joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rahačova

Rahačova jeb Rogačova (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala ziemeļos, Rahačovas rajona centrs pie Drucas ietekas Dņeprā. Mūsdienās piena pārstrādes centrs, šeit atrodas liela kondensētā piena ražotne.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta Hipatija hronikā 1142. gadā, kā ietilpstošu Kijevas zemēs. Vēlāk tā iekļāvās Čerņigovas, Turovas, Pinskas kņazistē. 13. gadsimta beigās kā Daumanta īpašums, Rahačova iekļāvās Lietuvas lielkņazistē. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1781. gadā pilsētai tika piešķirts ģerbonis. 19. gadsimta beigās vairums pilsētas iedzīvotāju bija ebreji.

1918. gada janvāra beigās pilsētā sacēlās 1. poļu korpuss ģenerāļa Dovbora-Musņicka vadībā. Sacelšanās apspiešanai tika novirzīts Latviešu strēlnieku 1. un 4. pulks Jukuma Vācieša vadībā. Poļu pusē citu starpā karoja Vladislavs Anderss. Pilsēta smagi cietusi Otrā pasaules kara laikā, kad 1941. gada 2. jūlijā to ieņēma vācu karaspēks, tomēr Sarkanās armijas pretuzbrukumā 13. jūlijā vācu daļas pilsētu atstāja, to atkal ieņemot 14. augustā. Vācu okupācijā Rahačova bija līdz 1944. gada 24. februārim, un tās laikā holokaustā tika iznīcināti pilsētas ebreju iedzīvotāji. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Rahačova kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Rahačovā dzimusi poļu aktrise Lidija Visocka (Lidia Wysocka, 1916 - 2006).

Atsauces

Ārējās saites 

 Rahačova vietnē "Baltkrievijas globuss" 
 Rahačovas piena konservu kombināts   

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Dižvalks

Dižvalks ir Plančvalka labā krasta pieteka Talsu novadā.

Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Labā krasta pieteka — Pūņicu grāvis. Ietek Plančvalkā uz austrumiem no Dižmežciema. Dižvalku nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Rojas novada upes
Rojas baseina upes
Leonhards Peičs

Leonhards Peičs (dzimis , miris  bija latviešu jurists un šahists, 1940. gadā ievēlēts par Latvijas Šaha savienības priekšsēdētāju.

Dzīves gājums 
No 1915. līdz 1917. gadam mācījies Priekuļu ministrijas skolā, pēc tam Priekuļu pamatskolā, no 1921. līdz 1925. gadam Bērzaines ģimnāzijā. No 1925. līdz 1930. gadam studējis tieslietas LU Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē. Pēc studiju beigšanas strādājis par advokāta palīgu, no 1937. gada 15. septembra par zvērinātu advokātu Rīgas un Jelgavas apgabaltiesās. No 1941. gada kā advokāts Cēsīs. 

Kara beigās 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju, Rāvensburgā vadījis latviešu komiteju. 1949. gadā pavasarī pārcēlies uz Austrāliju. Dzīvojis Sidnejā, bijis LAA vicepriekšsēdētājs. Sidnejā nodibinājis šaha klubu "Rīga" un bijis tā vadītājs. Piedalījies Austrālijas latviešu šaha sacensībās.

Atsauces 

Latvijas šahisti
Austrālijas latvieši
Cēsu novadā dzimušie
Žans II Labsirdīgais

Žans II Labsirdīgais (; dzimis , miris ) bija Francijas karalis no 1350. līdz 1364. gadam.

Valdīšanas laikā Žans II saskārās ar vairākiem izaicinājumiem. Viņa valdīšanas sākumposmā Franciju skāra Melnā nāve, kas iznīcināja gandrīz pusi no valsts iedzīvotājiem. Vēlāk valstī izcēlās Žakērija, bet vairākos apgabalos laupīja "bezsaimnieka" algotņu bandas. Simtgadu kara ietvaros Žans II 1356. gada septembrī krita angļu gūstā Puatjē kaujā. 

Kamēr Žans II bija ieslodzījumā Londonā, Franciju kā reģents pārvaldīja Žana dēls Šarls V. Lai atbrīvotu Žanu II no gūsta, tika noslēgts Bretiņjī līgums, kurā Žans apsolīja ievērojamus teritoriālus ieguvumus angļiem, kā arī samaksāt milzīgu izpirkuma maksu. Atgriezies Francijā, izpirkuma maksas iekasēšanai Žans II ieviesa jaunu naudas vienību - franku. Uzzinādams, ka viņa dēls Anžū Luijs I izbēdzis no angļu gūsta, kur viņš tika turēts, kamēr Žans II ievāktu izpirkuma maksu, Žans II brīvprātīgi devās gūstā uz Angliju, kur mira 1364. gadā.

Ārējās saites 

1319. gadā dzimušie
1364. gadā mirušie
Sartā dzimušie
Valuā dinastija
Francijas monarhi
Ciemupes iela

Ciemupes iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā un Juglā. Tā sākas pie krustojuma ar Juglas ielu un beidzas krustojumā ar Juglas krastmalu. Ielas garums ir 157 metri.

Ielu savienojumi 
Ciemupes iela krustojas ar:
 Juglas ielu
 Juglas krastmalu

Skatīt arī 
 Jugla
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Juglā
Vidzemes priekšpilsēta
Erlenmeijera kolba

Erlenmeijera kolba jeb koniskā kolba ir konusveidīga kolba, ko izmanto tāpat kā apaļo stāvkolbu, bet no tās ir ērtāk savākt nogulsnes. Erlenmeijera kolbai ir plakans dibens, konisks korpuss un cilindrisks kakliņš. Trauks nosaukts vācu ķīmiķa Emīla Erlenmeijera vārdā, kurš 1861. gadā ieviesa šo kolbu laboratoriju praksē. 

Koniskajām kolbām bieži ir iedaļas aptuvenai ielietā šķidruma tilpuma noteikšanai, kā arī īpašs kodināta stikla vai rupjas emaljas laukumiņš, uz kura var rakstīt ar zīmuli. Kolbas kaklam ir viegli noapaļotas malas, lai to būtu ērtāk aizvērt ar gumijas vai plastmasas aizbāzni. Ir arī koniskās kolbas ar šlifa kakliem, kuras izmanto hermētiskās sintēzes iekārtās. Kolbas koniskā forma ļauj viegli samaisīt tās saturu kā kratot ar roku, tā arī, izmantojot speciālus kolbu kratītājus vai magnētiskos maisītājus. Kolbas šaurais kakls pasargā šķidrumu no izšļakstīšanās, turklāt šķidrums no tās iztvaiko lēnāk, nekā no vārglāzes. Šī kolba arī daudz grūtāk apgāžas, nekā citu veidu kolbas.

Izmantošana 

Erlenmeijera kolbas plaši izmanto vienkāršai titrēšanai, izmantojot pH indikatorus. Koniskās kolbas no karstumizturīga stikla var lietot šķidrumu karsēšanai. Ja kolbas jākarsē eļļas vai ūdens vannā, to uzpeldēšanu novērš, lietojot C-veidīgus metāla atsvarus, ko uzliek uz kakliņa.

Koniskās kolbas lieto arī mikrobioloģijā tīrkultūru audzēšanai.

Atsauces 

Laboratorijas trauki
Bloka muiža

Bloka muiža, arī Blokmuižiņa () ir vienstāva klasicisma stila koka muižiņas ēka Vienības gatvē 27  Torņakalna apkaimē Pārdaugavā. Ēku no trim pusēm aptver īpatnēja galerijas stila kolonāde.

