joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alamo forts

Alamo forts (), ko angliski parasti sauc vienkārši par Alamo, sākotnēji bija pazīstams kā Sanantonio misija (), ir vēsturisks Spānijas katoļu misijas un cietokšņa komplekss, ko 18. gadsimtā dibināja Romas katoļu misionāri tagadējā Sanantonio apgabalā, Teksasas štatā, Amerikas Savienotajās Valstīs. Tā bija vieta, kur 1836. gadā notika Alamo kauja, kur gāja bojā leģendāri amerikāņu tautas varoņi Džeimss Bovijs un Deivijs Krokets. Mūsdienās tas ir muzejs Alamo Plaza vēsturiskajā rajonā un ir daļa no Sanantonio misijas pasaules mantojuma vietas.

Sanantonio de Valero bija viena no agrīnajām spāņu katoliskajām misijām Teksasā, kas tika uzcelta vietējo indiāņu asimilācijai pēc viņu pāriešanas kristietībā. Misija tika sekularizēta 1793. gadā un pēc tam pamesta. Desmit gadus vēlāk tā kļuva par cietoksni, kurā bāzējās spāņu jātnieku milicijas vienība, no kuras, iespējams, nācis misijas vēlākais nosaukums Alamo. Teksasas revolūcijas laikā meksikāņu ģenerālis Martīns Perfekto de Koss atdeva fortu teksasiešu armijai 1835. gada decembrī pēc Beksāras aplenkuma. Salīdzinoši neliels skaits teksasiešu karavīru pēc tam vairākus mēnešus atradās fortā. Aizstāvjus iznīcināja Alamo kaujā 1836. gada 6. martā, kad fortu ieņēma meksikāņu armija. Kad pēc vairākiem mēnešiem Meksikas armija atkāpās no Teksasas, viņi izpostīja Alamo fortu.

Ārējās saites 
 Alamo (angliski)
 Daughters of the Republic of Texas: Welcome to the Alamo

Atsauces 

Cietokšņi un forti
Teksasa
Berhtolda glīvene

Berhtolda glīvene () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Ziemeļamerikā teritorijās pola tuvumā, kā arī Eirāzijā, tostarp diezgan bieži visā Latvijas teritorijā. Augs veido grupas dažādos stāvošos ūdeņos.

Apraksts 
Berhtolda glīvene ir daudzgadīgs, 10-60 cm garš lakstaugs, kurš aug pilnīgi iegremdēts ūdenī. Stublājs ir tievs un cilindrisks. Lapas ir lineāras, 3-5 cm šauras, 0,1-0,15 cm platas, to gals ir strups un īsi dzeloņsmails. Lapām ir 3 garendzīslas, šķērsdzīslu nav. Malējās sāndzīslas ir izliektas, galā savienojas ar vidusdzīslu. Pielapes ir nelielas (garumā ap 1 cm), strupas, ātri nokrīt. Ziedu vārpa ir īsa un blīva (0,5-1 cm gara), ziedi 3-6 ir izvietoti mieturos. Ziedkopas kāts ir nedaudz garāks nekā vārpa. Auglis ir sīks un plakans riekstiņš (garumā 0,1-0,2 cm) ar īsu knābi un gludu šķautni. Zied jūlijā, augustā.

Vizuāli Berhtolda glīvene ir ļoti līdzīga sīkajai glīvenei (P. pusillus).

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
Dons Badžs

Džons Donalds Badžs (; dzimis , miris ) bija amerikāņu tenisists, pirmais Grand Slam uzvarētājs tenisa vēsturē (1938), četrpadsmitkārtējs Grand Slam turnīru uzvarētājs vienspēļu, vīriešu dubultspēļu un jaukto dubultspēļu sacensībās, divkārtējs Deivisa kausa ieguvējs ASV izlasē (1937, 1938), vairākkārtējs "profesionālo Grand Slam" turnīru (Vimbldonas, ASV un Francijas profesionālais čempionāts) uzvarētājs vienspēlēs un dubultspēlēs (1939-1953). Starptautiskās tenisa slavas zāles biedrs kopš 1964. gada.

Karjeras statistika

Grand Slam fināli

Vienspēles: 7 (6—1)

Dubultspēles: 2 (4—3)

Pro Slam fināli

Vienspēles: 8 (4-4)

Sasniegtā kārta Grand Slam turnīros

Atsauces

Ārējās saites 

1915. gadā dzimušie
2000. gadā mirušie
Kalifornijā dzimušie
ASV tenisisti
Andrejs Elvihs

Andrejs Elvihs (1910-1975) bija Latvijas PSR sabiedriskais darbinieks, padomju nomenklatūras loceklis. Latvijas PSR izglītības ministrs (1962-1969),  Latvijas PSR ārlietu ministrs (1962-1967).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1910. gadā Kozuļinas ciemā Toboļskas guberņā (tagad Omskas apgabala Krutinkas rajonā).
1930. gadā kļuva par ciema padomes sekretāru, mācījās Omskas Pedagoģiskajā institūtā, 1932. gadā kļuva par PSKP biedru un mācījās Omskas partijas skolā. 
 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā Elvihu nosūtīja uz okupēto Latviju, kur viņš darbojās propagandas jomā. Pēc 1950. gada Elvihs strādāja par Rīgas Medicīnas institūta Marksisma-ļeņinisma katedras vadītāju, LKP CK Republikāniskās partijas skolas direktoru un Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūta rektoru.
1962. gadā Elvihu iecēla par Latvijas PSR izglītības ministru un par LPSR ārlietu ministru, no 1967. līdz 1969. gadam pildīja vienīgi izglītības ministra amatu. 1963. gada 18. oktobrī ārlietu ministrs A. Elvihs nosūtīja vēstuli PSRS vēstniekam Kanādā Ivanam Spicko, aicinot pievērst uzmanību darbam ar «latviešu pārvietotajām personām šajā valstī», vienlaikus izsakot gatavību sniegt visu iespējamo atbalstu.
1969. gadā viņu iecēla par LKP CK Partijas vēstures institūta direktoru. 

Miris 1975. gada 29. novembrī.

Atsauces 

1910. gadā dzimušie
1975. gadā mirušie
Latvijas PSR ministri
Kā nozagt miljonu

"Kā nozagt miljonu" () ir 1966. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Viljams Vailers. Filmā galvenās lomas atveido Odrija Hepbērna, Pīters O'Tūls, Īlaijs Volahs, Hjū Grifits un Šarls Buajē.

Filmas darbība norisinās Parīzē un tā stāsta par mākslas viltotāja meitu, kura sadarbojas ar laupītāju, lai nozagtu vienu no sava tēva viltojumiem un nosargātu viņu noslēpumu.

"Kā nozagt miljonu" pirmizrāde notika . Lai gan filmas darbība notiek Francijā, visi varoņi runā angļu valodā. Hepbērnas apģērbus izstrādāja luksusa zīmols Givenchy. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai "Kā nozagt miljonu" ir 100% vērtējums.

Atsauces

Ārējās saites 

1966. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
20th Century Fox filmas
Viljama Vailera filmas
Gucuļi

Gucuļi vai huculi () ir ukraiņu etniska grupa, kas apdzīvo Ukrainas un Rumānijas pierobežu reģionus, uzskatāma par ukraiņu tautas īpašu apakšgrupu. Nosaukums pirmo reizi minēts 1816. gadā, kā apkārtējo iedzīvotāju izmantots vārds. Iespējamo gucuļu izcelsmi saista ar baltajiem horvātiem vai uličiem. Gucuļi runā rietumukraiņu dialektā ar kaimiņos dzīvojošo lemku un bojku dialektu ietekmi. Tradicionālā gucuļu nodarbe bija mežu ciršana, lopu un aitu audzēšana.

Atsauces

Ārējās saites

Ukraina
Ogu ābele

Ogu ābele () ir vidēja lieluma rožu dzimtas koks. Tā ir salizturīga ābele, kas izplatīta Sibīrijā, Mongolijā, Ķīnā, Tālajos Austrumos, Korejas pussalā un Indijas subkontinentā. Pasaulē ziemcietīgākā ābeļu suga, Burjatijā iztur salnas līdz mīnus 56 grādiem. Bieži tiek audzēta kā dekoratīvs koks. 

