joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Olehs Ždanovs

Olehs Ždanovs (; dzimis 1966. gada 30. martā Drēzdenē) ir padomju un ukraiņu karavīrs, Ukrainas Bruņoto spēku rezerves pulkvedis, militārais eksperts un videoblogeris.

Biogrāfija 

Dzimis 1966. gada 30. martā Drēzdenē.

1987. gadā absolvējis Hmeļnickas Augstāko artilērijas pavēlniecības skolu. No 1987. līdz 1992. gadam dienējis padomju bruņoto spēku grupā Vācijā, Bornā (visticamāk, 1. gvardes tanku armijas 9. tanku divīzijas 96. pašpiedziņas artilērijas pulkā). No 1992. līdz 1999. gadam dienējis Karpatu militārā apgabala 38. armijas korpusa 128. gvardes mehanizētās divīzijas 331. pašpiedziņas artilērijas pulkā (Perečina, Aizkarpatu apgabals), bet 1997. un 1999. gadā Ždanovs strādāja par pasniedzēju Ukrainas Nacionālajā aizsardzības akadēmijā. No 1999. līdz 2004. gadam viņš strādāja Raķešu spēku un artilērijas galvenajā direkcijā. 2004. gadā viņš dienēja Ukrainas Bruņoto spēku Ģenerālštāba galvenajā operatīvajā direkcijā. 2007. gadā viņš atvaļinājās būdams pulkveža pakāpē.

2015. gadā viņš bija Kijivas apgabala padomes 7. sasaukuma reģionālās padomes deputāta kandidāts no apvienības Samopomich, taču netika ievēlēts.

Darbība žurnālistikā 

Kopš 2016. gada viņš bieži uzstājies televīzijā un Ukrainas, Krievijas, Baltkrievijas un Irākas medijos. Viņš bieži parādās televīzijā, raksta rakstus tādiem Ukrainas medijiem kā Gordon, Obozrevatel, Glavred un uzstājas tiešraidē Ukrainas Vienoto ziņu telemaratonā.

Viņš ir izveidojis savu YouTube kanālu, kur publicē video ar militāro operāciju analīzi, un kurā viņam ir 600 tūkstoši abonentu.

Privātā dzīve 

Kopš 1987. gada viņš ir precējies ar Ludmilu Ždanovu. Viņa ieņem stratēģiskās attīstības direktores amatu izdevniecībā Zdorov'ja Ukraïny. Dēls Volodimirs ir uzņēmējs-konditors.

Atsauces

Ārējās saites 
 Facebook konts
 YouTube kanāls

1966. gadā dzimušie
Saksijā dzimušie
Ukrainas politiķi
Ukrainas virsnieki
Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
Vainiži

Vainiži ir ciems Limbažu novada Umurgas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā.

Ciems izveidojies Vainižu muižas () centrā Umurgas draudzes novadā. 14.-16. gadsimtā te bija Rīgas arhibīskapijas saimniecības muižas pils. Pils uzcelta pie Limbažu — Straupes lielceļa 14. gadsimtā netālu no līvu Vainižu pilskalna Braslas upes labajā krastā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P14, Braslas upes krastā.

Atsauces
Renārs Putniņš

Renārs Putniņš (dzimis 1976. gadā Rīgā) ir latviešu ārsts, neiroķirurgs Paula Stradiņa Klīniskā universitātes slimnīcā, Latvijas Ārstu biedrības valdes loceklis, Jēkabpils slimnīcas valdes loceklis un politiķis. Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Vienotība saraksta, mandāts apstiprināts uz laiku, kamēr ministra pienākumus pilda deputāti, kuri ievēlēti no partijas Rīgas vēlēšanu apgabala kandidātu saraksta.

2002. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Medicīnas fakultāti. 2008. gadā Latvijas Universitātes neiroķirurģijas rezidentūru. Līdz 2014. gadam bijis Rīgas Stradiņa universitātes Doktorantūras nodaļas doktorants medicīnas studiju programmā.

Atsauces 

1976. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Rīgas Stradiņa universitātes absolventi
Latvijas Universitātes absolventi
Oliņi

Oliņi (padomju laikā arī Augstroze) ir ciems Limbažu novada Umurgas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P11.

Atsauces
Redans

Redans ir 19. gadsimta beigās celta Liepājas Jūras cietokšņa daļa Liepājā, Karostā.

Vēsture 
1919. gada 14. novembrī tur notika cīņas par neatkarīgu Latviju, aizstāvot Liepāju pret Bermonta karaspēku. Tās pašas dienas rītā, pārejot aizsalušo Tosmares ezeru, bermontiešu kājnieki ieņēma Redanu. Vēlāk, dažu stundu laikā liepājnieki veica pretuzbrukumu, un vāciešiem nācās atkāpties.

Mūsdienas 
No 2019. gada 27. maija līdz 9. jūnijam Redanā notika starptautisks mākslinieku plenērs, kurā piedalījās 15 mākslinieki no dažādām pasaules valstīm. Tajā tapa darbi, kuri tika veltīti Brīvības cīņu simtgadei.

2020. gada jūnijā sienu gleznojumus Redanā veidoja divas mākslinieces – Katrīna Vīnerte no Latvijas un Katrina Kolk no Igaunijas.

2022. gadā Redanā tika atklāts Karostas un Neatkarības kara muzejs, kurā apskatāmas vairākas ekspozīcijas.

Redanā ir labiekārtota piknika vieta ar galdiem, soliem, bufetes nojumi un nelielu skatuves platformu. Tā piemērota dažādām jaunām iniciatīvām, izglītojošiem pasākumiem, kā arī ikdienas atpūtai.

Atsauces 

Liepāja
1905. gada iela (Liepāja)

1905. gada iela ir iela Liepājā, Jaunliepājas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Rīgas ielu un beidzas, krustojumā ar Raiņa ielu. Ielas garums ir aptuveni 770 m un to pilnībā klāj asfaltbetons. Netālu no ielas sākuma atrodas Draudzīgā aicinājuma Liepājas pilsētas 5. vidusskola.

Ielu savienojumi 

 Brīvības iela ("T" veida krustojums)
 Jelgavas iela ("T" veida krustojums)
 Rīgas iela
 Akmeņu iela ("T" veida krustojums)
 Lāčplēša iela
 Tirgus iela
 Raiņa iela ("T" veida krustojums)

Skatīt arī 

 Liepāja
 Liepājas ielu uzskaitījums

Ielas Liepājā
Anjēze Varda

Anjēze Varda (, dzimusi , mirusi ), dzimusi kā kā Arlete Varda (Arlette Varda), bija Beļģijā dzimusi franču kinorežisore, scenāriste un aktrise.

Sākusi strādāt 50., 60. gados, kļūstot par vienu no ietekmīgākajām personām Franču jaunā viļņa attīstībā. Neierasta bija viņas piekoptā filmu uzņemšana ārā, nevis iekštelpās, kā tas bija pieņemts. Plaši izmantojusi neprofesionālus aktierus, kas arī bija neierasti 60. gadu franču kino. Viņas pirmā filma La Pointe Courte tika uzņemta 1955. gadā. Viņas nākamā filma, eksistenciālā drāma "Kleo no 5 līdz 7" (Cléo de 5 à 7, 1961), tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām filmām, ko režisējusi sieviete. Vēlāk režisējusi arī pilnmetrāžas filmas Vagabond (1985) un Kung Fu Master (1988). Strādājusi arī dokumentālo filmu lauciņā, veidojot tādas filmas kā Black Panthers (1968), Les glaneurs et la glaneuse (2000), Les plages d'Agnès (2008), Visages Villages (2017) un Varda by Agnès (2019), kas kļuva par viņas pēdējo.

