joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Krievijas karogs

Krievijas Federācijas valsts karogs ir Krievijas Federācijas oficiāls valsts simbols. Valsts karogs ir oficiāla valsts atšķirības zīme, kuras apraksts ir nosakāms ar likumu. 

Krievijas Federācijas valsts karogu pārstāv taisnstūra audekls, kas sastāv no trijām vienādas formas horizontālām svītrām: augšējā - balta, vidējā - zila un apakšējā - sarkana. Karoga platuma attiecība pret tā garumu ir 2:3.

Vēsture 
17. gadsimta beigās cars Pēteris I no Nīderlandes, kur viņš mācījās kuģubūves lietas, atveda šo karoga krāsu salikumu uz Krieviju, un vispirms tās bija tirdzniecības karogā. Baltā krāsa simbolizēja caru, zilā- aristokrātiju, bet sarkanā - tautu.

Atsauces

Ārējās saites 

Krievijas nacionālie simboli
Nacionālie karogi
Medana

Medana (indonēziešu - Kota Medan) - pilsēta Indonēzijas rietumos, Sumatras salas ziemeļrietumos. Tā ir Sumatras lielākā pilsēta un trešā lielākā Indonēzijas pilsēta (aiz Džakartas un Surabajas).

Pilsētā ir jaukts iedzīvotāju etniskais satāvs. Medanas pamatiedzīvotāji ir bataki, pastāv ievērojama javiešu kopiena, kā arī diezgan liela tamilu kopiena. Uzņēmējdarbība pārsvarā ir ķīniešu rokās.

Medanas centrā saglabājusies koloniālā laika nīderlandiešu arhitektūra. Pilsētas ielās ir ievērojams skaits moto un velo rikšu.

Vēsture 
Līdz pat deviņpadsmitā gadsimta vidum Medana attīstījās lēni. XIX gadsimta 60. gados nīderlandiešu kolonisti, kas Medanas apkārtni pārvaldīja jau kopš 1658. gada, ierīkoja tabakas plantācijas. Medanas attīstība paātrinājās, un tā īsā laikā kļuva par Ziemeļsumatras galveno centru, kas sāka valdīt pār attīstību Indonēzijas rietumdaļā.

Pilsētas tiesības Medana ieguva 1918. gadā.

Ģeogrāfija 
Medanas pilsētas platība ir 26 510 hektāri (265,10 km²) jeb 3,6% no kopējās Ziemeļsumatras teritorijas. Tādējādi, salīdzinot ar citām pilsētām / reģioniem, Medanā ir salīdzinoši maza teritorija ar samērā lielu iedzīvotāju skaitu. Ģeogrāfiski Medanas pilsēta atrodas 3° 30' - 3° 43' ziemeļu platuma un 98° 35' - 98° 44' austrumu garuma. Šī iemesla dēļ Medanas pilsētas topogrāfijai ir tendence slīpties uz ziemeļiem un tā atrodas 2,5 - 37,5 metru augstumā virs jūras līmeņa.

Rajons 
Medanas pilsētas teritorija ir sadalīta 21 apakšrajonā un 151 apakšrajonā:

 Medan Amplas
 Medan Area
 Medan Barat
 Medan Baru
 Medan Belawan
 Medan Deli
 Medan Denai
 Medan Helvetia
 Medan Johor
 Medan Kota
 Medan Labuhan
 Medan Maimun
 Medan Marelan
 Medan Perjuangan
 Medan Petisah
 Medan Polonia
 Medan Selayang
 Medan Sunggal
 Medan Tembung
 Medan Timur
 Medan Tuntungan

Indonēzijas pilsētas
Eindhovena

Eindhovena () ir pilsēta Nīderlandes dienvidrietumos, Ziemeļbrabantes provincē pie Domelas upes.

Tā ir plašāk pazīstama kā pilsēta, kurā 1891. gadā radās elektronikas kompānija Philips. Ekonomikā pazīstama arī kā kravas auto ražotāja DAF galvenās mītnes un rūpnīcas vieta.

Mūsdienās liels tehniskās izglītības centrs — šeit atrodas 1956. gadā dibinātā Eindhovenas Tehniskā universitāte. 2005. gadā trešdaļa no investīcijām pētniecībā Nīderlandē tika realizētas Eindhovenā un tās apkārtnē. Ceturtā daļa no pilsētas darbavietām ir tehnoloģijas un IT sfērā.

Vēsture 

Eindhovena pirmoreiz minēta rakstos 1232. gadā, kad Brabantes grāfs Henriks I piešķīra tai pilsētas tiesības. 1486. gadā to nopostīja Gelderlandes karaspēks. 1554. gadā ugunsgrēks nopostīja 75% māju. Nīderlandes revolūcijas laikā to vairākkārt ieņēma gan nīderlandieši, gan spāņi. Kara beigās tā palika Spānijas sastāvā, tomēr 1629. gadā iekļāvās Nīderlandē.

Rūpnieciskās revolūcijas laikā 19. gadsimtā Eindhovena ar kanāliem tika savienota ar apkārtējām pilsētām un šeit attīstījās tabakas un audumu ražošana.

1891. gadā pilsētā dibināts uzņēmums Philips, kuram līdz 1990. gadu beigām šeit bija galvenais birojs, kā arī ražotnes.

Otrā pasaules kara laikā pilsēta smagi cieta bombardēšanā, no vēsturiskās apbūves maz kas saglabājies.

Cilvēki 

Eindhovenā dzimuši:

 Kristians Albērss (Christijan Albers, 1979—) — Formula 1 pilots
 Jans de Bonts (Jan de Bont, 1943—) — kinorežisors
 Frics Filips (Frits Philips, 1905—2005) — uzņēmējs
 Pols Hārhūss (Paul Haarhuis, 1966—) — tenisists
 Filips Koku (Phillip Cocu, 1970—) — futbolists

Ārējās saites 

Nīderlandes pilsētas
Ziemeļbrabante
Mandalaja

Mandalaja (, ) ir pilsēta Mjanmas centrālajā daļā pie Iravadi upes. Otrā lielākā Mjanmas pilsēta, Mandalajas apgabala centrs un pēdējā pirmskoloniālā laika Mjanmas galvaspilsēta. Mandalajas cietoksnis izpostīts Otrā pasaules kara laikā, tomēr pēc kara atjaunots.

Kutodavas pagoda 

Mandalaja ir Mjanmas budisma centrs. Tajā atrodas vairāk nekā 700 pagodu. Kutodavas pagodā (Kuthodaw Pagoda) atrodas t.s. "budistu bībele" — 729 akmens plāksnes, kurā iegravēts viss budisma Pāli kanons. Katra plāksne ievietota atsevišķā stupā.

Vēsture 
Pilsētu 1859. gada 23. maijā dibināja Birmas karalis Mindons un tā bija Birmas galvaspilsēta līdz 1885. gadam. Trešā Birmas kara laikā to ieņēma britu karaspēks, un tā kļuva par Augšbirmas adminstratīvo centru.

Otrā pasaules kara laikā cauri pilsētai gāja stratēģiski svarīgs ceļš, pa kuru briti apgādāja Ķīnas valdības karaspēku. Lai pārtrauktu preču piegādi, 1942. gada 2. maijā Mandalaju ieņēma japāņu atbalstītā Birmas Neatkarības armija. Briti bombardēja pilsētu, nopostot Mandalejas cietoksni, tomēr ieņēma to tikai 1945. gada martā.

Bilžu galerija

Atsauces 

Mjanmas pilsētas
Resifi "Santa Cruz"

Santa Cruz Futebol Clube vai vienkārši Santa Cruz ir Brazīlijas futbola klubs no Resifi pilsētas Pernambuku štatā.

Komanda 24 reizes uzvarējusi Pernambuku štata čempionātā, pēdējoreiz 2005. gadā.

Ārējās saites 
 Offciālā vietne - to administrē atbalstītāju grupa Coralnet
 Blogs par klubu
 RSSSF Brazil - Pilns saraksts ar Pernambuku štata čempionāta rezultātiem.

Brazīlijas futbola klubi
Jauns Mēness (grupa)

Jauns Mēness bija latviešu folkroka grupa, kuru 1987. gadā izveidoja Ainars Mielavs un Gints Sola, kuri arī bija vienīgie sākumsastāva dalībnieki 1999. gadā, kad grupa pārtrauca savu darbību un Ainars Mielavs uzsāka solo karjeru.