Ābelei ir smaržīgi, balti ziedi ar dzeltenām putekšņlapām. Apaļie augļi attīstās uz gara, stingra kāta. Sākumā augļi ir dzeltenzaļi, nogatavojoties saules pusē sārtojas. Koks mēdz būt līdz 15 metriem augsts un ir ļoti kupls, lapas ir līdz 8 centimetriem garas un augļi ir 1-2 centimetri diametrā.

Atsauces

Ārējās saites 

Ābeļu apakšdzimta
Ginkolepji

Ginkolepji (Ginkgolepis) ir heirakantīdu akantodu ģints. Šo ģinti izdalīja Darja Pinakina un Tiju Mersa 2018. gadā. Nosaukums Ginkgolepis nozīmē ginka zvīņa (no latīņu ginkgo – ginks un lepis – zvīņa, no zvīņas vainaga formas, kas atgādina divdaivu ginka lapu). Tās pārstāvji bija izplatīti vidusdevonā, no narvas līdz burtnieku svītai, Galvenajā devona laukā. Ja apstiprināsies, ka arī ‘Devononchus’ ketlerensis (Lebedev & Lukševičs 2017) arī ir pieskaitāms ginkolepju ģintij, tad tās izplatība paplašinās līdz augšdevona famenai un Orlas apgabalam Krievijā. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti. Ginkolepju ģints tipveida suga ir Ginkgolepis tenericostatus.

Apraksts 
Zivis bija klātas ar sīkām vai ļoti sīkām zvīņām. Zvīņas vainagam ir vēdekļveidīga vai rombiska forma. Priekšējā mala ieapaļa vai ieapaļi-stūraina. Aizmugurējā mala smaila, ar asu aizmugurējo stūri. Vainaga aizmugurējās sānu malas ieliektas. Ornamentējumu veido uz aizmuguri saplūstoši ķīļi. Lielākajām zvīņām ir divi asi ķīļi, kas stiepjas uz augšu no kakliņa savienojuma ar pamatu zvīņas sānu stūros un pagriežas horizontāli, kad sasniedz vainaga virspusi, veidojot apakšējos izaugumus gar vainaga aizmugurējām sanu malām. Kakliņš ir zems. Pamatne ļoti izliekta, ar uz priekšu nobīdītu virsotni. Zvīņas pieskaitāmas Acanthodes histoloģiskajam tipam (sensu Valiukevičius 1985). Asinsvadu kanāli ļoti tievi (diametrā salīdzināmi ar sīku zvīņu dentīna kanāliņiem). Vainagu veido durodentīns.

Sistemātika 
 ģints: Ginkgolepis Pinakhina et Märss, 2018
 suga: Ginkgolepis tenericostatus Pinakhina et Märss, 2018
 suga: Ginkgolepis talimae (Valiukevičius, 1985)
 suga: Ginkgolepis ketlerensis (Lebedev & Lukševičs 2017)

Atsauces 

Akantodes
Marta Alberinga

Marta Alberinga (1909–2005) bija latviešu dejotāja, spāņu tautas deju izpildītāja.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1909. gada 27. jūlijā Valmierā Jāņa un Kristīnes Kazlavu ģimenē. Mācījās Valmieras pamatskolā, vēlāk Rīgā pie baletdejotājas A. Fjodorovas, tad Beatrises Vīgneres studijā pievērsās spāņu dejai.
1933. gadā apprecējās ar čellistu Valfrīdu Alberingu, politiķa Artura Alberinga krustdēlu.

Spānijas pilsoņu karš viņai traucēja pilnveidot spāņu deju prasmi Spānijā, tādēļ 1937. gadā M. Alberinga devās uz Parīzi. Pēc Otrā pasaules kara sākuma atgriezās Latvijā, bija Rīgas operteātra soliste (1942-1944) un  baletskolas pedagoģe. Uzstājās Latviešu leģiona karavīriem frontē un spāņu Zilās divīzijas karavīriem.

Pēc kara beigām bija Liepājas Muzikāli dramatiskā teātra baleta soliste un horeogrāfe (1945-1947), tad Latvijas Valsts Filharmonijas soliste (1947-1954), koncertēja Padomju Savienības republikās, arī kopā ar Mahmudu Esambajevu. 1960. gadu sākumā mātes slimības dēļ pārtrauca dejot. 

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1995. gadā Rīgas vēstures un kuģniecības muzejs rīkoja Alberingai veltītu izstādi, 1996. gadā pēc Spānijas valdības ielūguma apmeklēja Spāniju.
1999. gadā Alberinga savu un vīra sakrāto mākslas darbu kolekciju uzdāvināja Rīgas vēstures un kuģniecības muzejam un Valmieras muzejam. 

Mirusi 96 gadu vecumā 2005. gada 6. decembrī Valmieras pansionātā, apglabāta Centra jeb pilsētas kapos.

Autobiogrāfija 
 Māris Brancis. "Kāpt mūzas kalnā" (2002)

Apbalvojumi 
 Spānijas Goda ordenis (1996), ierakstīta Spānijas kultūras goda grāmatā
 Triju Zvaigžņu ordeņa Goda zīme (1998)
 Valmieras goda pilsone (2001)

Atsauces 

1909. gadā dzimušie
2005. gadā mirušie
Latviešu baletdejotāji
Jaroslava Mahučiha

Jaroslava Mahučiha (; dzimusi ) ir ukraiņu vieglatlēte, startē augstlēkšanas sacensībās. Viņa ir  bronzas medaļas ieguvēja, 2022. gada Eiropas čempione, izcīnījusi divas sudraba medaļas pasaules čempionātos, kā arī ir kļuvusi par pasaules un Eiropas čempioni telpās.

Karjera 
15 gadu vecumā viņa izcīnīja zelta medaļu 2017. gada Pasaules U-18 čempionātā Nairobi ar personisko rekordu 1,92 metri. Dažas nedēļas vēlāk viņa uzvarēja augstlēkšanas sacensībās 2017. gada Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā. 2018. gada Eiropas U-18 čempionātā pārvarēja 1,94 m un izcīnīja zelta medaļu, uzstādot jaunu čempionāta rekordu. Tā paša gada oktobrī viņa izcīnīja zelta medaļu arī Jaunatnes olimpiskajās spēlēs Buenosairesā.

2019. gada sezonas Dimanta līgas atklāšanas sacensībās Dohā ar rezultātu 1,96 m kļuva par visu laiku jaunāko sportisti, kas uzvarējusi Dimanta līgas posmā 17 gadu un 226 dienu vecumā. Tā paša gada septembrī Pasaules čempionātā Dohā viņa pārvarēja latiņu 2,04 metru augstumā, izcīnot sudraba medaļu un labojot pasaules U-20 rekordu. Mahučiha tajā gadā tika atzīta par Eiropas vieglatlētikas uzlecošo zvaigzni.

2021. gadā sacensībās Banska Bistricā sasniedza rezultātu 2,06 metri, kas bija augstākais, ko kāda augstlēcēja pārvarējusi telpās kopš 2012. gada. Viņa uzvarēja 2021. gada Eiropas čempionātā telpās. Vēlāk kļuva arī par Eiropas U-23 čempioni. 2021. gada augustā izcīnīja bronzas medaļu  Tokijā.

2022. gada martā ieguva zelta medaļu Pasaules čempionātā telpās Belgradā. Tas notika neilgu laiku pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā. Viņai bija jāveic trīs dienu 2000 km garš brauciens ar automašīnu no Ukrainas uz Serbiju, lai piedalītos čempionātā. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā viņa izcīnīja sudraba medaļu. 2022. gada Eiropas čempionātā Minhenē ar rezultātu 1,95 m kļuva par Eiropas čempioni.