Režisors Mārtins Skorsēze Vardu raksturoja kā "vienu no kino dieviem". Varda ir saņēmusi goda Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā, Zelta lauvas balvu Venēcijas kinofestivālā, kā arī Kinoakadēmijas goda balvu. Par Faces Places, viņa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā dokumentālā filma". Viņa ir pirmā sieviete režisore, kas ir saņēmusi Kinoakadēmijas goda balvu.

Atsauces

Ārējās saites 

1928. gadā dzimušie
2019. gadā mirušie
Francijas kinorežisori
Francijas scenāristi
Franču kinoaktieri
Briseles galvaspilsētas reģionā dzimušie
Kinoakadēmijas goda balvas ieguvēji
Zelta lauvas ieguvēji
Berijs Levinsons

Berijs Lī Levinsons (, dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, kinoproducents, komiķis un aktieris.

Levinsons ir vislabāk pazīstams ar savām drāmām vai komēdijdrāmām, kā Diner (1982), The Natural (1984), "Labrīt, Vjetnama" (1987), Bugsy (1991), "Aste luncina suni" (1997), "Gada cilvēks" (2006) un "Kas tikko notika" (2008). Saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais režisors" par drāmu "Lietus cilvēks" (1988).

Kopumā viņa filmas ir saņēmušas 6 Kinoakadēmijas balvas no 34 nominācijām.

Ārējās saites 

1942. gadā dzimušie
Amerikāņu kinorežisori
ASV kinoproducenti
ASV scenāristi
ASV komiķi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Emmy balvas ieguvēji
Mērilendā dzimušie
Kutinirpāka

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q1327341"
}
Kutinirpākas nacionālais parks (, , Quttinirpaaq Mirnguisirvimi Kanatami) ir Kanādas otrs lielākais un vistālāk ziemeļos izvietotais nacionālais parks. Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga Elsmīra salas ziemeļos. Parka nosaukums inuitu valodā nozīmē ‘Pasaules virsotne’.

Vēsture 
Aizsargājamā teritorija dibināta 1988. gadā kā Elsmīra salas nacionālā parka rezervāts (Ellesmere Island National Park Reserve). 1999. gadā pēc Nunavutas nodibināšanas nosaukums mainīts uz Kutinirpāku. 2000. gadā reorganizēts par nacionālo parku.

Daba 
Nacionālais parks izveidots Elsmīra salas ziemeļos Grānta Zemē starp Lēdijas Franklinas līci dienvidaustrumos, Tankari fjordu dienvidrietumos un Linkolna jūras krastu ziemeļos. Ainavā dominē arktiskais tuksnesis ar kalnainu reljefu un plašiem ledājiem. Teritorijā mīt muskusvērsis, polārzaķis, vilks; piekrastē — valzirgs, polārlācis, narvalis u.c. jūras dzīvnieki.

Infrastruktūra 
Nacionālā parka teritorijā vāji attīstīta infrastruktūra. Kanādas Parku pārvalde uztur parka teritorijā trīs uzraugu stacijas ar vietējiem lidlaukiem — Tankarifjordu, Kempheizenu un Vordhantailendu. Caur šīm stacijām tiek organizēta tūristu plūsma parkā. Izstrādāti divu kājnieku tūrisma maršruti starp Tankari fjordu un Heizena ezeru un pa apkārtējiem ledājiem.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 

Elsmīra sala
Kanādas nacionālie parki
Nunavuta
Jumpravmuiža

Jumpravmuiža ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Vitrupes, Cimeļupes un Auziņu ezera krastā. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lādes muižas Jumpravmuižas (Jungfernhof) pusmuižas centru.

Atsauces
Inte

Inte ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V130. Ciemata austrumu daļa ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta neitrālajā zonā. Netālu no Intes ciema bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena Inte.

Atsauces
Rihards Melgailis

Rihards Melgailis (dzimis  Vecumniekos) ir latviešu ekonomists un politiķis, bijis 12. Saeimas deputāts, Saeimas deputāta pilnvaras apstiprinātas Daiņa Liepiņa vietā. Zemnieku saimniecības "Griezes" īpašnieks, bijis politiskās partijas "Reģionu alianse" valdes loceklis, Vecumnieku sporta kluba "1994" valdes loceklis. Pašlaik Bauskas novada domes deputāts, izglītības, kultūras un sporta komitejas loceklis un vides un attīstības komitejas loceklis, pārstāvot Latvijas Reģionu apvienību.

Beidzis Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju 1985. gadā ar profesionālā maģistra grādu lauksaimniecības ekonomikā. Startējis vieglatlētikas sacensībās veterāniem vairākās disciplīnās.

Atsauces 

1953. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
SpaceX CRS-25

SpaceX CRS-25 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Cargo Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services 2 (CRS-2) programmā. Cargo Dragon orbītā tika palaists 2022. gada 15. jūlijā; nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 2022. gada 20. augustā.

CRS-25 lidojumam tika izmantota Cargo Dragon kapsula C208, kas jau pabijusi kosmosā divas reizes. Nesējraķetei tika izmantota jauna pirmā pakāpe (sērijas numurs B1067), kas izmantota četras reizes.

Derīgā krava 
Cargo Dragon kopējā kravas masa augšupceļā bija 2668 kg.
Hermētiskais nodalījums bija piepildīts ar 2124 kg kravas (kopā ar iepakojumu). Transportkuģa hermētiskajā sekcijā bija: zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (1120 kg), mantas un pārtika apkalpei (376 kg), stacijas rezerves daļas un aprīkojums (328 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (181 kg), datoru materiāli (33 kg).

Kravā bija nanopavadoņi (BeaverCube, CapSat-1, CLICK A, D3, JAGSAT, TUMnanoSAT).

Nehermētiskajā kravas sekcijā bija 544 kg krava: akumulatoru uzlādēšanas izlādēšanas bloks BCDU (to bojātu no stacijas nogādāja CRS-18 un uz Zemes saremontēja) un spektrogrāfs EMIT, kas aptuveni 12 mēnešus novēros putekļus Zemes atmosfērā.

Lidojuma gaita 
Cargo Dragon tika palaists  00:44:22 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-39A.
Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nosēdās uz peldošās platformas A Shortfall of Gravitas (ASOG) Atlantijas okeānā.

16. jūlijā 15:21 UTC kravas kuģis automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie Harmony moduļa priekšējai pieslēgvietai pievienotā adaptera PMA-2 saslēgšanās mezgla IDA-2.

22. jūlijā no CRS-25 nehermētiskās kravas telpas ar stacijas manipulatoru tika izņemts spektrogrāfa instruments EMIT; 24. jūlijā to uzstādīja uz platformas ELC-1.

19. augustā 15:05 UTC Cargo Dragon atvienojās no stacijas.
20. augustā kuģis 18:04 UTC uz iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 18:53 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Meksikas līcī uz rietumiem no Floridas, punktā aptuveni 80,2° R 28,9° Z. Lidojuma ilgums bija 36 dienas 18 stundas 9 minūtes.

Atsauces

Ārējās saites 

 CRS-25 Mission SpaceX
 SpaceX CRS-25 Mission Overview NASA
 Dragon CRS-21,... CRS-26 (SpX 21,... 26) Gunter Dirk Krebs

Dragon kosmosa kuģis
Ūdens garša

"Ūdens garša" ir 2022. gada Latvijas komedijdrāmas filma. Filmas režisors, scenārists un producents ir Matīss Kaža. Galvenās lomas filmā atveido 
Iveta Pole, Vilis Daudziņš, Andris Keišs, Gerds Lapoška un Alise Danovska. Filmas sižets ir par žurnālisti Katrīnu, kas pēta noslēpumainu organizāciju, kuru vada plašu popularitāti ieguvušais Meistars, kur cilvēki sevi attīra ar īpaši strukturēta ūdens spēku.

