joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela

Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Pļavniekos. Tā sākas krustojumā ar Ilūkstes ielu un beidzas krustojumā ar Lubānas ielu. Kopējais ielas garums ir 1728 metri.

Vēsture 
Lēmumu kādu ielu Rīgā nosaukt Mstislava Keldiša godināšanai 1978. gada augustā pieņēma Padomju Savienības Komunistiskās partijas Centrālā Komiteja un Padomju Sociālistisko Republiku Savienības Ministru Padome. Izveidota laika posmā no 1981. gada līdz 1983. gadam kā Akadēmiķa Keldiša iela.

Ielu savienojumi 
Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela krustojas ar šādām ielām:
 Ilūkstes iela
 Andreja Saharova iela
 Dzeņu iela
 Jasmuižas iela
 Ulbrokas iela
 Lubānas iela

Skatīt arī 
 Pļavnieki
 Latgales priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Pļavniekos
Latgales priekšpilsēta
Launkalnes iela

Launkalnes iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā. Tā sākas pie krustojuma ar Bajāru ielu un beidzas krustojumā ar Struktoru ielu. Ielas garums ir 253 metri.

Ielu savienojumi 
Launkalnes iela krustojas ar:
 Bajāru ielu
 Struktoru ielu

Skatīt arī 
 Teika
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Teikā
Vidzemes priekšpilsēta
Kroņu iela (Rīga)

Kroņu iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā un Purvciemā. Tā sākas krustojumā ar Braslas ielu un Purvciema ielu un beidzas T veida krustojumā ar Turaidas ielu. Ielas garums ir 2 kilometri. Pirmo reizi Kartogrāfiskajā materiālā Kroņu iela ir minēta jau 1880./1883. gadā ar savu tagadējo nosaukumu. No 1961. līdz 1993. gadam daļa no Kroņu ielas tika saukta par Oškalna ielu.

Ielas raksturojums 
Kroņu iela sākas pie Augusta Deglava tilta, sākumā virzoties perpendikulāri Braslas ielai dzelzceļa līnijas Rīga—Lugaži virzienā, tad pagriežas ziemeļu virzienā. Tālāk iela gandrīz visu savu trasi iet paralēli dzelzceļa sliedēm, kā arī šķērso vairākus sliežu pievadceļus. Ielas nepāra numuru pusē galvenokārt ir industriāla apbūve, lielu teritoriju aizņem būvmateriālu ražotāja "Baltik saule" teritorija. Tuvāk Zemitāna tiltam atrodas trīs dzīvojamās ēkas. Šeit ielai ir savienojums ar Zemitānu tilta pievadceļiem, kas ved uz Purvciemu un tirdzniecības centru "Domina". Iela iet zem Zemitānu tilta, taču tai savienojuma ar to nav. Tālāk tā iet zem Zemitānu stacijas gājēju tilta, ar kuru Kroņa ielu savieno asfaltēts gājēju celiņš. Tuvāk Turaidas ielai pāra numuru pusē ir divas mazstāvu dzīvojamās ēkas, nepāra pusē — kadreizējās saimnieciskās apbūves teritorijā top daudzstāvu daudzdzīvokļu ēkas.

Ielu klāj gan apaļakmens bruģa, gan asfalta segums, sliežu pievedceļu pārbrauktuvju apvidū arī betona plākšņu segums. Dominē bruģis, haotiski mainoties tā platumam, atsevišķi posmi ir asfaltēti.

Ielu savienojumi 
Kroņu iela krustojas ar:
Braslas ielu/Purvciema ielu;
Jorģa Zemitāna tiltu (divlīmeņu krustojums; savienojas ar pievadceļiem);
Turaidas ielu (T veida krustojums).

Skatīt arī 
 Teika
 Purvciems
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Teikā
Ielas Purvciemā
Vidzemes priekšpilsēta
Mārcienas iela

Mārcienas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā. Tā sākas pie krustojuma ar Braslas ielu un beidzas krustojumā ar Purvciema ielu. Ielas garums ir 273 metri. Ielas abas puses nav savienotas (pa vidu uzcelta dzīvojamā ēka). Ielā ir padomju perioda daudzstāvu un mazstāvu apbūve.

Vēsture 
Iela tika izveidota 20. gs. 70. gados ar savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā nav mainījies.

Ielu savienojumi 
Mārcienas iela krustojas ar:
 Braslas ielu (T veida krustojums);
Purvciema ielu (T veida krustojums).

Skatīt arī 
 Purvciems
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Purvciemā
Vidzemes priekšpilsēta
Paipalu iela (Rīga)

Paipalu iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā. Tā sākas pie krustojuma ar Induļa ielu un beidzas strupceļā. Ielas garums ir 401 metrs.

Vēsture 
Pirmo reizi pilsētas ielu sarakstā minēta 1954. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā nav mainījies. Paipala ir neliels fazānu dzimtas putns, kas tiek audzētas arī kā mājputni, lai iegūtu olas un gaļu.

Ielu savienojumi 
Paipalu iela krustojas ar:
 Induļa ielu
 Kriķu ielu
 Rubeņu ielu

Attēlu galerija

Skatīt arī 
 Purvciems
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Purvciemā
Vidzemes priekšpilsēta
Žagatu iela

Žagatu iela var būt:
 iela republikas pilsētās:
 Žagatu iela — iela Daugavpilī;
 Žagatu iela — iela Liepājā;
 Žagatu iela — iela Rīgā;
 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Žagatu iela — iela Dreiliņos;
 Žagatu iela — iela Kalngalē.
Dzeņu iela (Rīga)

Dzeņu iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Pļavniekos. Tā sākas un arī beidzas krustojumā ar Akadēmiķa Mstislava Keldiša ielu. Kopējais ielas garums ir 579 metri.

Ielu savienojumi 
Dzeņu iela krustojas ar šādām ielām:
 Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela
 Pļavnieku iela
 Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela

Skatīt arī 
 Pļavnieki
 Latgales priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Pļavniekos
Latgales priekšpilsēta
Luīze Pastore

Luīze Pastore (dzimusi 1986. gada 2. novembrī) ir latviešu bērnu grāmatu rakstniece.

Biogrāfija 
L. Pastore dzimusi Siguldas novada Allažos, studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā, radošo rakstīšanu apguvusi "Literārās akadēmijas" Prozas meistardarbnīcā (2010).

Kopš 2015. gada apgāds "Neputns" izdod viņas sarakstīto un Elīnas Brasliņas ilustrēto grāmatu sēriju "Mākslas detektīvi", kuras grāmatu sižeti veidoti pēc Latvijas mākslas vēsturē pazīstamu mākslas darbu motīviem.

Divreiz saņēmusi Literatūras gada balvu par grāmatām "Maskačkas stāsts" (2013) un "Svešinieka atnākšana" (2015), divreiz saņēmusi arī Jāņa Baltvilka balvu bērnu literatūrā par sērijas "Mākslas detektīvi" grāmatām "Pazudušais pērtiķis" un "Neredzamais cilvēks" (2015) un grāmatu "Laimes bērni" (2022). Grāmata "Neredzamais cilvēks" iekļauta bērnu un jaunatnes literatūras katalogā “The White Raven”, kurā ik gadu Minhenes Starptautiskā Jaunatnes bibliotēka iekļauj 200 labākos bērnu literatūras darbus, kas pelnījuši pasaules uzmanību pateicoties to universālajai tematikai, inovatīvajam literārajam un/vai mākslinieciskajam stilam. 2018. gadā britu žurnāls "The Guardian" iekļāvis "Dog Town" ("Maskačkas stāsts" tulkojums angļu valodā) gada labāko jauno bērnu grāmatu izlasē, ko veidojusi Lielbritānijas Grāmatizdevēju asociācija sadarbībā ar Grāmattirgotāju asociāciju. 2022. gadā par grāmatu "Laimes bērni" saņemta Starptautiskā Boloņas bērnu grāmatu tirgus balva "Jaunie apvāršņi 2022" (“New Horizons”), ko žūrija katru gadu piešķir īpaši novatoriskai bērnu grāmatai. 2022. gadā starptautiskajā bērnu un jaunatnes literatūras katalogā "The White Raven" iekļauta grāmata "Laimes bērni".