Sasniegumi

Personiskie rekordi

Atsauces

Ārējās saites

2001. gadā dzimušie
Dņipro dzimušie
Ukrainas vieglatlētes
Augstlēcēji
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Ukrainas olimpiskie bronzas medaļnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
People's Choice balva

People's Choice balva () ir ikgadēja ASV balva, kurā apbalvo izklaides jomā strādājošus cilvēkus, par kuriem tiešsaistē nobalso sabiedrība un fani. Apbalvošanas ceremonija notiek katru gadu kopš 1975. gada. Sākotnēji uzvarētājus noteica, izmantojot kompānijas Gallup aptaujas, bet sākot ar 2005. gadu balsošana norisinās internetā.

Balvas autors ir Bobs Staivers, kas producēja pirmo balvas pasniegšanas ceremoniju 1975. gadā. Pirmās balvas saņēma 1974. gada iecienītākā filma "Dzelonis" (The Sting), gada iecienītākā kinoaktrise — Bārbra Streisande, bet par iecienītāko kinoaktieri kļuva Džons Veins. Līdz šim visvairāk balvas saņēmusī persona ir Elena Didženeresa, kas kopumā saņēmusi 20 balvas.

1982. gadā Staivers pārdeva People's Choice balvu uzņēmumam Procter & Gamble Productions (P&G); P&G īpašumā esošo balvas pasniegšanas ceremoniju pārraidīja CBS, un Procter & Gamble zīmoliem bija ekskluzīvs reklāmas laiks visā televīzijas pārraidē.

2017. gada aprīlī televīzijas tīkls E! paziņoja, ka ir ieguvis savā īpašumā People's Choice balvu. Ceremonijas laiku pārcelta no janvāra uz novembri, lai samazinātu tās tuvumu apbalvošanas sezonas rosīgākajiem mēnešiem. 2021. gadā ceremoniju vienlaikus pārraidīja arī televīzijas tīkla E! māsas apraides tīkls NBC.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Apbalvojumi kino
Apbalvojumi televīzijā
Latvijas Valsts mežzinātnes institūts "Silava"

Latvijas Valsts mežzinātnes institūts "Silava" (saīsināti LVMI Silava; ) ir vadošais mežzinātnes centrs Latvijā.        

Zinātniskais institūts atrodas Zemkopības ministrijas pārraudzībā.

Vēsture 
Institūta aizsākumi datējami ar 1946. gadu, kad tika nodibināts Mežsaimniecības problēmu institūts. Laika periodā līdz 1991. gadam notika daudzkārtējas reorganizācijas, līdz 1991. gadā Institūts ieguva nosaukumu – Latvijas Valsts mežzinātnes institūts "Silava".

Darbība 
Institūtā pētniecība tiek realizēta šādos mežzinātnes virzienos:

 Meža ekoloģija un mežkopība
 Meža resursi un meža statistiskā inventarizācija
 Meža selekcija un kokaugu adaptācija
 Ģenētisko resursu centrs
 Meža atjaunošana un ieaudzēšana
 Meža fitopatoloģija un mikoloģija
 Meža entomoloģija
 Meža darbi un meža enerģētika
 Meža fauna un medniecība
 Meža izejvielu pārstrāde

Ārējās saites 

 Institūta mājaslapa
 Facebook konts

Latvijas zinātniskie institūti
Seja ar rētu (1983. gada filma)

"Seja ar rētu" () ir 1983. gada ASV krimināldrāma, kuras režisors ir Braiens De Palma, bet scenārija autors ir Olivers Stouns. Filmā galvenās lomas atveido Als Pačīno, Stīvens Bauers, Mišela Feifere un Mērija Elizabete Mastrantonio. Filma ir balstīta uz 1929. gada tāda paša nosaukuma romāna un tā ir otrā grāmatas adaptācija pēc 1932. gada versijas. De Palma savu filmu veltīja oriģinālās filmas scenārija autoriem Hovardam Hoksam un Benam Hektam.

Filma stāsta par kubiešu bēgli Toniju Montanu (Pačīno), kurš bez naudas ierodas Maiami, kur kļūst par ietekmīgu un brutālu narkobaronu.

Pēc tam, kad Pačīno redzēja 1932. gada filmas versiju, viņš kļuva ieinteresēts veidot tai rīmeiku, tāpēc viņš ar producentu Mārtinu Bergmanu sāka to attīstīt. Sākotnēji par filmas režisoru tika nolīgts Sidnijs Lūmets, tomēr viņš tika aizvietots ar De Palmu, kurš nolīga Stounu, lai sarakstītu scenāriju. Filmēšana notika no 1982. gada novembra līdz 1983. gada maijam Losandželosā un Maiami. Filmas mūzikas autors ir Džordžo Moroders.

"Seja ar rētu" pirmizrāde notika  un to izplatīja Universal Pictures. Filmas kases ieņēmumi sasniedza 66 miljonus ASV dolāru. Filma tās izdošanas brīdī saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes tajā pārmērīgi attēlotās vardarbības, kā arī rupjību un narkotiku izmantošanas dēļ. Vairāki Kubas imigranti iebilda pret to, ka filmā kubieši ir attēloti kā noziedznieki un narkotiku tirgotāji. Filmas slava laika gaitā ir augusi un tagad tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām gangsterfilmām. Vairāki scenāristi un režisori, piemēram, Mārtins Skorsēze, ir atzinīgi novērtējuši filmu. Filma tiek plaši minēta popkultūrā, īpaši hiphopa mūzikā. Filma tiek uzskatīta par kulta klasiku.

Atsauces

Ārējās saites 

1983. gada filmas
ASV filmas
Krimināldrāmas
Braiena De Palmas filmas
Universal Pictures filmas
Raiens Krauzers

Raiens Krauzers (; dzimis  Portlendā, ASV) ir amerikāņu vieglatlēts — lodes grūdējs, startējis arī diska mešanas sacensībās. Viņš ir divkārtējs olimpiskais čempions, pasaules čempions, kā arī pašreizējais pasaules rekordists lodes grūšanā.

Karjera 
Starptautiskās sacensībās debitēja 2009. gadā. Pasaules jauniešu (U-18) čempionātā Bresanonē, Itālijā, izcīnīja zelta medaļu lodes grūšanā un sudrabu diska mešanā. 2010. gadā viņš guva kājas traumu un kādu laiku nepiedalījās sacensībās. Studējot universitātē, startējis Nacionālās koledžu sporta asociācijas (NCAA) sacensībās. Pabeidzis Teksasas Universitāti Ostinā.

 Riodežaneiro kļuva par olimpisko čempionu, ar rezultātu 22,52 m sasniedzot olimpisko rekordu. Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2017. gadā Londonā un ieņēma sesto vietu. 2019. gada Pasaules čempionātā Dohā laboja personisko rekordu, aizgrūžot lodi 22,90 metrus, bet vienu centimetru piekāpās uzvarētājam Džo Kovačam un izcīnīja sudraba medaļu. 

 Fejitvilā ar rezultātu 22,82 m laboja pasaules rekordu lodes grūšanā telpās, kas kopš 1989. gada piederēja Rendijam Bārnsam.  olimpiskās atlases sacensībās Jūdžīnā laboja arī absolūto pasaules rekordu lodes grūšanā, sasniedzot 23,37 m. Arī šis rekords pirms tam vairāk nekā 30 gadus piederēja R. Bārnsam.

 Tokijā izcīnīja savu otro olimpisko zelta medaļu, aizgrūžot lodi 23,30 metrus un vēlreiz labojot olimpisko rekordu. 2022. gada Pasaules čempionātā telpās ieguva sudraba godalgu. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā ar rezultātu 22,94 m kļuva par pasaules čempionu.

Sasniegumi

Personiskie rekordi

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Oregonā dzimušie
ASV vieglatlēti
Lodes grūdēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
ASV olimpiskie zelta medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Jākobs Ingebrigtsens

Jākobs Ingebrigtsens (; dzimis ) ir Norvēģijas vieglatlēts, startē vidējo un garo distanču skriešanas sacensībās. Viņš ir  čempions 1500 metru distancē, 2022. gada pasaules čempions 5000 metru distancē un trīskārtējs Eiropas čempions. 

Viņa vecākie brāļi Henriks un Filips arī ir vidējo distanču skrējēji.