Filmas pirmizrāde notika  kinoteātrī Kino Citadele.

Atsauces

Ārējās saites 

 Filmas profils vietnē filmas.lv
 

2022. gada Latvijas filmas
Kinokomēdijas
1900. gada vasaras olimpisko spēļu norises vietas

Šajā rakstā apkopotas 1900. gada vasaras olimpisko spēļu norises vietas. Olimpisko spēļu sporta veidi tika aizvadīti 14 norises vietās. Pati spēļu rīkotājpilsēta bija Francijas galvaspilsēta Parīze un tās notika no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim.

Lielākā daļa no norises vietām atradās pašā Parīzē vai tiešā tās tuvumā. Taču bija arī sporta veidi, kas tika aizvadīti, citviet Francijā. Piemēram, burāšana tika aizvadīta Mēlanenivelīnā (Sēnas upē) un Havrā (Lamanša krastā), šaušana — Satori (netālu no Versaļas) un golfs — Kompjeņā (Kompjeņas klubā). Lai arī šajās olimpiskajās spēlēs netika rīkota oficiāla atklāšanas vai noslēguma ceremonija, par šo olimpisko spēļu galveno norises vietu uzskata Vensēnas velodromu, kur tika aizvadīti vairāki sporta veidi.

Norises vietas

Parīze vai tās tiešā tuvumā

Citviet Francijā

Karte 
 Parīze vai tās tiešā tuvumā

 Citviet Francijā

Atsauces

Ārējās saites 

 Parīze 1900 (Olympic.org, Starptautiskā Olimpiskā komiteja)  
 Oficiālais pārskats 

Norises vietas
Kimberlija Garsija

Gabriela Kimberlija Garsija Leona (; dzimusi  Vankajo) ir Peru vieglatlēte, soļotāja. 

Piedalījusies 2010. gada vasaras jaunatnes olimpiskajās spēlēs, bija Peru delegācijas karognesēja. 5 km soļošanā meitenēm ieņēma 7. vietu. Piedalījusies divās olimpiskajās spēlēs. 2016. gadā Riodežaneiro ieņēma 14. vietu, bet 2020. gada spēlēs Tokijā nefinišēja.

2019. gada Panamerikas spēlēs izcīnīja sudraba medaļu 20 km soļošanā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2013. gadā Maskavā, 20 km distancē ieņemot 31. vietu.  2022. gada Pasaules čempionātā izcīnīja zelta medaļu 20 km distancē. Tā bija pirmā Peru medaļa pasaules vieglatlētikas čempionātu vēsturē. Uzvarēja arī 35 km soļošanā, izcīnot otru zelta medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Peru dzimušie
Peru vieglatlētes
Soļotāji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Āzijas čempionāts šahā

Āzijas šaha čempionāts ir Šveices sistēmas Āzijas šahistu turnīrs, ko organizē Āzijas šaha federācija Sacensības notiek divās kategorijās: starp vīriešiem (atklātais čempionāts) un starp sievietēm. Papildus Āzijas čempiona titulam vīriešu sacensībās tiek izspēlēti braucieni uz Pasaules kausu, bet sievietēm - uz Pasaules sieviešu šaha čempionātu.

1977. gadā notika pirmais Āzijas komandu čempionāts šahā. Tas notika no 9. līdz 21. decembrim Malaizijas Penangas štatā.

Pirmais Āzijas individuālais čempionāts šahā bija sieviešu čempionāts, kas tika organizēts 1981. gadā. Indijas šahiste Rohini Kadilkara eguva Āzijas čempiones titulu. Šo titulu viņa saglabāja arī nākamajā čempionātā, kas notika 1983. gadā Malaizijas galvaspilsētā Kualalumpurā. Šajās sacensībās sākotnēji dominēja Indijas šahistes, kuras uzvarēja pirmajos piecos čempionātos.

Pirmais individuālais Āzijas vīriešu šaha čempionāts notika tikai 1998. gadā, daudz vēlāk nekā sievietēm. Tas notika no 14. līdz 27. augustam Irānas galvaspilsētā Teherānā. Par čempionu kļuva Uzbekistānas šahists Rustams Kosimdžonovs.

Uzvarētāji

vīriešiem 
{| class="sortable wikitable"
! Nr. !! Gads !! Norises vieta !!Uzvarētājs
|-
| 1 ||	1998 || Teherāna ||	 
|-
| 2 ||	2000 || Udajpura ||	 
|-
| 3 ||  2001 || Kolkata ||	 
|-
| 4 ||  2003 || Doha ||  
|-
| 5 ||  2005 || Haidarābādu ||  
|-
| 6 ||  2007 || Sebu || 
|-
| 7 ||  2009 || Subika || 
|-
| 8 ||  2010 || Subika ||
|-
| 9 ||  2011 || Mešheda || 
|-
| 10 || 2012 || Hošimina || 
|-
| 11 || 2013 || Manila || 
|-
| 12 || 2014 || Šārdža || 
|-
| 13 || 2015 || Al Aina || 
|-
| 14 || 2016 || Taškenta || 
|-
| 15 || 2017 || Čendu || 
|-
| 16 || 2018 || Makati || 	
|-
| 17 || 2019 || Sjintai || 
|}

sievietēm 
{| class="sortable wikitable"

|-
| 1 ||  1981 || Haidarābādu || 
|-
| 2 ||  1983 || Kualalumpura || 
|-
| 3 ||  1985 || Daka || 
|-
| 4 ||  1987 || Haidarābādu || 
|-
| 5 ||  1991 || Bhopāla || 
|-
| 6 ||  1996 || Salema || 
|-
| 7 ||  1998 || Kualalumpura || 
|-
| 8 ||	2000 || Udaipura ||  
|-
| 9 ||  2001 || Čennai || 
|-
| 10 || 2003 || Kožikode || 
|-
| 11 || 2004 || Beirūta || 
|- 
| 12 || 2007 || Teherāna || 
|-
| 13 || 2009 || Subika || 
|-
| 14 || 2010 || Subika || 
|-
| 15 || 2011 || Mešheda || 
|-
| 16 || 2012 || Hošimina || 
|-
| 17 || 2013 || Manila || 
|-
| 18 || 2014 || Šārdža || 
|-
| 19 || 2015 || Al-Aina || 
|-
| 20 || 2016 || Taškenta ||  
|-
| 21 || 2017 || Čendu || 
|-
| 22 || 2018 || Makati || 	
|-
| 23 || 2019 || Sjintai || 
|}

Atsauces 

Āzijas čempionāti
Franklins Šafners

Franklins Džeimss Šafners (, dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors.

Dzimis Tokijā, Japānā amerikāņu misionāru ģimenē. Savu karjeru iesācis kā televīzijas režisors. 1960. gadā noslēdzis līgumu ar Columbia Pictures. Atpazīstamību ieguvis gan ar kritiķu atzinīgi novērtēto, gan komerciāli veiksmīgo zinātniskā fantastikas filmu "Pērtiķu planēta" (Planet of the Apes, 1968) ar Čārltonu Hestonu galvenajā lomā. Karjeras veiksmīgākā izrādījās viņa nākamā filma — "Patons" (1970). Tā bija biogrāfiska kara filma par ģenerāli Džordžu Patonu ar Džordžu Skotu galvenajā lomā. Filma tika nominēta 10 Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām saņēma septiņas, tai skaitā kategorijās "Labākā filma" un "Labākais režisors". Vēlāk režisējis filmas Nicholas and Alexandra (1971), Papillon (1973) ar Stīvu Makvīnu un Dastinu Hofmanu, kā arī The Boys from Brazil (1978) ar Gregoriju Peku un Lorensu Olivjē galvenajās lomās.