2019. gadā studijā "Atom Art" iznākusi pilnmetrāžas animācijas filma "Jēkabs, Mimmi un runājošie suņi", kas tapusi pēc L. Pastores grāmatas "Maskačkas stāsts" motīviem.

Bibliogrāfija

Latviešu valodā 
 Stāsts par Pakaļasti tiem, kas vēl aug. Rīga: Zvaigzne ABC, 2008. 
 Petra un Sniegpārslu Meistars. Siguldas novada pašvaldība, 2012.
 Maskačkas stāsts. Rīga: Neputns, 2013.

Sērija "Mākslas detektīvi"
 Pazudušais pērtiķis. Rīga: Neputns, 2015.
 Neredzamais cilvēks. Rīga: Neputns, 2015. 
 Svešinieka atnākšana. Rīga: Neputns, 2015.
 Operācija "Maska". Rīga: Neputns, 2016. 
 Pēdējais ķēniņš. Rīga: Neputns, 2016.
Bez nosaukuma. Rīga: Neputns, 2018.

 Laimes bērni. Rīga: Liels un mazs, 2021.
 Raiņa ielas cirks. Rīga: Neputns, 2022.

Citās valodās 
 Dogtown. Tulkojusi Žanete Vēvere Pasqualini. Firefly Press, 2018.
 A la recherche du singe perdu. Tulkojis Nicolas Auzanneau. Editions courtes et longues, 2018.
Jakobi väga hästi õnnestunud plaan. Tulkojis Marguss Konnula. Helios kirjastus, 2019.

Atsauces 

Latviešu valodā rakstošie
21. gadsimta rakstnieki
Andreja Saharova iela

Andreja Saharova iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Pļavniekos. Tā sākas krustojumā ar Katlakalna un Lubānas ielu un beidzas krustojumā ar Augusta Deglava ielu. Kopējais ielas garums ir 1642 metri.

Ielu savienojumi 
Andreja Saharova iela krustojas ar šādām ielām:
 Katlakalna iela
 Lubānas iela
 Pavasara gatve
 Tīnūžu iela
 Praulienas iela
 Rudens iela
 Jasmuižas iela
 Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela
 Zemes iela
 Pļavnieku iela
 Dravnieku iela
 Augusta Deglava iela

Skatīt arī 
 Pļavnieki
 Latgales priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Pļavniekos
Latgales priekšpilsēta
Rubeņu iela

Rubeņu iela var būt:

 Rubeņu iela — iela Alūksnē;
 Rubeņu iela — iela Berģos;
 Rubeņu iela — iela Daugavpilī;
 Rubeņu iela — iela Jūrmalā;
 Rubeņu iela — iela Kalngalē;
 Rubeņu iela — iela Kandavā;
 Rubeņu iela — iela Ķekavā;
 Rubeņu iela — iela Liepājā;
 Rubeņu iela — iela Ozolniekos;
 Rubeņu iela — iela Rīgā;
 Rubeņu iela — iela Salaspilī;
 Rubeņu iela — iela Silakrogā;
 Rubeņu iela — iela Ziemeļblāzmā.
Laimdotas iela

Laimdotas iela var būt:

 Laimdotas iela — iela Burtniekos;
 Laimdotas iela — iela Gaujā;
 Laimdotas iela — iela Jūrmalā;
 Laimdotas iela — iela Kuldīgā;
 Laimdotas iela — iela Lielvārdē;
 Laimdotas iela — iela Mārupē;
 Laimdotas iela — iela Mārupes pagastā;
 Laimdotas iela — iela Piņķos;
 Laimdotas iela — iela Rīgā;
 Laimdotas iela — iela Viesturos;
 Laimdotas iela — iela Zvejniekciemā.
Ikšķiles iela (Rīga)

Ikšķiles iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Ķengaragā. Tā sākas krustojumā ar Rumbas un Maskavas ielu un beidzas krustojumā ar Lokomotīves ielu. Kopējais ielas garums ir 647 metri.

Vēsture 
Ikšķiles iela izveidota 1968. gadā ar nosaukumu Orlova iela. Savu tagadējo nosaukumu tā ieguva tikai 1991. gadā.

Ielu savienojumi 
Ikšķiles iela krustojas ar šādām ielām:
 Rumbas iela
 Maskavas iela
 Aviācijas iela
 Festivāla iela
 Prūšu iela
 Lokomotīves iela

Skatīt arī 
 Ķengarags
 Latgales priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Ķengaragā
Latgales priekšpilsēta
Rēznas iela (Rīga)

Rēznas iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē un Dārzciemā. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Rēznas iela sākas pie krustojuma ar Maskavas ielu un beidzas pie krustojuma ar Vestienas ielu. Dzelzceļa līnija Rīga-Daugavpils ielu sadala divās daļās, jo nav uzbūvēta dzelzceļa pārbrauktuve. Kopējais ielas garums ir 428 metri.

Vēsture 
Pirmo reizi rakstītajos avotos tika minēta 1880./1883. gadā ar nosaukumu Rjazaņas jeb Razenes iela (). Savu tagadējo nosaukumu tā ieguva 1923. gadā.

Ielu savienojumi 
Rēznas iela krustojas ar šādām ielām:
 Maskavas iela;
 Lubānas iela;
 Lomonosova iela;
 Vestienas iela.

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Maskavas forštate
 Dārzciems

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Ielas Dārzciemā
Latgales priekšpilsēta
Rēznas iela

Rēznas iela var būt:
 Rēznas iela — iela Rēzeknē;
 Rēznas iela — iela Rīgā.
Ludzas iela (Rīga)

Ludzas iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Ludzas iela sākas pie krustojuma ar Lazdonas un Firsa Sadovņikova ielu un beidzas pie krustojuma ar Lauvas ielu. Ludzas iela visā garumā ir vienvirziena iela, pa kuru var braukt uz Lauvas ielas pusi. Kopējais ielas garums ir 1076 metri.

Vēsture 
1858. gada Rīgas adrešu grāmatā tā minēta ar nosaukumu Lielā Kurpnieku iela (, ). 1868. gada adrešu grāmatā tā minēta ar nosaukumu Lielā Dzirnavu iela (Grosse Mühlenstrasse). 1885. gadā to pārdēvēja par Jaroslavas ielu (Jaroslawsche Strasse, Ярославская улица). Kopš 1923. gada to sauc par Ludzas ielu.

Ielu savienojumi 
Ludzas iela krustojas ar šādām ielām:
 Firsa Sadovņikova iela;
 Lazdonas iela;
 Daugavpils iela;
 Mazā Kalna iela;
 Līksnas iela;
 Viļānu iela;
 Lauvas iela.

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Kaņiera iela (Rīga)

Kaņiera iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Ķengaragā. Tā sākas krustojumā ar Maskavas un Prūšu ielu un beidzas krustojumā ar Ķengaraga un Austuves ielu. Kopējais ielas garums ir 615 metri.

