Jūrmalas parks (Liepāja)

Jūrmalas parks ir ainavu parks Liepājā, kas 3 kilometru garumā stiepjas pilsētas rietumu daļā. Tā platība ir aptuveni 50 ha, un tas ir viens no lielākajiem dendroloģiskajiem parkiem Latvijā.

Vēsture 
Pēc gadsimtiem ilgām bailēm no jūrmalas smiltīm, radās ideja par brīvās piejūras zonas izmantošanu, kuras iniciators bija ilggadējais pilsētas galva Karls Gotlībs Ūlihs. Parka pirmsākumi ir meklējami 1870. gadā, kad uz vaļņa, kurš sargāja pilsētu no ceļojošās smilts, tika iestādītas Holandes liepas. Daļu no smilšu aizsardzības vaļņiem saglabāja, bet pārējo platību izmantoja parka izveidei. Tika plānots, ka parks būs vēl lielāks - no Dienvidu mola līdz pat Pērkones kanālam. Vecākā apstādījumu daļa ir ziemeļrietumu pusē, kuriem blakus trapeces formā veidojās vasarnīcu rajons, 1875. gadā tika pabeigta kūrmāja, taču lēmumu par parka izveidi šajā vietā pilsētas valde  pieņēma 1895. gadā 1899. gadā tika apstiprināts Rīgas pilsētas galvenā dārznieka Georga Kūfalta projekts. Ierīkojot apstādījumus, liela uzmanība bija pievērsta parka kopskata veidošanai un dendroloģiskā sastāva izvēlei. Sagatavošanās darbs bija sarežģīts, jo vajadzēja pievest auglīgu zemi, kā arī iegādāties stādāmos kokus un krūmus. Līdz 1906. gadam tika veikti plaši stādīšanas darbi, bet grūtības sagādāja stādījumu laistīšana un kopšana, kā arī augsnes uzlabošana. Apstādījumos izveidoja vairākus tenisa laukumus, dienvidu daļā - sporta laukumu. 19./20. gadsimtu mijā Dzintaru un Liepu ielā veidojās greznu villu apbūve. 1902. gadā tika uzbūvēta peldu iestāde. 1909. gadā Pilsētas valde nolēma izlikt parkā plāksnītes ar koku nosaukumiem. Plašākus rekonstrukcijas darbus parks piedzīvoja 20. gadsimta trīsdesmitajos gados, kad pēc pilsētas dārznieka A. Leimaņa projekta tika izveidotas koku rindas un alejas parka ziemeļu un vidusdaļā, kā arī Krimas liepu aleja, kas atrodas Liepu ielā.

Parks 
Parks veidots pēc ainavu dārzu principa, izmantojot atsevišķus regulāro dārzu elementus – alejas, cirptus dzīvžogus, ģeometriskas formas puķu dobes, arhitektūras mazās formas un strūklakas, tādējādi tika panākta dabas teritoriju saplūšana ar apbūvi. 1994. gada inventarizācijā Jūrmalas parkā konstatētas 33 vietējo koku un krūmu sugas un 140 ievesto sugu pārstāvji, no kuriem pieci – reti aizsargājami augi. Dižkoku inventarizācijas laikā 2004. gadā uzrādīti 29 valsts nozīmes dižkoki. Visvairāk sastopamie koki ir liepas, ap 20 šķirņu, 23 šķirņu kļavas, vītoli, bērzi un skuju koki. No retajām sugām ir sastopami tādi koki kā dižskābarži, valriekstu koki, korķozoli, lapegles, īves un citi. Parka pirmsākumos tika iestādītas arī 58 melnās priedes, kas joprojām veido lielāko melno priežu stādījumu grupu Baltijā. Pēdējos gados gar Daugavas stadionu ir iedēstīti dekoratīvie krūmi - vilkābeles, mežrozītes, tūjas un citi. Mūsdienās parks ir ieguvis vietējas nozīmes dendroloģiska stādījuma statusu.

Ievērojamākie objekti 

 Liepājas pludmale
 Koncertdārzs "Pūt Vējiņi"
 Gulbīšu dīķis
 Peldu iestāde
 Piemineklis bojā gājušajiem jūrniekiem un zvejniekiem
 Vasarnīcu un villu apbūve Dzintaru, Liepu, Vites un Hikes ielā.
 Stadions "Daugava"
 Vasaras kafejnīcas
 Vides objekts "Spoku koks"

Atsauces 

Parki un dārzi Liepājā