joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nikolajs Bisenieks

Nikolajs Bisenieks (, 1906–1981) bija Latvijas PSR sabiedriskais darbinieks, LKP CK sekretārs. Nacionālkomunistu vajāšanu laikā 1960. gada februārī atlaists no amata.  
Bija Latvijas PSR MP Galvenās celtniecības pārvaldes kolhozos priekšnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1906. gadā. Pēc Pirmā pasaules kara dzīvoja PSRS, 1927. gadā iestājās VK(b)P. 
Otrā pasaules kara laikā bija Turkmēnijas PSR KP CK Lopkopības nodaļas atbildīgais par sovhoziem (1944-1947).
1947. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā, bija LKP Rēzeknes apriņķa komitejas 1. sekretārs (1947-1949), tad LKP CK partijas, arodbiedrību un komjaunatnes orgānu nodaļas vadītājs (1949-1951, 1953-1954), LKP Rīgas pilsētas komitejas 1. sekretārs (1951-1952),  LKP Daugavpils apgabala komitejas 1. sekretārs (1952-1953), LKP CK sekretārs (1954-1960).

Latvijas PSR Ministru padomes Kolhozu celtniecības galvenās pārvaldes priekšnieks (pēc 1960). 
Miris 1981. gada 16. jūnijā.

Atsauces 

Latvijas nacionālkomunisti
Cilvēki ar nezināmu dzimšanas datumu
Roberts Krūzbergs

Roberts Krūzbergs (dzimis  Ventspilī) ir latviešu šorttrekists,  dalībnieks. Pirmais Latvijas šorttrekists, kurš ir uzvarējis Pasaules kausa posmā.

Karjera 
Ar šorttreku sāka nodarboties 2006. gadā. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2017. gada februārī Drēzdenē, ieņemot 28 vietu 1500 metru distancē, startēja arī stafetē, ieņemot 12. vietu.

2019. gada Eiropas čempionātā ieņēma 21. vietu 1000 m distancē un 30. vietu 1500 m, bet kopvērtējumā ierindojās 30. vietā, startēja arī stafetē, kurā Latvijas komanda ieņēma 7. vietu. 2019. gadā pirmoreiz piedalījās arī Pasaules čempionātā. Labāko rezultātu sasniedza 1000 metru distancē, ieņemot 13. vietu, bet kopvērtējumā bija 27. vietā.

2020. gada Eiropas čempionātā 1000 m distancē iekļuva B finālā, kurā finišēja otrais, ieņemot 8. vietu disciplīnas vērtējumā, bet kopvērtējumā ieņēma 12. vietu. 2020. gada Pasaules čempionātā junioriem ieņēma 5. vietu 1500 m, 10. vieta 1000 m distancē, bet 500 m bija 16. vietā.

2021. gada Eiropas čempionātā 1000 metru distancē tika līdz pusfinālam, rezultātā ieņemot 9. vietu, kopvērtējumā bija 24. vietā. 5000 metru stafetē Latvijas komandas sastāvā izcīnīja 7. vietu. 2021. gada Pasaules čempionāta kopvērtējumā ierindojās 34. vietā, bet labāko vietu atsevišķās disciplīnās sasniedza 1000 m, ieņemot 15. vietu.

2021. gada decembrī tika paziņots, ka Krūzbergs kvalificējies 2022. gada ziemas olimpiskajām spēlēm Pekinā. Olimpiskajās spēlēs startēja visās trīs individuālajās distancēs. 500 metru distancē iekļuva B finālā, tajā finišēja ceturtajā pozīcijā, kopumā ieņemot 9. vietu. Tas bija Latvijas sportistu labākais sasniegums šajā sporta veidā olimpisko spēļu vēsturē. 1000 metru distancē ceturtdaļfinālam nekvalificējās un ieņēma 20. vietu, bet 1500 metros, kas sākās ar ceturtdaļfinālu, sava slidojumā finišēja piektajā vietā, šajā disciplīnā tas deva 26. vietu.

