joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Poseļnīca

Poseļnīca (arī Posolnīca) ir Liepnas labā krasta pieteka Balvu novadā.

Izteka — mežā, Žīguru pagasta centrālajā daļā. Tek caur meža masīviem ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Liepnā Katlešos.

Upe nešķērso valsts autoceļos. Izņemot Katlesus, upes krastos nav ievērojamu apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Balvu novada upes
Narvas baseina upes
Liepnas pietekas
Viļakas novada upes
Vārpu iela (Jūrmala)

Vārpu iela ir iela Jūrmalā, Asaru apkaimē. Kopējais ielas garums ir 440 metri, tā ir klāta ar asfalta un melnzemes segumu. Ielas posms no Kāpu ielas līdz pludmalei ir paredzēts tikai gājējiem. Vārpu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.

Ielu savienojumi 
Vārpu iela ir savienota ar šādu ielu:
 Kāpu iela
 Asaru prospekts (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Asari

Ielas Jūrmalā
Jūrmalas ielas bez attēla
Vārpu iela

Vārpu iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Vārpu iela — iela Daugavpilī.
 Vārpu iela — iela Jēkabpilī.
 Vārpu iela — iela Jelgavā.
 Vārpu iela — iela Jūrmalā.
 Vārpu iela — iela Rīgā.

 iela novadu pilsētās:
 Vārpu iela — iela Ādažos.
 Vārpu iela — iela Carnikavā.
 Vārpu iela — iela Ikšķilē.
 Vārpu iela — iela Mārupē.
 Vārpu iela — iela Tukumā.
 Vārpu iela — iela Viļakā.
Psiholoģiskā spiegošana

Psiholoģiskā spiegošana ir maksimāla cilvēka psiholoģisko mehānismu pārzināšana un uz mērķi bāzēta, apzināta to pielietošana kontekstā ar indivīda vai grupas psihoemocionālo resursu izvērtēšanu.

Indivīda vai grupas psihoemocionālais stāvoklis ir vienīgais precīzais indikators, kas parāda un ļauj prognozēt interesējošā objekta spējas un iespējas pieņemt lēmumus un veikt konkrētas rīcības šobrīd un nākotnē.

Psiholoģiskā spiegošana ir attīstoša pašpilnveides spēja saskatīt un saprast to, ko nepamana un noignorē apkārtējie. Tā ir pieeja ar kuras starpniecību kļūst vieglāk un vienkāršāk nonākt līdz izvirzītajam mērķim, nezaudējot laiku un citus resursus. Precizitāte un objektivitāte ir viena no psiholoģiskās spiegošanas priekšrocībām.

Psiholoģiskā spiegošana ekspluatē indivīda psiholoģisko briedumu un apzinātību. Tā nav saistīta ar suģestiju vai jebkāda cita veida ietekmēšanu un psihes pārkodēšanu. Tāpat tai nav saistības ar mistiku, ezotēriku vai psihiatriju. Tā ir autonoma joma, kura sekmē antimanipulāciju kā atbildes reakciju uz manipulāciju. Ar centrālo ideju par to, ka mākslīgas inovācijas rada pārpratumus un vietu jaunām manipulācijām.

Autore 
Psiholoģiskās spiegošanas metodoloģijas autore ir latviešu psihoterapeite, biznesa konsultante un rakstniece Evelīna Grava. Metodoloģija ir bāzēta Zigmunda Freida, K. G. Junga un Friča Pērlza.

Atsauces 

Psiholoģijas teorija
Psiholoģija
Filozofija
Zinātne
Jāņa Čakstes laukums

Jāņa Čakstes laukums ir laukums Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Laukums rietumos robežojas ar Alejas ielu, ziemeļos ar Rožu ielu, austrumos ar Krišjāņa Valdemāra ielu, bet dienvidos ar Jēkaba Janševska ielu. Jāņa Čakstes laukuma kopējā platība ir 1,36 ha. Laukums atrodas 11 metrus virs jūras līmeņa un tas ir augstākais punkts Liepājā.

Laukums ir izveidots par godu Latvijas valsts pirmajam prezidentam Jānim Čakstem. Laukumā ir izvietotas piemiņas zīmes Jānim Čakstem, liela un izgaismota strūklaka, kā arī bērnu rotaļa laukums šūpolēm un slīdkalniņu. Laukuma malā pie Rožu ielas ir izvietota arī taktilā karte.
Laukuma malās divās ēkās izvietojas J. Čakstes Liepājas pilsētas 10. vidusskola.

Vēsture 

Laukumu izveidoja kā karavīru parādes un apmācības laukumu, kurā 1914. gadā ierīkoja zālienu un atpūtas soliņus, bet ap 1920. gadu sāka ierīkot apstādījumus. 1925. gadā, kad Liepāja svinēja savu 300 jubileju, tā laika Latvijas augstākās amatpersonas katrā laukuma stūrī iestādīja vienu liepu. Vēlākajos gados laukumā iekārtoja jaunus apstādījumus, uzsvaru liekot uz plašiem zālieniem un puķu dobēm.

1978. gadā laukumā uzstādīja pieminekli Imantam Sudmalim un to nosedza ar betona plāksnēm. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas pieminekli 1995. gadā demontēja un pārvietoja uz Liepājas muzeja pagalmu.

1999. gadā arhitekts Andris Kokins izstrādāja Čakstes laukuma rekonstrukcijas plānu. 2000. gada jūnijā laukumā norisinājās mākslas pasākums Liepājas māsas, kurā piedalījās mākslinieki no Liepājas un tās sadraudzības pilsētām. Pasākuma laikā tika radītas septiņas skulptūras, kuras izvietoja Čakstes laukumā. 2013. gada 20. decembrī atklāja atjaunoto Jāņa Čakstes laukumu ar sākotnējo celiņu un apstādījumu tīklu. Laukumā izveidota pulcēšanās vieta aptuveni 2000 cilvēkiem, strūklaka un pirmā Latvijas prezidenta Jāņa Čakstes piemiņas zīme.

Atsauces 

Liepāja
Vārupka

Vārupka (arī Varubka, Varobka, Vorobka, Vorubka, Vorupka, Vārubka, Vārupīte) ir Liepnas labā krasta pieteka Alūksnes un Balvu novados. 

Izteka - mežā, uz rietumiem no Liepnas pagasta Sila. Tek caur meža masīviem austrumu virzienā. Ietek Liepnā nomaļus no apdzīvotām vietām un valsts autoeceļiem. 

Augštecē upi šķērso valsts autoceļš V455 (Viļaka–Žīguri–Liepna). Upes krastos nav ievērojamu apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Alūksnes novada upes
Balvu novada upes
Viļakas novada upes
Narvas baseina upes
Liepnas pietekas
Bujars Nišani

Bujars Faiks Nišani (Bujar Faik Nishani; dzimis , miris ) bija albāņu politiķis. No 2012. gada līdz 2017. gadam viņš bija Albānijas prezidents.

Biogrāfija 
Bujars Nišani 1988. gadā pabeidza militāro akadēmiju.
1991. gadā viņš kļuva par Albānijas demokrātiskās partijas biedru.
1990. gadu vidū studēja ASV. Pēc tam Albānijas Aizsardzības ministrijā bija ārējo sakaru nodaļas vadītājs, vēlāk darbojās Ārlietu ministrijā.
Pēc tam, kad 1997. gada vēlēšanās sakāvi cieta demokrātiskā partija, viņš kļuva par nevalstiskās organizācijas "Eiroatlantiskais militārais forums" priekšsēdētāju.

2004. gadā Tirānas Universitātē Nišani ieguva maģistra grādu Eiropas lietu studijās.
2005. gada vēlēšanās viņš iekļuva parlamentā.
2007. gadā Bujars Nišani kļuva par iekšlietu ministru, 2009. gada septembrī — par tieslietu ministru.
2011. gada aprīlī Nišani atkal stājās iekšlietu ministra amatā.