No 1987. līdz 1989. gadam bijis Amerikas Režisoru ģildes (Directors Guild of America) prezidents.

Ārējās saites 

1920. gadā dzimušie
1989. gadā mirušie
Amerikāņu kinorežisori
ASV kinoproducenti
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Emmy balvas ieguvēji
The Boys from Brazil

The Boys from Brazil ir 1978. gada ASV trillera filma, kuras režisors ir Franklins Šafners. Filmā galvenās lomas atveido Gregorijs Peks, Lorenss Olivjē, Džeimss Meisons un Bruno Gancs. Filma ir balstīta uz Aira Levina 1976. gada tāda paša nosaukuma romāna.

Filma stāsta par nacistu mednieku, kurš Paragvajā atklāj draudīgu un savādu Jozefa Mengeles plānu, lai atjaunotu Trešo reihu.

The Boys from Brazil pirmizrāde notika . Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus un tika nominēta trim Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās "Labākais aktieris" (Olivjē), "Labākā montāža" un "Labākā oriģinālmūzika".

Atsauces

Ārējās saites 

1978. gada filmas
ASV filmas
20th Century Fox filmas
Franklina Šafnera filmas
Tikmēr Lucavsalā

"Tikmēr Lucavsalā" ir 2022. gada Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisore un scenāriste ir Elza Gauja un šī ir viņas debija pilnmetrāžas dokumentālajā kino. 

Filma stāsta par Rīgas centra zaļo oāzi Lucavsalu, kuras, gandrīz pilsētas centrā esošā, mazdārziņu kolonija apvieno visdažādākās sabiedrības grupas, un tos pretnostatī kondicionētos birojos strādājošiem pilsētplānotājiem.

Atsauces

Ārējās saites 

 Filmas profils vietnē filmas.lv

2022. gada Latvijas filmas
Latvijas dokumentālās filmas
Nemierīgie prāti

"Nemierīgie prāti" ir 2021. gada Latvijas trillera filma. Filmas režisori un scenārija autori ir brāļi Raitis un Lauris Ābele. Galvenās lomas atveido Toms Auniņš, Mārcis Lācis, Juris Žagars un Dārta Daneviča. Filma stāsta par brāļiem Robertu un Mārtiņu, kuriem drīzumā plānota laikmetīgās mākslas izstādes atklāšana, taču galvenās idejas joprojām nav. Iedvesmas meklējumos Mārtiņš uz deviņām dienām ieslēdzas melnā kubā un iznākot no tā viņa uzvedība kļūst neprognozējama.

Filmas pirmizrāde sākotnēji bija plānota 2020. gada nogalē, tomēr tā vairākkārt tika atlikta. Pasaules pirmizrāde filmai notika 2021. gadā Tallinas Melno nakšu kinofestivālā (PÖFF). Latvijā filmas pirmizrāde notika  kinoteātrī Splendid Palace.

Atsauces

Ārējās saites 

 Filmas profils vietnē filmas.lv
 

2022. gada Latvijas filmas
Pirīts

Pirīts, zināms arī kā dzelzs kolčedāns, sēra kolčedāns, "kaķu" zelts, muļķu zelts vai sērdzelznis, ir sulfīdu klases minerāls ar ķīmisko formulu FeS2 (dzelzs(II) disulfīds). Pirīts ir izplatītākais sulfīdu klases minerāls.

Nosaukums ir cēlies no grieķu valodas πυρίτης λίθος (pyritēs lithos), kas apzīmē "iezi vai minerālu, kas piešķiļ uguni", savukārt šis apzīmējums ir radies no πῦρ (pyr) jeb uguns.

Visbiežāk pirīta agregāti novērojami kubiskas formas kristālu veidā, tiem ir blīva graudaina masa, lodveida un neregulāras formas konkrēcijas un sekrēcijas un garozas. Pirītam raksturīga krāsa, kubveida forma, bieži uz kristālu skaldnēm paralēls svītrojums, kas ir perpendikulārs attiecībā pret blakus skaldnēm. Pirīts ir vienīgais no izplatītākajiem sulfīdu minerāliem, ar kuru var ieskrāpēt stiklu.

Izplatība 
Pirīts veidojas visdažādākajos apstākļos un ir ļoti plaši izplatīts, tomēr nozīmīgas atradnes veido tikai metamorfizētu efuzīvu nogulumu periferiālās zonās kopā ar vara minerāliem (kolčedāna atradnes Krievijā — Degtjarskas, Komsomoļskas, Subajas atradnes). Lielākās tieši pirīta atradnes ir Spānijā (Rio Tinto — hidrotermālie veidojumi) un Norvēģijā (Sulitelma — magmatiskā atradne). Lielākās pirīta koncentrātu ražotājas pasaulē pēdējo gadu laikā bija Namībijas zelta ieguves kompānijas, bet arī to produkcijas apjoms kritās no 57 tūkstošiem tonnu 1999. gadā līdz 1,8 tūkstošiem tonnu 2004. gadā, bet 2005. gadā koncentrātu ražošana Namībijā tika pārtraukta.

Izmantošana 
Pirītu iegūst vietējai pārstrādei, iegūstot niķeli, varu, kobaltu un selēnu, kā arī sērskābi vietējām vajadzībām metalurģiskos uzņēmumos. Šo metālu ieguves statistika jau ir iekļauta atbilstošo metālu sadaļās, tāpēc pirīta ieguve netiek klasificēta kā sēra ieguve, un tā ieguves apjoms tiek pārrēķināts pēc iegūtā sēra daudzuma.

Mūsdienās pirīta nozīme tautsaimniecībā ir būtiski mainījusies, jo kā dzelzsrūda pirīts netiek izmantots jau vairāk nekā gadsimtu, bet kā sērskābes ražošanas izejviela pirīts netiek izmantots kopš 1987. gada, kad slēdza pēdējo šādu rūpnīcu Zambijā.

Mūsdienās pirītu iegūst tikai dažās valstīs koncentrātu ražošanai, lai no tā iegūtu cinku un varu. Pasaulē ir astoņas pirīta atradnes, kuras izmanto zelta ieguvei. Tajās netiek veikta pirīta pamatkomponentu ieguve, bet tos novada kalnrūpniecības atkritumos, kas rada nopietnas vides piesārņojuma problēmas.

Attēli

Atsauces

Ārējās saites 

Sulfīdu minerāli
Minerāli
Dzelzs minerāli
Teofils Biķis

Teofils Biķis (1952—2000) bija latviešu pianists un mūzikas pedagogs, Latvijas Mūzikas akadēmijas profesors.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1952. gada 30. augustā Rucavā baptistu mācītāja Kārļa Biķa un mūziķes Austras Biķes piecu bērnu ģimenē kā jaunākais dēls. Bērnībā dzīvoja Rucavā, Vaiņodē un Talsos, kur tēvs kalpoja baptistu draudzēs. No četru gadu vecuma māte viņu skoloja klavierspēlē, tad mācījās Dārziņa mūzikas skolā. 
Studēja Maskavas konservatorijā, kuru absolvēja 1975. gadā, sekmīgi piedalījās pianistu konkursos. Strādāja Novosibirskas konservatorijā kā pedagogs, no 1980. gada kā klavieru nodaļas vadītājs.