Vēsture 
Tagadējo ēku toreizējās Jelgavas šosejas malā 1841. - 1843. gadā uzcēla viesnīcnieks Bartels Šeibe, līdzās izveidots dārzs. Pēc tam, kad 1857. gadā muižiņu savā īpašumā ieguva kapteinis Eduards Bloks, to sāka dēvēt viņa vārdā. 
No 1894. līdz 1937. gadam šajā ēkā atradās P. Lihingeram piederošā Torņakalna vecā aptieka, 1930. gados muižiņas īpašnieks bija Valsts saimniecības departamenta vicedirektors Jūlijs Benšons.
1952. - 1954. gadā Bloka muižiņas ēku atjaunoja un tajā iekārtoja Zinātniskās restaurācijas darbnīcu administratīvās telpas. 1963. gadā ēku pielāgoja bibliotēkas vajadzībām. 2000. gadā ēku plānoja atjaunot "Lido" grupa, bet 2006. gadā to iegādājas nekustamā īpašuma kompānija "Capitolia Group”. Līdz 2008. gadam ēkā noritēja atjaunošanas darbi, paredzot biroju telpu izvietošanu gan ēkas pamatstāvā, gan arī bēniņos. Finanšu krīzes dēļ darbi apstājās un pašlaik ēka ir pamesta.

Apraksts 
Vienstāva koka ēka ir labi saglabājusies, tai ir četrslīpju jumts ar kārniņiem, jumta centrā lēzens frontons ar lielu, trīsdaļīgu pusloka formas logu. Kolonāde aptver trīs ēkas puses, bet pagalma pusē atrodas ieejas portiks ar balkonu. 
Parka ieejas dubultās durvis veidotas ampīra un klasicisma stilā ar virslogu, kuru masīvās proporcijas visdrīzāk noteikuši funkcionāli apsvērumi. Muižiņas apbūvē ietilpst arī neliela vienstāva koka dzīvojamā ēka ar kolonnām dekorētu lieveni.
Ēkas ārsienas celtas guļšķautņu konstrukcijā, starpsienas gan guļšķautņu, gan stāvstatņu konstrukcijā. Ārsienu iekšējās plaknes apmestas uz skaliņiem, ārējām plaknēm krāsojums tieši uz guļbaļķiem. Pagrabstāvam mūra sienas, pārsegums – māla ķieģeļu velves. Pirmajam stāvam ir koka siju pārsegumi ar masīvu aizbērumu. Jumtu veido spāres ar savilcēm, kas balstītas uz taisnā jumta krēsla.

Atsauces 

Muižas Rīgā
Rīga
Šarls VI

Šarls VI (; dzimis , miris ) bija Francijas karalis no 1380. līdz 1422. gadam. Savas ilgās valdīšanas laikā faktiski bija nomināla figūra, jo valdīšanas sākumposmā bija mazgadīgs, bet vēlākajos gados darbību ietekmēja karaļa garīgā saslimšana. 

Valstī sākās jukas, kas pārauga pilsoņu karā starp armanjaku un burgundiešu partijām. 1415. gada 25. oktobrī franči tika smagi sakauti Azenkūras kaujā. 1420. gada 21. maijā tika noslēgts Truā līgums, kurā Anglijas Henrijs V tika atzīts par Šarla VI troņmantinieku. Pēc Šarla VI nāves tronī kāpa viņa dēls Šarls VII, saņemot valsti smagā stāvoklī.

Ārējās saites 

1368. gadā dzimušie
1422. gadā mirušie
Parīzē dzimušie
Valuā dinastija
Francijas monarhi
Luijs XVII

Luijs XVII (); dzimis , miris ) bija Francijas karaļa Luija XVI un karalienes Marijas Antuanetes dēls. 

Pēc vecāku sodīšanas ar nāvi Franču revolūcijas laikā 1791. gadā līdz savai nāvei no slimības desmit gadu vecumā ieslodzījumā 1795. gadā franču monarhistu uzlūkots kā leģitīms Francijas karalis. Reāli nekad nav valdījis.

Ārējās saites 

1785. gadā dzimušie
1795. gadā mirušie
Ivelīnā dzimušie
Burbonu dinastija
Francijas monarhi
Rečica

Rečica (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala centrālajā daļā, Rečicas rajona centrs pie Dņepras upes. Mūsdienās naftas ieguves centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta Novgorodas pirmajā hronikā 1213. gadā, kā ietilpstošu Čerņigovas zemē. Vēlāk tā iekļāvās Turovas, Kijevas kņazistē. Ģedimina valdīšanas laikā (1311–1341) pilsēta iekļāvās Lietuvas lielkņazistē. Vītauta laikā šeit tika uzcelta pils, kura tika nopostīta 1654. gadā. 1511. gadā Rečicai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1795. gadā. 19. gadsimtā vairums pilsētas iedzīvotāju bija ebreji. Otrā pasaules kara laikā Rečica no 1941. gada 23. augusta līdz 1943. gada 18. novembrim atradās vācu okupācijā. Okupācijas laikā tika izveidots ebreju geto, vēlāk geto iedzīvotāji tika iznīcināti. 1964. gadā pilsētas apkaimē tika atklātas naftas atradnes. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Rečica kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Atsauces

Ārējās saites 

Rečica vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Rijāds Mehrezs

Rijāds Mehrezs (, Riyāḍ Maḥraz, dzimis ) ir Alžīrijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Alžīrijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv Anglijas futbola Premjerlīgas klubu Manchester City.

Profesionāļa karjeru sācis Francijā, 2014. gada janvārī viņš nonāca Anglijas klubā Leicester City. Mehrezs palīdzēja klubam uzvarēt Anglijas futbola čempionātā un kvalificēties Premjerlīgai. 2015.—2016. gada sezonā viņš kluba sastāvā uzvarēja Premjerlīgā. Šajā sezonā Rijāds Mehrezs tika atzīts par sezonas labāko spēlētāju Anglijas futbolā, vēl ticis atzīts par 2015. gada labāko Āfrikas futbolistu. 2018. gada jūlijā pārgāja uz citu Premjerlīgas klubu Manchester City. Transfēra summa sasniedza 60 miljonus sterliņu mārciņu, kas bija jauns kluba rekords.

2014. gadā debitējis Alžīrijas izlases sastāvā, spēlēja . gada Pasaules kausa finālturnīrā.

Sasniegumi 
Leicester City

 Anglijas Premjerlīga: 2015–16

Manchester City

 Anglijas Premjerlīga: 2018–19
 FA kauss: 2018–19
 Anglijas Līgas kauss: 2018–19, 2019–20
 FA Community Shield: 2018

Alžīrija

 Āfrikas Nāciju kauss: 2019

Individuālie sasniegumi

 Āfrikas gada futbolists: 2016
 Alžīrijas gada futbolists: 2015, 2016
 Leicester City sezonas labākais spēlētājs: 2015–16

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Valduāzā dzimušie
Alžīrijas futbolisti
Alžīrijas izlases futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Leicester City F.C. spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Leonīds Gaidajs

Leonīds Gaidajs (; dzimis  Svobodnijā, Amūras guberņā, Krievijas PFSR, miris  Maskavā) bija padomju / krievu kinorežisors, aktieris, scenārists. 1970. gadā ieguvis Brāļu Vasiļjevu Krievijas PFSR valsts prēmiju. 1989. gadā Gaidajam piešķirts PSRS Tautas skatuves mākslinieka nosaukums.

Lielākā daļa Gaidaja filmu ir kinokomēdijas. Viņa filmas guvušas plašu atzinību bijušās PSRS teritorijā, tās noskatījušies ļoti liels skatītāju skaits.