2012. gada 11. jūnijā Albānijas parlaments par prezidentu ievēlēja Bujaru Nišani, 24. jūlijā viņš nodeva prezidenta zvērestu.
2017. gada 28. aprīlī par Albānijas prezidentu ievēlēja Iliru Metu, un 24. jūlijā viņš nodeva zvērestu.

Ārējās saites 

 Bujar Nishani Albānijas prezidenta vietne

Albānijas prezidenti
No COVID-19 mirušie
Raķupe

Raķupe, arī Dižupe, augštecē — Moricupe, ir Lonastes kreisā satekupe Talsu un Ventspils novados. Sākas mežainā un purvainā apvidū ziemeļaustrumos no Valdgales pagasta Lielsalām, saplūstot Zemdegsupei, Dingsvalkam un Sundzeru valkam. Upe stipri līkumaina, ar vecupēm; plūst rietumu—ziemeļrietumu virzienā pa Dundagas pacēluma rietumu malu un Ugāles līdzenumu. Pie Lonastes ciema saplūst ar Pāci, veidojot Lonastes upi. Lielākās pietekas ir Pārkakte (7 km), Atara, Vēžvalks, Dzērves valks (labās), Veciere (12 km), Bērzvalks, Vecbelzējvalks, Pesteļvalks (kreisās). Upes vidustecē un lejtecē kopš 1987. gada ierīkots Raķupes ielejas dabas liegums.

Atsauces 

Talsu novada upes
Ventspils novada upes
Dundagas novada upes
Lonastes pietekas
Raķupe
Irbes baseina upes
Ances pagasts
Kurdistānas reģions

Kurdistānas reģions (, Herêmî Kurdistan; , Iqlīm Kurdistān) ir reģions Irākas ziemeļos un vienīgais valsts autonomais reģions. Lai atšķirtu no citām Kurdistānas teritorijām, šo reģionu paši kurdi mēdz dēvēt par Dienvidkurdistānu.

Tajā ietilpst četras Irākas muhafāzas — Dahūkas muhafāza, Erbīlas muhafāza, Suleimānījas muhafāza un Halebdžas muhafāza. 
Irākas pilsoņu kara laikā kurdu bruņoto spēku kontrolē nonāca arī Tamimas, Nainavas, Salāhedīnas un Dijālas muhafāzu daļas.

Kurdistānas reģiona galvaspilsēta ir Erbīla.

Neatkarības referendums 
Pēc militārajiem panākumiem karā pret Islāma valsti 2017. gada 7. jūnijā Irākas Kurdistānas valdība pasludināja, ka 25. septembrī plāno rīkot plebiscītu par reģiona neatkarību. Balsošana notika trīs Irākas Kurdistānas reģiona provincēs – Dahūkā, Erbīlā un Suleimānijā, kā arī strīda teritorijās, ieskaitot Kirkūkas provinci. Balsotājiem bija jāatbild uz jautājumu: "Vai vēlaties, ka Kurdistānas reģions un Kurdistānas apgabali ārpus reģiona pārvaldes kļūtu par neatkarīgu valsti?"

Irākas centrālā valdība Bagdādē kategoriski iebilda pret referendumu, kas esot nelikumīgs un pretkonstitucionāls. Referendumu nosodīja arī Irākai kaimiņos esošā Turcija un Irāna, kurās mīt lielas kurdu minoritātes.

Referendumā bija tiesības piedalīties vairāk nekā 5,3 miljoniem reģistrēto vēlētāju, un darbojās 12 072 vēlēšanu iecirkņi. Referenduma vēlēšanu komisija pavēstīja, ka referendumā piedalījušies 72% balsstiesīgo vēlētāju, no kuriem 92,7% nobalsojuši par Irākas autonomā Kurdistānas reģiona neatkarību.

Irāka, Turcija un Irāna referenduma iznākumu uzņēma naidīgi. Turcijas prezidents Redžeps Tajips Erdogans paziņoja, ka Kurdistānas prezidents esot nodevis Turciju, jo viņš neesot konsultējies par referendumu ar Turciju. Turcija arī draudēja uzlikt sankcijas jaunajai valstij. Irāka pieprasīja, lai Kurdistāna nodot kontroli pār savām lidostām Bagdādes valdībai, taču tā šo prasību noraidīja.

16. oktobrī īsā laikā Irākas armija un šiītu "Tautas mobilizācijas spēki" ieņēma Kirkūkas provinces lielāko daļu, kurdu armija jeb pešmergas atkāpās gandrīz bez kaujām.
24. oktobrī Irākas Kurdistānas reģiona valdība piedāvāja iesaldēt referenduma rezultātus, noslēgt pamieru un uzsākt atklātu dialogu ar Irākas centrālo valdību.

Atsauces 

Irākas ģeogrāfija
Autonomi reģioni
Kurdi
Rambulis

Rambulis, arī Rumbulīte, Rumbula, Briņķupe, ir Abavas kreisā krasta pieteka Tukuma un Talsu novados. Sākas kā grāvis Matkules pagasta rietumos pie Silavu mājām. Plūst ziemeļu virzienā, upes augštece un vidustece līdz Abavas senlejai pārrakta un regulēta. Lejtecē līkumo pa dziļu gravu. Ietek Abavā Sabiles pilsētas teritorijā lejpus tiltam. Lielākās pietekas ir Pidole  (labā) un Ķeļķe (kreisā). Lejtecē upe plūst pa Abavas senlejas dabas parka teritoriju, tās ieleja ir daļa no Pedvāles brīvdabas muzeja.

Atsauces 

Tukuma novada upes
Talsu novada upes
Kandavas novada upes
Abavas pagasts
Oļesja Abduļina

Oļesja Abduļina (; dzimusi ) ir Krievijas (Baškortostānas), tagad arī Latvijas dambretiste, starptautiskā meistare.

Sporta biogrāfija 
2009. gada decembrī Berlīnē ieguvusi bronzas medaļu starptautiskās dambretes pasaules ātrspēles čempionātā sievietēm (par čempioni kļuva Latvijas pārstāve Zoja Golubeva). Četrus mēnešus pirms tam Stokholmā viņa līdzīgu panākumu bija guvusi arī starptautiskās dambretes Eiropas ātrspēles čempionātā sievietēm.

Viņa ir arī 2009. gada Krievijas čempione Baškortostānas izlases komandas sastāvā un Krievijas čempionāta bronzas medaļas ieguvēja.

2008. gada pasaules čempione jauniešiem (Pekina), 2007. gada pasaules čempione meitenēm (Francija), 2008. gada Pasaules intelektuālo spēļu čempione meitenēm. Četrkārtīgā Eiropas čempione meitenēm. Latvijā ir Dobeles Prāta sporta kluba pārstāve. 

No 2016. gada prāta attīstības centra "Domātprieks" galvenā trenere.

Ģimene 
Precējusies ar latviešu dambretistu Robertu Misānu, ģimenē divas meitas — Malvīne un Alise. Dzīvo Rīgā.

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Krievijas sportisti
Baškortostānas sportisti
Latvijas dambretisti
Baškortostānā dzimušie
Slostovka

Slostovka, arī Slosts, ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 2,5 km no pagasta centra Šķeltovas, 16 km no novada centra Aglonas un 241 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V676.

Ciematā atrodas Slostovkas vecticībnieku dievnams, kura celtniecība uzsākta 1837. gadā.

Atsauces
Budapeštas "Ferencvaros"

Budapeštas "Ferencvaros" () ir profesionāla Ungārijas futbola komanda no Budapeštas, kas spēlē Ungārijas futbola čempionāta augstākajā līgā — Nacionālajā čempionātā (). Starptautiski kluba lielākie panākumi ir uzvara 1964.—65. sezonas Starppilsētu izstāžu kausā (finālā pārspējot Turīnas "Juventus" ar 1—0), kā arī iekļūšana 1974.—75. sezonas UEFA Kausu ieguvēju kausa finālā (kur ar 0—3 piekāpās Kijevas "Dinamo"). Klubs ir 33 reizes uzvarējis Ungārijas čempionātā, kā arī 24 reizes ieguvis Ungārijas kausu.