Vēsture 

Kaņiera iela izveidota Latvijas PSR laikā 1957. gadā, tā šķērso bijušās Baltijas Linu manufaktūras zemes no K. Haberlanda projektētā Prūšu kroga līdz Daugavas krastam. Ielas gultne sakrīt ar bijušās Voroņežas ielas gultni (nosaukums minēts 1897. gadā, 1923. gadā pārdēvēta par M. Ķengaraga ielu). Ielā pārsvarā individuālā mazstāvu 1950. gadu apbūve.
Kaņieru ielā 17 atrodas ap 1860. gadu celtā agrākā enkurnieku stacijas un kazarmu divu stāvu mūra ēka.

Ielu savienojumi 
Kaņiera iela krustojas ar šādām ielām:
 Maskavas iela
 Prūšu iela
 Ķengaraga iela un Austuves iela
 Ķengaraga promenāde

Skatīt arī 
 Ķengarags
 Latgales priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Ķengaragā
Latgales priekšpilsēta
Kazahstānas vēsture

Kazahstānas vēsture ir Āzijas un Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Kazahstānas teritorijā.

Kazahu haniste  
Kazahu nācija veidojās no tjurku valodā runājošiem stepju nomadiem, kuri 14. gadsimta otrajā pusē, sabrūkot Zelta ordai, izveidoja Nogaju ordu. Tā 1465. gadā pilnībā atdalījās no Mongoļu impērijas un nostiprinājās starp Ču (kazahu Шу) un Talas upēm un izveidoja plašu Kazahu hanisti (1465—1731) .

Krievijas impērijas sastāvā 
Krievijas impērija anektēja agrākās Kazahu hanistes ziemeļrietumu daļu 1798. gadā, bet dienvidaustrumu daļa ("Lielā orda") saglabāja patstāvību līdz 1820. gadiem. 1863. gadā kazahu apdzīvotās teritorijas sadalīja Turkestānas ģenerālgubernatūrā dienvidos un Stepes novadā ziemeļos.
Krievijas pilsoņu kara laikā Kazahstānas teritorijā no 1917. gada 13. decembra līdz 1920. gada 26. augustam darbojās t.s Alašas ordas valdība.

PSRS sastāvā 

1920. gadā visu Kazahstānu iekaroja Sarkanā armija un tā sākumā ietilpa Kirgīzu APSR ar galvaspilsētu Orenburgā (1920-1925), vēlāk Kazahu APSR sastāvā ar galvaspilsētu Kizilordā (1925-1929), tad Almati (1929-1936).
1936. gadā izveidoja Kazahijas PSR. 
Otrā pasaules kara laikā Kazahijas stepēs izveidoja lielu Gulaga nometņu tīklu ar nosaukumu Steplags.
1954. gadā sākās Neskarto zemju kampaņa, bet 1955. gadā sāka būvēt Baikonuras kosmodromu, kā rezultātā Kazahstānā apmetās daudz imigrantu no citām PSRS republikām.
1990. gada oktobrī Kazahstāna deklarēja savu suverenitāti kā PSRS republika.

Neatkarīgā Kazahstāna 
Pēc 1991. gada Augusta puča un sekojošā PSRS sabrukuma Kazahstānas valdība 1991. gada 16. decembrī pieņēma neatkarības deklarāciju.
Par Kazahstānas pirmo prezidentu ievēlēja Kazahstānas Komunistiskās partijas vadītāju Nursultanu Nazarbajevu, kas veica pakāpenisku tirgus ekonomikas principu ieviešanu. Kopš 2000. gada notika stabila ekonomiska izaugsme, galvenokārt apjomīgas naftas, dabasgāzes un derīgo izrakteņu ieguves rezultātā. 

2019. gadā Nazarbajevs atkāpās no valsts prezidenta amata, taču viņa ģimene saglabāja iepriekšējo ietekmi.
2022. gada 2. janvārī sākās iedzīvotāju masu protesti pret sašķidrinātās gāzes cenu kāpumu, bet drīz vien demonstranti izvirzīja arī politiskas prasības, pieprasot atcelt Nazarbajevu no Drošības padomes priekšsēdētāja amata. Kazahstānas prezidents Kasims Žomarts Tokajevs atlaida valdību, bet 5. janvārī atbrīvoja Nazarbajevu no Drošības padomes priekšsēdētāja amata. Tāpat 5. janvārī valdība lūdza nosūtīt uz Kazahstānu Kolektīvās drošības līguma organizācijas (KDLO), kurā ietilpst Krievijas Federācija, Armēnija, Baltkrievija, Kirgizstāna  un Tadžikistāna, miera uzturēšanas spēkus. To atbalstīja KLDO padomes priekšsēdētājs Armēnijas premjers Nikols Pašinjans.

Atsauces
Firsa Sadovņikova iela

Firsa Sadovņikova iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Firsa Sadovņikova iela sākas krustojumā ar Dzirnavu ielu un beidzas krustojumā ar Katoļu, Lazdonas un Ludzas ielu. Firsa Sadovņikova ielas posms no tirgus "Latgalīte" līdz Lāčplēša ielai ir ar vienvirziena satiksmi Lāčplēša ielas virzienā. Kopējais ielas garums ir 678 metri. Ielā atrodas pārsvarā daudzstāvu dzīvojamās mūra ēkas, kā arī atsevišķas sabiedriskas celtnes un objekti, tostarp tirgus "Latgalīte" (Sadovņikova ielā 9) un Ebreju vidusskola "Habad" (Lāčplēša ielā 141).

Vēsture 
Iela nosaukta Pēterburgas 1. ģildes tirgotāja Firsa Sadovņikova vārdā (tirgotājs bija dzimis Rīgā un šeit bija apglabāti arī viņa vecāki, tādēļ viņam rūpēja pareizticīgo krievu stāvoklis pilsētā, atbalstīja tos ar labdarību). Vēsturiski saukta par Mazo Dzirnavu ielu. Izveidota 1885. gadā un nosaukumu ieguvusi no Sadovņikova nabagmājas, kas atradās šajā ielā. 1950. gadā iela pārdēvēta padomju valsts darbinieka Mihaila Frunzes vārdā. Frunzes iela atguvusi savu vēsturisko nosaukumu 1990. gadā.

Ielu savienojumi 
Firsa Sadovņikova iela krustojas ar šādām ielām:
 Dzirnavu iela (T-veida krustojums);
 Lāčplēša iela;
 Jēkabpils iela;
 Krāslavas iela (T-veida krustojums);
 Lazdonas iela;
 Ludzas iela;
 Katoļu iela.

Skatīt arī 
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Trīsciema 7. līnija

Trīsciema 7. līnija ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona Trīsciemā apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Trīsciema ielu un beidzas krustojumā pie Senlejas ielu. Ielas garums ir 169 metri.

Ielu savienojumi 
Trīsciema 7. līnija krustojas ar:
 Trīsciema ielu,
 Senlejas ielu.

Skatīt arī 
 Trīsciems
 Ziemeļu rajons

Atsauces 

07
Čiekurkalna 1. šķērslīnija

Čiekurkalna 1. šķērslīnija ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona Čiekurkalnā apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Čiekurkalna 1. līniju un beidzas krustojumā pie Čiekurkalna 2. līniju. Ielas garums ir 245 metri.

Ielu savienojumi 
Čiekurkalna 1. šķērslīnija krustojas ar:
 Čiekurkalna 1. līniju,
 Čiekurkalna 2. līniju.

Skatīt arī 
 Čiekurkalns
 Ziemeļu rajons

Atsauces
Čiekurkalna 8. šķērslīnija

Čiekurkalna 8. šķērslīnija ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona Čiekurkalnā apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Čiekurkalna 1. līniju un beidzas krustojumā pie Stienes ielu. Ielas garums ir 421 metri.

Ielu savienojumi 
Čiekurkalna 8. šķērslīnija krustojas ar:
 Čiekurkalna 1. līniju,
 Skultes ielu,
 Čiekurkalna 2. līniju,
 Stienes ielu.