Vēsture 
"Jauns Mēness" bija viena no 1990. gadu populārākajām grupām Latvijā, tā ir izdevusi 6 studijas albumus, vienu labāko dziesmu izlasi un grupas agrīno darbu antoloģiju. Grupa ir ieguvusi divas Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas: 1995. gadā par dziesmu "Divatā" (labākais video klips) un 1997. gadā par albumu "Garastāvoklis" (labākais pop & roka albums).

"Jauns Mēness" ir pirmie un vienīgie no postpadomju laika latviešu māksliniekiem, kam izdevies iegūt Grand Prix tolaik prestižā  Sopotas mūzikas festivālā Polijā. Tas notika 1991. gadā, kad grupa ieguva Grand Prix arī Bregencas festivālā Austrijā, bet 1992. gada martā apmeklēja ASV, kur uzstājās konferencē "South by Southwest", un vēlāk kopā ar Mineapoles grupu "Trip Sheakspear" devās kopīgā klubu tūrē.

Atsaucoties uz Īrijā pazīstamo ķeltu roku, ievērojamais muzikologs Artemijs Troickis grupas "Jauns Mēness" mūzikas stilu definēja kā "baltu roku". Grupas populārākās dziesmas ir "Pārcēlājs", "Piekūns skrien debesīs", "Kad mēness jūrā krīt" un "Ai jel manu vieglu prātu". "Jauns Mēness" savas dziesmas izpildīja gan latviešu, gan angļu valodā. Par pēdējo albumu "Dzīvotājs" un pēdējo gadu koncertprogrammām grupai tika piešķirta "Lielā mūzikas balva 1998".

2005. gadā bijušie "Jauns Mēness" dalībnieki Ainars Mielavs, Gints Sola un Juris Kroičs izveidoja grupu Mielavs un Pārcēlāji.

2012. gadā par godu grupas dibināšanas 25 gadadienai "Jauns Mēness" apvienojās, lai 1. decembrī nospēlētu pēdējo atvadu koncertu Rīgā.
Pateicoties negaidīti lielajai klausītāju atsaucībai, "Jauns Mēness" galu galā nospēlēja vēl divus "pēdējos" koncertus - 2013. gada 1. februārī Rīgā, koncertzālē "Palladium Rīga" un 20. jūlijā festivālā Positivus Salacgrīvā, pēc kuriem grupa oficiāli beidza savu pastāvēšanu.

2015. gada martā izdevniecības "Dienas Grāmata" apgādā izdota mūzikas žurnālista Jāņa Žildes grāmata (autorizēta biogrāfija) "Piekūns skrien debesīs".

2019. gada 5. februārī miris grupas otrā sastāva basģitārists Ilvars Zālītis.

Diskogrāfija

Skatīt arī 
 Ainars Mielavs
 Mielavs un Pārcēlāji

Atsauces

Ārējās saites 
 Ierakstu kompānija UPE
 WMA audio stream: Dzīves ritmi mūzikā. Jauns Mēness (Latvijas Radio 1 arhīvs - 2012-dec-02 12:15 - 45min)

Bibliogrāfija 
 Jānis Žilde. Piekūns skrien debesīs. Rīga: Dienas grāmata, 2015.

1980. gadu mūzikas grupas
1990. gadu mūzikas grupas
Latvijas rokgrupas
Latvijas folkroka grupas
Japānas himna

Japānas valsts himnu sauc "Kimi Ga Yo" (君が代). Japānas himnas teksts ir tikai sešas rindas garš.

Himnas vārdi 
君が代は (Kimi ga yo wa)
千代に (Chiyo ni)
八千代に (Yachiyo ni)
細石の (Sazare ishi no)
巌となりて (Iwao to narite)
苔の生すまで (Koke no musu made)

Tulkojums 
Tavs valdnieka mūžs
Lai tūkstoš,
Astoņtūkstoš paaudzes ilgst,
Kamēr sīki oļi
Milzu klintī saaugs
Un tā sūnām apaugs

Vēsture 
Šī vārsma atrodama 10. gadsimtā sastādītajā dzejas antoloģijā "Kokinsjū", melodiju 1880. gadā komponējis mūziķis Hajasi Hiromori. Kopš 1893. gada pēc Izglītības ministrijas norādījuma tā dziedama valsts svētku dienās, sporta sacensībās un citos pasākumos kā valsts himna, bet tikai 1999. gadā pēc visai asām diskusijām Japānas parlaments un valdība beidzot oficiāli apstiprināja valsts karogu un valsts himnu.

Himna
Valstu himnas
Paulista Futebol Clube

Paulista Futebol Clube, vai vinekārši Paulista, ir Brazīlijas futbola klubs no Žundjai pilsētas Sanpaulu štatā. Klubs dibināts 1909. gada 17. maijā.

Komanda savas mājas spēles aizvada Estádio Jayme Cintra stadionā, kura ietilpība ir 15 000 skatītāju. Komandas formas ir melnas ar baltām svītrām un baltiem šortiem un getrām.

Vēsture 
1903. gadā Companhia Paulista de Estradas de Ferro ("Sanpaulu dzelzceļa kompānija") darbinieki nodibināja klubu Jundiahy Football Club. 1908. gadā dalībnieku laika trūkuma dēļ klubs tika likvidēts. 1909. gadā kluba bijušie atbalstītāji un spēlētāji dibināja jaunu klubu — Paulista Futebol Clube.

Klubs spēlē zemākajās Brazīlijas futbola līgās, bet 2005. gada Copa do Brasil turnīrā tas parūpējās par pārsteigumu un tika līdz finālam, kurā uzvarēja Fluminense klubu. Nākamajā sezonā klubs pirmoreiz piedalījās Copa Libertadores turnīrā.

Ārējās saites 
 Oficiālā vietne

Brazīlijas futbola klubi
A.S. Livorno Calcio

A.S. Livorno Calcio ir itāļu futbola klubs no Livorno, Toskānas. Klubs tika dibināts 1915. gadā, un tas šobrīd spēlē Eccellenza līgā (Itālijas futbola 5. līmenis). Komanda savas mājas spēles aizvada Armando Piki stadionā, kura ietilpība ir 19 238 skatītāju vietas.

Sasniegumi 
 Itālijas čempionāts / A sērija
 Vicečempioni (2): 1919–20, 1942–43
 B sērija
 Čempioni (2): 1932–33, 1936–37
 Vicečempioni (1): 1939–40
 C sērija/C1 sērija/Lega Pro
 Uzvarētāji (3): 1963–64, 2001–02, 2017-18

Atsauces

Ārējās saites 

  

Livorno
Kaniapisko ūdenskrātuve

Kaniapisko ūdenskrātuve () ir ūdenskrātuve Kanādas austrumos, Kvebekas provinces ziemeļos, Labradoras pussalā. Brisay akumulējošās stacijas rezervuārs, daļa no Hydro-Québec Lagrandas upes hidroelektriskā kompleksa.

Uzpludināta laikaposmā no 1981. gada līdz 1984. gadam, dambis tika celts laikaposmā no 1981. gada līdz 1983. gadam, tā augstums ir 56 metri. Elektrostacijas jauda ir 469 MW. Ūdens līmenis ūdenskrātuvē mainās par 12,9 metriem. Ūdens apmaiņas periods — 2,2 gadi. Nosaukts pēc tajā apvidū bijušā un ūdenskrātuves celtniecības gaitā pārpludinātā  lielā Kaniapisko ezera.

Aptuveni četras reizes lielāks, nekā šeit agrāk esošie ezeri. Ūdenskrātuves apkaimē taiga, šeit ir mūžīgā sasaluma zona. 1981. gadā līdz ūdenskrātuvei izbūvēts grants ceļš (la Route Transtaïga). Reti apdzīvots, ezera krastā nav nevienas pastāvīgas apmetnes.

Atsauces 

Kanādas ezeri
FK Auda

FK Auda ir Latvijas futbola klubs no Ķekavas, kas pašlaik spēlē Virslīgā. Klubs dibināts 1969. gadā kā zvejnieku kolhoza "9. maijs" futbola komanda. Savu pašreizējo nosaukumu ieguvis 1991. gadā no paju sabiedrības "Auda", kas izveidojusies kolhoza "9. maijs" vietā. 2005. gadā klubs no Rīgas pārcēlās uz Ķekavu, kur ir speciāli šim klubam uzbūvēts stadions, kas ieguvis "Audas" nosaukumu.

2022. gadā klubs izcīnīja Latvijas kausu.