Iegūtie tituli 
 Ungārijas čempioni (33) (rekords)
 1903, 1905, 1906–07, 1908–09, 1909–10, 1910–11, 1911–12, 1912–13, 1925–26, 1926–27, 1927–28, 1931–32, 1933–34, 1937–38, 1939–40, 1940–41, 1948–49, 1962–63, 1964, 1967, 1968, 1975–76, 1980–81, 1991–92, 1994–95, 1995–96, 2000–01, 2003–04, 2015–16, 2018–19, 2019–20, 2020/21, 2021/22
 Ungārijas kausa ieguvēji (24) (rekords)
 1912–13, 1921–22, 1926–27, 1927–28, 1932–33, 1934–35, 1941–42, 1942–43, 1943–44, 1955–58, 1971–72, 1973–74, 1975–76, 1977–78, 1990–91, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 2002–03, 2003–04, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2021–22
 Ungārijas līgas kausa ieguvēji (2)
 2012–13, 2014–15
 Ungārijas superkausa ieguvēji (6)
 1993, 1994, 1995, 2004, 2015, 2016
 Starppilsētu izstāžu kausa ieguvēji (1)
 1964–65
 Mitropa kausa ieguvēji (2)
 1928, 1937

Ungārijas futbola klubi
Asupīte (Dienvidsusējas pieteka)

Asupīte (arī Plotkes strauts) ir Dienvidsusējas labā krasta pieteka Jēkabpils novadā. 

Tek dienvidu virzienā. Ietek Dienvidsusējā iepretim Elkšņiem. Upi nešķērso neviens valsts autoceļš un tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Dienvidsusējas pietekas
Viesītes novada upes
Džeisons Beitmens

Džeisons Kents Beitmens (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, režisors un producents.

Kļuvis pazīstams 20. gadsimta 80. gados ar lomām tādos komēdijseriālos kā Silver Spoons un The Hogan Family. 21. gadsimta sākumā attēloja galveno tēlu seriālā Arrested Development. Par lomu tajā ir saņēmis Zelta globusa balvu, Satellite balvu, kā arī tika nominēts Emmy balvai.

Beitmens ir tēlojis tādās filmās kā "Džuno" (2007), "Henkoks" (2008), "Augstu gaisā" (2009), "Kā tikt pie bērna" (2010), "Neciešamie bosi" (2011), "Pols" (2011), "Samainīti vietām" (2011), "Identitātes zagle" (2013), "Sliktie vārdi" (2014), "Neciešamie bosi 2" (2014), "Dāvana" (2015), "Zootropole" (2016) un "Spēļu nakts" (2018).

Viņa māsa Džastīne Beitmena arī ir aktrise, savukārt tēvs Kents Beitmens — kinoproducents un režisors.

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Ņujorkas štatā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Jodupe (Vīžonas pieteka)

Jodupe () ir Mēmeles pietekas Vīžonas labā krasta pieteka Jēkabpils novadā, kā arī Lietuvā.

Sākas no Rūku purva Jēkabpils novadā. Tek dienvidu virzienā. Ietek Vīžonā lejpus Jodupes miesta Lietuvā. Kopējais upes garums — ap 12 km, no tiem Latvijā apmēram puse no upes tecējuma. Upi šķērso valsts autoceļš V771 (Aknīste—Ragi—Apserde—Mežalauki). Latvijā upes krastos nav lielu apdzīvoto vietu. Lietuvā upe tek caur Padobju purvu, līdz sasniedz Jodupes miestu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Aknīstes pagasts
Lielupes baseina upes
Lietuvas upes
Aknīstes novada upes
Viesītes novada upes
Patrupe

Patrupe ir Plaktupītes kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā. 

Iztece - mežā uz dienvidiem no Sūpes purva. Tek dienvidu virzienā, lejtecē pagriežoties uz rietumiem. Ietek Plaktupītē netālu no Orstu mājām. Upe tek galvenokārt pa meža masīviem, to nešķērso neviens valsts autoceļš un tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Viesītes novada upes
Plaktupīte

Plaktupīte (arī Plaktaja, Platupīte) ir Dienvidsusējas labā krasta pieteka Jēkabpils novadā. 

Iztece - mežos Elkšņu pagasta centrālajā daļā. Līkumodama tek dienvidu virzienā. Ietek Dienvidsusējā augšpus Elkšņiem. Upe tek galvenokārt pa meža masīviem, to nešķērso neviens valsts autoceļš un tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu. Lielākā pieteka - 2,8 kilometru garā Patrupe.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Dienvidsusējas pietekas
Viesītes novada upes
Saltupīte (Dienvidsusējas pieteka)

Saltupīte ir Dienvidsusējas labā krasta pieteka Jēkabpils novadā. 

Iztece - netālu no autoceļu V807 (Silakrogs–Avotiņi) un V956 (Daudzeva–Viesīte–Apserde) krustojuma. Tek dienvidu virzienā. Ietek Dienvidsusējā iepretim Elkšņiem. Upi šķērso valsts autoceļš V807, tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Dienvidsusējas pietekas
Viesītes novada upes
Skārdupīte

Skārdupīte ir Dienvidsusējas kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā. 

Iztece - Rūku purvā. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Dienvidsusējā lejpus Navickiem. Upi šķērso valsts autoceļš P73 (Vecumnieki—Nereta—Subate), tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu. Visā garumā upe veido robežu starp Aknīstes un Viesītes novadiem.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Aknīstes pagasts
Lielupes baseina upes
Dienvidsusējas pietekas
Aknīstes novada upes
Viesītes novada upes
Sudmaļu upeite

Sudmaļu upeite (arī Dzirnupe, Dzirnupīte) ir Dienvidsusējas kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā.

Iztece Aizdumbles purvā. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Dienvidsusējā augšpus Elkšņiem. Upi divreiz šķērso valsts autoceļš V771 (Aknīste—Ragi—Apserde—Mežalauki), kā arī P73 (Vecumnieki—Nereta—Subate). Lielākā apdzīvotā vieta upes krastos — Apserde.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Viesītes novada upes
Lielupes baseina upes
Dienvidsusējas pietekas
Trīspadsmit kolonijas

Trīspadsmit kolonijas bija grupa ar britu aizjūras teritorijām, kas tika izveidotas 17. un 18. gadsimtā un atradās Ziemeļamerikas Austrumu krastā gar Atlantijas okeānu. Par "trīspadsmit kolonijām" tās plašāk kļuva pazīstamas tad, kad 1775. gada pavasarī tās kopīgi uzsāka militāru pretestību Lielbritānijas virskundzībai Ziemeļamerikas kontinentā, kas turpmākajos gados pārauga ASV Neatkarības karā. Trīspadmit kolonijas, kas gala rezultātā 1776. gadā pasludināja savu neatkarību no Lielbritānijas, bija: Delavēra, Pensilvānija, Ņūdžersija, Džordžija, Konektikuta, Masačūsetsa, Mērilenda, Dienvidkarolīna, Ņūhempšīra, Virdžīnija, Ņujorka, Ziemeļkarolīna un Rodailenda.

Atsauces

Ārējās saites 

ASV vēsture
Pededzes iela

Pededzes iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Pededzes iela — iela Jūrmalā.
 Pededzes iela — iela Rīgā.

 iela novadu pilsētās:
 Pededzes iela — iela Mārupē.
Austrijas kanclers

Austrijas federālais kanclers () ir Austrijas valdības vadītājs. Kā Austrijas augstākās federālās izpildvaras vadītājs, formāli koordinē Ministru kabineta darbu kā vienlīdzīgs tā loceklis, tomēr tiek uzskatīts par visietekmīgāko amatu Austrijas politikā. Kanclera oficiālā rezidence ir Austrijas federālā kanceleja.