Skatīt arī 
 Čiekurkalns
 Ziemeļu rajons

Atsauces
Jauno braucēju klasifikācija Tour de France

Jauno braucēju klasifikācija  Tour de France ir viena no papildu klasifikācijām Tour de France sacensībās, kas tika izveidota 1975. gadā. Atskaitot izņēmumu no 1989. līdz 1999. gadam, klasifikācijas līderis valkā baltu krekliņu (). Prasības braucēju atbilstībai šai klasifikācijai gadu gaitā ir mainījušās, bet vienmēr bijušas tādas, ka pieredzējušie braucēji šai klasifikācijai neatbilst, dažkārt izslēdzot braucējus virs konkrēta vecuma, iepriekš Tour de France startējušus sportistus, kā arī sportistus, kuri profesionāļos startē jau vairāk kā divus gadus. Pēdējos gados klasifikācijā tiek iekļauti tikai braucēji, kas jaunāki par 26 gadiem.

Vēsture 
No 1968. līdz 1975. gadam baltais krekliņš Tour de France tika piešķirts līderim kombinācijas klasifikācijas līderim (labākais braucējs kopvērtējumā, punktu un kalnu klasifikācijā). 1975. gadā šo klasifikāciju likvidēja un to aizvietoja ar jauno braucēju klasifikāciju. Klasifikācijā sacentās visi jaunie profesionāļi (mazāk kā trīs gadi profesionāļa statusā) un to aprēķināja pēc kopvērtējuma laika Klasifikācijas līderim tika piešķirts baltais krekliņš.

Noteikumi jauno braucēju klasifikācijā  mainījās 1983. gadā, kad tajā iekļāva tikai pirmreizējos dalībniekus, bet 1987. gadā tajā iekļāva visus dalībniekus, kas bija jaunāki par 26 gadiem rēķinot uz nākamā gada 1. janvāri. No 1989. līdz 1999. gadam balto krekliņu vairs nepiešķīra, lai arī klasifikācija tika aprēķināta. Kopš 2000. gada balto krekliņu atkal piešķir un klasifikācijā piedalās visi braucēji, kas jaunāki par 26 gadiem rēķinot uz nākamā gada 1. janvāri. 1997. gadā klasifikācijas oficiālais nosaukums mainījās uz Souvenir Fabio Casartelli. Kopš 2015. gada klasifikāciju sponsorē optikas mazumtirdzniecības tīkls Krys.

Uzvarētāji

Atsauces 

Tour de France
Regīna Devīte

Regīna Devīte (dzimusi  Krievijā, Amūras apgabalā) ir latviešu aktrise. 

Beigusi Valmieras 4.vidusskolu (1974), Rīgas kultūras un izglītības darbinieku tehnikumu (1977), Valsts teātra mākslas institūtu (ГИТИС) Maskavā (1985). Valmieras drāmas teātrī no 1978. gada sezonas.

Piedalījusies latviešu TV seriālos. Plašu atpazīstamību ieguvusi ar Zentas lomu seriālos "Neprāta cena" un "UgunsGrēks". No šiem seriāliem atvasināts TV seriāls "Zentas brīvdienas", kurā Devīte tēlo titullomu.

Lomas teātrī 
 Lūcija (A.Menčels "Rudenīgais blūzs", 2015) 
 Katja (A. Ostrovska „Līgava bez pūra”, 2012)
 Pulkveža kalpone (J. Hašeka „Šveiks”, 2012)
 Dollija Hemma (T. Viljamsa "Orfejs pazemē", 2011)
 Mudrīte (E. Sniedzes "Mākoņains, iespējams skaidrosies", 2011)
 Galmadāma (F. Šillera "Marija Stjuarte", 2010)
 Boila kundze (A. Kristi "Peļu slazds", 2009)

TV lomas 
 Astrīda (LTV1 seriāls" Divi vienā", 2018)
 Zenta Upīte (TV seriāls "Zentas brīvdienas", 2013)
 Zenta Upīte (TV3 seriāls "UgunsGrēks", 2009-2017)
 Zenta Upīte (LTV1 seriāls "Neprāta cena", 2008) 
 Elizabete (filma "Salavecīša personiskā dzīve", 1982)

Atsauces 

Latvijas aktieri
1956. gadā dzimušie
Latviešu teātra aktieri
Amūras apgabalā dzimušie
Timoteja iela

Timoteja iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Timoteja ielai ir lokveida trajektorija. Tā sākas un beidzas krustojumā ar Turgeņeva ielu (sākums starp Gogoļa un Riepnieku ielu; beigas starp Riepnieku un Dzirnavu ielu). Iela visā garumā ir vienvirziena iela (virzienā uz Elizabetes ielu). Kopējais ielas garums ir 240 metri.

Vēsture 
Timoteja iela izveidota 1885. gadā (). Laika gaitā tā savu nosaukumu nav mainījusi.

Ielu savienojumi 
Timoteja iela krustojas ar šādām ielām:
 Turgeņeva iela.

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Indrupes iela

Indrupes iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Indrupes iela sākas pie krustojuma ar Maskavas ielu un beidzas pie krustojuma ar Rītupes ielu. Kopējais ielas garums ir 363 metri. Posmu starp Maskavas un Zilupes ielu to klāj bruģis, citviet asfaltbetons.

Vēsture 
Pirmo reizi nosaukumu ieguva 1889. gadā, kad tā bija pazīstama kā Leišu iela. 1923. gadā tā tika pārsaukta par Indrupes ielu.

Ielu savienojumi 
Indrupes iela krustojas ar šādām ielām:
 Maskavas iela (T-veida krustojums);
 Zilupes iela;
 Salacas iela;
 Rītupes iela (T-veida krustojums).

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Ieva Segliņa

Ieva Segliņa-Krūzkopa (dzimusi Ieva Segliņa 1990. gada 1. maijā) ir latviešu aktrise. Mācījusies Rīgas 2. vidusskolā un Rīgas Hanzas vidusskolā.

2011. gadā absolvējusi Maskavas Akadēmiskās Dailes teātra (MHAT) skolu — studiju. No 2011. gada strādā Dailes teātrī.

2021. gada "Spēlmaņu nakts" balvu pasniegšanas ceremonijā I. Segliņa saņēma “Skatuves naglu” par Raiņa lomu Dailes teātra izrādē “Smiļģis”.

Precējusies ar aktieri Arturu Krūzkopu.

Kinolomas 
 Lācars (2015)

TV lomas 
 Saplēstā krūze (2016)
 Ēnu spēles (2012)
 Likteņa līdumnieki (2008)
 Nemīlētie (2020)

Atsauces 

Latvijas aktieri
Dailes teātra aktieri
1990. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Detlava Brantkalna iela

Detlava Brantkalna iela ir iekšpagalma iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā. Tā sākas strupceļā aiz Astra Lux daudzstāvu ēkas un beidzas krustojumā ar Ilūkstes ielu. Ielas garums ir 164 metri.

Nosaukta ģenerālleitnanta Detlava Brantkalna vārdā.

Visā garumā iela ir klāta ar asfalta segumu. Apbūvē dominē daudzstāvu paneļēkas. Sabiedriskais transports pa ielu nekursē.

Ielu savienojumi 
Detlava Brantkalna iela krustojas ar:
 Ilūkstes ielu

Skatīt arī 
 Purvciems
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Purvciemā
Vidzemes priekšpilsēta
Alsungas iela

Alsungas iela var būt:
 Alsungas iela — iela Kuldīgā;
 Alsungas iela — iela Liepājā;
 Alsungas iela — iela Rīgā;
 Alsungas iela — iela Ventspilī.
Sedas iela (Rīga)

Sedas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Mežciema apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar pievadceļiem un beidzas krustojumā pie Hipokrāta ielu. Ielā dominē divstāvu privātmāju apbūve. Ielas garums ir 484 m.