Atmodas kustības laikā atgriezās Latvijā, no 1989. gada bija Latvijas Mūzikas akadēmijas mācībspēks, no 1993. gada profesors, klavieru nodaļas vadītājs.
Miris 2000. gada 2. novembrī.

Atsauces 

1952. gadā dzimušie
2000. gadā mirušie
Rucavas pagastā dzimušie
Latvijas pianisti
Stiene

Stiene ir ciems Limbažu novada Skultes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P53, Mazupītes upes krastā. Ciemats ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta neitrālajā zonā.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Stienes muižas (Ulpisch) centru. Ciemā atrodas bibliotēka.

Atsauces
Freds Kērlijs

Fredriks Lī Kērlijs (; dzimis ) ir amerikāņu vieglatlēts, startē sprintā.

Sākotnēji startējis galvenokārt 400 metru distancē, bet vēlāk pievērsies 100 un 200 metriem. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Londonā. 400 metru distancē iekļuva finālā un ieņēma 7. vietu. ASV komandas sastāvā 4x400 metru stafetē izcīnīja sudraba medaļu. 2019. gada Pasaules čempionātā Dohā ieguva zelta medaļu 4x400 m stafetē, bet individuāli 400 metros izcīnīja bronzu.

 Tokijā piedalījās 100 m distancē un izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties tikai Itālijas sprinterim Marselam Džeikobsam. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā kļuva par pasaules čempionu 100 m distancē.

Kērlijs ir tikai trešais sprinteris vieglatlētikas vēsturē, kas 100 m ir veicis ātrāk par 10 sekundēm, 200 m ātrāk par 20 sekundēm un 400 m ātrāk par 44 sekundēm. Pārējie divi ir Vaide van Nīkerks un Maikls Normans.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
ASV vieglatlēti
Sprinteri
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
ASV olimpiskie sudraba medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Grīzupes iela (Liepāja)

Grīzupes iela ir iela Liepājā, kas atrodas Tosmares un Zaļā birzes apkaimēs. Iela sākas netālu no Karostas kanāla un beidzas pie Liepājas robežas virzienā uz Tāšiem. Ielas garums ir ap 4300 metriem, to pilnībā sedz asfalts un kustība ielā notiek abos virzienos. Caur ielu kursē 6., 9. un 12. autobusu maršruts.

Grīzupes ielā 2 atrodas uzņēmums "Liepājas kafija".

Ielu savienojumi 

 Nākotnes iela
 Cukura iela
 Kuldīgas iela
 Ploču iela
 Vērgales iela
 Talsu iela
 Labraga iela
 Ēdoles iela
 14. novembra bulvāris
 Kalenieku iela
 Upeņu iela
 Kārklu iela
 Pelašķu iela
 Aisteres iela
 Slimnīcas iela
 Kapsēdes iela

Ielas Liepājā
Pavels Fajdeks

Pavels Fajdeks (; dzimis  Svebodzicē) ir poļu vieglatlēts, vesera metējs. Viņš ir pieckārtējs pasaules čempions un  bronzas medaļas ieguvējs.

Piedalījies trijās olimpiskajās spēlēs.  Londonā palika bez rezultāta, jo kvalifikācijā netika ieskaitīts neviens no trim mēģinājumiem. 2016. gadā Riodežaneiro neiekļuva finālā, kvalifikācijā ieņemot tikai 17. vietu. 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā (notika 2021. gadā) izcīnīja bronzas medaļu. Sekmīgāk startējis pasaules čempionātos, piecas reizes pēc kārtas izcīnot zelta medaļu. Savu pirmo pasaules čempiona titulu izcīnīja 2013. gadā Maskavā. Vēlāk uzvarējis arī 2015., 2017., 2019. un 2022. gadā. Tikai viens vieglatlēts vēsturē — kārtslēcējs Sergejs Bubka — ir izcīnījis vairāk pasaules čempiona titulu (6) vienā disciplīnā.

Fajdeks ir uzvarējis arī 2016. gada Eiropas čempionātā, kā arī divreiz izcīnījis sudraba medaļu (2014, 2018). Viņa personiskais rekords ir 83,93 metri, kas sasniegts  Ščecinā. Tas ir arī Polijas rekords.

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Lejassilēzijas vojevodistē dzimušie
Polijas vieglatlēti
Vesera metēji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Polijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
Marks Bernšteins

Marks Bernšteins (; dzimis  Minskā) ir baltkrievu vikipēdists, viens no aktīvākajiem Vikipēdijas krievvalodīgās sadaļas redaktoriem. 2022. gadā tika notiesāts pēc Baltkrievijas Republikas kriminālkodeksa 342. panta pirmās daļas ("Tādu darbību organizēšana un sagatavošana, kas rupji pārkāpj sabiedrisko kārtību, vai arī aktīva dalība tajās" (). Spriedums tiek saistīts ar Bernšteina veiktajiem labojumiem krievvalodīgās Vikipēdijas rakstā par Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Belarusian Blogger Handed Parole-Like Sentence 

Vikipēdija
Minskā dzimušie
Baltkrievijas cilvēki
Jānis Ruks

Jānis Ruks (dzimis 1963. gada 2. janvārī) ir latviešu mežsaimnieks un politiķis, bijis 12. Saeimas deputāts. Pašlaik ir Ādažu novada domes deputāts, Centrālās zemes komisijas loceklis, Vecmurjāņu mednieku kluba valdes loceklis un mednieku kluba "Laveri" valdes loceklis.

Beidzis Latvijas Lauksaimniecības universitātes Mežsaimniecības fakultāti. Bijis AS Latvijas Valsts meži meža iecirkņa vadītājs.

Politiskā darbība 
2009. gada pašvaldību vēlēšanās J. Ruks tika ievēlēts Ādažu novada domē no partijas "Rīgas apriņķa novadu apvienība", bet 2013. gada pašvaldību vēlēšanās jau no partijas "Reģionu alianse", kurā bija pārtapis iepriekšējais politiskais spēks.

2014. gadā J. Ruks tika ievēlēts 12. Saeimā no Latvijas Reģionu apvienības. Darbā parlamentā bijis Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijas, Ilgtspējīgas attīstības komisijas, Nacionālās drošības komisijas un Parlamentārās izmeklēšanas komisijas, Izglītības, kultūras un zinātnes komisijas Sporta apakškomisijas un Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas Vides un klimata politikas apakškomisijas deputāts.

Kandidēja arī 2018. gadā notikušajās 13. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības, taču netika ievēlēts.

2021. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Ādažu novada domē no Latvijas Reģionu apvienības, bet 2022. gada 1. novembrī ieguva pašvaldības deputāta vietu, nomainot 14. Saeimā ievēlēto līdzšinējo domes priekšsēdētāju Māri Sprindžuku.

Atsauces 

1963. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Aivars Meija

Aivars Meija (dzimis 1955. gadā) ir latviešu fiziskās kultūras speciālists, uzņēmējs un politiķis.

Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no partijas No sirds Latvijai saraksta, strādājis Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijā, mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā, izglītības, kultūras un zinātnes komisijas sporta apakškomisijā un tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas vides un klimata politikas apakškomisijā. 2018. gadā izstājies no pārstāvētās partijas un strādājis kā neatkarīgs deputāts, vēlāk kandidējis no partijas Saskaņa. Minēts savulaik kā viens no lielākajiem partijas No sirds Latvijai ziedotājiem, īsā laikā ziedojot 5,5 tūkstošus eiro.