2022.—2023. gada sezonas pirmajā Pasaules kausa posmā Monreālā 1000 metru distancē izcīnīja uzvaru. Tādējādi Krūzbergs kļuva par pirmo Latvijas šorttrekistu, kurš ir uzvarējis Pasaules kausa posmā.

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Ventspilī dzimušie
Latvijas šorttrekisti
Latvijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Šorttrekisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Reinis Bērziņš

Reinis Bērziņš (dzimis  Rīgā) ir latviešu šorttrekists,  dalībnieks.

Karjera 
Ar šorttreku sāka nodarboties 2010. gadā. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2017. gada septembrī Budapeštā, startējot 5000 metru stafetē. 2018. gadā pirmoreiz piedalījās Eiropas čempionātā, kas risinājās Drēzdenē, startēja tikai stafetē, kurā Latvijas komanda ieņēma 7. vietu.

2019. gada Eiropas čempionātā ieņēma 21. vietu 1000 m distancē un 30. vietu 1500 m, bet kopvērtējumā ierindojās 30. vietā, piedalījās arī stafetē, vēlreiz ieņemot 7. vietu. 2019. gadā pirmoreiz piedalījās Pasaules čempionātā. Labāko rezultātu sasniedza 1000 metru distancē, ieņemot 31. vietu, bet kopvērtējumā bija 40. vietā.

2020. gada Eiropas čempionātā 500 m distancē ieņēma 13. vietu, bija 21. vietā 1000 m, 28. vietā 1500 m, bet absolūtajā ieskaitē tas deva 19.vietu. 2020. gada Pasaules čempionātā junioriem labāko vietu sasniedza 1500 metru disciplīnā (13. vieta).

2021. gada Eiropas čempionāta kopējā ieskaitē ierindojās 43. vietā, bet atsevišķās disciplīnās labāko rezultātu sasniedza 1000 m, ieņemot 25. vietu. Startēja arī stafetē, kur kopā ar komandu ieņēma 7. vietu. Savu līdz šim labāko rezultātu Pasaules čempionātos sasniedza 2021. gadā Dordrehtā, kur iekļuva finālā 1500 metru distancē. Finālā par sadursmi ar pretinieku tika piespriesta diskvalifikācija, tomēr tas ļāva izcīnīt astoto vietu. Čempionāta kopējā vērtējumā tika iegūta 25. vieta.

Tika iekļauts Latvijas komandas sastāvā dalībai 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Olimpiskajās spēlēs piedalījās tikai 1500 metru distancē. Ceturtdaļfinālā savā slidojumā finišēja sestajā vietā, bet ar tiesnešu lēmumu tika iecelts pusfinālā, jo amerikāņu sportists Raiens Piviroto viņi pagrūda un pēc sadursmes Bērziņš zaudēja slidošanas ritmu. Pusfinālā sākotnēji finišēja piektajā vietā, bet pēc Nīderlandes šorttrekista soda tika ierindots ceturtajā vietā un iekļuva B finālā. Tajā finišēja piektajā vietā un disciplīnas kopvērtējumā ieņēma 15. vietu.

2022.—2023. gada sezonas pirmajā Pasaules kausa posmā Monreālā otrajā 1000 metru distancē iekļuva finālā. Tajā pirms finiša taisnes krita, kā arī saņēma sodu par par slidojuma trajektorijas maiņu. Lai gan finālā netika klasificēts, ierindojās ceturtajā vietā kopējā distances ieskaitē. Sezonas otrajā posmā Soltleiksitijā 1500 metru distancē izcīnīja bronzas medaļu, tā bija viņa pirmā godalga karjerā Pasaules kausa posmos.

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas šorttrekisti
Latvijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Šorttrekisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Brīvības konvojs

Brīvības konvojs (, ) bija Kanādā 2022. gada janvārī, februārī un martā notiekoši protesti pret ieviestajām COVID-19 vakcinācijas pasēm.