Uz ielas atrodas nepabeigta Slimnīcas “Gaiļezers” Dzemdību nodaļa, kur līdz 2026. gadam plānots izveidot daudzfunkcionālu medicīnas centru.

Ielu savienojumi 
Sedas iela krustojas ar:
 Hipokrāta ielu.

Skatīt arī 
 Mežciems
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Mežciemā
Sedas iela

Sedas iela var būt:
 Sedas iela — iela Jūrmalā;
 Sedas iela — iela Rīgā
 Sedas iela — iela Rūjienā;
 Sedas iela — iela Strenčos;
 Sedas iela — iela Valmierā.

Skatīt arī 
 Sedas ielu uzskaitījums
Amoliņa iela

Amoliņa iela var būt:
 Amoliņa iela — iela Ludzā;
 Amoliņa iela — iela Rīgā.
Avotkalnu iela

Avotkalnu iela var būt:
 Avotkalnu iela — iela Inčukalnā;
 Avotkalnu iela — iela Rīgā.
Jēzusbaznīcas iela

Jēzusbaznīcas iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Jēzusbaznīcas iela sākas pie krustojuma ar Krasta ielu un Ģenerāļa Radziņa krastmalu un beidzas pie krustojuma ar Dzirnavu ielu. Kopējais ielas garums ir 600 metri. 

Ap Rīgas Jēzus luterāņu baznīcau iela pārtop laukumā, ap dievnamu notiek apļveida kustība.

Vēsure 
Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās parādijās 1843. gadā ar nosaukumu Mazā Jēzusbaznīcas iela. 1885. gadā tā tika pārdevēta par Jēzusbaznīcas ielu. Abi pirmie nosaukumi bija par godu Rīgas Jēzus luterāņu baznīcai. 1940. gadā iela tiek pārsaukta par Bezdievju ielu. 1942. gadā tā atguvusi savu iepriekšējo nosaukumu. 1950. gadā tā ieguva Sevastopoles ielas nosaukumu, kas saglabājās līdz 1991. gadam, kad tika atgūts vēsturiskais nosaukums – Jēzusbaznīcas iela.

Ielu savienojumi 
Jēzusbaznīcas iela krustojas ar šādām ielām:
Ģenerāļa Radziņa krastmala (T-veida krustojums);
Krasta iela (T-veida krustojums);
 Maskavas iela;
 Elijas iela (apļveida krustojums)
 Gogoļa iela;
 Dzirnavu iela (T-veida krustojums).

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Vilhelms Kempfs

Vilhelms Valters Frīdrihs Kempfs (); dzimis , miris ) bija 20. gadsimta vācu pianists, kurš bija specializējies 19. gadsimta klasicisma un romantisma mūzikā. Īpaši pazīstams kā Bēthovena, Šūberta un Šopēna darbu izpildītājs.

Dzimis mūziķa ģimenē. Studēja Berlīnes Mūzikas akadēmijā. Regulāri koncertēja vairāk neķā sešdesmit gadus - no 1917. līdz 1981. gadam. Kempfs bija arī komponists un mūzikas pedagogs, viņa skolnieku vidū ir Jergs Dēmuss, Micuko Učida, Idila Bireta.

Ārējās saites 

 Kempfa profils AllMusic 

Pianisti
Brandenburgā dzimušie
Vēži (nozīmju atdalīšana)

Vēži var būt:

vēži — dzīvnieku infrakārta;
Vēži — ciems Kokneses novada Bebru pagastā;
Vēži — ciems Talsu novada Laucienes pagastā.

Skatīt arī 
 vēzis.
Vašingtona skvēra arka

Vašingtona skvēra arka (angļu: The Washington Square Arch) ir marmora triumfa arka, kas celta 1892. gadā Vašingtona skvēra parkā, kas atrodas Griničvilidžā, Lejasmanheteinas apkārtnē, Ņujorkā. Arka tika uzstādīta par godu Džordža Vašingtona 100 gadadienai kopš viņa inaugurācijas kā ASV prezidentam 1789. gadā. Šī arka ir galējais dienvidu punkts Piektajai avēnijai.

Vašingtona skvēra arka ir veidota no baltā Tukahoe marmora (Vestčesteras marmors). Arku veidoja Stenfords Vaits kā paraugu ņemot Parīzes Triumfa arku. Arkas augstums ir 23 metri (77 pēdas), savukārt paša arkas arvēruma augstums ir 14 metri (47 pēdas). Arkas centrā ikonogrāfiski ir attēlots karš un miers. Uz frīzes ir attēlotas 13 lielas zvaigznes un 42 mazas zvaigznes, kas mikas ar lielo burtu "W". Spandrelā ir uzvaras dienu skaitļi. Savukārt uz mansarda ir šāds uzraksts:  

Ņujorka
Rūsiņa iela

Rūsiņa iela var būt:
 Rūsiņa iela — iela Jūrmalā;
 Rūsiņa iela — iela Rīgā;
 Rūsiņa iela — iela Siguldā.
Grebenščikova iela

Grebenščikova iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Grebenščikova iela sākas pie krustojuma ar Mazo Krasta ielu un beidzas krustojumā ar Maskavas ielu. Kopējais ielas garums ir 451 metrs.

Vēsture 
Iela ilgu laiku pastāvēja bez nosaukuma. 1885. gadā tā tika nosaukta par Grebenščikova ielu, par godu vecticībnieku dievnamam, kas atradās uz ielas. 1950. gadā, pastāvošā režīma ietekmē, tā tika pārsaukta par godu krievu revolucionāram N. Ogarjovam par Ogarjova ielu. 1990. gadā iela atguva savu vēsturisko nosaukumu Grebenščikova iela.

Ielu savienojumi 
Grebenščikova iela krustojas ar šādām ielām:
 Mazā Krasta iela;
 Pirts iela;
 Maskavas iela.

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Strūgu iela (Rīga)

Strūgu iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Strūgu iela sākas pie krustojuma ar Maskavas ielu un beidzas pie krustojuma ar Gogoļa ielu. Kopējais ielas garums ir 227 metri.

Vēsture 
Ielas nosaukums pirmo reizi parādijās 1885. gada dokumentos, līdz tam iela pastāvēja kā bezvārda iela. Ielas nosaukums un atrašanās vieta liecina, ka ielas galā bijusi vieta, kur apstājās strūgas, kas veda preces no Krievijas.

Ielu savienojumi 
Strūgu iela krustojas ar šādām ielām:
 Maskavas iela;
 Dagdas iela;
 Gogoļa iela.