Kancleru un citus Austrijas Ministra kabineta locekļus amatā ieceļ Austrijas prezidents. Ne valdības vadītāju, ne kabineta locekļus neapstiprina valsts parlaments. Tomēr parlamentam ir tiesības izteikt neuzticību atsevišķiem kabineta locekļiem vai visai valdībai, kā rezultātā attiecīgajam ministram vai visam kabinetam ir jāatkāpjas.
Vicekanclers ir kanclera vietnieks visās viņa darbības sfērās. Gadījumā, ja kanclers un vicekanclers vienlaicīgi nevar pildīt amata pienākumus, valsts prezidents norīko vienu no ministru kabineta locekļiem par kanclera vietas izpildītāju.

Pašreizējais Austrijas federālais kanclers kopš 2017. gada 18. decembra ir Sebastiāns Kurcs, kurš pārstāv Austrijas Tautas partiju (Österreichische Volkspartei, ÖVP).

Skatīt arī 
 Austrijas kancleru uzskaitījums

Atsauces
Bolūžu upeite

Bolūžu upeite (arī Baložu upīte) ir upe Jēkabpils novadā.

Iztece mežā, Rites pagasta centrālajā daļā. Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Krīgānu ezerā no austrumiem. Upi šķērso valsts autoceļš P73 (Vecumnieki—Nereta—Subate). Netālu no upes — pagasta centrs Cīruļi.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Viesītes novada upes
Lielupes baseina upes
Dienvidsusējas pietekas
Sudmaļu ūdenskritumi

Sudmaļu ūdenskritumi vai Valgales rumba atrodas Abavas pietekas Valgales upē Talsu novada Abavas pagastā, Abavas senlejas dabas parka teritorijā. Izvietojies iepretī Sudmaļu mājām ap 400 m no upes ietekas Abavā, pie vecajām ūdensdzirnavām. Ūdenskritumi izveidojušies Pļaviņu svītas dolomītos. Augšējā ūdenskrituma pirmā kāple ir 0,3 m augsta, apakšējā — 0,6 m augsta, platums ap 10 m. Aptuveni 100 m lejāk atrodas 0,6 m augstais un 6 m platais apakšējais ūdenskritums. Ūdenskritumi kopš 1957. gada ir aizsargājams dabas piemineklis.

Atsauces 

Latvijas dabas pieminekļi
Latvijas ūdenskritumi
Abavas pagasts
Valgale (upe)
Viņaukas ezers

Viņaukas ezers (arī Ķebānu ezers, Ķebēnu ezers, Minjaukas ezers, Miņaukas ezers, Viņauka, Viņauku ezers, Vīņaukas ezers) ir noteces ezers Jēkabpils novada Rites pagasta centrālajā daļā uz dienvidaustrumiem no Rites.

Iztek Salātes pieteka Rites strauts. Uz iztekošā grāvja trijas vietās ir regulatori, pārbūvēti par neregulējamiem. Dibens — dūņains, sapropelis. Krasti - zemi, izņemot austrumu krastu, kas stāvs. Ūdens dzidrs, caurredzamība pārsniedz ezera dziļumu (1,6 metrus). 20. gadsimta sešdesmitajos gados ezera rietumu pusē nosusināja purvu un izveidoja polderi un ezerā līmenis stipri kritās. Dažkārt ezerā novērojama zivju slāpšana.

Makrofīti - mieturaļģes, meldri, elši, šaurlapu vilkvālītes, niedres, lēpes, ūdensrozes, peldošās glīvenes.

Ezerā dzīvo karūsas, raudas, asari, līņi, līdakas.

Atsauces 

Jēkabpils novada ezeri
Viesītes novada ezeri
Rites pagasts
Mičels

Mičels var būt:

 Mičels — Spānijas futbolists un treneris (dzimis 1963);
 Donovans Mičels (Donovan Mitchell) — ASV basketbolists (dzimis 1996);
 Edgars Mičels (Edgar Mitchell) — ASV astronauts (1930—2016);
 Redžinalds Mičels (Reginald Michell) — Lielbritānijas šahists (1873—1938).

Uzvārdi
Breidāgupeite

Breidāgupeite (arī Brīdagupīte, Brīdāgu upe)  ir upe Jēkabpils novadā.

Iztece no Salu purva. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Saukas ezerā tā dienvidrietumu krastā. Upi nešķērso valsts autoceļš un tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotas vietas.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Viesītes novada upes
Skosupīte

Skosupīte (arī Skousupeite)  ir Dūņupes kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā.

Iztece - uz ziemeļiem no Stulvja purva. Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Dūņupē lejpus Lones. Upi šķērso valsts autoceļi P75 (Jēkabpils—Lietuvas robeža (Nereta)) un V809 (Skosas–Dzērves). Upes krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Dienvidsusējas pietekas
Viesītes novada upes
Žīdu grāvis

Žīdu grāvis (arī Žeidu grāvs)  ir Zalvītes kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā.

Iztece Saukas pagasta ziemeļaustrumos. Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Zalvītē. Šķērso valsts autoceļš P75 (Jēkabpils—Lietuvas robeža (Nereta)). Ūdensteces krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Zalvītes pietekas
Viesītes novada upes
Biržupes grāvis

Biržupes grāvis (arī Biržupes kanāls, augštecē - Bērzu purva grāvis)  ir Podvāzes kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā.

Iztece - no Supes purva. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Podvāzē uz austrumiem no Slapjo salu purva. Plūst pa mežu masīviem, to nešķērso valsts autoceļi un tā krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Viesītes novada upes
Jēkabpils novada upes
Daugavas baseina upes
Voldemārs Dambergs

Voldemārs Dambergs (; dzimis , miris  vai ) bija latviešu izcelsmes padomju virsnieks, ģenerālmajors. Otrā pasaules kara laikā komandēja 28. strēlnieku brigādi, 15. kavalērijas korpusu Irānā (1942-1943), 43. gvardes latviešu strēlnieku divīziju un 308. latviešu strēlnieku divīziju Latvijā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1899. gadā Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā iesaukts Krievijas impērijas armijā, no 1918. gada aprīļa Sarkanās armijas Latviešu kavalērijas pulku sastāvā piedalījās Krievijas pilsoņu karā. Latvijas brīvības cīņu laikā bija Latvijas SPR armijas skolas kavalērijas nodaļas priekšnieks. Pēc Maskavas kavalērijas kursu beigšanas no 1919. gada novembra komandēja Sarkanās armijas 85. kavalērijas pulku, no 1920. gada aprīļa kavalērijas eskadronu.

Pēc pilsoņu kara beigām 1922. gadā beidza Augstāko kavalērijas skolu, līdz 1928. gadam ieņēma dažādus amatus Sarkanās armijas kavalērijas vienībās, pēc tam mācījās M. Frunzes Kara akadēmijā (1928-1932). Pēc tās beigšanas bija 10., pēc tam 11. kavalērijas divīzijas štāba priekšnieks.
Lielā terora laikā 1938. gada jūlijā Dambergs tika arestēts un apsūdzēts kā "latviešu fašistiskās organizācijas" dalībnieks, tomēr 1939. gada februārī viņu atbrīvoja un nozīmēja par pasniedzēju M. Frunzes Kara akadēmijā.

Otrā pasaules kara laikā komandēja 28. strēlnieku brigādi, 15. kavalērijas korpusu Irānā (1942-1943), 43. gvardes latviešu strēlnieku divīziju un 308. latviešu strēlnieku divīziju Latvijā. 1944. gada februārī iecelts par 130. latviešu strēlnieku korpusa komandiera vietnieku.
Pēc kara Dambergs līdz atvaļināšanai 1959. gadā ieņēma dažādus amatus Padomju armijā, no 1952. gada bija Latvijas PSR kara komisārs.