Kluba nosaukumu vēsture 
 1969—1990: 9. maijs ()
 1991: FK "Auda"
 1992—1993: RFK
 1994: RFK "Auda"
 1995—pašlaik: FK "Auda"

Iegūtās vietas Latvijas čempionātā

Sasniegumi Latvijas kausa izcīņā 
 2021/22 — Čempioni
 2010/11 — 3. kārta
 2009/10 — 2. kārta
 2008 — nepiedalījās
 2007 — astotdaļfināls
 2006 — 3. kārta (→ astotdaļfināls)
 2005 — astotdaļfināls
 2004 — ceturtdaļfināls
 2003 — astotdaļfināls
 2002 — pusfināls
 2001 — 1. kārta (→ ceturtdaļfināls)
 2000 — nepiedalījās
 1999 — 1. kārta (→ ceturtdaļfināls)

 1987 — ceturtdaļfināls

Komandas sastāvs 
.

Komandas personāls

Komandas galvenie treneri 

  Tomislavs Stipičs (2022. gada februāris — pašlaik)

Pazīstami spēlētāji 
  Vladimirs Babičevs
  Kaspars Gorkšs
  Artis Lazdiņš
  Vīts Rimkus
  Andrejs Rubins

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā vietne
 Latvijas Futbola federācija
 Twitter.com vietnē
 Facebook.com vietnē

Latvijas futbola klubi
Jegevas apriņķis

Jegevas apriņķis () ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts austrumos, ziemeļos tas robežojas ar Austrumviru un Rietumviru apriņķiem, bet dienvidos - ar Tartu un Viljandi apriņķiem. Austrumos Jegevas apriņķi apskalo Peipusa ezers. Jegevas apriņķa administratīvais centrs ir Jegeva.

Pilsētas 
 Jegeva
 Mustvē
 Peltsamā

Vēsture 
Skatīt Vaiga.

Administratīvais iedalījums 

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 3 pašvaldības - Jegevas pagasts, Mustvē pagasts un Peltsamā pagasts.

Ārējās saites 
 Jegevas apriņķis

Igaunijas apriņķi
Jervas apriņķis

Jervas apriņķis () ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts centrālajā daļā, dienvidos tas robežojas ar Jegevas, Viljandi un Pērnavas apriņķiem, rietumos ar Raplas un Harju apriņķiem, savukārt austrumos - ar Rietumviru apriņķi. Jervas apgabals atrodas Vidusigaunijas morēnu līdzenumā. Tā administratīvais centrs ir Paide.

Pilsētas 
 Paide
 Tiri

Vēsture 
Skatīt Jervas zeme.

Administratīvais iedalījums 

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 3 pašvaldības - Jervas pagasts, Paides pilsētas pašvaldība un Tiri pagasts.

Ārējās saites 
 Jervas apriņķis

Jervas apriņķis
Igaunijas apriņķi
Lēnes apriņķis

Lēnes apriņķis ( — ‘Rietumu apriņķis’) ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts ziemeļrietumos, austrumos tas robežojas ar Harju, Raplas un Pērnavas apriņķiem, bet rietumos to apskalo Baltijas jūra. Lēnes apriņķis atrodas Rietumigaunijas zemienē, tā administratīvais centrs ir Hāpsalu.

Pilsētas 
 Hāpsalu
 Lihula

Vēsture 
Skatīt Ridala.

Administratīvais iedalījums 

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 3 pašvaldības - Hāpsalu pilsētas pašvaldība, Lēnes-Nigulas pagasts un Vormsi pagasts.

Ārējās saites 
 Lēnes apriņķa portāls
 Lēnes apriņķa pārvalde

 
Igaunijas apriņķi
Ēzops

Ēzops (Αἴσωπος, dzīvojis, iespējams, 6.gs. p.m.ē.) bija sengrieķu fabulists, viņš tradicionāli tiek uzskatīts par fabulas žanra aizsācēju. Saskaņā ar leģendu, Ēzops bijis vergs, tomēr nekādu drošu ziņu par Ēzopa dzīvi nav. Jau antīkajā pasaulē par viņa iespējamo dzimšanas vietu izvirzīta Trāķija, Ēģipte, Atēnas, Etiopija, Sama un citas vietas. Ēzopu savos darbos minējuši Aristofāns, Platons, Ksenofonts un Aristotelis. Apvienojot šajos darbos sniegto informāciju, jāsecina, ka Ēzops, iespējams, piederējis kādam Ksantam, kas dzīvojis Samas salā; Ēzops ticis atbrīvots un pēc tam dzīvojis Līdijas valdnieka Krēza galmā, kur ticies ar Solonu. Peisistrāta valdīšanas laikā viņš varbūt viesojies Atēnās. Kā rakstījis grieķu vēsturnieks Hērodots, Ēzops nogalināts Delfos, lai gan viņa nāves iemesls nav nosaukts.

Ēzopa fabulām ir izteikti didaktisks un moralizējošs raksturs, tās ir vienkāršas un lakoniskas.

Ārējās saites

Atsauces

Literatūra 
 Ābrams Feldhūns (tulk.). Ēzopa fabulas. — Rīga: Daugava, 2004. 
 Sengrieķu literatūras antoloģija. — Rīga: Zvaigzne, 1990. 

Sengrieķu rakstnieki
Grieķu valodā rakstošie
Raplas apriņķis

Raplas apriņķis () ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts rietumu daļā un robežojas ar Lēnes apriņķi rietumos, Harju apriņķi ziemeļos, Jervas apriņķi austrumos un Pērnavas apriņķi dienvidos. Raplas apriņķis atrodas Ziemeļigaunijas līdzenumā, tā administratīvais centrs ir Rapla.

Pilsētas 
 Rapla

Vēsture 
Skatīt Harija un Varbolas pilskalns.

Administratīvais iedalījums 

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 4 pašvaldības - Kehtnas pagasts, Kohilas pagasts, Merjamā pagasts un Raplas pagasts.

Ārējās saites 

 Raplas apriņķa pārvalde 
 Raplas apriņķa pārvalde 

Igaunijas apriņķi
Rietumviru apriņķis

Rietumviru apriņķis () ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts ziemeļos, tas robežojas ar Harju un Jervas apriņķiem rietumos, Jegevas apriņķi dienvidos, Austrumviru apriņķi austrumos, bet ziemeļos to apskalo Somu līcis. Rietumviru apriņķa administratīvais centrs ir Rakvere.

Pilsētas 
 Kunda
 Rakvere
 Tamsalu
 Tapa

Vēsture 
Skatīt Viruzeme

Administratīvais iedalījums 

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 8 pašvaldības - Haljalas pagasts, Kadrinas pagasts, Rakveres pagasts, Rakvere, Tapas pagasts, Veike-Mārjas pagasts, Vinni pagasts un Viru-Nigulas pagasts.

Ārējās saites 
 Rietumviru apriņķis

 
Igaunijas apriņķi
Zenit-3SL

Zenit-3SL ir Ukrainas Zenit saimes nesējraķete. Tā sastāv no trīs pakāpēm. Raķeti izmanto uzņēmums Sea Launch.

Tiek palaista no peldošās platformas Odyssey Klusajā okeānā uz ekvatora.

Avārijas 
 
  (daļēja)
  — uzsprāga īsi pēc pacelšanās no peldošās platformas, sabojājot platformu
  (ar Intelsat 27) — nepilnas minūtes laikā pēc starta pirmās pakāpes dzinējs RD-171 negaidīti izslēdzās.

Zeņit (nesējraķetes)
Femtosekunde

Femtosekunde (fs) ir laika mērvienība, kura vienāda ar 10−15 sekundēm. 100 femtosekundēs gaisma veic ceļu, kas aptuveni vienāda ar cilvēka mata diametru.

Laika mērvienības

de:Sekunde#Abgeleitete Maßeinheiten
Osaka

ir pilsēta Japānā, Honsju salas dienviddaļā pie Klusā okeāna Osakas līča. Osakas prefektūras centrs. Veido kopēju aglomerāciju ar Kobi un Kioto.

Osaka ir Japānas vēsturiskais galvenais tirdzniecības un komercijas centrs un arī mūsdienās saglabā savas pozīcijas, kaut arī vairākas lielas kompānijas ir pārcēlušās uz Tokiju.

Vēsture 

Senais Osakas nosaukums ir Naniva (難波, 浪華 vai 浪花/Naniwa). 683. gadā Nanivu nodibināja imperators Tennu. Pilsēta kalpoja par vienu no galvenajām ostām tirdzniecībā ar Ķīnu. Tomēr līdz XV gadsimta beigām tā iznīka.