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Āraišu iela

Āraišu iela var būt:
 Āraišu iela — iela Jelgavā;
 Āraišu iela — iela Jūrmalā;
 Āraišu iela — iela Lapeniekos;
 Āraišu iela — iela Rīgā.
Ausmas iela

Ausmas iela var būt:
 Ausmas iela — iela Aucē;
 Ausmas iela — iela Carnikavā;
 Ausmas iela — iela Daugavmalā;
 Ausmas iela — iela Dobelē;
 Ausmas iela — iela Elejā;
 Ausmas iela — iela Garkalnē;
 Ausmas iela — iela Inčukalnā;
 Ausmas iela — iela Jelgavā;
 Ausmas iela — iela Jūrmalā;
 Ausmas iela — iela Kokaros;
 Ausmas iela — iela Rīgā;
 Ausmas iela — iela Siguldā.
Austrumu iela

Austrumu iela var būt:
 Austrumu iela — iela Aizputē;
 Austrumu iela — iela Cēsīs;
 Austrumu iela — iela Daugavpilī;
 Austrumu iela — iela Dobelē;
 Austrumu iela — iela Garkalnē;
 Austrumu iela — iela Jaunpilī;
 Austrumu iela — iela Jelgavā;
 Austrumu iela — iela Kadagā;
 Austrumu iela — iela Koknesē;
 Austrumu iela — iela Lapeniekos;
 Austrumu iela — iela Ogrē;
 Austrumu iela — iela Pāvilostā;
 Austrumu iela — iela Pļaviņās;
 Austrumu iela — iela Rēzeknē;
 Austrumu iela — iela Rīgā;
 Austrumu iela — iela Rūjienā;
 Austrumu iela — iela Salacgrīvā;
 Austrumu iela — iela Ulbrokā;
 Austrumu iela — iela Valmierā.
Burtnieku iela

Burtnieku iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Burtnieku iela — iela Daugavpilī;
 Burtnieku iela — iela Jūrmalā;
 Burtnieku iela — iela Liepājā;
 Burtnieku iela — iela Rīgā;
 Burtnieku iela — iela Valmierā;
 Burtnieku iela — iela Ventspilī;

 iela novadu pilsētās:
 Burtnieku iela — iela Lielvārdē;
 Burtnieku iela — iela Limbažos;
 Burtnieku iela — iela Valkā;

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Burtnieku iela — iela Avotos;
 Burtnieku iela — iela Bērzkalnos;
 Burtnieku iela — iela Mārupē.
Ebreju iela

Ebreju iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Ebreju iela sākas pie krustojuma ar Maskavas ielu un beidzas pie krustojuma ar Lomonosova un Lauvas ielu. Kopējais ielas garums ir 230 metri.

Vēsture 
19. gadsimtā iela veda uz ebreju kapiem, pirmo reizi parādās 1868./1869. gada Rīgas adrešu grāmatās ar nosaukumu Ebreju kapu iela (Ebraische Begrabnisstrasse). 1885. gadā iela pirmo reizi ieguva savu tagadējo nosaukumu Ebreju iela (Еврейская улица, Ebraerstrasse). 1923. gadā to nosauca par Žīdu ielu, bet 1938. gadā par Rundēnu ielu. Vācu okupācijas laikā no 1942. - 1944. gadam iela tika saukta par Nirzas ielu (Nersastrasse), 1944. gadā tā atguva Rundēnu ielas nosaukumu, bet 1967. gadā to pārdēvēja par Jēkaba Alkšņa ielu. 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gadā tā atguva Ebreju ielas vārdu.

Ielu savienojumi 
Ebreju iela krustojas ar šādām ielām:
 Maskavas iela;
 Līksnas iela;
 Lomonosova iela;
 Lauvas iela.

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Cielavas (Ziemera pagasts)

Cielavas, izloksnē Cīlavas, ir ciems Alūksnes novada Ziemera pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 7 km no pagasta centra Māriņkalna, 17 km no novada centra Alūksnes un 192 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V385, iepretim Ādiņu ezeram.

Atsauces
Garoži

Garoži, izloksnē Gorūži, ir ciems Alūksnes novada Ziemera pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 4 km no pagasta centra Māriņkalna, 13 km no novada centra Alūksnes un 196 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V385, Garožu ezera krastā.

Atsauces
Norvēģijas vēsture

Norvēģijas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Norvēģijas teritorijā.

Viduslaiku Norvēģijas valsts 
Tradicionāli tiek uzskatīts, ka Norvēģiju apvienoja vikingu valdnieks Haralds Skaistmatis 872. gadā pēc kaujas pie Hafrsfjorda (Slaget i Hafrsfjord). 

Norvēģija pieņēma kristietību karaļu Ūlafa Trigvesona un Ūlafa Haraldsona valdīšanas laikā no 1000. līdz 1030. gadam. 1319. gadā pēc karaļa Hakona V nāves, viņa trīs gadus vecais dēls Magnuss tika kronēts par Norvēģijas karali un arī ievēlēts par Zviedrijas karali, tādējādi Norvēģija apvienojās personālūnijā ar Zviedriju. No 1349. līdz 1350. gadam liela daļa Norvēģijas iedzīvotāju gāja bojā mēra dēļ, un Norvēģija kļuva politiski novājināta.

Kalmāras ūnijas izveide 

1363. gadā Norvēģijas karalis Hakons VI apprecēja Dānijas karaļa Valdemāra IV meitu Margrēti. 1379. gadā pēc Hakona VI nāves, viņa dēls Ūlafs IV, kurš jau 1375. gadā bija kronēts par Dānijas karali, mantoja Norvēģijas troni, apvienojot abas valstis personālūnijā. 1387. pēc Ūlafa nāves, par karalieni faktiski kļuva Margrēte, taču sievieti nevarēja kronēt par karali, tādēļ 1397. gada 17. jūnijā Kalmārā par visu trīs Skandināvijas troņu (Dānijas, Zviedrijas un Norvēģijas) karali tika kronēts Margrētes 10 gadu vecais dēls Pomerānijas Ēriks, iesākot Kalmāras ūniju.

Dānijas un Zviedrijas sastāvā 
1536. gadā notika baznīcas reformācija un Norvēģiju arī formāli iekļāva Dānijas sastāvā. 19. gadsimta sākumā Dānija iesaistījās Napoleona karos Francijas pusē un saskaņā ar 1814. gada 14. janvārī noslēgto Ķīles miera līgumu kā zaudētāja bija spiesta atdot Norvēģiju Zviedrijai. 

1814. gada februārī Norvēģija pasludināja neatkarību un 17. maijā tika pieņemta Norvēģijas konstitūcija. 26. jūlijā Zviedrijas armija šķērsoja Norvēģijas robežu un norvēģi bija spiesti atkāpties. 14. augustā tika noslēgts miera līgums, saskaņā ar kuru Norvēģija tika apvienota personālūnijā ar Zviedriju, taču konstitūcija tika atstāta spēkā. Pilnīgu neatkarību Norvēģija ieguva 1905. gadā.

Otrais pasaules karš 
1940. gada 9. aprīlī Vācijas sūtnis Norvēģijā iesniedza Norvēģijas ārlietu ministram ultimātu, kurā prasīja bez pretestības pakļauties vācu okupācijai. Norvēģijas valdība ultimātam nepakļāvās un jau pēc dažām stundām vācieši izsēdināja desantu galvenajās Norvēģijas ostās un ātri ieņēma visu Norvēģijas rietumu piekrasti. Izpletņlēcēji ieņēma galvenos lidlaukus. Tomēr kaujas iekšzemē turpinājās. 28. aprīlī sabiedrotie izcēla desantu Narvikā un atkaroja pilsētu no vāciešiem, taču jūnija sākumā vācu panākumi Beļģijā un Francijā piespieda sabiedrotos to atkal atstāt. 10. jūnijā Norvēģijas armija kapitulēja. Norvēģija atradās Vācijas okupācijā līdz 1945. gada 8. maijam.

Norvēģija
Nīderlandes vēsture

Nīderlandes vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Nīderlandes teritorijā.

Cilvēki dzīvoja Nīderlandes teritorijā jau neolīta laikmetā. Sākumā šeit mājoja ķelti, bet pēc tam ienāca arī ģermāņu ciltis. 
5. gadsimtā teritorija tika iekļauta Franku valstī, pēc Kārļa Lielā lielvalsts sadalīšanas no 870. gada ietilpa Austrumfranku karalistē.