Miris 1965. gada 17. jūlijā Rīgā, apglabāts Raiņa kapos.

Piezīmes un atsauces 

PSRS virsnieki
Pirmā pasaules kara dalībnieki
Krievijas pilsoņu kara dalībnieki
Otrā pasaules kara dalībnieki
Latviešu tautības virsnieki
Padomju represiju upuri
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Krievijas latvieši
Rīgā dzimušie
Ar Sarkanās Zvaigznes ordeni apbalvotie
Ar Tēvijas Kara ordeni apbalvotie
Železnice Srbije

Železnice Srbije a. d. (Железнице Србије — 'Serbijas dzelzceļš'; ŽS) ir Serbijas valsts dzelzceļa uzņēmums. Galvenais birojs atrodas Belgradā.

Železnice Srbije nodarbojas ar dzelzceļa infrastruktūras uzturēšanu (meitas uzņēmums Инфраструктура железнице Србије) un pasažieru (Србија воз) un kravu (Србија карго) pārvadājumiem.
Uzņēmumam pieder 4347 km dzelzceļa līniju ar standarta (Eiropas) sliežu ceļa platumu 1435 mm. 32 % sliežu ceļa ir elektrificēts.

Vēsture 
Pirmā dzelzceļa līnija mūsdienu Serbijas teritorijā atklāta 1854. gada 20. augustā starp Lisavu, Oravicu un Bazijašu. Sākotnēji vagonus vilka zirgi, bet 1856. gadā tos nomainīja tvaika lokomotīves. Serbijas dzelzceļa uzņēmuma pirmsākumi datējami ar 1881. gadu, kad karalis Milans I dibināja Serbijas nacionālo dzelzceļu. Pirmais vilciens no Belgradas uz Nišu devās 1884. gada 23. augustā.

No 1920. gadiem dzelzceļa sistēma Jugoslovenske železnice (JŽ) bija vienota visā Dienvidslāvijas teritorijā.
1970. gadā sākta dzelzceļa elektrifikācija. 2003. gadā Dienvidslāvija tika pārveidota Serbijas un Melnkalnes Savienībā, un beidzās JŽ ēra. 2006. gadā no Savienības atdalījās Melnkalne, un uz Serbijas teritorijā palikušā dzelzceļa bāzes tika izveidots valsts uzņēmums Železnice Srbije. 2011. gadā tas reorganizēts par akciju sabiedrību.

ŽS uzņemts Starptautiskajā dzelzceļa savienībā, piešķirot bijušā Dienvidslāvijas dzelzceļa kodu 0072. 2015. gadā šis kods piešķirts ŽS infrastruktūras meitas uzņēmumam Infrastruktura Železnice Srbije.

Atsauces

Ārējās saites 

 Železnice Srbije /

Serbijas uzņēmumi
Dzelzceļš Serbijā
Jēkabs Duburs

Jēkabs Duburs (dz. Āriņš;  Jelgavas apriņķa Kroņvircavas pagasts —  Somija, Hivinke, pārapbed. Rīgā, Lielajos kapos) bija latviešu aktieris, režisors, skatuves mākslas teorētiķis un pedagogs, dramaturgs un tulkotājs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1866. gadā Kroņvircavas pagastā. Mācījies Jelgavas reālskolā. Aktiera darbu sācis Ā. Alunāna vadītajā Jelgavas Latviešu biedrības teātrī (1884). Rīgas Latviešu teātra aktieris no 1887. gada līdz 1908. gadam. Viens no Jaunā Rīgas latviešu teātra dibinātājiem (1908) un pirmais direktors. 1909. gadā kopā ar Zeltmati (īst. vārdā Ernests Kārkliņš) nodibināja Latvju dramatiskos kursus, kas bija pirmā profesionālo aktieru apmācības skola Latvijā. No 1913. gada līdz 1915. gadam bija Latvju operas režisors. Pirmais profesionāli izglītotais latviešu daiļlasītājs.

Pirmā pasaules kara bēgļu gaitās 1916. gadā Maskavā iepazinās ar režisoru Konstantīnu Staņislavski, kuru ieinteresēja J. Dubura iecerētais darbs "Deklamācijas teorija". Bija nodoms Maskavas Dailes teātrī iestudēt A. Brigaderes "Sprīdīti" un kādu V. Šekspīra lugu, bet sadarbība neizveidojās. 1966. gadā LPSR Teātra biedrība nodibināja Jēkaba Dubura balvu, ko piešķir izciliem latviešu teātra režisoriem, pedagogiem.

Lomas teātrī

Režijas

Atsauces 

Latviešu teātra aktieri
1866. gadā dzimušie
1916. gadā mirušie
Lielajos kapos apbedītie
Jelgavas novadā dzimušie
Čumaki

Čumaki () bija vēsturiska nodarbošanās mūsdienu Ukrainas un Dienvidkrievijas teritorijā. Tie bija ceļojoši tirgotāji 16.—19. gadsimtā, kuru galvenais tirdzniecības objekts bija sāls un zivis.
Čumaki ar vēršiem devās uz Azovas un Melno jūru pēc sāls un zivīm un veda tās līdz ar citām precēm uz iekšzemes tirgiem. Aroda uzplaukuma laiki bija pirms dzelzceļa līnīju uzbūvēšanas 19. gadsimtā, kas laikietilpīgos tirdzniecības ceļus padarīja neienesīgus. 
Čumaki pārvadāja preces vēršu pajūgos, tirgojoties starp Kazaku Hetmanātu, Maskaviju, Krimas hanisti, Moldovu un Žečpospoļitu. Rūpniecības modernizācija novirzīja čumaku darbību uz Ukrainas rietumu rajoniem ar zemāku attīstības līmeni.
Garie tirdzniecības ceļojumi bija samērā bīstama nodarbošanās, tāpēc čumaki apvienojās grupās, lai aizsargātos no laupītājiem un tatāriem.

Ietekme uz ukraiņu kultūru

Čumaki un viņu dzīvesveids ir atstājis dziļas pēdas ukraiņu tautas folklorā, valodā un kultūrā kopumā, tie ir pieminēti Tarasa Ševčenko un Ivana Aivazovska literārajos un mākslas darbos.

Ukraiņu valodā Piena Ceļš tiek saukts par Čumaku ceļu (). Čumaks ir populārs ukraiņu uzvārds.

Atsauces

Ārējās saites

 Chumak's roads by A.Basargina, a senior scientist at the Belgorod State Museum of Folk Culture (YouTube)
 
 Забытые промыслы (Чумацкие дороги) (youtube.com)
 Чумаки: современный и исторический портрет
 Чумаки, чумацкий промысел 

Ukrainas vēsture
Grigore Vieru

Grigore Vieru (, ; dzimis , miris ) bija moldāvu dzejnieks un rakstnieks. Plašāk zināms ar saviem sacerējumiem bērniem. Viņa liriku raksturo dzīvi dabas ainavu apraksti, patriotisms un mātes tēla godāšana. Vieru savus darbus rakstīja moldāvu valodā.

Biogrāfija 
Dzejnieks piedzima 1935. gadā Pereritas ciemā, Hotinas novadā, tolaik Rumānijas karalistē, mūsdienās tas ir Briceni rajons Moldovā. Viņa vecāki Pavels un Eudokija Vieru (m. uzv. Didic) bija zemnieki.
1959. gadā Grigore Vieru apprecēja Raisu Vieru, viņiem bija divi dēli, Teodors un Calins.

