gada janvārī.

Slaveni pasniedzēji un absolventi 
 Adams Ježijs Čartoriskis (Adam Jerzy Czartoryski, 1770 – 1861) - valsts darbinieks
 Simons Daukants (Simonas Daukantas, 1793 - 1864) - vēsturnieks
 Georgs Forsters (Georg Forster, 1754 – 1794) - dabas pētnieks, ceļotājs
 Marija Gimbutiene (Marija Gimbutienė/Marija Gimbutas, 1921 – 1994) — arheoloģe
 Juzefs Kraševskis (Józef Ignacy Kraszewski, 1812 – 1887) - rakstnieks
 Ādams Mickēvičs (Adam Mickiewicz, 1798 – 1855) — dzejnieks, rakstnieks
 Česlavs Milošs (Czesław Miłosz, 1911 – 2004) — rakstnieks, Nobela prēmijas literatūrā laureāts
 Gitans Nausēda (Gitanas Nausėda, 1964) - Lietuvas prezidents
 Pjotrs Skarga (Piotr Skarga, 1536 – 1612) - jezuīts
 Juliušs Slovackis (Juliusz Słowacki, 1809 – 1849) - dzejnieks un dramaturgs
 Tomass Venclova (Tomas Venclova, 1937) — dzejnieks, filologs, padomju disidents

Atsauces

Ārējās saites 
 Viļņas Universitātes mājaslapa 
 timeshighereducation.com

Universitātes Lietuvā
Viļņa
Duglass Adamss

Duglass Noēls Adamss (; dzimis , miris ) bija angļu rakstnieks, radio dramaturgs un mūziķis. Pazīstams kā radiolugas, vēlāk piecu grāmatu cikla, seriāla, komiksa, datorspēles un filmas "Galaktikas ceļvedis stopētājiem" (The Hitchhiker's Guide to the Galaxy) autors. Šajā sērijā ir arī vairāki teātra uzvedumi ar dažādiem adaptētiem scenārijiem. Pēc viņa neskaidrā autogrāfa daži fani viņu pazina kā Bop Ad.

Duglass Adamss ir sarakstījis trīs zinātniskās fantastikas stāstus (vai arī piedalījies to rakstīšanā), kurus vēlāk izmantoja televīzijas seriāla "Doctor Who" kārtējo sēriju veidošanā, kā arī bijis šī seriāla septiņpadsmitās sezonas scenāriju rediģētājs.

Duglass Adamss ir absolvējis Kembridžas Universitāti. Draugi un fani viņu pazina kā aktīvu dabas aizsardzības entuziastu, atklātu ateistu un moderno tehnoloģiju cienītāju. Adamss nomira ar infarktu 49 gadu vecumā.

Adamsa grāmatas, kuras iznākušas latviešu valodā 
Latviešu valodā ir iznākušas četras no piecām "triloģijas" grāmatām (izdevniecība AGB, tulk. Ieva Zālīte).

 "Galaktikas ceļvedis stopētājiem", 2005.; (The Hitchhiker's Guide to the Galaxy, 1979.) 
 "Restorāns Visuma galā", 2006.; (The Restaurant at the End of the Universe, 1980.)
 "Dzīve, Visums un viss pārējais", 2007.; (Life, the Universe and Everything, 1982.)
 "Atā, un paldies par zivīm!", 2008.; (So Long, and Thanks for All the Fish, 1984.)

Ārējās saites 
 Duglasa Adamsa oficiālā mājaslapa

Atsauces un piezīmes 

Kembridžšīrā dzimušie
Angļu valodā rakstošie
Angļu rakstnieki
Anglijas zinātniskās fantastikas rakstnieki
Euante (pavadonis)

Euante, arī Jupiters XXXIII ir Jupitera pavadonis. To  atklāja Havaju universitātes zinātnieku komanda, kuru vadīja Skots Šepards (Scott S. Sheppard). Pēc atklāšanas tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2001 J 7. Vārds Euante pavadonim tika piešķirts 2003. gadā. Euante (Ευάνθη) ir tēls grieķu mitoloģijā, grāciju māte.

Euante ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 3 km. Pavadonis ir piederīgs Anankes grupai.

Atsauces

Ārējās saites 

Jupitera pavadoņi
Zobu ammi

Zobu ammi, arī burkāna visnaga () - līdz 1 m augsts, viengadīgs vai divgadīgs čemurziežu dzimtas lakstaugs. Tās stumbrs stāvs, zarains. Lapas vairākkārt plūksnaini dalītas, sīkās diegveida plūksnās. Lapu kāts ar maksti. Ziedi sīki, balti, ar nepatīkamu smaku, sakopoti saliktos čemuros zaru galā. Auglis sēkleņu skaldauglis. Zied jūnijā - augustā, augļi ienākas augustā, septembrī. Auga dzimtene ir Vidusjūras apgabals.

Čemurziežu dzimta