Cēloņi 
2022. gada 15. janvārī Džastina Trudo valdība ieviesa COVID-19 vakcinācijas pases, kurām jābūt kravas automašīnu vadītājiem (tālbraucējiem), kas iebrauc Kanādā no ASV. Tādējādi pret SARS-CoV-2 nevakcinētajiem Kanādas pilsoņiem pēc ierašanās savā valstī 14 dienas jāpavada karantīnā, bet ASV pilsoņi Kanādā vispār nevar ierasties.

Norise 
 22. janvārī no Britu Kolumbijas sākās konvoja (brauciena) virzīšanās uz Otavu, Kanādas galvaspilsētu
 29. janvārī tālbraucēji no Britu Kolumbijas un citām Kanādas provincēm ieradās Otavā, protestam pievienojās indiāņi, pēc Otavas policijas informācijas, protestētāju skaits šajā dienā bija 5000—18 000 cilvēku
 30. janvārī protesti Otavā turpinājās
 31. janvārī protestētāju atbalstam pūļa finansējuma platformā GoFundMe bija savākti vairāk nekā 9 miljoni Kanādas dolāru
 1. februārī protesti galvaspilsētā turpinājās
 2. februārī protestiem pievienojās lauksaimnieki
 6. februārī Otavas mērs galvaspilsētā izsludināja ārkārtas stāvokli
 9. februārī kravas automašīnas aizvien bloķēja daļu Otavas centra ielu, GoFundMe platforma paziņoja, ka izbeidz naudas līdzekļu vākšanu protestētāju atbalstam (naudas līdzekļi tikšot atdoti atpakaļ to ziedotājiem) un ka Brīvības konvojs nav miermīlīga demonstrācija
 13. februārī policija izbeidza nedēļu ilgušo Ambasadora tilta (tilts starp Kanādu un ASV) blokādi
 14. februārī Trudo izsludināja ārkārtas stāvokli visā Kanādā

Reakcija 
Savu atbalstu Brīvības konvojam izteikuši Kanādas parlamenta deputāti — virkne Kanādas Konservatīvās partijas biedru, Ontārio partijas līderis Dereks Slons, citi Kanādas politiķi — Kanādas Tautas partijas pārstāvji, Saskačevanas premjerministrs Skots Mo, vairāki ASV kongresmeņi, Floridas gubernators, citi ASV politiķi, tostarp Donalds Tramps, kā arī citi sabiedrībā pazīstami cilvēki, piemēram, Īlons Masks.

Dž. Trudo atteicās uzsākt sarunu ar protesta dalībniekiem, turklāt, Brīvības konvojam ierodoties Otavā, premjerministrs ar ģimeni pameta galvaspilsētu un devās uz nezināmu patvēruma vietu. Līdz 8. februārim Otavas policija saistībā ar demonstrācijām bija veikusi 23 arestus un izrakstījusi 1300 naudas sodu. Uzsākti 85 kriminālprocesi. Policija traucē cilvēku īstenoto degvielas piegādāšanu un cita veida materiālo palīdzību protestētājiem.

Līdzīgu protesta pasākumu Eiropas tālbraucēji plānoja īstenot Briselē 7. februārī, taču vēlāk kā iespējamais akcijas norises datums tika izziņots 14. februāris. 9. februārī no Nicas un Perpiņānas Francijā ar dažādiem transportlīdzekļiem izvirzījušās cilvēku grupas, kas sevi dēvē par daļu no Brīvības konvoja un dodas uz Parīzi, pēc tam — uz Briseli. 14. februārī Briselē ieplānotie protesti pilnā mērā nenotika, Beļģijas policijai nepieļaujot protestētāju ierašanos pilsētā; norisinājās pāris simtu cilvēku (bez transportlīdzekļiem) protests.