Pašlaik ir Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijas padomnieku konventa loceklis, nodibinājuma "Latvijas sporta rehabilitācijas un sociālais centrs "Staicele" padomes priekšsēdētājs, Latvijas Republikas Centrālā zemes komisijas loceklis un SIA "Vilattrans" tirgus izpētes analītiķis.

1983. gadā beidzis Latvijas Valsts Fiziskās kultūras institūtu fiziskās audzināšanas specialitātē. Bijis Latvijas Komunistiskās partijas biedrs.

Kandidējis 13. Saeimas vēlēšanās no partijas Saskaņa saraksta, Zemgales vēlēšanu apgabala, bet nav ticis ievēlēts.

Atsauces 

1955. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijas absolventi
Čūskas acis

"Čūskas acis" () ir 1998. gada ASV mistērijas trillera filma, kuras režisors un producents ir Braiens De Palma. Filmā galvenās lomas atveido Nikolass Keidžs, Gērijs Sinīzs, Džons Hērds, Karla Gugino, Stens Šo un Kevins Danns.

Filma stāsta par Atlantiksitijas policijas detektīvu, kurš izmeklē slepkavību, kas notikusi boksa mača laikā.

"Čūskas acis" pirmizrāde notika . Filma saņēma dažādus kritiķu vērtējumus, kritizējot filmas scenāriju, bet slavējot tās stilu un aktierspēli. Filmas kases ieņēmumi sasniedza 103,9 miljonus ASV dolāru pie 73 miljonu budžeta.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gada filmas
ASV filmas
Paramount Pictures filmas
Braiena De Palmas filmas
Romāns Mežeckis

Romāns Mežeckis (dzimis ) ir latviešu jurists un politiķis.Darbojies politikā no 1995. gada, bijis  7. un 12. Saeimas deputāts, Jūrmalas pilsētas domes deputāts un Rīgas domes deputāts.Kopš 2022. gada 20. jūlija ir Jūrmalas pilsētas Domes deputāts, Attīstības un vides jautājumu komitejas priekšsēdētājs, ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības.

7. Saeimas vēlēšanās ievēlēts  no "Jaunās partijas" (1998. gada 3. novembrī). Darbojās Saeimas Vides apakškomisijā, Sporta apakškomisijā, Parlamentārās izmeklēšanas komisijā jautājumā par iespējamo valsts amatpersonu iesaisti kontrabandas darījumos Latvijā, Parlamentārā izmeklēšanas komisijā, lai noskaidrotu faktus un apstākļus, kas saistīti ar 1991. gada 29. augustā LR AP Prezidija īpaši plnvarotā deputāta P. Simsosna un PSRS VDK pārstāvju parakstīto slepeno protokolu, kā arī tā nozīmes izvērtēšanai, Parlamentārās izmeklēšanas komisijā jautājumā par iespējamo valsts amatpersonu iesaisti kontrabandas darījumos Latvijā, Aizsardzības un iekšlietu komisijā un Nacionālās drošības komisijā. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās kandidēja no Zaļo un zemnieku savienības, no kuras tika ievēlēts Jūrmalas domē. No  2013. gada 20. jūnija līdz 2014. gada 4. novembrim ievēlēts par Jūrmalas Domes priekšsēdētāja vietnieku.

2014. gadā Romānu Mežecki ievēlēja 12. Saeimā no partijas "No sirds Latvijai". 12.Saeimā darbojies Valsts pārvaldes un pašvaldības komisijā, Eiropas lietu komisijā un Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijas Korupcijas novēršanas apakškomisijā.2018. gadā izstājies no Saeimas frakcijas, kļūstot par neatkarīgo deputātu.

2018. gadā 13. Saeimas vēlēšanās kandidēja no "Saskaņas" sociāldemokrātiskās partijas.

2020. gada 29. augusta Rīgas domes vēlēšanās ievēlēts Rīgas domē no "Saskaņas" sociāldemokrātiskās partijas.

2021. gada 5. jūnija pašvaldību vēlēšanās kandidēja  uz Jūrmalas domes deputāta krēslu (Zaļo un zemnieku savienība), taču netika ievēlēts. R.Mežeckis apstrīdēja šo vēlēšanu rezultātus, bet izmaiņas nepanāca. Kad ziemā Jūrmalas domniece Anita Adijāne uz laiku nolika mandātu, jo nevēlējās vakcinēties pret Covid-19, Mežeckis nolika Rīgas domnieka mandātu, lai dažus mēnešus aizstātu kolēģi Jūrmalas domē un tās komitejās. 2022. gada jūnijā Adijāne deputātes mandātu nolika pavisam, kas pavēra iespēju R. Mežeckim uzņemties Jūrmalas domnieka amatu.

1982. gadā beidzis Rīgas 2.vidusskolu. 2007. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti, iegūstot sociālo zinātņu bakalaura grādu tiesību zinātnē.

Atsauces 

1964. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
7. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
Rīgas domes deputāti (2020—2025)
Latvijas Universitātes absolventi
Ģenerāļa Baloža iela

Ģenerāļa Baloža iela ir iela Liepājā, Karostas un Tosmares apkaimē. Ģenerāļa Baloža iela sākas Karostā, netālu no Liepājas Svētā Nikolaja pareizticīgo Jūras katedrāles un beidzas krustojumā ar Nākotnes ielu un Cukura ielu. Ielas garums ir aptuveni 2195 metru un to pilnībā sedz asfalts. Caur ielu kursē 3., 4., 7., 8. un 12. autobuss.

Iela ir nosaukta par godu Latvijas Bruņoto spēku virspavēlniekam Jānim Balodim.

Ģenerāļa Baloža ielā 29 atrodas Karostas ūdenstornis, kas ir iekļauts Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļu sarakstā, bet Ģenerāļa Baloža ielā 36 atrodas Liepājas Garnizona kapi.

Ielu savienojumi 

 Pulkveža Brieža iela
 Lazaretes iela ("T" veida krustojums)
 Zemgales iela ("T" veida krustojums)
 Laboratorijas iela ("T" veida krustojums)
 Zemitāna iela ("T" veida krustojums)
 Spīdolas iela ("T" veida krustojums)
 Mežmalas iela ("T" veida krustojums)
 Nākotnes iela
 Cukura iela

Skatīt arī 

 Liepāja
 Liepājas ielu uzskaitījums

Ielas Liepājā
Ana Mena

Ana Mena (, dzimusi ) ir spāņu dziedātāja un aktrise. Savu karjeru uzsāka 2009. gadā televīzijas seriālā Marisol, la película (2009). 2010. gadā viņa piedalījās Disney muzikālajā realitātes šovā My Camp Rock 2, kurā ieguva uzvaru.

Viņas mūziķes karjera sākās 2016. gadā, kad viņa izdeja debijas singlu No Soy Como Tú Crees. Mena sadarbojusies ar vairākiem starptautiskiem mūziķiem. 2018. gadā viņa ieguva plašu popularitāti Itālijā ar dziesmu D'estate non vale ko izpildīja kopā ar dziedātāju Fred De Palma. Pēc dziesmas panākumiem viņa ir izdevusi vēl citas veiksmīgas vasaras hitu dziesmas Itālijā un Spānijā.

Diskogrāfija 
 Index (2018)

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

1997. gadā dzimušie
Spānijas dziedātāji
Nicinājums

"Nicinājums" () ir 1963. gada Francijas un Itālijas kopražojuma franču jaunā viļņa drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Žans Liks Godārs. Filmā galvenās lomas atveido Brižita Bardo, Džeks Palenss, Mišels Pikolī, Džordža Molla un Frics Langs.