Karjera 
2016. gadā 16 gadu vecumā J. Ingebrigtsens uzvarēja Eiropas čempionātā junioriem krosā, 6 km noskrienot 17 minūtēs un 6 sekundēs. 2017. gada 27. maijā Prefontaine Classic sacensībās ASV pilsētā Jūdžīnā, kas bija arī Dimanta līgas posms, viņš kļuva par jaunāko sportistu, kurš vienu jūdzi veicis ātrāk par 4 minūtēm (3:58,07). Tā paša gada jūlijā viņš piedalījās Eiropas junioru čempionātā Groseto, izcīnot divas zelta medaļas (5000 metros un 3000 metru šķēršļu skrējienā), bet 1500 metros piedzīvoja kritienu un finišēja 8. vietā. 2017. gadā Londonā pirmo reizi piedalījās arī Pasaules čempionātā pieaugušajiem, startējot 3000 metru šķēršļu skrējienā, bet neiekļuva finālā.

2018. gadā Pasaules U-20 čempionātā Tamperē ieguva sudrabu 1500 m un bronzu 5000 m. 2018. gada Eiropas čempionātā Berlīnē izcīnīja divas zelta medaļas, uzvarot gan 1500, gan 5000 metru distancē. 2019. gada Eiropas čempionātā telpās Glāzgovā uzvarēja 3000 m distancē un bija otrais 1500 metros. 2019. gada Pasaules čempionātā Dohā ieņēma 4. vietu 1500 metros un 5. vietu 5000 metru distancē.

2021. gada Eiropas čempionātā telpās Toruņā uzvarēja gan 1500 m, gan 3000 metros.  Dimanta līgas sacensībās Florencē laboja Eiropas rekordu 5000 metros, distanci veicot 12 minūtēs un 48,45 sekundēs.  Tokijā izcīnīja zelta medaļu 1500 metru distancē ar rezultātu 3 minūtes un 28,32 sekundes, uzstādot jaunu olimpisko un Eiropas rekordu.

 Ljevēnā, Francijā, laboja pasaules rekordu telpās 1500 metru distancē, sasniedzot rezultātu 3 minūtes un 30,60 sekundes. Tā paša gada martā viņš izcīnīja sudraba medaļu Pasaules čempionātā telpās Belgradā. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā ieguva sudrabu 1500 metru distancē, piekāpjoties britu skrējējam Džeikam Vaitmenam, bet 5000 metru distancē kļuva par pasaules čempionu. 2022. gada Eiropas čempionātā ieguva divas zelta medaļas — gan 5000, gan 1500 metros.

Atsauces

Ārējās saites 

2000. gadā dzimušie
Rūgalannē dzimušie
Norvēģijas vieglatlēti
Vidējo distanču skrējēji
Garo distanču skrējēji
Šķēršļu skrējēji
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Norvēģijas olimpiskie zelta medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Melnais zīdkoks

Melnais zīdkokoks (Morus nigra) ir zīdkoku dzimtas koks, tiek plaši audzēts mērenajā joslā ēdamo avenei līdzīgu augļu dēļ.

Koks mēdz būt līdz 10 metriem augsts. Lapas ir ar zobainu malu un var būt līdz 12 centimetriem garas, bet lapas nav tik spīdīgas kā Baltam zīdkokam. Augļi ir avenei līdzīgi un nogatavojoties no zaļiem kļūst tumši purpursarkani.

Atsauces 

Zīdkoku dzimta
Pauls Irbins

Pauls Irbins (dzimis 1975. gada 19. martā Rīgā) ir Latvijas sabiedriskais darbinieks, zinātnes komunikators, kosmosa entuziasts un uzņēmējs. 1995. gadā dibinājis AIESEC Latvija, pirmais prezidents. Kopš 2000. gada konsultē uzņēmumus par procesu optimizāciju ar TOC un LEAN. Kopš 2010. gada veidojis un vadījis zinātkāres centrus ZINOO un Zili Brīnumi Cēsīs, Rīgā, Daugavpilī un Liepājā. Veidojis un vadījis bērnu raidījumu "Zili Brīnumi". Kopš 2018. gada Latvijas Kosmosa Industrijas Asociācijas prezidents. Kopš 2021. gada veido Kosmosa Izziņas Centru Cēsīs.

Izglītība 
1993. gadā absolvējis Valmieras Valsts Ģimnāciju, no 1993. gada līdz 1999. gadam studējis Latvijas Universitātes bakalaura studiju programmā biznesa ekonomiku, no 1999. gada līdz 2003. gadam studējis Latvijas Universitātes maģistra studiju programmā biznesa ekonomiku, 2006. gadā ieguvis Goldrat School "TOC application expert" sertifikātu, 2019. gadā uzsācis studijas Rīgas Tehniskās Universitātes doktorantūras studiju programā aeronautiku.

Profesionālā Darbība 

 no 1996. gada līdz 1997. gadam AS “BKD” Nassau tirdzniecības nodaļas vadītājs
 no 1997. gada līdz 1999. gadam SIA “Hanza Līzings”  vieglo automobīļu projekta vadītājs
 no 1999. gada līdz 2000. gadam AS “Laima” eksporta menedžeris
 2000. gadā (6 mēneši) “Ting Tai Constructions Co. Ltd.” (Taivāna) projektu vadītājs
 no 2001. gada līdz 2002. gadam “Tulkošanas un Terminoloģijas Centrs” direktora vietnieks
 no 2002. gada līdz 2004. gadam SIA “Sāga” eksporta menedžeris
 no 2004. gada līdz 2007. gadam SIA "TOC solutions" biznesa procesu konsultants
 no 2007. gada līdz 2010. gadam SIA "GRANDEG" direktora vietnies
 no 2008. gada SIA "Triviums" ārštaba biznesa konsultants
 no 2010. gada līdz 2022. gadam biedrības "Latvijas zinātnes centru apvienība" valdes loceklis, zinātkāres centru ZINOO un ZILI BRĪNUMI veidotājs
 no 2015. gada līdz 2016. gadam Zaļo Tehnoloģiju Inkubators bzinesa mentors
 no 2021. gada līdz 2023. gadam Cēsu novada pašvaldība projekta "Kosmosa Izziņas Centrs" vadošais ieviešanas eksperts

Sabiedriskā darbība 

 no 1994. gada līdz 1997. gadam starptautiskās studentu organizācijas AIESEC dibinātājs Latvijā, prezidents
 2012. gadā pirmās Latvijas stratosfēras zondes palaišana
 no 2012. gada līdz 2015. gadam Izglītības un zinātnes ministrijā kosmosa attīstības darba grupas pārstāvis no LTRK
 no 2013. gada līdz 2015. gadam biedrības "Krājaizdevu apvienība" dibinātājs, valdes priekšsēdētājs
 2013. gadā pirmā Latvijas kosmosa festivāla organizators un vadītājs
 2014. gadā projekta "Mars One" dalībnieks
 2015. gadā bērnu zinātnes raidījuma "Zili Brīnumi" veidotājs un vadītājs
 no 2016. gada līdz 2020. gadam projekta "Pirmie Latvijas 100km kosmosā" iniciators un vadītājs
 kopš 2018. gada biedrības "Latvijas kosmosa industrijas asociācija" prezidents
 2022. gadā Eiropas Kosmosa Aģentūra astronautu kanditāts

Latvijas cilvēki
Argentīna 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Argentīna bija pārstāvēta 1900. vasaras olimpiskajās spēlēs kas norisinājās Francijas galvaspilsētā Parīzē no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs bija pirmās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā startēja.

Šajās olimpiskajās spēlēs, Argentīna, bija pārstāvēta ar vienu sportistu, Francisko Kamē, kurš startēja paukošanā. Šajā reizē Argentīna neieguva olimpiskās medaļas.

Sportisti

Sportistu sadalījums pa sporta veidiem 
  — Pirmoreiz valsts pārstāvēta šajā sporta veidā.