Svētās Romas impērijas sastāvā 
No 925. gada Nīderlande ietilpa Svētajā Romas impērijā un bija sadrumstalota mazās valstiņās, kas bieži savā starpā karoja. No valstiņām visstiprākā bija Holande, kas pakļāva daudzas pārējās. 15. gadsimtā lielākā daļa mūsdienu Nīderlandes teritorijas nonāca Burgundijas pakļautībā. 
Kad 1477. gadā tika nogalināts Burgundijas hercogs Šarls Plikpauris, valsti mantoja viņa meita Marija, kas apprecējās ar Svētās Romas imperatoru Maksimiliānu I. Līdz ar to Burgundijas hercogiste nonāca Hābsburgu dzimtas kontrolē. 

1549. gadā Svētās Romas imperators Kārlis V atdalīja no impērijas un izveidoja Septiņpadsmit provinces (). 1555. gadā Kārlis V nodeva provinces savam dēlam, Spānijas karalim Felipem II. Provinču ziemeļu daļu pārsvarā  apdzīvoja protestanti (kalvinisti), bet dienvidu daļu — katoļi.

Apvienotās Nīderlandes izveide 

1581. gadā septiņas ziemeļu provinces atdalījās un izveidoja Apvienoto provinču republiku.
1648. gadā Spānijas karalis Filips VI atzina Holandes neatkarību. Daudzi vēsturnieki uzskata Nīderlandi par pirmo kapitālistisko valsti pasaulē, jo tai bija ļoti izcili attīstīta tirdzniecība, kā arī pirmās biržas un apdrošināšanas kompānijas. Napoleona karu laikā no 1795. gada līdz 1815. gadam Nīderlandi tieši kontrolēja Francija. Pēc Leipcigas kaujas Nīderlande pasludināja sevi par neatkarīgu valsti un 1815. gada Vīnes kongress to pasludināja par Nīderlandes Apvienoto Karalisti, kurā ietilpa arī Beļģija. 19. gadsimtā valstī notika straujš industrializācijas process.

20. gadsimtā 
Daudzi vēsturnieki neatzīst holandiešu dalību Pirmajā Pasaules karā, jo tā ieturēja neitralitāti. Tiesa, pēdējā laikā šis viedoklis sāk mainīties, jo valsts tomēr netiešā veidā ietekmēja kara procesus. 

Arī Otrā Pasaules karā Nīderlande ieturēja neitralitāti, taču 1940. gada 10. maijā vācu karaspēks iebruka Holandē un dažu dienu laikā ieņēma trīs galvenos lidlaukus ap Hāgu un tiltus pār Māsu, bet 14. maijā bombardēja Roterdamu, faktiski noslaukot no zemes pilsētas centru, 15. maijā holandieši parakstīja kapitulāciju. Lielākā daļa Nīderlandes palika vācu okupācijā līdz kara beigām 1945. gada maijā.

Pēc kara gados Nīderlande nostiprināja kontaktus ar kaimiņvalstīm un iekļāvās Beniluksa savienībā. 1949. gadā Nīderlande bija 12 NATO dibinātāju vidū, bet 1958. gadā bija viena no Eiropas Ekonomikas kopienas dibinātājām.

Nīderlande
Gruzijas vēsture

Gruzijas vēsture ir Āzijas un Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Gruzijas teritorijā.

Mūsdienu Gruzijas teritorija ir bijusi pastāvīgi apdzīvota kopš agrīnā Akmens laikmeta. Senajos laikos Gruzijas teritorijā atradās divas valstis, viena no tām — Kolhīda (kolhu valsts), — Sengrieķu mitoloģijā tika uzskatīta par leģendārās zelta aunādas atrašanās vietu. Mūsu ēras sākumā reģions nonāca Romas impērijas ietekmē.

Viduslaiku gruzīnu valstis 
4. gs. reģiona valstiņas bija starp pirmajām pasaulē, kas pieņēma Kristietību kā oficiālo reliģiju. 7. gs. reģionu iekaroja arābi, taču jau 9. gs. mūsdienu Gruzijas un Abhāzijas teritorijā izveidojās vairākas valstis, kuras 1008. gadā apvieno Gruzijas Karalistē, kas pastāvēja līdz 1490. gadam, kad tā sašķēlās vairākās mazākās karalistēs: Kartlijā, Kahetijā un Imeretijā, kuras cīnījās savā starpā par dominanti reģionā.

Gruzija piedzīvoja vairākus uzplaukuma un panīkuma periodus, savu lielāko uzplaukumu piedzīvojot no 11. līdz 13. gadsimtam. Reģionu mēģināja pakļaut osmaņi un persieši.

Krievijas Impērijas pakļautībā 

Krievijas Impērija no 1801. līdz 1866. gadam anektēja Austrumgruziju. Kartlijas un Kahetijas cars Iraklijs II ar t.s. Georgijevskas traktātu jau 1783. gadā atzina sevi par Krievijas Impērijas vasali, noslēdzot ūniju. Tas netraucēja Aleksandram I 1801. gada 12. septembrī pārkāpt līgumu un likvidēt šo Kartlijas-Kahetijas caristi.
Imeretijas caristi un mūsdienu Abhāziju Krievijas Impērija iekaroja 1810. gadā, bet 1864. gadā to likvidēja kā politisku subjektu.

PSRS pakļautībā 
1918. gadā pēc Pirmā pasaules kara un revolūcijas Krievijā izveidojās neatkarīga Gruzijas Demokrātiskā Republika, tomēr tā pastāvēja tikai dažus gadus — 1921. gadā valstī iebruka Padomju Krievijas karaspēks un 1922. gadā, kopā ar Armēniju un Azerbaidžānu, Gruzija tika iekļauta Padomju Savienībā, izveidojot Aizkaukāza PFSR. Neatkarību no Padomju Savienības Gruzija atguva 1991. gadā.

Pēc neatkarības atgūšanas 

Pēc pilsoņu kara un dramatiskas ekonomiskās krīzes, 1990. gadu beigās situācija valstī daudzmaz stabilizējās. 2003. gadā valstī notika miermīlīga revolūcija, kurā pie varas nāca jauna uz rietumiem orientēta reformatoru valdība, kas tiecās pievienoties NATO.
Piedalās GUAM starpvalstu savienībā, kā arī Austrumu partnerības programmā ar Eiropas Savienības valstīm.
Gobas (Ziemera pagasts)

Gobas, izloksnē Gūbas, ir ciems Alūksnes novada Ziemera pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 7 km no pagasta centra Māriņkalna, 2 km no novada centra Alūksnes un 202 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu V383 un V386 krustojumā.

Atsauces
Kārkļi

Kārkļi, izloksnē Korkļi, ir ciems Alūksnes novada Ziemera pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 4 km no pagasta centra Māriņkalna, 13 km no novada centra Alūksnes un 199 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V385, nelielā Tālešu ezera krastā.

Atsauces
Ratenieki

Ratenieki, izloksnē Ratenīki, ir ciems Alūksnes novada Ziemera pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 2 km no pagasta centra Māriņkalna, 11 km no novada centra Alūksnes un 197 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V384.

Atsauces
Jānis Balodis (senators)

Jānis Balodis (1890—1975) bija latviešu jurists, Senāta loceklis.

Dzīvesgājums 
Dzimis Ungurpils pagastā, lauksaimnieka ģimenē. Pēc Rīgas Nikolaja ģimnāzijas beigšanas, studēja tieslietas Tērbatas universitātes Juridiskajā fakultātē. Pirmā pasaules kara sākumā viņu 1915. gadā iesauca Krievijas impērijas kara dienestā. 