Filmogrāfija (izlase) 
 "Suns Barboss un neparastais kross" (Пёс Барбос и необычный кросс, 1961)
 "Darījumu cilvēki" (Деловые люди, 1962)
 "Operācija "I" un citi Šurika piedzīvojumi" (Операция «Ы» и другие приключения Шурика, 1965)
 "Kaukāza gūstekne jeb Šurika jaunie piedzīvojumi" (Кавказская пленница, или Новые приключения Шурика, 1966)
 "Briljantu roka" (1968)
 "12 krēslu" (12 стульев, 1971)
 "Ivans Vasiļjevičs maina profesiju" (Иван Васильевич меняет профессию, 1973)
 "Pēc sērkociņiem" (За спичками, 1980)
 "Sportloto 82" (Спортлото-82, 1982)
 Опасно для жизни! (1985)
 Частный детектив, или Операция «Кооперация» (1989)
 На Дерибасовской хорошая погода, или На Брайтон-Бич опять идут дожди (1992)

Atsauces

Ārējās saites 

1923. gadā dzimušie
1993. gadā mirušie
Padomju kinorežisori
Krievijas kinorežisori
Padomju aktieri
Krievijas aktieri
Krievijas scenāristi
PSRS Tautas skatuves mākslinieki
PSKP biedri
Amūras apgabalā dzimušie
PSRS scenāristi
Ar Tēvijas Kara ordeni apbalvotie
Vasiļeviči

Vasiļeviči (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala centrālajā daļā, Rečicas rajona centrālajā daļā.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 15. gadsimtā kā Lietuvas Lielkņazistes ciems. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1795. gadā. No 1926. gada - Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā Rečica no 1941. gada augusta līdz 1943. gada 18. novembrim atradās vācu okupācijā. No 1950. gada - pilsētciemats, no 1971. gada - pilsēta. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Rečica kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Ārējās saites 
Vasiļeviči vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Svjetlahorskas rajons

Svjetlahorskas rajons (, ) ir Baltkrievijas administratīvais rajons Gomeļas apgabala centrālajā daļā. Tas robežojas ar Gomeļas apgabala Žlobinas rajonu ziemeļautrumos, Rečicas rajonu austrumos, Kaļinkaviču rajonu dienvidos un Akcjabrsku rajonu rietumos, kā arī Mogiļevas apagabala Babrujskas rajonu ziemeļos. 

Gomeļas apgabala rajoni
Svjetlahorska

Svjetlahorska jeb Svetlogorska (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabalā, Svjetlahorskas rajona centrs pie Bjarezinas upes. Rūpniecības centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1560. gadā un ietilpa Lietuvas Lielkņazistē. Līdz 1961. gadam tās nosaukums bija Šacilki (Шаці́лкі). Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1795. gadā. 1919. gadā iekļāvās Baltkrievijas PSR. Otrā pasaules kara laikā Šacilki atradās vācu okupācijā. 1956. gadā Šacilki kļuva par pilsētciematu. 1958. gadā pie pilsētciemata tika uzcelta TEC. 1961. gadā Svjetlahorska ieguva pilsētas tiesības un mūsdienu nosaukumu. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Svjetlahorska kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Ārējās saites 

Svjetlahorska vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Jūrenvalks

Jūrenvalks (lejtecē Mellvēvervalks) ir Rojas kreisā krasta pieteka Talsu novadā.

Iztece - Lubes pagasta ziemeļos. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Lielākā pieteka - Mellvalks. Ietek Rojā Velkumpļavās. Jūrenvalku pie ieteces Rojā šķērso valsts autoceļš V1394 (Rude–Ģipka), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Rojas novada upes
Rojas pietekas
Rojas baseina upes
Knātervalks

Knātervalks ir Rudiķvalka kreisā krasta pieteka Talsu novadā.

Iztece - Lubes pagasta ziemeļaustrumos. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Rudiķvalkā pie uz dienvidrietumiem no Rudes. Knātervalku šķērso valsts autoceļš P126 (Valdgale—Roja), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Rojas novada upes
Rojas baseina upes
Rudiķvalks

Rudiķvalks (arī Lūrmaņu strauts, Rudiķu grāvis, Rudiķu strauts) ir Rojas kreisā krasta pieteka Talsu novadā.

Iztece -  pie Lubeskroga. Tek ziemeļaustrumu virzienā, paralēli valsts autoceļam P126 (Valdgale—Roja). Lielākā pieteka - Knātervalks. Ietek Rojā pie Rudes. Rudiķvalku nešķērso valsts autoceļi, tā krastos atrodas Lakšciems un Rude.

Atsauces 

Talsu novada upes
Rojas novada upes
Rojas pietekas
Rojas baseina upes
HBO

Home Box Office (HBO) ir ASV televīzijas kanāls, kurš pieder kompānijas WarnerMedia divīzijai Home Box Office Inc. Televīzijas kanāla programma pamatā satur filmas, televīzijas kanāla oriģinālpārraides, dokumentālās filmas, sporta tiešraides un koncertu tiešraides.

Televīzijas kanāla populārākās oriģinālpārraides ir Troņu spēle un Soprano ģimene. 2010. gadā HBO prezentēja interneta pakalpojumu HBO Go, kurā ar kabeļtelevīzijas operatora pieslēgšanos ir iespējams skatīties HBO oriģinālpārraides un filmas. 2015. gadā HBO prezentēja interneta straumēšanas servisu HBO Now, kurā par mēneša maksu ir iespējams skatīties HBO programmas, filmas un cita veida pārraides.

HBO televīzijas kanāli 

HBO :
 HBO
 HBO 2
 HBO Signature
 HBO Family
 HBO Comedy
 HBO Zone
 HBO Latino
Cinemax:
 Cinemax
 MoreMax
 ActionMax
 ThrilerMax
 5*Max
 OuterMax
 @Max

ASV televīzijas kanāli
Dženifere Toda

Dženifere Toda () ir amerikāņu kinoproducente. Pēc vadošā amata atstāšanas uzņēmumā Mark Gordon Company, viņa pieņēma direktores amata darba piedāvājumu uzņēmumā Pearl Street Films, kas ir aktieru Bena Aflena un Meta Deimona producentu kompānija.

Biogrāfija

Karjera 
Dženifere Toda kā producente ir piedalījusies visās trīs "Ostins Pauerss" sērijas filmās, kā aŗī filmās "Netīrā nauda" (Boiler Room), "Mans mīļākais mīļākais" (Prime), "Meklēju suņumīli " (Must Love Dogs) un "Memento", par kuru viņa saņēma Independent Spirit balvu par producēšanu. Dženifere pārsvarā strādā kopā ar savu māsu Sjūzanu Todu, kas arī ir kinoproducente.

Tāpat Toda ir arī producējusi Džūlijas Teimores filmu "Pāri Visumam" (Across the Universe), ar Evanu Reičelu Vudu un Džimu Stērdžesu galvenajās lomās, kā arī Grifina Dana filmu "Gadījuma vīrs" (The Accidental Husband) ar Umu Tūrmani, Kolinu Fērtu un Džefriju Dīnu Morganu galvenajās lomās. 2010. gadā Toda kopā ar Ričardu Zanuku producēja Tima Bērtona filmu "Alise Brīnumzemē" ar Helēnu Bonemu Kārteri, Annu Hetaveju, Miu Vasikovsku un Džoniju Depu galvenajās lomās.

Toda ir Kino mākslas un zinātnes akadēmijas, kā arī Televīzijas mākslas un zinātnes akadēmijas locekle.

Privātā dzīve 
Dženiferai Todai kopā ar vīru aktieri Krisu Mesinu ir divi bērni.