Rezultāti

Paukošana

Skatīt arī 
 Argentīna olimpiskajās spēlēs

Atsauces

Ārējās saites 
 Argentīna 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (Sports Reference) 
 Argentīna 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (Olympedia) 

Valstis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900
Radinakanti

Radinakanti (Rhadinacanthus) ir diplakantīdu akantodu ģints. Ģinti 1888. gadā aprakstīja skotu paleontologs Remzi Trakvairs, par pamatu ņemot šveiciešu dabaszinātnieka Luija Agasi 1844. gadā aprakstīto Diplacanthus longispinus. Radinakantu pārstāvji bija izplatīti vidusdevonā, no rēzeknes līdz burtnieku svītai, Galvenajā devona laukā (Baltija, Ļeņingradas apgabals, Baltkrievija), Skotijā un Orkneju salās. Šīm zivīm ir zināmas arī veselu ķermeņu fosilijas. Radinakantu ģints tipveida suga ir Rhadinacanthus longispinus.

Apraksts 
Šiem diplakantīdiem peldspuru dzelkšņi ir ar gludu noapaļotu ķīli gar priekšējo malu, kas ar samērā dziļu vagu nodalīts no dzelkšņa plakanās malas ar 0—4 ķīļiem. Lāpstiņas aizmugurējā mala ir šaura.

Zvīņu vainagi ornamentēti ar paralēliem vai saplūstošiem ķīļiem, kas atiet atpakaļ no vainaga priekšējās malas. Vainagu aizmugurējās sānu malas parasti ir zobainas. Vainagu veido līdz sešām viena otrai uzguļošas augšanas zonas, kas sastāv no mezodentīna ar gariem zarojošiem kanāliem, kas radiāli atiet no lakūnu paplašinājumiem.

Sistemātika 
 ģints: Rhadinacanthus Traquair, 1888
 suga: Rhadinacanthus balticus Gross, 1973
 suga: Rhadinacanthus deltosquamosus Pinakhina et Märss, 2018
 suga: Rhadinacanthus longispinus (Agassiz, 1844)
 suga: Rhadinacanthus multisulcatus Valiukevičius, 1988
 suga: Rhadinacanthus primaris <small>Valiukevičius, 1986/small>

Atsauces 

Diplakantīdas
Vestsaidas stāsts (2021. gada filma)

"Vestsaidas stāsts" () ir 2021. gada ASV muzikāla romantiskā drāmas filma. Filmas režisors un līdzproducents ir Stīvens Spīlbergs, scenārija autors Tonijs Kašners. Tā ir tāda paša nosaukuma 1957. gada skatuves mūzikla otrā pilnmetrāžas adaptācija. Galvenās lomas atveido Enzels Elgorts un Reičela Zeglere, kurai tā ir debijas loma, otrā plāna lomās ir Ariāna DeBose, Deivids Alvaress, Maiks Faists un Rita Moreno. Moreno, kas filmējusies arī 1961. gada adaptācijā, kopā ar Kašneru ir arī filmas izpildproducenti. Filmas mūziku komponējis Leonards Bernstains, bet lirikas autors ir Stīvens Sondheims.

Filmu 2014. gadā sāka izstrādāt 20th Century Fox; Kašners 2017. gadā uzsāka scenārija rakstīšanu. 2018. gada janvārī par filmas režisoru nolīga Spīlbergu, bet septembrī uzsāka aktieru atlasi. Džastins Peks ir filmas deju horeogrāfs. Filmēšana notika Ņujorkā un Ņūdžersijā no 2019. gada jūlija un ilga divus mēnešus.

Filmas "Vestsaidas stāsts" pasaules pirmizrāde notika Ņujorkas Jazz at Lincoln Center , trīs dienas pēc Sondheima nāves. Filmu ASV kinoteātros izplatīja Walt Disney Studios Motion Pictures zem 20th Century Studios zīmola no , kas bija ar gada aizkavēšanos sakarā ar COVID-19 pandēmijas ierobežojumiem. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kas slavēja tēlojumu, režiju un operatora darbu, daži no kritiķiem to uzskata labāku par 1961. gada filmu. Nacionālā kinokritiķu padome un Amerikas Kinoinstitūts nosaukuši to par vienu no desmit labākajām 2021. gada filmām. Filmas pasaules kases ieņēmumi ir vairāk nekā  ASV dolāru pie  liela budžeta. Neskatoties uz sliktajiem kases ieņēmumiem, filma saņēmusi vairākas balvas un nominācijas, tā saņēma septiņas nominācijas 94. Kinoakadēmijas balvai, tajā skaitā arī kategorijā "Labākā filma", bet balvu ieguva tikai DeBose kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā. Vēl filma saņēma četras nominācijas 79. Zelta globusa balvai, iegūstot trīs: "Labākais mūzikls vai kinokomēdija", "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā" (Zeglere) un "Labākā otrā plāna aktrise (Zelta globusa balva)" (DeBose).

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
ASV filmas
Stīvena Spīlberga filmas
Lielais tracis mazajā Ķīnā

"Lielais tracis mazajā Ķīnā" () ir 1986. gada ASV asa sižeta fantāzijas filma, kuras režisors ir Džons Kārpenters. Filmā galvenās lomas atveido Kurts Rasels, Kima Ketrola, Deniss Dans un Džeimss Hongs.

Filma stāsta par Džeku Bērtonu (Rasels), kurš palīdz savam draugam Vangam Či (Dans) izglābt viņa līgavu no bandītiem Sanfrancisko ķīniešu kvartālā. Viņi nokļūst noslēpumainā pasaulē zem ķīniešu kvartāla.

"Lielais tracis mazajā Ķīnā" pirmizrāde notika . Filma bija finansiāla izgāšanās, nopelnot tikai 11,1 miljonu ASV dolāru pie 19 līdz 25 miljonu budžeta. Tā saņēma atšķirīgas kritiķu atsauksmes, kas ietekmēja Kārpentera lēmumu atgriezties pie neatkarīgā kino. Tā ir kļuvusi par kulta filmu.

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Fantāzijas filmas
Džona Kārpentera filmas
20th Century Fox filmas
Artemijs Ļebedevs

Artemijs Ļebedevs (, dzimis ) ir krievu dizaineris, uzņēmējs un blogeris. Artemija Ļebedeva studijas dibinātājs, līdzīpašnieks un izpilddirektors.

Dzimis filologa un rakstnieces ģimenē. 1989. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz Baltimoru, kur māte pasniedza krievu literatūru. Vienu gadu mācījās Pārkvilas vidusskolā, pēc tam atgriezās Maskavā, kur pabeidza 57. skolu. Pēc skolas iestājās MVU Žurnālistikas fakultātē, no kuras viņu izslēdza 2. mācību gadā. Turpmākos gadus viņš strādāja vairākās dizaina studijās, līdz 1995. gadā nodibināja savu uzņēmumu WebDesign, kas vēlāk kļuva par A. Ļebedeva studiju. Pašlaik šī ir viena no lielākajām Krievijas tīmekļa dizaina studijām.

2001. gadā izveidoja savu emuāru platformā LiveJournal. Kopš 2019. gada beigām savā YouTube kanālā pārskata ziņas un dizaina jaunumus, publicē ceļojumu blogus. Kā blogeris ir pazīstams ar provokatīviem izteicieniem un biežu nenormatīvās leksikas lietošanu.

Atsauces 

1975. gadā dzimušie
Maskavā dzimušie
Krievu dizaineri
Krievijas uzņēmēji
Krievu izgudrotāji
Blogeri
Sandžiminjāno

Sandžiminjāno (, ) ir komūna un pilsēta Itālijas centrālās daļas ziemeļrietumos, Toskānas reģionā. Tā atrodas Sjēnas provincē. 2018. gadā Sandžiminjāno dzīvoja 7,77 tūkstoši iedzīvotāju. Sandžiminjāno ir slavena ar viduslaiku arhitektūru. Pilsētas vēsturiskais centrs ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

Toskānas pilsētas
Krokainā glīvene

Krokainā glīvene () ir glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši Eirāzijā, tostarp Latvijā sastopama suga, kura ir ieviesusies arī Ziemeļamerikā. Augs veido grupas dažādos stāvošos ūdeņos.