1496. gadā Džodo Šinšu mūki uz vecās pils mūriem uzcēla klosteri. 1570. gadā to aplenca tā laika varenākais daimjo Oda Nobunaga (Oda Nobunaga) un, pēc desmit gadiem, 1580. gadā to ieņēma. Vēlāk klostera vietā Tojotomi Hidejoši (Toyotomi Hideyoshi) uzcēla Osakas pili, kas bija mūsdienu Osakas sākums.

Edo periodā (1603 — 1867) Osaka izveidojās par Japānas galveno tirdzniecības un komercijas centru ar plaukstošu kultūras dzīvi (bunraki, kabuki).

Pilsēta pašreizējās robežas tika nodibināta 1956. gadā. 1970. gadā Osakā notika EXPO.

Cilvēki 

Osakā dzimuši:

 Rina Aiuči (愛内里菜/Aiuchi Rina, 1980-) — mūziķe
 Tadao Ando (安藤忠雄/Andō Tadao, 1941-) — arhitekts
 Leo Esaki (江崎 玲於奈/Esaki Reona, 1925-) — fiziķis
 Jukiči Fukuzava (福澤 諭吉/Fukuzawa Yukichi, 1835-1901) — rakstnieks un publicists
 Rijoko Ikeda (池田 理代子/Ikeda Riyoko, 1947-) — mangas māksliniece
 Jasunari Kavabata (川端 康成/Kawabata Yasunari, 1899-1972) — rakstnieks
 Minmi (Minmi, 1975-) — mūziķe
 Ai Otsuka (大塚愛/Ōtsuka Ai, 1982-) — mūziķe
 Jū Vatase (渡瀬悠宇/Watase Yū, 1970-) — mangas māksliniece

Ārējās saites 

Japānas pilsētas
Viljandi apriņķis

Viljandi apriņķis (), arī Vīlandes apriņķis, ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts dienvidos, tas robežojas ar Pērnavas apriņķi rietumos, Jervas un Jegevas apriņķiem ziemeļos, Tartu apriņķi austrumos, kā arī ar Valgas apriņķi un Latviju dienvidos. Vīlandes apriņķa administratīvais centrs ir Viljandi.

Pilsētas 
 Abja-Paluoja
 Karksi-Nuija
 Meizakila
 Sūre-Jāni
 Vehma
 Viljandi

Administratīvais iedalījums 

Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 4 pašvaldības - Mulgi pagasts, Pehja-Sakalas pagasts, Viljandi un Viljandi pagasts.

Vēsture 

Vīlandes apriņķi (Fellinsche Kreis; Феллинский уезд) izveidoja līdz ar Rīgas vietniecības dibināšanu 1783. gadā.
Par jaunā apriņķa centru izvēlējās seno Livonijas ordeņa mestru rezidenci Vīlandi, kurai 1783. gadā atjaunoja pilsētas tiesības.

Apriņķi ietilpa astoņi draudžu novadi (kihelkond): Vīlandes—Kepo (Fellin-Köppo)  draudzes novads, Helmetas draudzes novads (Helmet), Lieljāņu (Groß St. Johannis) draudzes novads, Mazjāņu (Klein St. Johannis) draudzes novads (Harjel), Peltsamā (Oberpahlen) draudzes novads, Paistu (Paistel) draudzes novads, Pilistvere (Pillistfer) draudzes novads un Tarvastu draudzes novads (Tarwast).

Ārējās saites 

 Viljandi apriņķis 
 Viljandi apriņķa pārvalde 

 
Igaunijas apriņķi
Folklorisms

Folklorisms autentiskās folkloras elementi, kas izplatīta drukātā, ieskaņotā formā, piemēram, radio vai TV raidītā, tīmeklī (Internet) uc. ceļā, kā arī performances - interpretācijas un improvizācijas darbības, kuru pamatā ir folklora, kas tādējādi sākusi otrēju dzīvi modernajā vai postmodernajā sabiedrībā jaunās formās, situācijās un kontekstos.
Folkloras, tradicionālās kultūras elementu apzināta, mērķtiecīga interpretācija.

Folklora
Ammerezers

Ammerezers ( — 'Dzintara ezers') ir ezers Vācijas dienvidos, Bavārijā, dienvidrietumos no Minhenes. Vistālāk ziemeļos novietotais Priekšalpu ezers.

Ezers veidojies pēcleduslaikmeta periodā, tā ūdens apmaiņas periods ir 2,7 gadi. Ezera līmenis krītas — vēl rakstītos avotos minēts ievērojami lielāks ezers, nekā tas ir tagad. Ezera dienvidos esošā Švēdenes sala pamazām savienojas ar sauszemi.

Ezera ūdens kvalitāte ievērojami pasliktinājās līdz 1960. gadu beigām, kad tika uzsākta programma ezera vides kvalitātes uzlabošanai. Jau 1980. gadu vidū ezers kļuva no eitrofa par mezotrofu un ezera ūdenī var redzēt jau ap 2 metrus dziļi.

Populārs tūrisma objekts; šeit atpūšas pilsētnieki no Augsburgas un Minhenes. Izbraukumu kuģīšu satiksme.

Ezers atrodas seno ķeltu dzintara ceļā, kas veda uz Brennera pāreju, no kā arī cēlies ezera nosaukums.

Ārējās saites 

Vācijas ezeri
Bavārija
Gnosticisms

Gnosticisms ( — zināšanas) ir domāšanas veids, kas personisko garīgo atklāsmi vērtē augstāk nekā reliģiskās dogmas. Gnosticisms ietekmēja vairākas reliģiskās kustības un filosofijas skolas. 

2. gadsimta baznīctēvs Irenejs par pirmo gnostiķi dēvēja Sīmani Magu, kura uzskati esot maldu mācība jeb herēze.
Viens no pazīstamākajiem gnostiķiem bija Valentīns, kurš bija izglītojies Aleksandrijā un bijis pazīstams ar neoplatonismu, kristietību, jūdu ezotēriku un vietējām pagānu reliģijām. Pētnieki uzskata, ka Valentīns sarakstījis Patiesības evaņģēliju, kurš atrodams starp 1945. gadā atrastajiem Naghammādī manuskriptiem.
Citu gnostiķu mācībās manāma zoroastrisma, maniheisma un jūdaisma ideju ietekme.

Atsauces 

Reliģiskās ticības, tradīcijas un kustības
Kīmezers

Kīmezers () ir ezers Vācijas dienvidos, lielākais ezers Bavārijā, trešais lielākais ezers Vācijā pēc Bodenezera un Mīrica. Priekšalpu ezers.

Veidojies pēc pēdējā ledus laikmeta pirms aptuveni 10 000 gadiem. Agrāk ezers aizņēma ap 240 km² lielu teritoriju — ap trīs reizes lielāku, kā tagad, taču laika gaitā no Alpiem sanestie nogulumi ezeru ir samazinājuši. Samazinās arī ezera maksimālais dziļums. Ezera krastā atrodas Alpu priekškalni. Ramsāres vieta. Ziemeļos no ezera ap 500. gadu nokritis meteorīts.

Iecienīta bavāriešu atpūtas vieta jau no seniem laikiem. Ezerā atrodas interesantas salas, tai skaitā Frauenes sala (Fraueninsel) ar sieviešu klosteri (782. g) un Herrenas sala (Herreninsel) ar ainavu parku, agrāko klosteri un Bavārijas karaļa Ludviga II pili (Herrenchiemsee), kas veidota pēc Versaļas pils parauga. Sieviešu klosterī tiek izgatavots liķieris Klosterlikör.

Skaistais ezers atainots daudzās romantiskās gleznās.

Ārējās saites 

Vācijas ezeri
Bavārija
Kēnigszē

Kēnigszē ( — ‘Karaļezers’) ir ainavisks ezers Vācijas dienvidos, Bavārijā, Alpos pie Austrijas robežas.

Garenas formas ezers, kuru no visām pusēm ielenc stāvi kalni. Izvietojies pēdējā ledus laikmeta beigu posmā izveidotā trogielejā. Iekļauts Berhtesgādenes nacionālajā parkā. Aizsalst reti, taču ūdens auksts.

Ezera rietumu krastā pret austrumiem vērstā stāvā klints sienā ir Eistāles aiza (Eistal) ar kapelu, grota. No ielejas izplūstošais strauts ezerā sanesis nogulas, kas veido  lielo Hiršavas pussalu, uz kuras atrodas Svētā Bartolomeja svētceļotāju baznīca (1697) un medību pils (tagad — viesu nams).

Bagāts ar zivīm, profesionāli zvejnieki. Ezerā 18 izbraucienu kuģi, kurus darbina elektriskie dzinēji, lielākā daļa izgatavoti no koka. Aptuveni pusceļā uz Svētā Bartolomeja baznīcu kuģa apkalpe ar trompeti demonstrē neparastu atbalss efektu, ko rada ezera krasta kraujas. Pie austrumu krasta  liela klinšu saliņa Kristlīgere (Christlieger).