Apbalvojumi un nominācijas 
Toda tika izvirzīta Emmy balvai par HBO televīzijas filmas If These Walls Could Talk 2 producēšanu, un ieguva Lucy balvu nominācijā "Sieviete kinoindustrijā".

"Memento" tika nominēta 74. Kinoakadēmijas balvai divās nominācijās un ieguva trīs Independent Spirit balvas

"Pāri Visumam" (Across the Universe) tika nominēta 80. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākie kostīmi", un izvirzīta divām Zelta globusa balvām.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1969. gadā dzimušie
ASV kinoproducenti
Dreiliņmuiža

Dreiliņmuiža () jeb Dreiliņbuša () bija pie Biķernieku draudzes novada piederoša muiža (Stadtgut) tagadējā Šķirotavas apkaimē.

Vēsture 
Uzskata, ka Dreiliņmuižas nosaukums radies no Rīgas rātskunga Melhiora Dreilinga ārpilsētas muižiņas (Dreylingsbusch) nosaukuma, kuras zemes šeit bijušas kopš 17. gadsimta. Muižas īpašnieka koka māja gan atradusies starp Rencēnu un Krustpils ielu tagadējā Šķirotavas apkaimē. Tajā krievu feldmaršals Boriss Šeremetjevs 1709. – 1710. gadā iekārtoja savu kara nometni astoņus mēnešus ilgā Rīgas aplenkuma laikā. Šeit 1710. gada jūlijā tika parakstīta Rīgas kapitulācija un Vidzemes bruņniecības un Rīgas rātes un ģilžu "labprātīga padošanās" Krievijas caram. 

Pēc Pirmā pasaules kara uz agrākās Dreiliņmuižas zemes atradās Rīgas pilsētas dārzniecība un Jāņa Zlaugotņa – Cukura dārzniecība.
1924. gadā daļu bijušā Dreiliņu pagasta teritorijas ap Dreiliņmuižu pievienoja Rīgai. 1934. gadā Dreiliņiem pievienoja bijušo Burharda muižas zemi, bet 1974. gadā visa tagadējā Dreiliņu apkaimes teritorija tika iekļauta Rīgas pilsētā. Padomju gados, no 1976. gada līdz 2004. gadam, šajā vietā atradās "AvtoVAZtehobsluživaņije" un "LatLada" autosalons un tehniskās apkopes centrs. No 2006. gada - tirdzniecības centrs Atrium Azur (tagad – i/c "Ozols").

Atsauces 

Muižas Rīgā
Rīga
Ēbeļmuiža

Ēbelmuiža () jeb Klatco muiža () ir baroka stilā celta Rīgas piepilsētas muižiņa Zaļenieku ielā 21, Ziepniekkalnā. Muižas ēka un paviljona vieta ir saglabājusies līdz mūsdienām, tā ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis (Nr. 8119).

Ēbelmuižas parkā atrodams Ēbelmuižas ozols, kas ir resnākais koks Pārdaugavā.

Vēsture 
Muiža nosaukta Lielās ģildes tirgotāja un Melngalvju biedrības vecākā Joahima Ēbela vārdā, kas 1799. gadā to iegādājās no Justa Blankenhāgena. Viņš izveidoja parku, uzbūvēja oranžēriju un dārza paviljonu. Pirms tam to dēvējuši par Klatco muižu.

1805. gada Broces zīmējumā Ēbeļmuiža attēlota kā grezna divstāvu celtne ar kārniņu jumtu, dārza mājiņai atainots jumts ar dēļu segumu.

Atsauces 

Muižas Rīgā
Zemgales priekšpilsēta
Ziepniekkalns
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Debora Kāra

Debora Kāra (, ; īstajā vārdā Debora Džeina Kāra-Trimera (); dzimusi , mirusi ) bija Skotijā dzimusi britu un Holivudas aktrise. Sešas reizes nominēta Oskara balvai, tomēr nekad nav to saņēmusi, līdz 1994. gadā saņēma Kinoakadēmijas goda balvu. Zelta globusa balvas un BAFTA balvas ieguvēja. Tēlojusi tādās filmās kā The Life and Death of Colonel Blimp (1943), Black Narcissus (1947), King Solomon's Mines (1950), Quo Vadis (1951), "No šejienes līdz bezgalībai" (1953), The King and I (1956), An Affair to Remember (1957), Heaven Knows, Mr. Allison (1957), Separate Tables (1958), The Sundowners (1960), The Innocents (1961).

Ārējās saites 

1921. gadā dzimušie
2007. gadā mirušie
Glāzgovā dzimušie
Britu kinoaktieri
Kinoakadēmijas goda balvas ieguvēji
Vjetka

Vjetka jeb Vetka (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala austrumos, Vjetkas rajona centrs pie Sožas upes. Vēsturisks vecticībnieku centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1685. gadā kā Lietuvas Lielkņazistē ietilpstošs vecticībnieku centrs. Šeit izveidojās īpaša vecticībnieku ikonu glezniecības skola. Divreiz (1735. un 1764. gadā) Vjetkā iebruka krievu karaspēks un izveda iedzīvotājus uz Iekškrieviju. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1919. gadā iekļāvās KPFSR, 1925. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības, bet 1926. gadā pilsēta tika iekļauta Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 18. augusta līdz 1943. gada 28. septembra Vjetka atradās vācu okupācijā. 1978. gadā tika nodibināts vecticībnieku un baltkrievu kultūras muzejs. Pilsēta cietusi no Čornobiļas AES katastrofas radioaktīvā piesārņojuma. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Vjetka kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Ārējās saites 
Vjetka vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Žitkaviči

Žitkaviči jeb Žitkoviči (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala rietumos, Žitkaviču rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1500. gadā kā Lietuvas Lielkņazistē ietilpstoša apdzīvotā vieta. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas dalīšanām 18. gadsimta beigās. Otrā pasaules kara laikā līdz 1944. gada 6. jūlijam Žitkaviči atradās vācu okupācijā. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Žitkaviči kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Ārējās saites 
Žitkaviči vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Mazā Juglas iela

Mazā Juglas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā un Juglā. Tā sākas pie krustojuma ar Juglas un Ūdeļu ielu un beidzas strupceļā. Ielas garums ir 2403 metri.

Ielu savienojumi 
Mazā Juglas iela krustojas ar:
 Juglas ielu
 Ūdeļu ielu
 Liepkalna ielu
 Smilškalnu ielu
 Trūvertu ielu
 Pikukalna ielu
 Rubīna ielu
 Dimantu ielu

Skatīt arī 
 Jugla
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Juglā
Vidzemes priekšpilsēta
Greisa Hopera

Greisa Brūstera Marija Hopere (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu datorzinātniece, ASV Jūras kara flotes kontradmirālis.

Viena no datora Harvard Mark I pirmajām programmētājām. Izstrādāja pirmo kompilatoru, kas pārveidoja programmētāja instrukcijas mašīnkodā. Hopera ieviesa datorzinātnē terminu bug (no angļu — ‘blakts, kukainis’) pēc tam, kad datora relejā tika atrasta iesprūdusi kode, kas izraisīja datora kļūdu.

1969. gadā tika nosaukta par pirmo Data Processing Management Association gada cilvēku datorzinātnē, 2016. gadā (pēc nāves) apbalvota ar ASV Prezidenta brīvības medaļu.

Ārējās saites 

1906. gadā dzimušie
1992. gadā mirušie
ASV datorzinātnieki
ASV militārpersonas
Turava

Turava () jeb Turova () ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala rietumos, Žitkaviču rajonā pie Pripetes upes.