Apraksts 
Krokainā glīvene ir daudzgadīgs, 0,5-2 m garš glīveņu dzimtas lakstaugs. Auga stublājs pilnīgi iegremdēts ūdenī, tas ir plakans, četršķautņains un zarojošs. Lapas ir sēdošas, iegarenas, 4-6 cm garas un 0,7-1,5 cm platas, to mala ir sīki viļņaina un gals strups. Pielapes ātri nokrīt. Lapas dzīsla bieži ir iesarkana. Ziedkopas kāts ir vienāda resnuma, vismaz divreiz garāks nekā vārpa. Vārpa ir 2-3 cm gara ar 7-10 ziediem, ziedot tik tikko paceļas virs ūdens virsmas. Augļa - riekstiņa - knābis ir garš un līks. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
Pavedienu glīvene

Pavedienu glīvene () ir glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši, bet nevienmērīgi sastopama teritorijās pola tuvumā, tostarp retumis visā Latvijas teritorijā. Grupas un audzes ir sastopamas dažādos stāvošos seklūdeņos uz smilšaina pamata (galvenokārt ezeros) un jūras piekrastē.

Apraksts 
Pavadienu glīvene ir daudzgadīgs, 15-40 cm garš glīveņu dzimtas ūdensaugs. Tā stublājs ir zarains un pilnīgi iegremdēts ūdenī. Lapas ir šauri lineāras, pavedienveidīgas, 5-10 cm garas un 0,02-0,05 cm platas, reti platākas - līdz 0,1 cm, ar gludu malu un vienu garenisku vidusdzīslu, lapas gals pastrups. Lapas maksts ir 1-1,5 cm gara, apakšdaļā saaugusi, aptver vienu stublāja zaru. Ziedkopas kāts ir 5-20 cm garš, ziedu vārpa ir 2-7 cm gara skraja, ar ziediem 3-5 mieturos. Auglis ir olveidīgs, 0,2-0,3 cm garens riekstiņš, kuram mala ir gluda un knābis - īss. Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
Skābaržlapu bērzs

Skābaržlapu bērzs () ir bērzu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Japāna, kur tā aug jauktos mežos kalnu un kalnu nogāzēs Honsju, Šikoku un Kjusju.

Ārējās saites

Atsauces
Tumšais bērzs

Tumšais bērzs () ir 9–12 m augsta bērzu dzimtas suga, kurai raksturīga melni pelēka, pelēka vai melni brūna gluda miza.

Tā ir Centrāleiropā sastopama suga ar neskaidru taksonomisko statusu; tiek pieļauts, ka šī suga patiesībā ir nokarenā bērza (betula pendula) paveids.

Ārējās saites

Atsauces
Dzelzs bērzs

Dzelzs bērzs (), pazīstams arī kā Šmita bērzs, ir bērzu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Mandžūrijā, Korejā, Krievijas Tālo Austrumu Piejūras novadā un Japāna. Koks var sasniegt 30 m augstumu; tam ir gandrīz melna miza un tā koksne ir tik blīva, ka tā nepeld. Koksne tiek izmantota vietās, kur nepieciešams stingrs, izturīgs materiāls.

Ārējās saites

Atsauces
Sapožņikova bērzs

Sapožņikova bērzs () ir bērzu dzimtas suga, kas savvaļā ir sastopama Āzijā, Tjanšana kalnos subalpīnajā joslā.

Apraksts 
Sapožņikova bērzs ir vasarzaļš, 3-5 m augsts, plaši sazarots koks. Miza ir gluda  un spoža, viegli plēkšņojas, atklājot gaišu laškrāsas slāni. Jaunie dzinumi ir viegli mataini un blīvi klāti sākumā ar tumšām, vēlāk baltām kārpiņām. Lapas ir rombiskas vai olveida rombiskas, 1,1-2,2 cm garas, ar slaidu galotni un ķīļveida pamatu, kailas vai tikai apakšpusē ar īsiem matiņiem, malas pie pamata veselas, augstāk robaini zāģzobainas. Sievišķās spurdzes taisnas, iegarenas, 1-1,2 cm garas, ar 4 mm garu kātiņu.

Ārējās saites 
 
Bērzi
Grīšļu dzimta

Grīšļu dzimta () ir daudzgadīgu (retāk viengadīgu) lakstaugu dzimta graudzāļu rindā. Pasaulē zināmas vairāk nekā 5300-5500 sugas, kuras ir iedalītas aptuveni 90 ģintīs. Lielākā ģrīšļu dzimtas ģints ir grīšļu ģints, kurā ietilpst vairāk nekā 2000 augu sugu.

Dzimtas pārstāvji ir plaši sastopamu daudzviet pasaulē, galvenokārt mērenā un subarktiskā klimata apvidos mitrās vietās.  Lai gan grīšļi aug gandrīz visās vidēs, daudzi ir saistīti ar mitrājiem vai nabadzīgām augsnēm.

Latvijā ir zināmas vairāk nekā 100 grīšļu dzimtai piederošas sugas, vairākums ir diezgan biežas mitrās, atklātās vietās un ūdenstilpju piekrastē. Gandrīz visas konstatētās sugas ir vietējās (ne adventīvās) floras pārstāves.

Morfoloģija 
Nereti tie ir vienmājas augi ar nodalītiem vīrišķajiem un sievišķajiem ziediem. Augi veido ceru un ložņājošus pazemes dzinumus. Stublājs parasti ir trīsšķautņains vai apaļš. Ziedi vārpiņās. Apziednis reducēts vai sarveidīgs (plēkšņveidīgs). Auglis ir riekstiņš.

Ģintis 
Kopš 2020. gada grīšļu dzimtā tiek atzītas šādas ģintis:

 Actinoschoenus Benth.
 Actinoscirpus (Ohwi) R.W.Haines & Lye
 Afroscirpoides García-Madr. & Muasya
 Afrotrilepis (Gilly) J.Raynal
 Amphiscirpus Oteng-Yeb.
 Androtrichum (Brongn.) Brongn.
 Arthrostylis R.Br.
 Becquerelia Brongn.
 Bisboeckelera Kuntze
 Blysmus Panz. ex Schult. – blizmes
 Bolboschoenus (Asch.) Palla – gumumeldri
 Bulbostylis Kunth
 Calliscirpus C.N.Gilmour, J.R.Starr & Naczi
 Calyptrocarya Nees
 Capeobolus Browning
 Capitularina J.Kern
 Carex L. – grīšļi
 Carpha Banks & Sol. ex R.Br.
 Caustis R.Br.
 Cephalocarpus Nees
 Chorizandra R.Br.
 Chrysitrix L.
 Cladium P.Browne – aslapes
 Coleochloa Gilly
 Costularia C.B.Clarke
 Cyathochaeta Nees
 Cyathocoma Nees
 Cyperus L. – dižmeldri
 Cypringlea M.T.Strong
 Diplacrum R.Br.
 Diplasia Pers.
 Dracoscirpoides Muasya
 Dulichium Pers.
 Eleocharis R.Br. – pameldri
 Eriophorum L. – spilves
 Erioscirpus Palla
 Evandra R.Br.
 Everardia Ridl.
 Exocarya Benth.
 Ficinia Schrad.
 Fimbristylis Vahl
 Fuirena Rottb.
 Gahnia J.R.Forst. & G.Forst.
 Gymnoschoenus Nees
 Hellmuthia Steud.
 Hypolytrum Pers.
 Isolepis R.Br.
 Khaosokia D.A.Simpson, Chayam. & J.Parn.
 Koyamaea W.W.Thomas & G.Davidse
 Lagenocarpus Nees
 Lepidosperma Labill.
 Lepironia Pers.
 Machaerina Vahl
 Mapania Aubl.
 Mesomelaena Nees
 Microdracoides Hua
 Morelotia Gaudich.
 Neesenbeckia Levyns
 Nelmesia Van der Veken
 Nemum Desv.
 Oreobolopsis T.Koyama & Guagl.
 Oreobolus R.Br.
 Paramapania Uittien
 Phylloscirpus C.B.Clarke
 Pleurostachys Brongn.
 Principina Uittien
 Pseudoschoenus (C.B.Clarke) Oteng-Yeb.
 Ptilothrix K.L.Wilson
 Reedia F.Muell.
 Rhodoscirpus Léveillé-Bourret, Donadío & J.R.Starr
 Rhynchocladium T.Koyama
 Rhynchospora Vahl – baltmeldri
 Schoenoplectiella Lye
 Schoenoplectus (Rchb.) Palla
 Schoenus L. – melnceres
 Scirpodendron Zipp. ex Kurz
 Scirpoides Ség.
 Scirpus Tourn. ex L. – meldri
 Scleria P.J.Bergius
 Sumatroscirpus Oteng-Yeb.
 Tetraria P.Beauv.
 Trachystylis S.T.Blake
 Trianoptiles Fenzl ex Endl.
 Trichophorum Pers. – mazmeldri
 Trichoschoenus J.Raynal
 Tricostularia Nees
 Trilepis Nees
 Zameioscirpus Dhooge & Goetgh.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 