Radošais darbs 
Viņa pirmais darbs tika publicēts 1957. gadā bērnu dzejoļu krājumā. 1958. gadā Vieru absolvēja Valsts Pedagoģijas universitāti, iegūdams grādu vēsturē un filoloģijā. 1959. gadā viņš kļuva par žurnāla Nistru redaktoru. No 1960. līdz 1963. gadam strādāja par redaktoru izdevniecībā Cartea Moldovenească. 1967. gadā viņa grāmata "Dzeja visu paaudžu lasītājiem" saņēma Moldāvijas Jaunatnes literatūras balvu. Nākamajā gadā izdevums "Tavs Vārds" tika iekļauts Moldāvijas augstskolu mūsdienu literatūras sarakstā.

Vieru dzeja iedvesmoja daudzus moldāvu komponistus, arī pats dzejnieks ir melodiju autors vairākām dziesmām (Să creşti mare u.c.). No 1964. gada viņš sāka sadarbību ar komponisti Jūliju Cibuļsku (Soare, soare, "Clopoţeii, Stea-stea, logostea, Ramule-neamule, Cîntînd cu iubire'' etc.).

Politiskā darbība 

1973. gadā Vieru pirmo reizi apmeklēja Rumāniju. 1974. un 1977. viņu pie sevis uzaicināja Rumānijas rakstnieku savienības prezidents, Vieru viesojās Bukarestē, Konstancā, kā arī dažās Transilvānijas pilsētās. 1978. gadā tika publicēts krājums "Piektdienas zvaigzne", ko pirmo reizi izdeva arī Rumānijā. Šajā krājumā tika publicēts dzejolis, kas Latvijā plaši pazīstama Imanta Ziedoņa atdzejojumā kā dziesma "Dzimtā valoda" (komponists Ainars Virga, izpildīja grupa Līvi). Šī dziesma kļuva par vienu no Dziesmotās revolūcijas priekšvēstnešiem.

1989. gadā Grigore Vieru tika ievēlēts Moldāvijas parlamentā un atbalstīja kustību, kas iestājās par Rumānijas un Moldovas apvienošanos. 1990. gadā ievēlēts par Rumānijas Akadēmijas Goda biedru. 1992. gadā Rumānijas Akadēmija nominēja Vieru Nobela miera prēmijai. 1995. gadā ievēlēts par Rumāņu raidorganizācijas valdes locekli. Saņēmis vairākas balvas literatūrā un valsts apbalvojumus.

Nāve 
Vieru mira 2009. gada 18. janvārī Kišiņevā no divas dienas iepriekš autoavārijā gūtajiem ievainojumiem. Viņš tika apglabāts 20. janvārī, no viņa atvadīties bija atnākuši ap 10 000 cilvēku. Grigore Vieru bēres tika translētas nacionālajā televīzijā, viņš tika apglabāts dzimtajā ciemā Pereritā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Dziesmas "Dzimtā valoda" vārdi
 Grigore Vieru — virtual monument
 A biography of Grigore Vieru
 
 

Rumāņu valodā rakstošie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Gobāja

Gobāja  ir Zalvītes labā krasta pieteka Jēkabpils novada ziemeļrietumos.

Tek cauri meža masīviem rietumu virzienā. Ietek Zalvītē pie Neretas novada robežas. Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Zalvītes pietekas
Viesītes novada upes
Iesnupe

Iesnupe (arī Ieskupe, Lieliesnupe, Lieliesupe) ir Zalvītes labā krasta pieteka Jēkabpils novada ziemeļrietumos.

Izteka no Salu purva. Tek cauri meža masīviem rietumu-ziemeļrietumu virzienā, pie Jaunzemu mājām pagriežoties uz dienvidiem. Ietek Zalvītē lejpus Gobājas. Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Zalvītes pietekas
Viesītes novada upes
Bernāti (dabas parks)

Bernāti ir dabas parks Kurzemes dienvidrietumos. Izvietojies Piejūras zemienes Bārtavas līdzenumā un ietver tās augstāko punktu Pūsēnu kalnu (36,8 m v.j.l.), administratīvi ietilpst Dienvidkurzemes novada Nīcas pagastā. Aizsargājamā teritorija izveidota 2004. gadā jūrmalas biotopu un retu augu un dzīvnieku aizsardzībai. Sastopami ar lakstaugiem klātas pelēkās kāpas, embrionālās kāpas, boreālie meži, mežainas jūrmalas kāpas, priekškāpas. Teritorijā konstatēti tādi aizsargājami augi kā jūrmalas dedestiņa, Gmelina alise, Lēzeļa vīrcele, sīkziedu plaukšķene. Natura 2000 teritorija.

Galerija

Atsauces 

Latvijas dabas parki
Natura 2000
Dienvidkurzemes novads
Sergejs Karjakins

Sergejs Karjakins (; dzimis , Simferopolē) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2003).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. 2002. gadā kļuvis par FIDE starptautisko meistaru (IM), bet 2003. gadā par vienu no jaunākajiem lielmeistariem (GM) šaha vēsturē. 2009. gadā atteicies no Ukrainas pilsonības un ar speciālu Krievijas prezidenta dekrētu tā paša gada jūlijā ticis uzņemts Krievijas pilsonībā. 2013. gadā beidzis Krievijas Valsts sociālu universitāti specialitātē "Sociālā pedagoģija". Bijis divas reizes precējies, pēdējā laulībā 2015. gada nogalē piedzimis dēls.

Divas reizes (2010, 2012) izcīnījis sudraba medaļas Krievijas šaha čempionātos. 2013. un 2014. gadā divus gadus pēc kārtas uzvarējis Norway Chess turnīros. 2014. gadā, uzvarot pēdējā kārtā Levonu Aronjanu ieņēmis otro vietu FIDE pretendentu turnīrā (uzvarēja Višvanatans Anands). 2015. gadā Baku bijis labākais FIDE Pasaules kausa izcīņā šahā, turklāt finālā pret Pjotru Svidleru spējis atspēlēties no 0:2 un uzvarējis ar 6:4. 2016. gadā uzvarējis FIDE pretendentu turnīrā Maskavā, pēdējā kārtā izšķirošajā partijā uzvarot Fabiāno Karuānu, un nodrošinājis sev tiesības cīnīties mačā par Pasaules šaha čempiona nosaukumu. 2016. gada novembrī Ņujorkā zaudējis maču par Pasaules šaha čempiona nosaukumu Norvēģijas lielmeistaram Magnusam Karlsenam ar 7:9. 2016. gada decembrī Dohā uzvarējis Pasaules čempionātā šaha ātrspēlē. 2018. gada martā Berlīnē izcīnījis 3. vietu pretendentu turnīrā. 2019. gada augustā Sentluisā dalījis 3.-4. vietu starptautiskajā šaha lielmeistaru turnīrā 7th Sinquefield Cup. 2020. gada decembrī Maskavā izcīnījis 2. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada augustā Sočos izcīnījis 2. vietu Pasaules šaha kausa izcīņā un nodrošinājis vietu pretendentu turnīrā. 2022. gada janvārī dalījis 5.-6. vietu tradicionālajā Tata Steel Masters lielmeistaru turnīrā.

Vairākkārt pārstāvējis Ukrainas un Krievijas izlases lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 8 reizes (2004-2018). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2004), 2 sudraba (2010, 2012) un 2 bronzas (2016, 2018) medaļas, bet individuālajā - 2 zelta (2004, 2010) un bronzas (2012) medaļas, 
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (2005, 2011-2015, 2019). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2013, 2019) medaļas, bet individuālajā - zelta (2005), sudraba (2013) un bronzas (2015) medaļas,
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2005-2007, 2011). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2011) un bronzas (2007) medaļas.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē fide.com
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)

1990. gadā dzimušie
Krievijas šahisti
Ukrainas šahisti
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Simferopolē dzimušie
Ainažu ielu uzskaitījums

Ainažu pilsētas ielu uzskaitījums iekļauj sevī 41 ielu, kuras atrodas Ainažos.