Vēsture 
Turava (Turova) ir viena no Baltkrievijas senākajām pilsētām. Rakstos pirmoreiz minēta Pagājušo gadu vēsturē 980. gadā un bija dregoviču politiskais centrs. 11. gadsimtā šeit tika radīts Turavas evaņģēlijs — vecākā zināmā grāmata, kas radīta Baltkrievijas teritorijā. 12./13. gadsimtā Turava bija Turovas kņazistes politiskais centrs. 1230. gadā Turava cieta zemestrīcē. 14. gadsimta pirmajā pusē Turava iekļāvās Lietuvas Lielkņazistes sastāvā. Vairākkārtēji nopostīta, tā pamazām zaudēja savu lomu. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. 19. gadsimta beigās vairāk nekā puse no Turavas iedzīvotājiem bija ebreji. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada vasara līdz 1944. gada 5. jūlijam Turava atradās vācu okupācijā. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Turava kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu. 2004. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības.

Cilvēki 
Turava ir garīdznieka Turavas Kirila (Кірыла Тураўскі, 1130—1182) un Kijevas lielkņaza Mstislava Vladimiroviča (Мьстиславъ Володимеричь, 1076—1132) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites 
 Turava vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Zušvalks

Zušvalks (arī Dižmežgrāvis, Vīgriežu grāvis, Zušu valks) ir Plančvalka kreisā krasta pieteka Talsu novadā.

Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Plančvalkā augšpus tā ietekas Rojā. Zušvalku šķērso valsts autoceļš V1394 (Rude–Ģipka), tā krastos atrodas Dižmežciems.

Atsauces 

Talsu novada upes
Rojas novada upes
Rojas baseina upes
Odumova (Baltinavas novads)

Odumova ir ciems Baltinavas novada Baltinavas novadā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km uz rietumiem no novada centra Baltinavas un 258 km no Rīgas.

Ciema ZR daļa izvietojusies uz Atzeles pacēluma, bet DA un DR daļa uz Mudovas nolaidenuma. Ciema teritorija ietver Odumovas kalnu (vietējais nosaukums) un Kunga mežu. 

Ciems izveidojies abpus vecajam Baltinavas-Tilžas ceļam. Šobrīd šo ceļu caur Odumovas ciemu neizmanto, jo padomju laikā tika izveidots taisnāks ceļa posms caur Kašu ciemu (V460). Daļa no ciema izveidojusies uz bijušās Baltinavas muižas zemes pēc 1920. gada agrārās reformas Latvijā. 

Ciemā ietilpst četras viensētas ar aptuveni 15 iedzīvotājiem. Pirmās Latvijas brīvvalsts laikā ciema teritorijā atradās 7 viensētas. Ciema nosaukums cēlies no latgaliešu vārda "Odums", kas viduslatviešu dialektā nozīmē "Ādams". Visticamāk, ciema nosaukums saistāms ar vienu no ciema pirmiedzīvotājiem vārdā "Ādams". No Odumovas ciema cēlusies teicēja Ede Kaša, kuras dziedāto dziesmu "Ļaudaviņe" un "Odumovas polka" pierakstīja un izpilda latviešu folkloras kopa "Grodi".

Ciematā atrodas divas zemnieku saimniecības — ZS "Zirdziņi" un ZS "Jaunā Odumova".

Atsauces
Nikolajs Stepanovs

Nikolajs Stepanovs (dzimis , miris ) bija latviešu pedagogs un politiķis, ilggadējs Gulbenes rajona, pilsētas un novada pašvaldības vadītājs. Triju Zvaigžņu V šķiras ordeņa kavalieris.

Dzīvesgājums 
Nikolajs Stepanovs dzimis , Aizkraukles rajona Neretas ciemā. Pabeidzis Neretas vidusskolu, 1965. gadā iestājies Mālpils celtniecības sovhoztehnikumā, bet mācības pametis. Pēc tam iestājās Daugavpils Pedagoģiskā institūta Fizikas un matemātikas fakultātē.

1975. gadā sāka strādāt Rēveļu astoņgadīgajā skolā, kur no 1975. līdz 1976. gadam bija skolas direktors. No 1984. gada uzsāka darbu Gulbenes rajona izpildkomitejā, iesākumā kā priekšsēdētāja vietnieks, bet pēc tam kā priekšsēdētājs. 1994. gadā ievēlēts par Gulbenes rajona padomes priekšsēdētāju, bet 1999. gada augustā kļuva par Gulbenes pilsētas domes priekšsēdētāju. 2009. gadā Nikolajs Stepanovs kļuva par Vidzemes plānošanas reģiona priekšsēdētāju.

Atsauces 

1950. gadā dzimušie
2015. gadā mirušie
Aizkraukles novadā dzimušie
Latvijas politiķi
Latvijas pedagogi
Gulbene
Daugavpils Universitātes absolventi

Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Stofels Vandorns

Stofels Vandorns (; dzimis ) ir Beļģijas autosportists, kas . gadā Bahreinas Grand Prix izcīņas laikā debitēja Pirmās formulas sacensībās, pārstāvot McLaren komandu un aizvietojot iepriekšējā sacīkstē savainoto spāņu pilotu Fernando Alonso. Savā debijas sacīkstē Vandornam izdevās izcīnīt savas Formula 1 karjeras pirmo punktu.

2015. gadā Stofels Vandorns kļuva par McLaren komandas oficiālo testpilotu. Savukārt . gada sezonas laikā tika oficiāli paziņots, ka . gadā Vandorns pārstāvēs McLaren vienību uz pilnu sezonu, tādējādi kļūstot par divkārtējā pasaules čempiona Fernando Alonso jauno komandas biedru. 2017. gada augustā Vandorns pagarināja savas līgumsaistības ar McLaren vienību arī uz  2018. gadu.

Stofels Vandorns ir pazīstams arī kā 2015. gada GP2 sēriju čempions.

Formula 1 karjera

McLaren (2016–pašlaik)

2016 

Vienīgā reize, kad . gada sezonā Stofelam Vandornam izdevās piedalīties oficiālā Pirmās formulas sacīkstē, norisinājās Bahreinas Grand Prix izcīņas laikā, kad beļģu autosportists bija spiests aizvietot iepriekšējā sacīkstē savainoto spāņu pilotu Fernando Alonso. Sākotnēji kvalifikācijā Vandornam izdevās pārspēt savu daudz pieredzējušāko komandas biedru, . gada pirmās formulas pasaules čempionu, Džensonu Batonu. Savukārt sacīkstē Vandornam izdevās pārspēt ne tikai savu komandas biedru, bet arī izcīnīt 10. vietu, tādējādi izcīnot ne tikai savas F1 karjeras pirmo punktu, bet arī iegūstot McLaren komandai tās pirmo kopvērtējuma punktu 2016. gada sezonā.

Pēc veiksmīgi aizvadītās Bahreinas Grand Prix izcīņas Fernando Alonso atzīmēja, ka Stofelu Vandornu var uzskatīt par McLaren komandas nākotnes perspektīvu.

Formula 1 rezultāti 

(Rezultāti treknrakstā apzīmē pole position; rezultāti slīprakstā apzīmē uzstādīto ātrāko apļa laiku sacīkstē)

Piezīmes
* – Sezona vēl joprojām norisinās.
† – Pilots nepabeidza sacīksti, taču viņa rezultāts tika ieskaitīts galējā kopvērtējumā, jo tika izpildīti vismaz 90% no sacīkstes garuma.
‡ – Iegūta puse no punktiem, jo netika veikti 75% sacīkstes.