Grīšļu dzimta
Melnā Pantera: Vakanda mūžam

"Melnā Pantera: Vakanda mūžam" () ir 2022. gada ASV supervaroņu filma, kas balstīta uz Marvel Comics komiksu tēlu Melnā Pantera. Filmu veidojusi Marvel Studios un izplata kompānija Walt Disney Studios Motion Pictures, tā ir turpinājums filmai "Melnā Pantera" (2018) un Marvel Cinematic Universe (MCU) 30. filma. Filmas režisors ir Raiens Kūglers, kas ir arī scenārija līdzautors kopā ar Džo Robertu Koulu. Lomas atveido Letiša Raita, Lupita Ņono, Danai Gurira, Vinstons Djūks, Florensa Kasumba, Dominika Torna, Mikaela Koela, Tenočs Uerta, Martins Frīmens un Andžela Baseta. Filmas sižets stāsta par Vakandas Karalistes līderu cīņu, lai aizsargātu savu tautu pēc karaļa Tčalas nāves.

Doma par filmas turpinājumu radās jau 2018. gada februārī pēc filmas "Melnā Pantera" izdošanas. Kūglers jau turpmākajos mēnešos vienojās par atgriešanos filmas turpinājuma režisora krēslā, un 2019. gada vidū Marvel Studios oficiāli apstiprināja turpinājuma izstrādi. Filmas plāni mainījās 2020. gada augustā, kad no zarnu vēža nomira filmas galvenā tēla atveidotājs Čedviks Bouzmens, un Marvel izvēlējās viņa lomu neaizstāt ar citu aktieri. Tā paša gada novembrī noslēdza līgumus ar aktieru pamatsastāvu un 2021. gada maijā paziņoja filmas nosaukumu. Filmēšana norisinājās no 2021. gada jūnija beigām līdz novembra sākumam Atlantā, Bransvikā Džordžijā un Masačūsetsas apkārtnē, kad filmēšanu pārtrauca, lai Raita atgūtos pēc filmēšanas procesā iegūtās traumas. Filmēšanu atsāka 2022. gada janvāra vidū un beidza marta beigās Puertoriko.

Filmas "Melnā Pantera: Vakanda mūžam" pirmizrāde ASV un Latvijā notika , un tā ir Marvel Cinematic Universe ceturtās fāzes noslēgums.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Marvel Cinematic Universe
Reinkarnācija (filma)

"Reinkarnācija" () ir 2018. gada ASV šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Ari Asters. Filmā galvenās lomas atveido Toni Kolete, Alekss Volfs, Millija Šapiro, Enna Dauda un Gabriels Bairns.

Filma stāsta par Greiemu ģimeni, ar kuru pēc vecmāmiņas nāves sāk notikt neizskaidrojamas un mistiskas lietas.

"Reinkarnācija" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā, bet to izplatīja A24. "Reinkarnācija" ir Astera pirmā pilnmetrāžas filma. Filma saņēma plašu kritiķu novērtējumu, īpaši izceļot Koletes aktierspēli un Astera režiju. Jau kopš iznākšanas brīža tā tiek uzskatīta par vienu no 21. gadsimta labākajām un biedējošākajām šausmu filmām, kā arī par vienu no labākajām šausmu filmām vispār. Filmas kases ieņēmumi pārsniedza 80 miljonus ASV dolārus pie 10 miljonu budžeta un tā kļuva par A24 visu laiku pelnošāko filmu, līdz to 2022. gadā pārspēja "Viss visur vienlaikus".

Atsauces

Ārējās saites 

2018. gada filmas
ASV filmas
Šausmu filmas
Hukara

Hukara (, ) ir nepilnus 509 kilometrus gara upe Spānijas austrumos, Kastīlijā-Lamančā un Valensijas apgabalā.

Sākas Kvenkas kalnienē. Tek dienvidu virzienā, vidustecē pagriežas uz austrumiem. Ietek Valensijas līcī pie Kuļras. Lielākā pieteka — Kabriela. Upes krastos atrodas Kvenka, Alzira, Alzemezi, Sueka, Kuļera.

Ārējās saites 

Spānijas upes
Kara gūsteknis

Kara gūsteknis ir persona, kas kara apstākļos ir saņemta gūstā un nonākusi nebrīvē.

Karagūstekņi skaitļos 
Šajā sadaļā ir uzskaitītas valstis, kurās ir vislielākais karagūstekņu skaits kopš Otrā pasaules kara sākuma, un tās ir sakārtotas dilstošā secībā. Tie ir arī lielākie skaitļi jebkurā karā kopš Konvencijas par attieksmi pret karagūstekņiem stāšanās spēkā 1931. gada 19. jūnijā. PSRS nebija parakstījusi Ženēvas konvenciju.

Ārējās saites

Atsauces 

Militārais personāls
Cilvēktiesības
Starptautiskās attiecības
Karš
Zālainā glīvene

Zālainā glīvene () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Tā ir diezgan bieži sastopama visā Latvijas teritorijā dažādos stāvošos un lēni tekošos ūdeņos.

Apraksts 
Zālainā glīvene ir daudzgadīgs, 30-120 cm garš lakstaugs ar tievu, ieapaļu un bagātīgi zarojošu stublāju. Ir iegrimušas stublāja lapas un peldošas virsūdens lapas. Iegrimušās lapas ir lineāri lancetiskas vai lancetiskas (3-10 cm garas un 0,5-2 cm platas, sēdošas, to pamats ir ķīļveidīgs un mala - sīkzobaina. Pielapes ir īsas un smailas. Peldošās lapas ir 4-8 cm garā kātā, olveidīgas vai eliptiskas (3-7 cm garas un 1,5-3 cm platas), plānas, ādainas. Vārpas kāts ir resns, 3-4 cm garš un galā parasti resnāks. Ziedu vārpa ir strupa (2-2,5 cm gara). Auglis ir sīkrievains, ieapaļš riekstiņš ar tikko manāmu knābi, sāniski saplacināts. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
Spožā glīvene

Spožā glīvene () ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā. Grupas un lielas, masīvas audzes aug stāvošos un lēni tekošos ūdeņos.

Apraksts 
Spožā glīvene ir daudzgadīgs, 1-3,5 m garš lakstaugs. Augs ir pilnīgi iegrimis ūdenī vai peldošās lapas neatšķiras no iegrimušajām (parasti peldošu lapu nav, taču augs veido ūdens virsmai tuvu zarojumu, tādēļ lapas dažreiz ir it kā peldošas). Stublājs ir diametrā 0,3-0,4 cm plats un ļoti zarains. Lapas ir ar īsu kātu, spilgti gaiši pelēkzaļas, spīdīgas, eliptiskas, 6-20 cm garas un 2-4,5 cm platas, mala ir sīkzobaina, gals smails. Pielapes ir paliekošas, 4-8 cm garas, ar strupu galu, ļoti plānas, caurspīdīgas. Ziedu vārpa ir 3-6 gara un diametrā 0,8-1,5 cm resna, aptuveni tikpat gara, cik kāts. Ziedu daudz, novietojums uz vārpas blīvs. Auglis ir ieapaļš, 0,3-0,4 cm garš riekstiņš, šķautne strupa, knābis ļoti īss, taisns. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces 

Glīvenes
Latvijas flora
Plourdosteus livonicus

Plourdosteus livonicus ir plordosteīdu artrodiru suga. Tās pārstāvji dzīvoja augšdevonā, frānas laikmeta sākumā (gaujas un amatas svītas). Sugu pirmo reizi kā Dinichthys livonicus aprakstīja amerikāņu paleontologs Čarlzs Estmans 1896. gadā, pamatojoties uz Pandera 1857. gada publikāciju. 1951. gadā zviedru paleontologs Tūrs Ervigs sugu pieskaitīja plordosteju ģintij. Sugas holotips ir vidējais muguras kauls no Gaujas atseguma (gaujas svīta) Latvijā. Nosaukums Plourdosteus livonicus nozīmē Livonijas (no latīņu livonicus – Livonija) plordostejs. Suga bija izplatīta Galvenajā devona laukā, Latvijā (Gauja pie Jančukalna (iespējams Inčukalns)), Igaunijā (Piuza pie Jeksi mājām), Ļeņingradas apgabalā (Orodeža pie Jamtesovas).