Ielu uzskaitījums 

 Aizsaules iela
 Akmeņu iela
 Austrumu iela
 Baznīcas iela
 Brīvības iela
 Ceptuves iela
 Dārza iela
 Gatves iela
 Jāņa Asara iela
 Jūras iela
 Jūrmalas iela
 Kaiju iela
 Kalna iela
 Kāpu iela
 Krasta iela
 Kristiāna Dāla iela
 Krišjāņa Barona iela
 Kuģu iela
 Lauku iela
 Liepu iela
 Mazā Valdemāra iela
 Miera iela
 Muitas iela
 Muzeja iela
 Nākotnes iela
 Ozolu iela
 Parka iela
 Priežu iela
 Puškina iela
 Raiņa iela
 Randu iela
 Robežu iela
 Saules iela
 Senču iela
 Smilgu iela
 Sporta iela
 Valdemāra iela
 Vidus iela
 Zāles iela
 Zaļā iela
 Ziedu iela

Skatīt arī 
 Ainaži

Atsauces 

 
Ielas
Dmitrijs Donskis

Dmitrijs Donskis ( — "Donas Dmitrijs"; dzimis , miris ), tradicionāli latviski Dimitrijs I Ivanovičs Donskojs, bija Maskavas kņazs no 1359. gada un Vladimiras lielkņazs no 1362. gada līdz nāvei 1389. gadā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1350. gadā Maskavas kņaza Joana II ("Skaistā") ģimenē, kurš kļuva arī par Vladimiras lielkņazu (1354) un Novgorodas kņazu (1355). Pēc tēva nāves Dmitrijs mantoja Maskavas kņazisti, bet viņam nācās cīnīties ar Suzdaļas kņazu Dmitriju Konstantinoviču par Zelta Ordas vietvalža jarliku, kuru viņš no hana Abdulas ieguva 1363. gadā. 
Gatavojoties karam ar Lietuvas dižkunigaitijas valdnieku Aļģirdu, viņš 1367. gadā uzcēla Maskavas mūra kremli, kas ļāva nosargāt Maskavu lietuviešu aplenkumu laikā 1368., 1370. un 1372. gadā. 1368. gadā viņš iekaroja Vologdas pilsētu Ziemeļu Dvinas baseinā.

1378. gadā lielkņazs Dmitrijs Joanovičs sakāva karavadoņa Mamaja vadīto Zelta Ordas karaspēku kaujā pie Vožas upes un 1380. gadā Kuļikovas kaujā, kas notika Donas augštecē (tagadējā Tulas apgabalā), tāpēc ieguva pievārdu Donskis ("Donietis"). Lai gan pāris gadu vēlāk tatāri hana Tohtamiša vadībā piespieda kņazu Dmitriju  atkal padoties viņa virsvarai, tomēr viņa uzvaras ļoti pacēla krievu tautas pašapziņu.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1350. gadā dzimušie
1389. gadā mirušie
Maskavijas kņazi
Rurika dinastija
Aizkraukles ielu uzskaitījums

Aizkraukles pilsētas ielu uzskaitījums iekļauj sevī 84 ielas, kuras atrodas Aizkrauklē.

Ielu uzskaitījums 

 Ābolu iela
 Akāciju iela
 Aroniju iela
 Aveņu iela
 Avotu iela
 Baltā iela
 Baznīcas iela
 Bērzu iela
 Birzes iela
 Birztalas iela
 Bitēnu iela
 Ceļinieku iela
 Ceriņu iela
 Dārza iela
 Daugavas iela
 Dīķu iela
 Draudzības krastmala
 Druvas iela
 Dzelzceļa iela
 Enerģētiķu iela
 Gaismas iela
 Garā iela
 Gatves iela
 Graudu iela
 Gulbju iela
 Ievu iela
 Jasmīnu iela
 Jaunā iela
 Jaunceltnes iela
 Kalna iela
 Kastaņu iela
 Kļavu iela
 Krasta iela
 Ķiršu iela
 Lāčplēša iela
 Lakstīgalu iela
 Lazdu iela
 Madaru iela
 Maurēnu iela
 Mazā iela
 Mednieku iela
 Mēness iela
 Meža iela
 Muzeja iela
 Nokalnu iela
 Nomales iela
 Oša iela
 Ozolu iela
 Pakalnu iela
 Papardes iela
 Pīlādžu iela
 Pilskalna iela
 Plūmju iela
 Priedes iela
 Puķu iela
 Pumpura iela
 Purgaiļu iela
 Purva iela
 Purvciema iela
 Randēnu iela
 Robežu iela
 Rožu iela
 Rudens iela
 Rūpniecības iela
 Samēnu iela
 Saules iela
 Sila iela
 Skolas iela
 Smilšu iela
 Spīdolas iela
 Sprīdīša iela
 Stadionu iela
 Staru iela
 Strazdu iela
 Svarēnu iela
 Tilta iela
 Torņu iela
 Vidus iela
 Vītolu iela
 Zaļā iela
 Zemīšu iela
 Ziedu iela
 Ziemeļu iela
 Zvaigžņu iela

Skatīt arī 
 Aizkraukle

Atsauces 

 
Ielas
Ļaudīte

Ļaudīte ir upe Jēkabpils novadā.

Izteka no Kugres ezera. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Viesītes ezerā tā dienvidrietumu krastā. Upi šķērso valsts autoceļi V956 (Daudzeva–Viesīte–Apserde) un V819 (Viesīte–Airītes), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Lielupes baseina upes
Viesītes novada upes
Alojas ielu uzskaitījums

Alojas pilsētas ielu uzskaitījums iekļauj sevī 30 ielas, kuras atrodas Alojā.

Ielu uzskaitījums 

 Ausekļa iela
 Baznīcas iela
 Bērzu iela
 Brīvības iela
 Dārza iela
 Ezeru iela
 Gaujas iela
 Jaunā iela
 Jāņa Čakstes iela
 Jūras iela
 Kalēju iela
 Kluba iela
 Klusā iela
 Lauku iela
 Lidlauka iela
 Limbažu iela
 Līvānu iela
 Mazā Līvānu iela
 Mednieku iela
 Miera iela
 Parka iela
 Pērses iela
 Rīgas iela
 Saimniecības iela
 Salacas iela
 Skolas iela
 Smilšu iela
 Stacijas iela
 Valmieras iela
 Valteru iela

Skatīt arī 
 Aloja

Atsauces 

 
Ielas
Aleksejs Drejevs

Aleksejs Drejevs (; dzimis , Stavropolē) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1989).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā. No astoņu gadu vecuma trenējies pie meistara Vladimira Saigina, bet no vienpadsmit gadu vecuma pie starptautiskā meistara Marka Dvorecka. 1983. un 1984. gadā divas reizes pēc kārtas uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātos U16 vecuma grupā, bet 1984. gadā ieņēmis arī otro vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātos U20 vecuma grupā. 1986. gadā Tallinā dalījis otro vietu PSRS jauno meistaru turnīrā. 1988. gadā kopā ar Borisu Gelfandu dalījis pirmo vietu Eiropas jauniešu šaha čempionātā. 1989. gadā kļuvis par FIDE starptautisko lielmeistaru (GM).

Kopš 1990. gada piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1990. gadā dalījis 1.-4. vietu zonālajā turnīrā Ļvovā, bet starpzonu turnīrā Manilā ieņēmis 11. vietu un kvalificējies pretendentu mačiem. Pretendentu maču pirmajā kārtā piekāpies 
Višvanatanam Anandam ar 1½:4½ (+1, -4, =5).

Piedalījies FIDE Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas. 1997. gadā izcīnījis savu lielāko panākumu šajos turnīros, kad nokļuvis līdz ceturtdaļfinālam, kurā zaudējis Borisam Gelfandam. Vēlākajos gados (1999, 2000, 2001, 2004) vienmēr nokļuvis astotdaļfinālos, kuros cietis zaudējumus.