Ezera sateces baseinā nav lauksaimniecības un rūpniecības. Kopš 1980. gadiem ezerā nenonāk pat attīrīti notekūdeņi. Tāpēc ezers ir ļoti tīrs, ar dzeramu ūdeni, oligotrofs.

Ezera ziemeļu krastā atrodas Kēnigszē bobsleja un kamaniņu trase.

Ārējās saites 

Vācijas ezeri
Bavārija
Plavas ezers

Plavas ezers () ir ezers Vācijas ziemeļaustrumos, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā. Populāra atpūtas vieta, apkārt ezeram ierīkots veloceliņš.

Vācijas ezeri
Šālezers

Šālezers () ir ezers Vācijas ziemeļu daļā, uz Šlēzvigas-Holšteinas un Mēklenburgas-Rietumpomerānijas robežas. 2000. gadā nodibināts biosfēras rezervāts. Lielākā sala — Kampenverdere.

Ārējās saites 
 Biosfēras rezervāta mājaslapa 
 Ezera karte PDF formātā 

Vācijas ezeri
Kummerovas ezers

Kummerovas ezers () ir ezers Vācijas ziemeļaustrumos, Mēklenburgas-Priekšpomerānijas ziemeļu daļā,  uz dienvidiem no Štrālzundes.

Ezers atrodas ar mežiem bagātā, salīdzinoši dabiskā apvidū. Iekļauts dabas parkā. Izbraukumu kuģi.

Vācijas ezeri
Švīlohezers

Švīlohezers (), arī Gojacas ezers (), ir ezers Vācijas ziemeļu daļā, Brandenburgas zemē, dienvidaustrumos no Berlīnes, Šprēvaldes ziemeļu malā.

Populāra berlīniešu atpūtas vieta, peldvieta, jahtu piestātnes, ap 100 km gari atpūtnieku celiņi. Izdala Lielo Švīlohezeru ziemeļos un Mazo Švīlohezeru dienvidos, kurus atdala zemesšaurums. Atrodas ledāja veidotā ieplakā.

Ap 600. gadu ezera apkaimē apmetās slāvu ciltis, kuru pēcteči sorbi šeit dzīvo joprojām. Ezers rakstītos avotos minēts 1302. gadā, sākotnējais nosaukums — Zwilow.

Ārējās saites 
 Ezera apraksts vāciski un attēli
 Ezera apraksts vāciski
 Raksts par ezeru Lauzicas Vikipēdijā

Vācijas ezeri
Hammārs

Hammārs (; ) ir liels sālsezers Irākas dienvidaustrumos, paralēli Eifratai.

Ūdens līmenis ezerā mainīgs, ezers sekls. Putniem nozīmīgs mitrājs. Eitrofs ezers. Šeit dzīvo purva arābi (maadāni), daļa dzīvo uz mākslīgām, peldošām salām. Purva arābi ir etniski un kultūras ziņā izteikti atšķirīga kultūra, kas šeit eksistē jau aptuveni 5000 gadus.

1990. gados tika uzsākta Hammāra purvāju un ezera nosusināšana, kas ap 2002. gadu noveda pie Hammāra izzušanas. 2003. gadā atsākās Hammāra purvāju un ezera atjaunošana. Pašlaik ezers ir daļēji atjaunojies.

Ārējās saites 
 Informācija par Hammāras purvājiem
 BirdLife informācija: Haur Al Hammar 

Irākas ezeri
Sālsezeri
Islandes ķērpis

Islandes ķērpis (Cetraria Islandica) ir līdz 12 cm augsts krūmveida ķērpis ar zarainām daivām. Daivu virspuse olīvbrūna vai brūngani pelēka, apakšpuse bāli pelēka. Apakšdaļā laponis bieži iesarkans. Gar daivu malām daudz apmēram l mm garu izīdijveida izaugumu. Aug smilšainās augsnēs silos, tundrās un kalnos. Laponis vāji saaug vai nemaz nesaaug ar substrātu. Izplatīts visā ziemeļu puslodē, dienvidos — kalnos. Ārstniecības augs. Satur rūgtvielu - cetrārskābi, ogļhidrātu — lihenīnu (30— 70%), ēteriskās eļļas, cukurus u.c. vielas. Ārstniecībā lieto ēstgribas un gremošanas veicināšanai, pret klepu, gremošanas orgānu iekaisumiem u.c. Ziemeļos Islandes ķērpjus lieto ziemeļbriežu barībai.

Ķērpji
Žans Batists Kamils Koro

Žans Batists Kamils Koro (Jean-Baptiste Camille Corot; dzimis 1796. gada 17. vai 26. jūlijā Parīzē, miris 1875. gada 22. februārī Parīzē) bija franču ainavists, kurš pamatā gleznoja reālisma stilā. Koro ir viens no būtiskākajiem impresionisma ietekmes avotiem. Kopā ar Žanu Fransuā Milē un Teodoru Ruso Koro bija viens no nozīmīgākajiem Barbizonas skolas pārstāvjiem. Koro darbu skaits ir milzīgs, taču vēlīnajos gados viņš bija tik populārs, ka ārkārtīgi liels ir arī viltojumu skaits.

Dzīve 
Koro dzimis 1796. gadā Parīzē vidusšķiras ģimenē. Izglītību Koro ieguva Ruānā un pēc tam kļuva par mākcekli pie manufaktūras preču tirgotāja, līdz 26 gadu vecumā tēvs viņam atļāva pievērsties mākslai un piešķīra ar finansiālu atbalstu. 1825. gadā Koro devās uz Romu, kur pavadīja trīs gadus, šajā laikā gleznodams Kampaņu un Romas lauku skatus. Apceļojis arī Neapoli un Venēciju, viņš atgriezās Francijā. 1833. gadā Parīzes salonā tika izstādīta Koro glezna, kurā attēlots Fontenblo mežs; tai piešķīra 2. pakāpes medaļu, kas deva Koro tiesības izstādīt darbus bez iepriekšēja žūrijas vērtējuma. 1834. gadā Koro vēlreiz devās uz Itāliju, kur skicēja Florences, Pizas, Dženovas un Venēcijas ainavas. Pēdējo reizi Koro uz Itāliju devās 1843. gadā. 1836. gadā Koro apmeklēja Aviņjonu, 1842. gadā — Šveici, 1854. gadā — Nīderlandi un 1862. gadā — Londonu.

1830. gados Koro darbi bieži tika izstādīti Parīzes salonā; lai arī tie guva atsaucību, viņa gleznas tomēr pirka reti. 1840. gadā Francija iegādājās gleznu "Mazais gans", un 1846. gadā Koro tika piešķirts Goda Leģiona ordenis. Aptuveni šajā laikā Koro kļuva finansiāli neatkarīgs, jo viņa darbi tika ļoti augsti novērtēti un tos labprāt iegādājās. 1855. gadā Koro Parīzes Vispasaules izstādē ieguva pirmās pakāpes medaļu. Kādu Koro gleznu iegādājās imperators Napoleons III.

Koro bija pazīstams arī ar labdarību. 1871. gadā Koro ziedoja naudu nabadzīgajiem Parīzes iedzīvotājiem; 1872. gadā viņš uzdāvināja māju talantīgajam karikatūristam Onorē Domjē, kurš šajā laikā bija akls un bez iztikas līdzekļiem. 1875. gadā mākslinieks ziedoja 10 000 franku Milē atraitnei.

Koro nomira 1875. gada 22. februārī un tika apglabāts Pērlašēzas kapsētā.

Mākslinieciskā darbība 

Koro darbi pamatā ir ainavas, lai arī viņš gleznojis arī mitoloģiskas ainas, portretus u.tml. 1860. gados Koro sāka gleznot t.s. "suvenīrus" — melanholiskas ainavas, kurās izmantoti standarta elementi (piemēram, ezers, kam pāri noliekušies koki).

Īpaša Koro mākslas īpatnība ir viņa prasmīgi veidotās skices, kuras viņas dzīves laikā tika uzskatītas par mazvērtīgām (priekšroka tika dota pabeigtām gleznām), taču tagad tiek uzlūkotas kā nozīmīga viņa daiļrades sastāvdaļa.