Pēc atgriešanās dzimtenē Balodis 1919. gadā sāka strādāt par Rīgas apgabaltiesas prokurora vietnieku. 1921. gadā iecelts par Rīgas apgabaltiesas locekli, 1923. gadā par Tiesu palātas locekli. 1928. gada 29. jūnijā iecelts par senatoru Latvijas Senāta Kriminālās kasācijas departamentā. No 1940. gada 16. jūlija līdz Senāta likvidēšanai 1940. gada 26. novembrī bija departamenta priekšsēdētājs. Darbojās par Augstākās disciplinārās tiesas locekli, piedalījās Sodu likumu izstrādāšanas komisijas darbā.

Kopš 1920. gada aktīvi piedalījās 2. Rīgas Šaha biedrības darbā, ieņemdams dažādus amatus tās valdē un piedalīdamies šaha turnīros. No 1932. līdz 1933. gadam bija Latvijas Šaha savienības priekšsēdētājs.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā kopā ar sievu, baltu filoloģi Ritu Šāberti-Balodi devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 1951. gadā izceļoja uz ASV un apmetās uz dzīvi Mineapolē. Aktīvs latviešu sabiedriskās dzīves dalībnieks: viens no Latviešu akadēmiskās kopas dibinātājiem, Latviešu evaņģēliski luteriskās draudzes valdes loceklis, Amerikas Latviešu šaha apvienības goda biedrs, žurnāla „Šaha Pasaule” līdzstrādnieks.

Miris 1975. gada 28. maijā Mineapolē.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira (1938)

Atsauces 

1890. gadā dzimušie
1975. gadā mirušie
Latvijas senatori
Latvijas juristi
Latvijas šahisti
Trimdas latvieši
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Tartu Universitātes absolventi
Istras pauguraine

Istras pauguraine ir dabas parks Latgalē. Izvietojies Latgales augstienes Rāznavas paugurainē, administratīvi ietilpst Ludzas novada Istras pagastā. Atrodas divus kilometrus uz austrumiem no pagasta centra Vecslabadas.

Teritorijas vērtīgākie resursi ir dažāda veida biotopi, ainavas, reljefs un blakus tai austrumos esošais Šķaunes ezers. Istras pauguraines dabas parkā nav ar tūrismu saistītu labiekārtojuma elementu, bet šo teritoriju var apskatīt arī no malas, braucot pa grantēto ceļu no Sibiļinas uz Osinovku, kurš ved gar parka ziemeļu robežu ar skatu uz Šķaunes ezeru. Iekšā parkā no tā saglabājies ceļš uz parka vidū esošajiem Luņiem, zemesceļš uz Luņiem ved arī no Vecslabadas puses rietumos caur Razuvajiem.

Bioloģiskā nozīme

Dabas parka teritorija ir rets vēsturiski ģeogrāfisks komplekss, kuru radījis grēdu, morēnu pauguru un masīvu reljefs. Tā mežainajā daļā morēnu pauguri pārklāti ar sausiem priežu, egļu un jauktajiem mežiem, bet ieplakās atrodami Eiropā aizsargājami biotopi – pārejas purvi un melnalkšņu staignāji. Parks ir Natura 2000 teritorija ar kodu 0301300.

Normatīvie akti
   
Dabas aizsardzības plāns parkam nav izstrādāts, tāpat kā atsevišķi noteikumi. Teritorijas aizsardzību un izmantošanu regulē kopējie īpaši aizsargājamo teritoriju dabas izmantošanas noteikumi.

Vēsture

Istras pauguraines dabas parks tika dibināts 1977. gadā kā Istras pauguraines kompleksais dabas liegums 340 ha platībā.

Kultūrvēsture

Parka teritorijā joprojām saglabājusies vēsturiskā šņoru lauku sistēma.

Atsauces

Ārējās saites 
Parka robežu shēma

Latvijas dabas parki
Natura 2000
Ludzas novads
Istras pagasts
Narovļa

Narovļa (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala dienvidos, Narovļas rajona centrs pie Pripetes upes.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 18. gadsimtā. Pēc Vladimirs Toporova domām, pilsētas nosaukumam ir baltu izcelsme. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1919. gada — KPFSR sastāvā, bet no 1924. gada Baltkrievijas PSR. No 1938. gada — pilsētciemats. No 1941. gada 27. augusta līdz 1943. gada 30. novembrim atradās vācu okupācijā. 1971. gadā Narovļa ieguva pilsētas tiesības. Čornobiļas AES katastrofas laikā pilsēta nokļuva radiācijas zonā. Pilsēta tika deaktivizēta, bet iedzīvotājus, kuri to vēlējās, evakuēja uz citām vietām.

Ārējās saites 
Narovļa vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Spāre (Amatas pagasts)

Spāre, agrāk Spāres muiža, ir ciems Cēsu novada Amatas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 8 km no pagasta centra Ģikšiem, 15 km no novada centra Cēsīm un 78 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu V315 un V317 krustojumā, Pērļupes krastā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap kādreizējo Spāres muižu, kurā tagad iekārtota Spāres speciālā internātpamatskola. Blakus skolai iekārtots 2014. gadā atjaunotais Rakstnieku parks — stādījumi, ko 1930. gadā izveidojuši trīspadsmit ievērojami Latvijas literārie darbinieki.

Atsauces
Erki Pitseps

Erki Pitseps (; dzimis  Jegevā) ir Igaunijas riteņbraucējs. Pitseps ir trīskārtējs Igaunijas čempions šosejas grupas braucienā (2004, 2006 un 2007), 2007. gadā uzvarējis arī E.O.S. Tallinn GP sacensībās, bet 2011. gadā Baltijas ceļa velobrauciena kopvērtējumā. 

Četras sezonas aizvadījis profesionālajā AG2R Prévoyance komandā, kuras sastāvā startējis arī 2007. gada Vuelta a España, izstājoties 17. posmā. Pēc tam divas sezonas aizvadītas Bouygues Télécom, kuras sastāvā finišējis arī 2007. gada Vuelta a España. Igaunijas komandas sastāvā startējis 2000 (55. vieta grupas braucienā) un 2004. gada olimpiskajās spēlēs (nefinišēja grupas braucienā).

Karjeru noslēdzis Latvijas komandā Alpha Baltic-Maratoni.lv.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1976. gadā dzimušie
Igaunijas riteņbraucēji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Jegevas apriņķī dzimušie
Pjetrikava

Pjetrikava jeb Petrikova (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala rietumos, Pjetrikavas rajona centrs pie Pripetes upes.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1523. gadsimtā kā Lietuvas lielkņazistes miests. No 1600. līdz 1917. gadam pilsētiņa piederēja Hodekeviču dzimtai. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1938. gada - pilsēta. No 1941. gada 29. jūlijam līdz 1944. gada 29. jūnijam atradās vācu okupācijā. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Pjetrikava kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Pilsētā uzaudzis Eiropas čempions desmitcīņā Andrejs Kravčanka (Андрэй Краўчанка, 1986).

Ārējās saites 
Pjetrikava vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Rahačovas rajons

Rahačovas rajons (, ) ir Baltkrievijas administratīvais rajons Gomeļas apgabala ziemeļos. Tas robežojas ar Gomeļas apgabala Karmas rajonu austrumos, Čačerskas rajonu ziemeļaustrumos, Budas-Kašaļovas rajonu dienvidos un Žlobinas rajonu dienvidrietumos, kā arī Mogiļevas apgabala Babrujskas rajonu rietumos, Kiravskas rajonu ziemeļrietumos, Bihavas rajonu ziemeļos un Slavharadas rajonu ziemeļaustrumos. 

Rahačovā dzimusi poļu aktrise Lidija Visocka (Lidia Wysocka, 1916 - 2006). Rajona Haradzecas ciemā dzimis PSRS politiķis Nikolajs Sļuņkovs (Николай Никитович Слюньков, 1929).

Gomeļas apgabala rajoni