Filma stāsta par scenāristu Polu Žavālu (Pikoli), kurš pārraksta scenāriju Frica Langa filmai "Odiseja". Paralēli tam, jūk viņa laulība ar savu sievu Kamilu (Bardo).

"Nicinājums" pirmizrāde notika  Itālijā. Tā tika filmēta gan Romā, gan uz vietas Kapri salā. "Nicinājums" tiek uzskatīta par vienu no Godāra labākajām filmām. Žurnāla Sight & Sound 50 visu laiku labāko filmu kritiķu sarakstā filma ierindojās 21. vietā, savukārt režisoru sarakstā tā ierindojās 44. vietā. 2018. gadā BBC veiktajā kritiķu aptaujā, filmu ierindoja 60. vietā no 100 labākajām filmām svešvalodā.

Atsauces

Ārējās saites 

1963. gada filmas
Francijas filmas
Itālijas filmas
Drāmas
Romantikas filmas
Žana Lika Godāra filmas
Askolds Kļaviņš

Askolds Kļaviņš (dzimis 1966. gadā) ir latviešu uzņēmējs un bijušais politiķis, SIA "Gandrs" īpašnieks.

Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, amatā apstiprināts uz laiku, pēc Gunta Belēviča mandāta nolikšanas, kamēr ministra pienākumus pilda deputāti, kuri ievēlēti no Zaļo un Zemnieku savienības Rīgas vēlēšanu apgabala kandidātu saraksta.

2018. gada septembrī Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs nosūtīja prokuratūrai kriminālvajāšanas uzsākšanai materiālus pret Saeimas deputāta mandātu nolikušo Askoldu Kļaviņu par dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu mantkārīgā nolūkā. Bijušajam deputātam tika izvirzītas apsūdzības pēc Krimināllikuma 318. panta 1. daļas par valsts amatpersonas izdarītām tīšām darbībām, ļaunprātīgi izmantojot dienesta stāvokli, ja šīs darbības radījušas būtisku kaitējumu valsts varai vai pārvaldības kārtībai, kas paredz sodīt ar brīvības atņemšanu uz laiku līdz trim gadiem, īslaicīgu brīvības atņemšanu, piespiedu darbu vai naudas sodu.

Tāpat Kļaviņam izvirzītas apsūdzības pēc Krimināllikuma 327.panta par dokumenta viltošanu vai par viltota dokumenta izsniegšanu vai izmantošanu, apzinoties, ka dokuments ir viltots, ja to izdarījusi valsts amatpersona. Par šādu pārkāpumu var sodīt ar brīvības atņemšanu uz laiku līdz diviem gadiem, ar īslaicīgu brīvības atņemšanu, piespiedu darbu vai naudas sodu.

2018. gada oktobrī Ģenerālprokuratūra Askoldam Kļaviņam saistībā ar nelikumīgu transporta kompensācijas iegūšanu piemērojusi 120 stundas piespiedu darba un uzlikusi valsts budžetā atmaksāt gandrīz 10 000 eiro. Sevišķi svarīgu lietu izmeklēšanas nodaļas prokurors piemēroja priekšrakstu par sodu Kļaviņam par dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu un dienesta viltojuma izdarīšanu. Kļaviņam piemērotas arī 120 piespiedu darba stundas.

2018. gadā nolicis Saeimas deputāta mandātu. Kļaviņš plaši nekomentēja šo jautājumu, norādot, ka "katrs vārds, ko es pateikšu, tiks pavērsts pret mani". Taujāts, kāpēc ir uzrakstījis iesniegumu par deputāta mandāta nolikšanu, parlamentārietis pauda pārliecību, ka vaicātājs pats ir pietiekoši attapīgs, lai saprastu situāciju. Zaļo un zemnieku savienības Saeimas frakcijas priekšsēdētāja Augusta Brigmaņa vērtējumā, Kļaviņš veicis "zināma mērā loģisku izvēli", jo ar tiesībsargājošajām institūcijām saistītie jautājumi, ar ko viņam jātiek galā, aizņem laiku.

2018. gadā paziņojis par to, ka turpmāk vēlēšanās nekad vairs kandidēs un, ka kļūšana par 12. Saeimas deputātu esot bijis pārpratums.

Atsauces 

1966. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
Latvijas uzņēmēji
12. Saeimas deputāti
Iva Majoli

Iva Majoli (; dzimusi ) ir profesionālo karjeru beigusī horvātu tenisiste, spēlējusi gan Dienvidslāvijā, gan Horvātijā. Viņa sarūgtināja Martinu Hingisu, uzvarot viņu 1997. gada Francijas atklātajā čempionāta finālā. Savas karjeras laikā Majoli izcīnīja arī septiņus citus vienspēļu titulus un vienu dubultspēļu titulu. 1996. gada februārī viņa sasniedza karjeras augstāko vienspēļu ranga 4. vietu pasaules rangā.

Karjeras statistika

Vietas Grand Slam turnīros

Sieviešu vienspēles 

|}

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 WTA balva "Gada jaunpienācēja" (1993)
 WTA balva "Gada atgriešanās" (2000)

Atsauces

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Zagrebā dzimušie
Horvātijas tenisisti
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Fins Volfhards

Fins Volfhards (; dzimis ) ir kanādiešu aktieris un mūziķis. Viņš ieguva popularitāti attēlojot Maiku Vīleru Netflix seriālā Stranger Things (2016—pašlaik). Vēl viņš ir filmējies Stīvena Kinga šausmu romāna 2017. gada kino adaptācijā "Tas" un turpinājumā "Tas — otrā nodaļa" (2019), kā arī drāmā "Dadzītis" (The Goldfinch, 2019), ieskaņojis Pagsliju Adamsu animācijas filmā "Adamsu ģimene" (2019) un atveidojis Trevoru filmā "Spoku mednieki: Viņā pusē" (2021). Volfhards debitējis režijā uzņemot komēdijas īsfilmu Night Shifts (2020).

Viņš ir vadošais solists un ģitārists rokgrupā Calpurnia.

Atsauces

Ārējās saites 

2002. gadā dzimušie
ASV televīzijas aktieri
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu mūziķi
Končita Martinesa

Konsepsjona ("Končita") Martinesa Bernata (; dzimusi ) ir profesionālo karjeru beigusī spāņu tenisiste. Viņa bija pirmā spāniete, kura Vimbldonā ieguva sieviešu vienspēļu titulu (1994). Martinesa bija arī 1998. gada Austrālijas atklātā čempionāta un 2000. gada Francijas atklātā čempionāta vicečempione. 1995. gada oktobrī viņa sasniedza karjerā augstāko ranga 2. vietu un deviņus gadus bija gada beigās Top 10. Martinesa savas 18 gadus ilgās karjeras laikā izcīnīja 33 vienspēļu un 13 dubultspēļu titulus, kā arī trīs olimpiskās medaļas. 2020. gadā viņa tika uzņemta Starptautiskajā tenisa slavas zālē.

Pieckārtēja Fed kausa ieguvēja kā spēlētāja, Martinesa bija arī Spānijas Fed kausa komandas kapteinis no 2013. līdz 2017. gadam un Spānijas Deivisa kausa komandas kapteinis no 2015. līdz 2017. gadam, atvedot Deivisa kausa komandu atpakaļ augstākā līmeņa pasaules grupā.

Viņa ir strādājusi arī par Garbinjes Mugurusas nepilnas slodzes treneri, palīdzot viņai izcīnīt 2017. gada Vimbldonas čempionāta titulu. 2018. un 2019. gadā viņa bija pilnas slodzes trenere Karolīnai Plīškovai. 2019. gadā novembrī viņa sāka trenēt Mugurusu uz pilnu slodzi un par šo darbu 2021. gadā ieguva WTA labākā trenera balvu.