1796. gadā dzimušie
1895. gadā mirušie
Parīzē dzimušie
Franču mākslinieki
Francijas gleznotāji
Reālisma mākslinieki
Ar Goda Leģiona ordeni apbalvotie
Harnūrs

Harnūrs ( — ‘melnais ezers’) ir saldūdens ezers Mongolijas rietumu daļā, Hovdas aimakā Lielo ezeru ieplakā, Harusnūra nacionālā parka teritorijā. 

Ezers pieder vairāku lielu ezeru grupai — šie ezeri ir liela, pirms 5000 gadiem izzuduša aizvēsturiska ezera atliekas. Ezera līmenis svārstās atkarībā no klimatiskajiem apstākļiem. Nozīmīga gājputnu atpūtas vieta. Ap ezeru kāpas. Bagāts ar zivīm.

Ārējās saites 

Mongolijas ezeri
Hjargasnūrs

Hjargasnūrs (agrāk arī Hirgisnūrs; ) ir liels beznoteces sālsezers Mongolijas ziemeļrietumos, Uvsnūra aimakā.

Vairāku citu ezeru (Haranūrs, Harausnūrs u.c.), Hovdas, Dzavhanas noteces galapunkts. Iespējams, ka šis ir viens no senākajiem ezeriem pasaulē, nepārtraukti pastāv jau no mezozoja otrās puses. Ūdens mineralizācija ir ap . Aizsalst no decembra beigām līdz aprīlim. Krasti zemi, tuksnešaini, vietām stepe. Bagāts ar zivīm. Dienvidos ar šauru  garu caurteku savienots ar saldūdens ezeru Airagnūru (143 km²). Ziemeļu daļā ezerā divas smilšu strēles — 11 un  garas. Ziemeļrietumu piekrastē karstie avoti.

Agrāko ezera terašu augstums virs tagadējā ezera līmeņa sasniedz līdz pat 100 metriem, kas liecina, ka pagātnē te bijis ievērojami lielāks ezers. 2000. gadā izveidots Hanhuhīūla-Hjargasnūra nacionālais parks.

Ezerā viena zivju suga — divu paveidu Altaja osmāns. Viens paveids pārtiek no ūdensaugiem un otrs — no zivīm — paša osmāna. Klīst nostāsti par lielu, noslēpumainu dzīvnieku, kas dzīvo šajā ezerā.

Ārējās saites 

 Apraksts par Hirgisnūra noslēpumainā dzīvnieka meklējumiem, krieviski

Mongolijas nacionālie parki
Mongolijas ezeri
Sālsezeri
Ezeri ar teiksmām par noslēpumainiem dzīvniekiem
Harusnūrs

Harusnūrs ( — ‘melnā ūdens ezers’) ir otrs lielākais saldūdens ezers Mongolijā aiz Hubsugula. Izvietojies valsts rietumos Hovdas aimakā, Lielo ezeru ieplakā, Harusnūra nacionālā parka teritorijā.

Akbaši sala (274 km²) sadala ezeru divās daļās. Lielākā ieteka ir Hovda. Caurteka savieno ar Harnūru. Krasti zemi, vietām purvaini. Ziemā aizsalst. Nozīmīga gājputnu atpūtas vieta, daudz zivju. Lielais organiskās vielas daudzums ezera ūdenī iekrāso to tumšu — no tā cēlies ezera nosaukums.

Ārējās saites 
 Lielā padomju enciklopēdija (Хара-Ус-Нур) 

Mongolijas ezeri
Sālsezeri
Nami ezers

Nami ezers () ir beznoteces sālsezers Botsvanas ziemeļu daļā, ziemeļos no Kalahari tuksneša.

Nami ezeru periodiski ar ūdeni piepilda Okavango upe caur Nhabes caurteku; ezers atrodas Okavango purvu dienvidrietumu stūrī. Lielākā daļa Okavango ūdens iztvaiko, pirms tas sasniedz ezeru. Nami ezers ir atlieka no senā, lielā Makhadikhadi ezera. Kopš 1890. gada ezera platība strauji samazinājusies. Putniem un citai dzīvajai dabai ļoti nozīmīga vieta.

Dāvids Livingstons sasniedza Nami ezeru 1849. gadā, aprakstīja to kā "mirdzošu ezeru, kādas 80 jūdzes garu un 20 jūdzes platu". Livingstona laikā ezerā bija iesāļš ūdens. Pēdējā laika pētījumi rāda, ka arī 19. gadsimtā ezers pārsvarā bija mazs, Livingstonam paveicās to sasniegt brīdī, kad tas bija pilns ar ūdeni. Livingstons pierakstīja arī vietējo iedzīvotāju leģendu, kas pārsteidzošā kārtā līdzinās leģendai par Bābeles torni un valodām.

20. gadsimta 20. gados ezerā ieplūstošās upes sāka izsīkt un ezerā ūdens parādās tikai brīžiem, Nhabes deltas rajonā. Bijušā ezera gultni klāj zāle un krūmi. Tajos periodos, kad ezerā ir ūdens, tas ir ļoti bagāts ar zivīm un citu dzīvo dabu.

Atsauces 

Botsvanas ezeri
Izzūdošie ezeri
Dinamo

Dinamo var būt:

Elektrotehnikā:
 Dinamo (elektrotehnika) — līdzstrāvas ģenerators.

Rūpniecībā:
 Dinamo (rūpnīca) — rūpnīca Krievijā.

Sportā:
 Brjanskas "Dinamo" — Krievijas futbola klubs;
 Bukarestes "Dinamo" — Rumānijas futbola klubs;
 Dinamo FC (Vankūvera) — Kanādas futbola klubs;
Dinamo stadions – futbola stadioni Rīgā un citur;
 Dynamo Dresden — Vācijas futbola klubs;
 Dynamos (Dienvidāfrika) — DĀR futbola klubs;
 GNK Dinamo Zagreb — Horvātijas futbola klubs;
 Kijevas "Dinamo" — Ukrainas futbola klubs;
 Loughborough Dynamo F.C. — Anglijas futbola klubs;
 Maskavas "Dinamo" (futbols) — Krievijas futbola klubs;
 Maskavas "Dinamo" (hokejs) — Krievijas hokeja klubs;
 Maskavas "Dinamo" (sieviešu basketbola komanda) — Krievijas sieviešu basketbola klubs;
 Minskas "Dinamo" (futbols) — Baltkrievijas futbola klubs;
 Minskas "Dinamo" (hokejs) — Baltkrievijas hokeja klubs;
FK Dinamo Rīga — Latvijas futbola klubs;
Rīgas "Dinamo" — Latvijas futbola klubs (1940.—1941., 1945.—1949./1960.);
 Rīgas "Dinamo" — Latvijas hokeja klubs;
 Rīgas "Dinamo" (agrākais) — Latvijas hokeja klubs (1946.—1995.);
 S.K. Dynamo České Budějovice — Čehijas futbola klubs;
 Shepshed Dynamo F.C. — Anglijas futbola klubs.

Transportā:
 Dinamo (metrostacija) — metrostacija Maskavā.

Vēsturē:
 Operācija "Dinamo" — nosaukums sabiedroto spēku evakuācijai no Dinkerkas 1940. gadā.

Zinātnē:
 Dinamo teorija — hipotēze, kas izskaidro debess ķermeņu magnētiskā lauka rašanos.
Latvijas futbola 1. līga

Optibet Nākotnes līga (agrāk Latvijas futbola 1. līga) ir otra augstākā divīzija Latvijas futbolā. To organizē Latvijas Futbola Federācija.

Sezonas beigās uzvarētājs automātiski iegūst ceļazīmi uz Virslīgu. Otra labākā komanda tiekas ar Virslīgas 7. vietas ieguvējiem par palikšanu/vietas iegūšanu Virslīgā. Komanda, kas ieņem pēdējo vietu, izkrīt uz 2. līgu.

Vēsture 
Pirmā līga tika izveidota 1992. gadā. No 2007. līdz 2008. gadam tās nosaukums bija Traffic 1. līga, kad par pirmo līgas ģenerālsponsoru kļuva reklāmas uzņēmums "Traffic auto advert". No 2015. līdz 2020. gadam tās galvenais atbalstītājs bija sporta preču veikals Komanda.lv un tās nosaukums bija Komanda.lv 1. līga. 

2014. gadā 1. līgas čempionātu skāra nopietnas pārmaiņas — tajā vairs nespēlēja Virslīgas dublieru komandas. 2017. gada sezonā 1. līgā startēja 14 klubi, taču 14. jūlijā LFF Disciplinārlietu komisija par aizdomīgām darbībām, kas vērstas uz spēļu rezultāta ietekmēšanu, no dalības turnīrā izslēdza "FK Jēkabpils/JSC" un "FK Ogre".