Treknināti – Pole position
Slīprakstā – Ātrākais aplis

Atsauces

Ārējās saites 

 

1992. gadā dzimušie
Beļģijas autosportisti
Formula 1 piloti
Rietumflandrijā dzimušie
Džimijs Kimels

Džeims Kristians Kimels (, dzimis ), plašāk pazīstams kā Džimijs Kimels () ir amerikāņu televīzijas raidījumu vadītājs, producents, rakstnieks, komiķis un balss aktieris. Viņš ir vakara šova Jimmy Kimmel Live! vadītājs un izpildproducents, šovs tiek demonstrēts kanālā ABC. Kimels ir vadījis Emmy balvas pasniegšanas ceremonijas 2012. un 2016. gadā, kā arī 89. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremoniju 2017. gada 26. februārī.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1967. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu rakstnieki
ASV televīzijas producenti
Valters Šēls

Valters Šēls (; dzimis , miris ) bija liberāls Vācijas politiķis. Vācijas prezidents no 1974. līdz 1979. gadam, kad Vācijas kanclers bija Helmūts Šmits. Liberālās Brīvās Demokrātiskās partijas biedrs, pirms prezidenta amata pildīšanas, bija Vācijas Ekonomiskās sadarbības un attīstības ministrs no 1961. līdz 1966. gadam. No  1968. līdz 1974. gadam vadīja Brīvo Demokrātisko partiju. Villija Branta laikā bija Vācijas ārlietu ministrs un vicekanclers. Pildīja kanclera pienākumus vienu nedēļu 1971. gada maijā, kad Brants bija spiests demisionēt Gijoma skandāla rezultātā. No 1981. gada 15. maija līdz 1985. gada 12. maijam Šēls bija Bilderbergas grupas vadības komisijas priekšsēdētājs.

Ārējās saites 

 

1919. gadā dzimušie
2016. gadā mirušie
Vācijas prezidenti
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Žlobinas rajons

Žlobinas rajons (, ) ir Baltkrievijas administratīvais rajons Gomeļas apgabala ziemeļos. Tas robežojas ar Gomeļas apgabala Rahačovas rajonu ziemeļos, Budas-Kašaļovas rajonu austrumos, Rečicas rajonu dienvidos un Svjetlahorskas rajonu rietumos, kā arī Mogiļevas apgabala Babrujskas rajonu ziemeļrietumos. 

Žlobina ir vesermetēja, olimpiskā čempiona Vasiļa Rudzjankova (Васіль Васілевіч Рудзянкоў, 1931 – 1982) dzimtā pilsēta. 

Gomeļas apgabala rajoni
Žlobina

Žlobina (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala ziemeļos, Žlobinas rajona centrs pie Dņepras upes. Metalurģiskās rūpniecības centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1654. gadā kā Lietuvas Lielkņazistē ietilpstoša apdzīvotā vieta. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1919. gada - KPFSR, no 1924. gada Baltkrievijas PSR sastāvā. 1925. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 3. jūlija līdz 13. jūlijam un no 1941. gada 14. augusta līdz 1944. gada 26. jūnijam Žlobina atradās vācu okupācijā. 1984. gadā Žlobinā rietumu kompānijas uzbūvēja lielu metalurģisko kombinātu, kas mūsdienās ir pilsētas ekonomikas pamats. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Žlobina kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.

Cilvēki
Žlobina ir vesermetēja, olimpiskā čempiona Vasiļa Rudzjankova (Васіль Васілевіч Рудзянкоў, 1931 – 1982) dzimtā pilsēta.

Sports 
Pilsētu Baltkrievijas hokeja Ekstralīgā pārstāv klubs Žlobinas "Metallurg".

Atsauces

Ārējās saites 

Žlobina vietnē "Baltkrievijas globuss"  
Baltkrievijas metalurģiskā kompānija

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Vatikāna vēsture

Vatikāna vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Vatikāna un apkārtējo Itālijas reģionu (agrākās Pāvesta valsts) teritorijā.

Vēsture 
Jau pirms kristietības rašanās šeit bijusi par ager vaticanus dēvētā svētvieta pie Senās Romas galvaspilsētas. 1. gadsimtā m.ē. te apglabāts pirmais Romas pāvests Sv. Pēteris. 326. gadā virs viņa kapa uzcelta imperatora Konstantīna bazilika.
 
962. gadā tā kļuva par Svētās Romas impērijas daļu, bet 1274. gadā par suverēnu valsti. Pāvesta valsts () sastāvā ietilpa Lacio, Marke, Umbrija, Romanja, kā arī daļa no Emīlijas reģiona. Pāvesti kā Pāvesta valsts galvas bija apkārtējo zemju valdnieki līdz pat 1798. gadam, kad Napoleona karu laikā Pāvesta valsts tika pasludināta par Romas Republiku. Pēc karu beigām pāvests atguva savu valsti, bet 1861. gadā tā kļuva par Itālijas Karalistes sastāvdaļu un 1870. gadā Pāvesta valsts beidza pastāvēt. 

1929. gadā starp Romas pāvestu un toreizējo Itālijas diktatoru Benito Musolīni tika noslēgti Laterāna līgumi, kura rezultātā Romas pilsētas teritorijā tika nodibināta suverēna pāvesta valsts Vatikāns.

Atsauces
Hāmaņa muižiņa

Hāmaņa muižiņa  ir 1886. gadā celta fabrikas direktora dzīvojamā ēka tagadējā Slokas ielā 41 Pārdaugavā. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis Nr. 6621. Savu nosaukumu tā ieguvusi no netālu esošās Hāmaņa ielas, kas nosaukta 18. gadsimta Apgaismības laikmeta filozofa Johana Georga Hāmaņa (1753—1759) vārdā.

Vēsture 
Celta 1886. gadā kā Vestfālenes stiepļu fabrikas (Westfälische Drahtindustrie, vēlāk Rigaer Drahtindustrie) direktora Hermaņa Rālenbeka (Karl Hermann Rahlenbeck) koka privātmāja Slokas un Palisādu (tagad Kuldīgas) ielu stūrī. 20. gadsimta sākumā te izveidoja zīmuļu fabriku, vēlāk malkas veikalu. Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā piebūvē Baldones ielas pusē atvēra kinoteātri ar apmēram 300 vietām, kas vēlāk ieguva "Komētas" nosaukumu. 1922. gadā ēkas nopirka Rīgas Biržas komitejas loceklis Zāmuels Zakss. Pēc viņa nāves 1927. gadā ēkā iekārtoja veļas mazgātuvi, bet brīvajā gruntsgabala teritorijā 1934. gadā uzcēla veikala ēku.
Pēc Otrā pasaules kara namu sadalīja dzīvokļos.

1999. gadā Rīgas pilsēta uz 25 gadiem to iznomāja alkohola lieltirgotavai SIA "Mono", kas apņēmās veikt rekonstrukcijas darbus, taču to nedarīja. 2007. gada augustā ēka tika aizdedzināta. Sakarā ar ilgstošu nomas līguma saistību nepildīšanu 2009. gada februārī tika uzsākts tiesas process, lai pārtrauktu nomas līgumu.
Tikai 2012. gadā Rīgas domei izdevās tiesas procesā uzvarēt. 2019. gada pavasarī muižiņa izsolīta un to iegādājās uzņēmums SIA "Ad Verbum", kas uzsāka ēkas atjaunošanu un teritorijas labiekārtošanu.

Apraksts 

Ēka celta ar tornīti, kolonnām, lieveni, barokāliem elementiem, dekoratīviem skursteņiem un terasi. Blakus bijis zirgu stallis ar ratnīcu un nelielu ēku kalpotājiem. Vizuāli ēka atgādina 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā celtās Āgenskalna muižiņas.

Literatūra 
 Kaupuža D. Rīgas muižiņas. Latvijas architektūra, Rīga, 2005, 95. lpp.

Atsauces 

Muižas Rīgā
Artūrs Kasputis

Artūrs Kasputis (; dzimis  Klaipēdā) ir bijušais Lietuvas un PSRS treka un šosejas riteņbraucējs.