Karjeras statistika

Sasniegtā kārta Grand Slam turnīros

Vienspēles 

|}

Grand Slam fināli

Vienspēles: 3 (1—2)

Sieviešu dubultspēles: 2 (0—2)

Olimpisko spēļu fināli

Dubultspēles: 2 sudraba medaļas, 1 bronzas medaļa

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Apbalvota ar Sporta Nopelnu Karaliskā ordeņa Lielo krustu.
 Uzņemta Starptautiskajā tenisa slavas zālē (2020)

Atsauces

Ārējās saites 

1972. gadā dzimušie
Aragonā dzimušie
Spānijas tenisisti
Spānijas treneri
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie sudraba medaļnieki tenisā
Olimpiskie bronzas medaļnieki tenisā
Ketrīna Rosa

Ketrīna Džuljeta Rosa (, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Savas karjeras laikā tikusi nominēta vienai Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā arī saņēmusi BAFTA kino balvu un divas Zelta globusa balvas.

Karjera 
Savu kinodebiju piedzīvojusi drāmā Shenandoah (1965), kā arī attēlojusi otrā plāna lomas filmās Mister Buddwing (1966) un The Singing Nun (1966). Kopā ar Džeimsu Kānu un Simonu Sinjorē attēlojusi galveno lomu filmā Games (1967). Pēc Sinjorē rekomendācijas Maiks Nikolss nolīga Rosu Elainas Robinsones lomai romantiskajā drāmā "Absolvents" (1967) ar Dastinu Hofmanu un Annu Bankroftu galvenajās lomās. Par šo lomu Rosa tika nominēta Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā", BAFTA kino balvai, kā arī saņēma Zelta globusa balvu. Viņa turpināja mantot slavu ar lomām divos vesternos: "Bačs Kesidijs un Sandenss Kids" (Butch Cassidy and the Sundance Kid, 1969) un Tell Them Willie Boy Is Here (1969). Par abām filmām saņēmusi BAFTA balvu kategorijā "Labākā aktrise".

70. gados piedalījusies šausmu filmā The Stepford Wives (1975), par ko viņa saņēma Saturna balvu, un saņēma savu otro Zelta globusa balvu par dalību drāmā Voyage of the Damned (1976). Piedalījusies arī katastrofu filmā The Swarm (1978), šausmu filmā The Legacy (1978) un zinātniskās fantastikas filmā The Final Countdown (1980).

80. gados pārsvarā piedalījusies televīzijas filmās un seriālos. Pēc pauzes kino 2001. gadā atgriezusies un attēlojusi otrā plāna lomu kulta filmā "Donijs Darko" (2001).

Ārējās saites 

1940. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Kalifornijā dzimušie
Barbie (filma)

Barbie būs 2023. gada ASV un Apvienotās Karalistes romantiskā kinokomēdija, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma modes leļļu līniju, ko ražo ASV kompānija Mattel. Filmas režisore Greta Gērviga, viņa arī ir scenārija līdzautore kopā ar Noa Baumbahu. Galvenās lomas atveidos Margota Robija (Bārbija) un Raiens Goslings (Kens). Tā būs pirmā aktieru filmas adaptācija rotaļlietas multimediju franšīzē.

Sakotnēji filmas izstrādi 2014. gadā uzsāka kinokompānija Sony Pictures. Pēc vairākām scenāristu un režisoru nomaiņām un divu dažādu aktrišu izvēlēm galvenās lomas tēlam, Sony beidzās līguma termiņš, un tiesības uz ekranizāciju ieguva Warner Bros. Pictures. 2019. gadā Robija izvēlēta galvenajai lomai, viņa projektā iesaistījās kā producente ar savu producentu uzņēmumu LuckyChap Entertainment. 2021. gada jūlijā Gērviga parakstīja līgumu ar studiju par filmas režisēšanu, viņa kopā Baumbahu ir arī filmas scenāristi. Filmēšana sākās 2022. gada martā Warner Bros. studijā Anglijā.

Filmas Barbie pirmizrāde ASV plānota .

Atsauces

Ārējās saites 

2023. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Luv Is Rage 2

Luv Is Rage 2 ir amerikāņu repera Lil Uzi Vert debijas studijas albums. Tas tika izdots 2017. gada 25. augustā, izmantojot Generation Now un Atlantic Records. Albums kalpo kā Lil Uzi Vert komerciālā debijas miksteipa Luv Is Rage (2015) turpinājums. Albumā piedalās The Weeknd, Pharrell Williams un Oh Wonder.

Tajā piedalās The Weeknd un Pharrell Williams. Luv Is Rage 2 ietilpst trīs singli: "XO Tour Llif3", "The Way Life Goes" un "Sauce It Up". Albums debitēja ASV Billboard 200 pirmajā vietā ar 135 000 albumiem līdzvērtīgu vienību un saņēma pozitīvas atsauksmes no lielākās daļas kritiķu.

Fons 
2016. gada novembrī Lil Uzi Vert sākotnēji paziņoja par Luv Is Rage 2, kas ciestu no daudzām aizkavēšanās apjukuma apstākļos. 2017. gada februārī Lil Uzi Vert izlaida pagarināto atskaņojumu (EP), Luv Is Rage 1.5, kas satur četrus ierakstus straumēšanai pakalpojumā SoundCloud. Tas kalpo kā Luv Is Rage 2 prequel; kā arī Lil Uzi Vert visu gadu tiešsaistē priekšskatīja šo dziesmu fragmentus. 2017. gada jūlijā DJ Drama un Don Cannon savā radio šovā Shade 45 pirmatskaņoja piecas dziesmas, kuras nebija jāiekļauj albumā. 2017. gada 24. augustā Lil Uzi Vert negaidīti paziņoja par Luv Is Rage 2 iznākšanu dienu pirms izlaišanas, izmantojot sociālos medijus, tostarp vāka noformējumu un ierakstu sarakstu.

Izlaišana un veicināšana 
Luv Is Rage 2 tika izlaists 2017. gada 25. augustā straumēšanai un digitālai lejupielādei. Albuma luksusa izdevums tika izdots 2017. gada 17. novembrī, un tajā bija iekļauti četri papildu skaņdarbi: "Skir Skirr", "Loaded", "Diamonds All On My Wrist" un "20 Min". Albums tika izdots dažas dienas vēlāk Japānā ar diviem papildu skaņdarbiem: "Money Longer" un "Do What I Want", abas sākotnēji tika iekļautas attiecīgi Lil Uzi Vert vs. The World (2016) un The Perfect LUV Tape (2016).

Singli 
"XO Tour Llif3" tika izdots bezmaksas straumēšanai kā albuma galvenais singls 2017. gada 24. martā. Dziesma sākotnēji tika iekļauta Lil Uzi Vert EP ierakstā, Luv Is Rage 1.5 (2017). Dziesmu producēja TM88 un JW Lucas. Dziesma sasniedza septīto vietu ASV Billboard Hot 100.

"The Way Life Goes" tika izdots kā albuma otrais singls pilsētas mūsdienu radio 2017. gada 3. oktobrī. Singla remikss tika izdots 2017. gada 3. novembrī, un tajā uzstājās trinidādiešu izcelsmes amerikāņu repere Nicki Minaj.

"Sauce It Up" kā albuma trešais singls pilsētas mūsdienu radio tika izdots 2018. gada 27. februārī.

Dziesmu sarakts 

Lil Uzi Vert albumi
2017. gada albumi
Pi'erre Bourne producētie albumi
Don Cannon producētie albumi
Maaly Raw producētie albumi