2020. gadā COVID-19 pandēmijas dēļ otrā posma sacensības netika pabeigtas un vietu sadalījums turnīra tabulā tika noteikts ar koeficienta palīdzību.

No 2021. gada par līgas ģenerālsponsoru kļuva azartspēļu uzņēmums "Optibet" – līga ieguva jaunu vizuālo identitāti un tika pārdēvēta par Optibet Nākotnes līgu. 2022. gada sezonā pēc astoņu gadu pārtraukuma atgriezās dublieru komandas – tās var izkrist uz 2. līgu, taču nepiedalās cīņā par ceļazīmēm uz Virslīgu.

1. līgas dalībnieces 
2022. gada 1. līgas dalībnieces

 JDFS Alberts (Rīga)
 FK Dinamo Rīga (Rīga)
 Grobiņas SC/LFS (Grobiņa/Liepāja)
 FS Jelgava (Jelgava)
 AFA Olaine (Olaine)
 Rēzekne (Rēzekne)
 Riga FC-2 (Rīga)
 RFS-2 (Rīga)
 Leevon Saldus (Saldus)
 FK Salaspils (Salaspils)
 Skanstes SK (Rīga)
 FK Smiltene/BJSS (Smiltene)
 FK Tukums 2000/TSS-2 (Tukums)
 Valmiera FC-2/VSS (Valmiera)

2021. gada 1. līgas dalībnieces 
 JDFS Alberts (Rīga)
 FK Auda (Ķekava)
 FK Dinamo Rīga (Rīga)
 Grobiņas SC (Grobiņa)
 Rēzeknes FA/BJSS  (Rēzekne)
 Saldus SS / Leevon (Saldus)
 FK Smiltene (Smiltene)
 SK Super Nova (Olaine)
 FK Albatroz (Jelgava)
 FK Tukums 2000 (Tukums)

2020. gada 1. līgas dalībnieces 
 JDFS Alberts (Rīga)
 FK Auda (Ķekava)
 FK Dinamo Rīga (Rīga)
 Grobiņas SC (Grobiņa)
 FC Lokomotiv Daugavpils (Daugavpils)
 Rēzeknes FA/BJSS  (Rēzekne)
 Saldus SS / Leevon (Saldus)
 FK Smiltene (Smiltene)
 SK Super Nova (Olaine)

1. līgas uzvarētāji

Atsauces

Ārējās saites 
 Latvijas Futbola federācija
 Pirmās līgas sadaļa portālā sportacentrs.com

 
 1
Futbola līgas
Pirma liga
Darjus Miceika

Darjus Miceika (, dzmis ) ir Lietuvas futbolists, pussargs. No 2005. līdz 2008. gadam spēlēja FHK Liepājas Metalurgs.

Panākumi 
 2006. gadā tika atzīts par trešo labāko Latvijas Virslīgas pussargu (aiz Genādija Soloņicina un Vitālija Astafjeva).
 2006. gadā ieguva Latvijas čempionāta otro vietu.

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Lietuvas futbolisti
Lietuvas izlases futbolisti
Sanktpēterburgas "Zenit" spēlētāji
FK Liepājas Metalurgs spēlētāji
Riska kapitāls

Riska kapitāls ir kapitāls, kuru jaunu uzņēmumu vai projektu finansēšanai piešķir Riska investori (riska kapitālisti). Parasti riska investīciju objekti ir uzņēmumi ar augstu straujas izaugsmes ticamību, vai projekti, kuri to īstenošanas gadījumā var nest lielu peļņu uz tajos investēto kapitālu.
Tā kā riska investīcijas lielas peļņas vietā var nest arī ievērojamus zaudējumus, riska investori - fiziskas vai juridiskas personas - mēdz apvienoties, izveidojot riska fondus, tādējādi sadalot riskus, tātad arī iespējamos zaudējumus.

Risku fondus parasti pārvalda profesionālas kompānijas, kuras ir specializējušās dažādās investīciju jomās. Līdz ar to arī riska fondi vairumā gadījumu orientējas uz atsevišķiem sektoriem. Parasti tās ir jomas, kas saistītas ar paaugstinātu risku - jaunas tehnoloģijas, strauji augoši ekonomikas sektori, vai valstis un pat pasaules reģioni ar dinamisku ekonomisko izaugsmi. Pie tādiem pieskaitāmas arī Baltijas valstis, tai skaitā arī Latvija.

Lai veicinātu strauju jaunu tehnoloģiju attīstību un jaunu uzņēmējdarbības sfēru veidošanos, daudzas valstis atbalsta riska fondu veidošanu. Piemēram, vairums telekomunikāciju, informātikas un citas mūsdienu tehnoloģijas izveidojušās lielā mērā pateicoties riska kapitāla finansējumam. Arī Latvijā tiek īstenota nacionālā programma „Riska kapitāla finansējums”, ko organizē Latvijas Garantiju aģentūra. Minētajā programmā izveidoti trīs no valsts budžeta un ES struktūrfondiem līdzfinansēti riska kapitāla fondi - ZGI fonds, Otrais Eko fonds (fonda pārvaldītājs Eko Investors), un INVENTO.

Eko Investors ir viena no vadošajām riska kapitāla pārvaldes kompānijām Latvijā, kas darbojas jau kopš 2000.gada. Eko Investors ir Riska Kapitāla asociācijas biedrs un viens no dibinātājiem. Asociācijā šobrīd darbojas 30 biedri. Jaunākais dalībnieks, finanšu un investīciju uzņēmums Capitalia, pievienojās 2012. gada 20. decembrī.

2007. gada februārī „ZGI fonds”, ko pārvalda SIA „Zaļās gaismas investīcijas”, veica pirmo riska kapitāla investīciju, ieguldot 200 tūkstošus latu informācijas tehnoloģiju uzņēmumā SIA „SmartImage Solutions”. SIA „SmartImage Solutions” dibinātāji ir izstrādājuši jaunu inovatīvu metodi datubāzu saspiešanai, kas ļauj saspiestajā arhīvā veikt arī ātru datu meklēšanu. Tāpat arī uzņēmumam ir iestrādes fundamentālās attēlu atpazīšanas un saspiešanas problēmas risināšanai.

Papildu literatūra 
 

Ekonomika
Konstanca (Rumānija)

Konstanca () ir pilsēta Rumānijas dienvidaustrumos pie Melnās jūras. Lielākā Dobrudžas pilsēta un lielākā Rumānijas ostas pilsēta un kūrorts.

Vēsture 

Pilsēta ar vārdu Tomisa (Tomis) ap 500. gadu p. m. ē. dibinājuši sengrieķi. 29. gadā p. m. ē. reģionu no Odrisas atkaroja romieši.

8. gadā pēc Oktaviāna pavēles Tomisā tika nometināts Ovidijs, kurš 17. gadā šeit mira. Pēc Romas impērijas šķelšanās tā iekļāvās Bizantijā

Vēlāk pilsētu pārsauca par Konstantiju par godu Flāvijai Jūlijai Konstantijai (Flavia Julia Constantia) — Konstantīna Lielā pusmāsai.

No 1419. gada — Osmaņu impērijas sastāvā, bet pēc 1878. gada — Rumānijā.

Cilvēki 
Konstancā dzimuši:
 Andrejs Pavels (Andrei Pavel, 1974) — tenisists;
 Simona Halepa (Simona Halep, 1991) — tenisiste.

Ārējās saites 

Rumānijas pilsētas
Kragujevaca

Kragujevaca () ir pilsēta Serbijas centrā. Šumadijas novada vēsturiskais centrs. Arhitektūrā saglabājusies jūgendstila apbūve.

No 1818. līdz 1839. gadam Kragujevaca bija Serbijas galvaspilsēta. Šeit radās pirmā serbu universitāte (1838. gadā), ģimnāzija, grāmatspiestuve (abas 1833. gadā), teātris (1834. gadā), un šeit darbojušies daudzi serbu kultūras darbinieki.

2.pasaules kara laikā 1941. gada 20. oktobrī pilsētā notika Kragujevacas slaktiņš - pamatojoties uz nacistu izdoto rīkojumu - par katru nogalināto vācu kareivi nošaut 100 civiliedzīvotājus, tika nogalināti, pēc dažādām aplēsēm, no 2300 līdz 7000 pilsētas iedzīvotāju.

Līdz Dienvidslāvijas kariem Kragujevaca bija autobūves (Zastava) un militārās rūpniecības centrs, tomēr NATO bombardēšanas rezultātā vairums ražotņu ir sagrautas un pilsētā ir augsts bezdarba līmenis.