2019. gada augustā Iževskā ieņēmis 9. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 91. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Vairākkārt pārstāvējis Krievijas izlasi lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 5 reizes (1992-1998, 2004). Komandu vērtējumā izcīnījis 3 zelta (1992, 1994, 1996) un sudraba (2004) medaļas, 
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (1993-2005). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1997, 2005), sudraba (1993) un bronzas (2001) medaļas, bet individuālajā - zelta (1993) medaļu,
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1992, 2005). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1992) medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē fide.com
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)

1969. gadā dzimušie
Krievijas šahisti
PSRS šahisti
Stavropoles novadā dzimušie
Okeānijas valstu un atkarīgo teritoriju uzskaitījums

Šajā sarakstā apkopotas visas Okeānijas valstis un atkarīgās teritorijas. Okeānijā (ieskaitot Austrāliju) kopumā ir 14 suverēnas valstis, 2 nepilntiesīgas ANO valstis (Jaunzēlandes brīvi asociētās valstis) un 26 nesuverēnas teritorijas. Lai gan Okeāniju galvenokārt aptver okeāni un vairākas kontinentālās plātnes, to bieži vien norāda kā atsevišķu kontinentu. 

Okeāniju bieži vien ģeopolitiski dala Austrālijā, Melanēzijā, Mikronēzijā un Polinēzijā. Galvenā sauszemes teritorija Okeānijā ir Austrālija.

Robeža starp Āziju un Okeāniju nav skaidri definēta. Politisku iemeslu dēļ Apvienoto Nāciju Organizācija uzskata, ka robeža starp abiem reģioniem ir Indonēzijas un Papua-Jaungvinejas valstu robeža. Papua-Jaungvineja atsevišķos gadījumos tiek uzskatīta kā Āzijas valsts, jo tās kaimiņvalsts ir Indonēzija, bet tas ir reti, parasti to uzskata par daļu no Okeānijas.

Suverēnās valstis

Atzītās valstis

Nepilntiesīgas ANO valstis 
Gan Niue, gan Kuka salas ir Jaunzēlandes brīvā asociētās valstis. Abas valstis uztur ciešas konstitucionālās un politiskās attiecības ar Jaunzēlandi, kā arī ir dalībnieki vairākās ANO speciālajās aģentūrās ar pilnu līgumu pieņemšanas spēku, un ir patstāvīfi iesaistītas diplomātiskajās attiecībās ar suverēnajām valstīm. Abas valstis ir pilntiesīgas dalībvalstis Klusā okeāna salu forumā. Sakarā ar šīm iespējām, abas valstis dažkārt tiek uzskatītas kā suverēnas valstis ar de facto statusu.

Nesuverēnās teritorijas

Atsauces 

Okeānijas valstis

Valstu uzskaitījumi
Riga FC

Riga FC ir 2014. gadā dibināts Latvijas futbola klubs no Rīgas, kas pašlaik spēlē Virslīgā. Kluba futbolisti ir trīs reizes kļuvuši par Latvijas čempioniem (2018, 2019, 2020). Mājas spēles klubs aizvada Skonto stadionā.

Kluba vēsture 
Klubs oficiāli ir reģistrēts 2014. gada 30. aprīlī. Pirms 2015. gada sezonas tika izveidota apvienotā komanda Caramba/Dinamo, kas piedalījās Latvijas 1. līgas čempionātā, izmanojot 2014. gadā dibinātā kluba FC Caramba iegūto vietu pēc uzvaras 2. līgā (abas komandas ir nesaistītas). Uzreiz debijas sezonā tika izcīnīta 1. vieta un iegūta ceļazīme uz Virslīgu. 

Pēc iekļūšanas Virslīgā klubs nomainīja nosaukumu uz Riga FC. 2016. gada sezonā kā mājas spēļu pamatlaukumu ir plānots izmantot Skonto stadionu, bet kluba rezerves laukums ir Kauguru vidusskolas sporta laukums.

Iegūtie tituli 
 Latvijas Virslīga
 Čempioni (3): 2018, 2019, 2020
 Latvijas 1. līga
 Čempioni (1): 2015
 Latvijas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 2018

Iegūtās vietas Latvijas čempionātā

Sasniegumi Latvijas kausa izcīņā 
 2015/16 — astotdaļfināls
 2016/17 — finālisti
 2017 — finālisti
 2018 — kausa ieguvēji
2019 – Pusfināls

Dalība UEFA turnīros

Komandas sastāvs 
Atjaunots .

Komandas personāls

Komandas galvenie treneri 
  Mihails Koņevs (2015)
  Kirils Kurbatovs (2016)
 / Dmitrijs Homuha (2016)
  Vladimirs Volčeks (2016—2017)
  Mihails Koņevs (2017) (pienākumu izpildītājs)
  Jevgeņijs Perevertailo (2017)
  Slaviša Stojanovičs (2017)
  Goce Sedloskis (2018)
  Mihails Koņevs (2018) (pienākumu izpildītājs)
  Viktors Skripņiks (2018)
  Luišs Pimenta (2019)
  Mihails Koņevs (2019) (pienākumu izpildītājs)
  Oļegs Kubarevs (2019)
  Mihails Koņevs (2019)
  Oļegs Kononovs (2020)
  Mihails Koņevs (2020)
  Deniss Laktionovs (2021)
  Andris Riherts (2021)
  Torstens Finks (2022)
  Sandro Perkovičs (2022—)

Atsauces

Ārējās saites 
 Kluba oficiālā vietne
 Kluba oficiālais profils vietnē "Facebook"
 Kluba oficiālais konts vietnē "Twitter" 
 Latvijas Futbola federācija

Latvijas futbola klubi
Sports Rīgā
Riga FC
Vāclavs Hebelts

Vāclavs Hebelts (, dzimis , miris ) ir poļu izcelsmes baltkrievu  šaha problēmists.

Biogrāfija 
Vāclava Hebelta vecāki bijuši poļi. Mācījies Grodņas ģimnāzijā. Pēc tam no 1931. gada studējis Varšavas Universitātes Humanitārā fakultātē. Pēc tās beigšanas strādājis par skolotāju Suvalku ģimnāzijā. Kara laikā atradies vācu okupācijas zonā, strādājis brāļa saimniecībā. Pēc Sarkanās armijas atgriešanās, 1944. gadā ticis arestēts un nosūtīts uz gulagu Komi APSR, atbrīvots 1949. gadā, reabilitēts 1992. gadā. Pēc atgriešanās Baltkrievijā līdz aiziešanā pensijā 1976. gadā strādājis Ļidas gaļas kombinātā par galvenā grāmatveža vietnieku.

Šaha kompozīcija 
Kopš 1933. gada sastādījis vairāk par 600 šaha kompozīcijas. Sastādīšanas konkursos izcīnījis 150 godalgas, tai skaitā 53 pirmās. FIDE albumos iekļuvušas vairāk par 40 viņa kompozīcijas. 

Bijis 5. PSRS šaha kompozīcijas čempionātā uzvarētājs divvilču grupā. No 1959. gada starptautiskais tiesnesis un no 1977. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.

Bibliogrāfija

Šaha uzdevums 

Risinājums
 1. Zc6 (draud 2. Zb6+ Kc5 3. Ld4+ Kxb5 4. Lxa4#)
 1. ... axb5 2.  Ze7+  Kc4 3. Lb3+ Kb4 4. Zc6#
 1. ... e5 2. Lb3+ Ke4 3. Zf6+ Kf5 4. Ze7#

Atsauces

Ārējās saites 
 Vāclava Hebelta šaha kompozīcijas 
 Vāclava Hebelta atmiņas vietnē pawet.net 

Šaha problēmisti
PSRS šahisti
Baltkrievijas šahisti
Padomju represijās cietušie
Podlases vojevodistē dzimušie
Grodņas apgabalā dzimušie