Apraksts 
Sugu pārstāvēja vidēja izmēra zivis. Galvas vairogs līdz 15-20 cm garš. Vidukļa bruņa horizontāli saplacināta. Kaulu ornamentējumu veido diezgan augsti, haotiski izvietoti, zvaigžņveida pauguriņi. Jutīgo kanālu vagas ir dziļas. Velves veida nuchale ar ne visai platām šuvju virsmām. Tā aizmugurējā mala ar krasi izteiktu vidējo dzelksni ir 4x garāka par priekšējo malu. Uz nuchale kaula iekšējās virsmas ovālais padziļinājums atrodas kaula vidū. Vidējā muguras kaula (MD) sānu spārni ir noliekti aptuveni 150° leņķī. Priekšējā sānu-muguras kaula (ADL) locītavas virsējā daļa noliekta 35-40° leņķī pret horizontālo plakni. Apakšējā daļa noliekta 60° leņķī. Pakaļējā vēdera-sānu kaula (PVL) aizmugurējā puse ir nogludināta, pie sānu malas veidojot pusapaļu ribu. Aizmugurējās bedrīšu līnijas vaga nepāriet no paranuchale uz centrale, bet nobeidzas pie nuchale sānu malas vidusdaļas. Uz priekšējā vēdera-sānu kaula (AVL) ventrālā vaga vidū izbeidzas.

Atsauces 

Artrodiras
2022. gada F1 sezona

2022. gada F1 sezona, oficiāli pazīstama kā 2022. gada FIA Pirmās formulas Pasaules čempionāts (), bija Starptautiskās Automobiļu federācijas (FIA) sankcionētās Pirmās formulas 73. čempionāta sezona. Sezonā tiks aizvadītas 22 sacīkstes.

Pirms 2022. gada sezonas tika veiktas būtiskas izmaiņas tehniskajās regulās. Tās sākotnēji bija plānots ieviest pirms 2021. gada sezonas, bet to ieviešana tika atlikta COVID-19 pandēmijas dēļ.

Komandas un braucēji 
2022. gada sezonā piedalījās šādas komandas un piloti:

Komandu izmaiņas 
Honda, kuri piegādāja dzinējus AlphaTauri un Red Bull komandām paziņoja, ka viņi pēc 2021. gada sezonas dzinējus nepiegādās. Red Bull pārņēma Honda dzinēju programmu, izveidojot jaunu kompāniju Red Bull Powertrains.

Izmaiņas pilotu sastāvā 
2007. gada pasaules čempions Kimi Reikenens pēc 2021. gada sezonas beidza savu F1 karjeru. Viņu Alfa Romeo komandā aizvietoja Valteri Botass. Botasu Mercedes komandā aizvietoja Džordžs Rasels, kura vietu Williams komandā ieņēma bijušais Red Bull pilots Aleksandrs Albons. 2021. gada Formula 2 čemmpions Džou Gvanju pievienojās Alfa Romeo komandai, aizvietojot Antonio Džiovinaci.  Džou kļuva par pirmo Ķīnas pilotu Pirmajā formulā.

Haas komanda sākotnēji bija plānojusi paturēt Ņikitu Mazepinu uz šo sezonu, tomēr pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā un līguma laušanas ar galveno sponsoru Uralkalij, līgums ar Mazepinu tika lauzts. Viņu aizvietoja Kevins Magnusens, kurš pēdējo reizi F1 startēja 2020. gadā šajā pašā komandā.

Izmaiņas sezonas gaitā 
Pirms  Sebastiāns Fetels saņēma pozitīvu koronavīrusa testu. Viņu aizvietoja Aston Martin rezerves pilots Niko Hilkenbergs. Hilkenbergs Vetelu aizvietoja arī nākamajā sacīkstē, .

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa

Formula 1 sezonas
2022. gads sportā
2022.—2023. gada UEFA Eiropas līgas sezona

2022.—2023. gada UEFA Eiropas līgas sezona ir Eiropas futbola klubu otro nozīmīgāko sacensību 52. sezona un 14. sezona ar UEFA Eiropas līgas nosaukumu. To organizē UEFA. Sezona sāksies ar kvalifikācijas spēlēm 2022. gada 4. augustā. Kvalifikācijas spēles notiks līdz 25. augustam. Grupu turnīrs sāksies . Sezona noslēgsies  ar finālu Puškāša arēnā Budapeštā, Ungārijā.

Turnīra uzvarētāji automātiski kvalificēsies 2023.—2024. gada UEFA Čempionu līgas grupu turnīram, kā arī iegūs tiesības spēlēt 2023. gada UEFA Superkausā pret 2022.–2023. gada UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem.

Lai pieskaņotu kvalifikācijas kārtu nosaukumus ar Čempionu līgu un UEFA Eiropas konferences līgu sezona sākas ar 3. kvalifikācijas kārtu.

Kalendārs

Kvalifikācija

3. kvalifikācijas kārta 
3. kvalifikācijas kārtas izloze notika . Pirmās spēles notika 4. augustā, bet atbildes spēles 9. un 11. augustā. Uzvarētāji kvalificējās izslēgšanas (play-off) kārtai, bet zaudētāji sezonu turpina UEFA Eiropas konferences līgas kvalifikācijas izslēgšanas kārtā.

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

Izslēgšanas kārta 
Play-off kārtas izloze notika 2022. gada 2. augustā. Pirmās spēles tika aizvadītas 18. augustā, bet atbildes spēles notika 25. augustā.

|}

Grupu turnīrs

A grupa

B grupa

C grupa

D grupa

E grupa

F grupa

G grupa

H grupa

Izslēgšanas spēles

Sešpadsmitdaļfināli 
Izslēgšanas spēļu pirmās kārtas jeb sešpadsmitdaļfinālu izloze notika .

|}

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 

UEFA Eiropas līga
UEFA Eiropas līga
UEFA Eiropas līga
2022.—2023. gada Anglijas futbola Premjerlīgas sezona

2022.—2023. gada Anglijas futbola Premjerlīgas sezona ir 31. Premjerlīgas sezona. Tā sākās . Sezona noslēgsies .

Sākot ar šo sezonu, klubi spēles laikā var veikt piecas, nevis trīs maiņas, kā agrāk. Šīs maiņas var veikt trīs reizēs spēles laikā, neskaitot puslaika pārtraukumu. 2022. gada novembrī un decembrī sezonā būs pārtraukums, kas saistīts ar 2022. gada FIFA Pasaules kausu Katarā. Pēdējā spēle pirms pārtraukuma notiks 2022. gada 13. novembrī, bet pirmā spēle pēc Pasaules kausa notiks 2022. gada 26. decembrī.

Komandas 
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem uz Premjerlīgu no Championship tika paaugstināti klubi Fulham, Bournemouth, kā arī Nottingham Forest, kas Premjerlīgā atgriezās pēc 23 gadu pārtraukuma. Premjerlīgu atstāja Burnley, Watford un Norwich City.

Stadioni

Treneri un kapteiņi

Treneru maiņas

Atsauces

Ārējās saites 
  

Anglijas futbola Premjerlīga
Anglijas Premjerlīga
Anglijas Premjerlīga