Kasputis pārstāvēja PSRS 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Seulā, Dienvidkorejā. Komandu iedzīšanā (4000 m) viņš kopā ar Vjačeslavu Jekimovu, Dmitriju Ņeļubinu un Gintautu Umaru izcīnīja zelta medaļu. Padomju laikā Kasputis trenējās Klaipēdas Dinamo sporta biedrībā. 

No 1992. līdz 2002. gadam Kasputis startēja šosejas riteņbraukšanas sacensībās, bet pēc tam kļuva par menedžeri dažādās komandās, no 2013. gada Francijas komandā .

Atsauces

Ārējās saites 
 

1967. gadā dzimušie
Lietuvas riteņbraucēji
PSRS riteņbraucēji
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Olimpiskie zelta medaļnieki riteņbraukšanā
Gints Andžāns

Gints Andžāns (dzimis  Rīgā) ir latviešu aktieris. 

Mācījies Madonas pilsētas ģimnāzijā, Madonas Valsts ģimnāzijā un Madonas mūzikas skolas pūšamo instrumentu nodaļā. 2005. gadā iestājies Dailes teātra 9. studijā, kuru pabeidzis 2009. gadā, iegūstot arī Latvijas Kultūras akadēmijas Humanitāro zinātņu bakalaura grādu mākslās.

TV seriāli 
 "Mīli mani mūžam" (2010) - Nils Grosvalds
 "UgunsGrēks" (2011/2013) - Olafs Birznieks
 "Bitīt' matos" (2016) - Gustavs
 "Viņas melo labāk" (2016-pašlaik) - Reinis Blūms
 "Ēnu spēles" (2017) - Viktors
 "Nemīlētie" (2022-pašlaik) - Taisons

Atsauces 

1986. gadā dzimušie
Latvijas aktieri
Dailes teātra aktieri
Rīgā dzimušie
Alkšņvalks (Zemdegsupes pieteka)

Alkšņvalks (arī Valpene) ir Zemdegsupes kreisā krasta pieteka Talsu novadā. 

Izteka - uz austrumiem no Valpenes. Tek dienvidrietumu virzienā. Alkšņvalku šķērso valsts autoceļš P125 (Talsi—Dundaga—Mazirbe), tā krastos nav lielu apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Talsu novada upes
Dundagas novada upes
Irbes baseina upes
Liepniekvalks

Liepniekvalks (augštecē Gleitnervalks, lejtecē arī Sumburvalks) ir Ataras labā krasta pieteka Talsu novadā. 

Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Atarā pie Sumbru kapiem. Liepniekvalku šķērso valsts autoceļš V1371 (Ģibzde-Dundaga), tā krastos atrodas Sumburciems. Upes krastā izveidojušās Liepniekvalka alas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Dundagas novada upes
Ataras pietekas
Irbes baseina upes
Fridrihs Ukstiņš

Fridrihs Jēkabs Ukstiņš (dzimis  (pēc vecā stila — ), miršanas datums nezināms) bija latviešu riteņbraucējs.

Dzimis Rīgā, tēvs - atvaļināts zaldāts Annis Ukstiņš, māte - Grieta dzimusi Ozols.   

Latvijas komandas sastāvā piedalījies  Parīzē un  Amsterdamā, startējot 4000 m komandu iedzīšanā, kur abas reizes izstājās 1. kārtā. Pēc citas informācijas 1928. gada olimpiādē Ukstiņa vietā startēja Roberts Plūme.

Atsauces

Ārējās saites 

1895. gadā dzimušie
20. gadsimtā mirušie
Latvijas riteņbraucēji
1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1928. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Arturs Zeiberliņš

Arturs Voldemārs Zeiberliņš (dzimis  (pēc vecā stila — ), miršanas datums nezināms) bija latviešu riteņbraucējs.

Dzimis Rīgā, Mārtiņa Zeiberliņa un Minnas Marijas Šarlotes dzimušas Spring ģimenē. 

Latvijas komandas sastāvā piedalījies  Parīzē, startējot 4000 m komandu iedzīšanā, kur izstājās 1. kārtā.

Atsauces

Ārējās saites 

1897. gadā dzimušie
20. gadsimtā mirušie
Latvijas riteņbraucēji
1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Ķēči

Ķēči ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 10 km no pagasta centra Nītaures, 16 km no Ausmās un 92 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu V316 un V352 krustojumā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Ķēču muižu (Gut Fossenberg).

Atsauces 

Cēsu novada ciemi
Merķeļi

Merķeļi ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 7 km no pagasta centra Nītaures, 32 km no Ausmās un 89 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P3, uz ziemeļaustrumiem no nelielajiem Lielā un Mazā rožu ezera.

Atsauces 

Cēsu novada ciemi
Šamils Basajevs

Šamils Basajevs (, ; dzimis , miris ) bija starptautiski neatzītās no Krievijas neatkarīgās Ičkērijas karavīrs un politiķis. Viens no redzamākajiem čečenu nemiernieku militārajiem komandieriem, tika uzskatīts par Čečenijas neakarības cīnītāju radikālā spārna līderi. 

No 1991. gada darbojās čečenu militārajās vienībās. 1991. gada 9. novembrī, protestējot pret karastāvokļa ieviešanu Čečenijā, kopā ar paziņām nolaupīja maršruta Mineraļnije Vodi — Maskava pasažieru lidmašīnu TU-154. Nosēžoties Ankāras lidostā, Basajevam tika ļauts atgriezties Čečenijā. Karoja Azerbaidžānas pusē Kalnu Karabahas konfliktā, kā arī Abhāzijā pret Gruzijas spēkiem. Pirmā Čečenijas kara laikā izvirzījās par vienu no čečenu kaujinieku līderiem. No 1998. gada 1. janvāra līdz 3. jūlijam — Ičkērijas valdības vadītājs. 1999. gadā piedalījās čečenu uzbrukumam Dagestānas teritorijai, iesākot Otro Čečenijas karu. Pēc kara aktīvās fāzēs beigām bija viens no partizānu kara līderiem, tai skaitā veicot teroristiskus uzbrukumus ārpus Čečenijas. Uzņēmies atbildību par vairākiem skaļiem teroraktiem, tostarp par ķīlnieku sagrābšanu Maskavas teātrī 2002. gada oktobrī, kuras rezultātā gāja bojā vairāk nekā 170 cilvēku un skolas sagrābšanu Beslanā 2004. gada 1. septembrī, kuras rezultātā mira vairāk nekā 300 cilvēku. 2006. gadā gājis bojā, pēc Krievijas varas iestāžu ziņām — FDD operācijā, bet pēc kaujinieku ziņām, neveiksmīgi apejoties ar sprāgstvielām.

Ārējās saites 

Čečeni
Čečenijā dzimušie
Pelišdanga

Pelišdanga (arī Dziļais valks, Dziļaisvalks, lejtecē arī Ģibzdes valks) ir Ataras labā krasta pieteka Talsu novadā. 

Iztece - no Sausterpura. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Atarā uz rietumiem no Ģibzdes. Lielākā pieteka - Liekņgrāvis. Pelišdangu šķērso valsts autoceļš V1371 (Ģibzde–Dundaga), tās krastos atrodas Valpene, Vādzere, Ģibzde.

Atsauces 

Talsu novada upes
Dundagas novada upes
Irbes baseina upes
Ataras pietekas
Sundzeru valks

Sundzeru valks (arī Sundzeres valks) ir Raķupes kreisā krasta pieteka Talsu novadā. 

Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Raķupē, netālu no tās sākuma. Sundzeru valku nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Irbes baseina upes
Raķupes pietekas
Zemdegsupe

Zemdegsupe (arī Valpene, Zemdegu valks) ir Raķupes labā satekupe Talsu novadā.

Izteka — pie Vādzeres. Tek dienvidaustrumu virzienā. Uz ziemeļaustrumiem no Lielsalām, satekot no kreisās puses ar Dingsvalku, izveido Raķupi. Lielākā pieteka — Alkšņvalks. Zemdegsupi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Dundagas novada upes
Kirils Kaprizovs

Kirils Kaprizovs (, dzimis ) ir krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2022) Kaprizovs spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Minesotas "Wild" rindās.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Kaprizovs sāka 2014.—15. gada sezonā, kad aizvadīja 31 spēli savas dzimtās pilsētas KHL kluba Novokuzņeckas "Metallurg" rindās. 2015. gada vasarā Kaprizovs parakstīja trīs gadu līgumu ar NHL vienību Minesotas "Wild", kas vēlējās, lai hokejists turpina spēlēt KHL. Nākamajā sezonā, būdams vien 18 gadus vecs, Kaprizovs KHL atzīmējās ar 27 rezultativitātes punktiem un ar Robertu Kusalu dalīja "Metallurg" rezultatīvākā spēlētāja godu.

2016. gada vasarā pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām, taču jau gadu vēlāk nonāca Maskavas CSKA sastāvā. 2018.—19. gada sezonā Kaprizovs bija visas līgas labākais vārtu guvējs un kopā ar CSKA izcīnīja Gagarina kausu.

Krievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2016. un 2017. gada Pasaules čempionātos junioriem. 2016. gadā Kaprizovs kopā ar komandu izcīnīja sudraba, bet 2017. gadā — bronzas medaļas. 2017. gadā Kaprizovs pildīja komandas kapteiņa funkcijas, kļuva par turnīra rezultatīvāko spēlētāju un tika atzīts arī par turnīra labāko uzbrucēju.

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Gagarina kausa ieguvēji
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Kemerovas apgabalā dzimušie
Māļi

Māļi ir ciems Cēsu novada Skujenes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 8 km no pagasta centra Skujenes, 33 km no «Ausmās» un 110 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu P3 un V309 krustojumā. Māļos atrodas Ežumuižas (Māļu) pareizticīgo baznīca (), kura celta 1872. gadā, tās arhitekts ir pirmais akadēmiski izglītotais latviešu arhitekts Jānis Frīdrihs Baumanis. Baznīca ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.

Atsauces 

Cēsu novada ciemi
Inga Alsiņa-Lasmane

Inga Alsiņa-Lasmane (dzimusi Inga Alsiņa 1979. gada 18. septembrī Cēsīs) ir latviešu teātra un kino aktrise. Strādāja Jaunajā Rīgas teātrī.

Dzimusi Cēsīs un mācījusies Cēsu 1. vidusskolā. No 1998. gada līdz 2000. gadam studējusi Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē. Pēc tam iestājusies Latvijas Kultūras akadēmijā, kur 2003. gadā absolvējusi Teātra fakultāti ar specialitāti dramatiskā teātra aktrise. 

2004. gada "Spēlmaņu nakts" žūrija I. Alsiņu atzina par gada labāko jauno skatuves mākslinieci.

Kinolomas 
 Vecā dārza noslēpums (2019) — Inga
 Izlaiduma gads (2014) — Zane
 Sapņu komanda 1935 (2012) — Elvīra Baumane
 Man patīk, ka meitene skumst (2003)
 Negribu, negribu, negribu (2003)
 Sauja ložu (2002) — Daina
 Pa ceļam aizejot (2001)

TV lomas 
 Likteņa līdumnieki (2003) - Mirga Nārbule
Divi vienā (2018/2019) - Ieva Abuladze
Viss pa jaunam (2019) - Rita Sila

1979. gadā dzimušie
Latvijas aktieri
Cēsīs dzimušie
Latvijas Kultūras akadēmijas absolventi
Jaunā Rīgas teātra aktieri
Spēlmaņu nakts balvu ieguvēji
Commerzbank tornis

Commerzbank tornis () ir debesskrāpis, kas atrodas Frankfurtē pie Mainas, Vācijā. Torņa pamatakmens tika ielikts 1994. gadā, bet būvniecība pabeigta 1997. gadā. Būvniecība izmaksāja ap 600 miljoniem Vācijas marku. Tornis atrodas Frankfurtes biznesa rajonā. Tornis ir būvēts Vācijas bankas Commerzbank vajadzībām un tajā ir izvietots bankas galvenā mītnes vieta.

Tornis sastāv no 56 stāviem, kuru kopējā platība ir 109 200 m². Torņa augstums ar smaili ir 300,1 metri, bet tā augstums līdz jumtam ir 258,7 metri. Tā ir augstākā ēka Frankfurtē, kā arī Vācijā. No tā uzcelšanas brīža līdz 2003. gadam, tā bija augstākā ēka Eiropā.

Ārējās saites 

Debesskrāpji
Celtnes un būves Vācijā
Hesene
Aleksandrovičs

Aleksandrovičs var būt:

 Mihails Aleksandrovičs — Krievijas imperatora Aleksandra III dēls un Nikolaja II brālis;
 Sergejs Aleksandrovičs — Krievijas imperatoracara Aleksandra II dēls un Aleksandra III brālis.
Karloss Menems

Karloss Sauls Menems (; dzimis , miris ) bija sīriešu izcelsmes argentīniešu politiķis, 44. Argentīnas prezidents laika posmā no 1989. līdz 1999. gadam. Pirmais peronists, kurš kļuva par prezidentu pēc 1976. gada militārā puča.

1973. gadā tika ievēlēts par dzimtās Larjohas provinces gubernatoru. Pēc 1976. gada puča arestēts un atcelts no amata, 1983. gadā ievēlēts atkal. Tika ievēlēts par prezidentu 1989. gada vēlēšanās, kad hiperinflācijas dēļ no amata atkāpās Rauls Alfonsīns. Ieguva ārvalstu finanšu organizāciju atbalstu, piekrītot Vašingtonas konsensam, privatizācijai un piesaistot Argentīnas peso ASV dolāram. Atjaunoja diplomātiskās attiecības ar Lielbritāniju pēc Folklendu kara. Guva ASV atbalstu. Padziļinoties ekonomiskajai krīzei, zaudēja popularitāti un 1999. gada vēlēšanās par prezidentu kļuva Fernando de la Rua. No 2005. gada - Larjohas provinces senators.

Ārējās saites 

1930. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
Larjohas provincē dzimušie 
Argentīnas prezidenti
Heinrihs VI

Heinrihs VI (, , ; dzimis 1165. gada novembrī, miris ) bija Svētās Romas impērijas imperatora Frīdriha I otrais dēls. Vācijas karalis no 1190. gada, imperators no 1191. gada un Sicīlijas karalis no 1194. gada.

Jau četru gadu vecumā Āhenē kronēts par Vācijas karali. Kļuva par pretendentu uz Sicīlijas karalistes troni apprecot Sicīlijas karaļa Rožēra II meitu Konstanci. Saņemot milzīgu izpirkuma maksu par Ričarda Lauvassirds atbrīvošanu, konsolidēja varu Sicīlijas karalistē. Heinriham VI tomēr neizdevās panākt, lai Vācijas tronis kļūtu par mantojamu.

Ārējās saites 

1165. gadā dzimušie
1197. gadā mirušie
Svētās Romas impērijas imperatori
Vācijas karaļi
Sicīlijas karaļi
Itālijas karaļi
Romiešu karaļi
Hoenštaufenu dinastija
Gelderlandē dzimušie