Cilvēki 

Kragujevacā dzimuši:

 Predrags Džordževičs (Предраг Ђорђевић, 1972-) - futbolists
 Mihailo Obrenovičs (Кнез Михаило Обреновић, 1823-1868) - valdnieks
 Milans Obrenovičs (Кнез Милан Обреновић, 1819-1839) - valdnieks

Ārējās saires 
 Par Kragujevacu (angliski un serbiski)

Serbijas pilsētas
Bangveulu

Bangveulu (Bangweulu) ir liels ezers Zambijas ziemeļaustrumu daļā. Sekls. Daļa no Kongo baseina. Ap ezeru plešas Bangveulu purvs. Īsa atteka savieno ar netālo Luapulas upi. Ezerā ļoti daudz krokodilu, daudz zivju. Mitrajā periodā no novembra līdz martam ezers appludina apkārtējos purvājus; vietām krasta līnija pārvietojas pat par 45 kilometriem. Ezera platība svārstās no 1510 līdz  platībai.

Dienvidos smilšu strēle atdala Kampolombo ezeru. Kopējā ezera salu platība ir 218 km².

1873. gadā ezera dienvidu piekrastē virsaiša Čitambo ciematā no slimībām mira izcilais ceļotājs Dāvids Livingstons, kurš bija pirmais eiropietis, kas atklāja šo ezeru 1868. gadā.

Atsauces 

Zambijas ezeri
Pasaulē dziļākie ezeri


Pasaules dziļākie ezeri (450 m un vairāk).

Kontinentu dziļākie ezeri 
 Āfrika - Tanganjikas ezers
 Āzija - Baikāls
 Dienvidamerika - Buenosairess
 Eiropa - Hornindālsvatns
 Okeānija - Hauroko ezers
 Ziemeļamerika - Lielais Vergezers

Avots 
 Worldlakes.org

Skatīt arī 
 Pasaules lielāko ezeru saraksts
 Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma
 Eiropas lielākie ezeri

Ezeri
Papes ezers

Papes ezers ir lagūnas tipa ezers Dienvidkurzemes novada Rucavas pagastā. Tas atrodas Piejūras zemienē, mazāk kā viena kilometra attālumā no Baltijas jūras. Ezera rietumu krastā atrodas Pape.

Papes ezers ir aizaugošs, lielāko daļu tā virsmas klāj plašas niedru audzes. 1834. gadā izrakts Papes kanāls, kas savieno ezeru ar jūru. Uz šī kanāla ezera līmeņa regulēšanai izbūvētas slūžas, kas vairākkārt pārbūvētas. Dūņaina gultne, zemi krasti. Sastopamas sešu sugu zivis. Krasta līnijas garums — 40,4 km.

Kopš 2003. gada ezers iekļauts Papes dabas parkā.

Ezera raksturojums 
Ezers atrodas 6 km uz rietumiem no Rucavas, Papes zemienē, ar vidējo ūdens līmeni +0,1 m absolūtajās atzīmēs virs Baltijas jūras līmeņa. No Baltijas jūras to atdala 1—2 km plata kāpu josla ar augstumu 4—7 m virs jūras līmeņa. Tas ir publiskais ezers.

Ezera kopējā izdalītā platība ir 3728 ha, spoguļlaukums ir 1205 ha. Ezera garums 8,3 km, ezera vidējais platums 2,8 km, krasta līnijas garums 40,4 km. Ezers ir ļoti sekls, vidējais dziļums 0,5 m, lielākais dziļums ap 2 m (pēc citiem datiem 1,1 m). Dziļākās ezera vietas ir ezera austrumu daļā pret Kalnišķiem un Brušvītiem. Vēl ezera dziļums, lielāks par 1 m, ir pie Līgupes ietekas. Ezera dibens pārsvarā līdzens, ar līdz 5 m biezu dūņu slāni.

Ilgstoši pūšot rietumu vējiem, ievērojama ietekme ezera ūdens apmaiņā ir jūras ūdeņiem, kas Baltijas jūrā nav ļoti sāļi, tomēr, regulāri ieplūstot ezerā, veido īpatnējo lagūnas tipa ezeriem raksturīgo bioloģisko daudzveidību.

Caurtekošs ezers, lai gan pēc Līgupes — Paurupes apvadkanāla izveidošanas no 1966. gada līdz 90. gadu vidum tika mākslīgi samazināta notece caur ezeru un līdz ar to ūdens apmaiņa ezerā. Kopējais ezera aizaugums ap 90%, virsūdens aizaugums ap 80%. Aizaugumu veido galvenokārt niedres, meldri, grīšļi, lēpes, glīvenes.

Ezera krasti pārsvarā zemi, smilšaini, rietumu un ziemeļrietumu krastā kūdraini, austrumu un dienvidrietumu malā smilšaini, bet ziemeļu galā akmeņaini. Apkārtne līdzena, uz dienvidiem un rietumiem arī tālāk zema, purvaina.

Ezera kopējais tilpums pie spoguļlaukuma 1205 ha ir 6,02 milj. m³, lietderīgais tilpums 0,1 milj. m³.

Papes ezers ir līčains lagūnas tipa ezers ar ļoti izrobotu krasta līniju, daudz pussalu, kas mainās, ezeram mainot ūdens līmeni. Atkarībā no ūdens līmeņa pussalas pārveidojas par salām un otrādi (5-12 salas).

Ūdensaugu flora 
Papes ezera ūdensaugu flora ir samērā nabadzīga. Izplatītākās ūdensaugu sugas ir ķemmveida glīvene Potamogeton pectinatus, baltā ūdensroze un sniegbaltā ūdensroze Nymphaea alba, N. candida. Bagātīgas audzes te veido dižā aslape Cladium mariscus.

Papes ezerā, tāpat kā Liepājas ezerā, lielas audzes veido sūna — parastā dižsirpe Scorpidium scorpioides.

Atsauces

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv datubāze
 Dabas parks Pape
 LETA: 2015. gadā Papes ezerā atjaunoti ligzdošanas biotopi (veikta niedrāju fragmentācija, izcērtot krūmus un veidojot koridorus, kā arī seklūdens dīķu un līču uzturēšana un atjaunošana)

Skatīt arī 
 Latvijas lielākie ezeri

Dienvidkurzemes novada ezeri
Rucavas pagasts
Nīcas pagasts
Rucavas novada ezeri
Tosmares ezers

Tosmares ezers ir ezers Liepājas pilsētas ziemeļu daļā un Dienvidkurzemes novada Medzes pagasts.

Lagūnas tipa ezers, aizaugošs. Gultne smilšaina, granšaina, vietām arī dūņaina. Krasti zemi, pats ezers grūti saskatāms, grūti pieejams. Agrāk ezers bijis lielāks, piemēram 1972. gadā tā platība bija 4,05 km². Ūdens līmenis regulēts 1950. un 1960. gados. Izveidots kanāls, kas savieno ar Ālandes upi, uz kanāla slūžas. Tosmares dabas liegums (1999). 5 sugu zivis. Putniem nozīmīga vieta.

Viena sala starp Cietokšņa kanālu un pašu ezeru.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv datu bāze

Liepājas ezeri
Dienvidkurzemes novada ezeri
Medzes pagasts
Grobiņas novada ezeri
Durbes ezers

Durbes ezers ir senlejas sprostezers Dienvidkurzemes novadā. Ezera ūdens līmenis krities pēc Durbes upes regulēšanas 1929.—1930. gados un 1961.-1964. gados. Dzidrs ūdens, taču ezers eitrofs, aizaugošs. Gultni klāj dūņu slānis, 0,5—2,5 m biezs. Krasti vietām stāvi, ezers pieejams. Ezera ziemeļaustrumu daļa iekļauta dabas liegumā "Durbes ezera pļavas" (2004). 12 sugu zivis.

Krastā ainaviskais Līgutu parks ar dižozoliem, Līgutu pils.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv datu bāze

Dienvidkurzemes novada ezeri
Durbes pagasts
Tadaiķu pagasts
Dunalkas pagasts
Tāšu ezers

Tāšu ezers (arī Tāšezers) ir ezers Dienvidkurzemes novada Medzes pagastā.

Eitrofs, stipri aizaudzis. Gultni klāj 2—2,5 m biezs dūņu slānis. Krasti zemi, purvaini. Izteka Ālande regulēta 1930.—1933. gados. Iekļauts dabas liegumā — putniem nozīmīga vieta. 5 sugu zivis.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv datubāze

Dienvidkurzemes novada ezeri
Medzes pagasts
Grobiņas novada ezeri