Atsauces 

2022. gada protesti
Protesti Kanādā
COVID-19 pandēmijas ietekme
Neiznīcināmie 3

"Neiznīcināmie 3" () ir 2014. gada ASV asa sižeta filma, kas ir 2010. gada filmas "Neiznīcināmie" un 2012. gada filmas "Neiznīcināmie 2" turpinājums. Filmas režisors ir Patriks Hjūzs, bet scenārija autori ir Silvestrs Stallone, Kreitons Rotenbergers un Katrīna Benedikta.

Galveno pozitīvo tēlu, tāpat kā filmas pirmajā daļā, atveido Silvestrs Stallone, bet ļaundari — Žans Klods van Damme. Pārējās lomās filmējās Silvestrs Stallone, Džeisons Steitems, Antonio Banderass, Veslijs Snaips, Dolfs Lundgrēns, Kelsijs Gramers, Rendijs Kūtūrs, Terijs Krūss, Kelans Latcs, Ronda Rouzija, Glens Pauels, Viktors Ortizs, Roberts Deivi, Mels Gibsons, Harisons Fords un Arnolds Švarcenegers un citi aktieri.

Atsauces

Ārējās saites 
  

2014. gada filmas
ASV filmas
Krīds II

"Krīds II" () ir 2018. gada ASV asa sižeta filma, kas ir 2015. gada filmas "Krīds: Rokija mantojums" turpinājums. Filmas režisors ir Patriks Hjūzs. Galvenās lomas atveidojuši Maikls B. Džordans, Silvestrs Stallone, Tessa Tompsone, Vuds Heriss, Filīcija Rašada un Dolfs Lundgrēns. Filmas pirmizrāde notika

Atsauces

Ārējās saites 

2018. gada filmas
ASV filmas
Rokijs
Rokijs (filmu sērija)

"Rokijs" () ir pilnmetrāžas filmu sērija, kuras izplatītājs ir Metro-Goldwyn-Mayer.

Filmas 
 "Rokijs" (1976)
 "Rokijs 2" (1979)
 "Rokijs 3" (1982)
 "Rokijs 4" (1985)
 "Rokijs 5" (1990)
 "Rokijs Balboa" (2006)
 "Krīds: Rokija mantojums" (2015)
 "Krīds II" (2018)

Ārējās saites 
  

ASV filmas
Rokijs
Filmu sērijas
Snovbords 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — sloupstails sievietēm

Sloupstails sievietēm bija viena no 11 disciplīnām snovbordā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Gentinas sniega parkā, Džandzjakou. 2022. gada 5. februārī tika aizvadīta kvalifikācijas kārta, bet 6. febuārī notika fināla sacensības. Sacensībās kopā bija pārstāvēti 30 sportisti no 20 valstīm.

Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Jaunzēlandes sportiste Zoja Sadovska-Sinota (finiša rezultāts — 92.88 punkti), sudraba medaļu ieguva ASV sportiste Džūlija Marino (finiša rezultāts — 87.68 punkti), bet bronzas medaļu ieguva Austrālijas sportiste Tesa Koudija (finiša rezultāts — 84.15 punkti). Sadovski-Sinotas izcīnītā medaļa bija pirmā olimpiskā zelta medaļa Jaunzēlandei ziemas olimpiskajās spēlēs. Marino un Koadi šī bija pirmās olimpiskās medaļas.

Kvalifikācija 
 
Kopā sacensībām varēja kvalificēties 30 snovbordisti. No vienas valsts varēja startēt ne vairāk kā četri sportisti. Lai sportists varētu piedalīties sacensībās, viņam ir jābūt vismaz 50,00 FIS punktiem, FIS punktu sarakstā 2022. gada 17. janvārī un 30 labāko finišētāju sarakstā Pasaules kausa sacensībās vai 2021. gada FIS snovborda pasaules čempionātā Big Air vai sloupstails disciplīnās.

Trase un sacensību formāts 
Trases starta augstums bija 2100 metri, bet finiša — 1902 metri. Trases kopējais garums bija 600 metri ar 198° vertikālo kritumu. Tajā atradās trīs sekcijas slaidelementiem un trīs sekcijas lēcieniem. Trasi veidoja Latvijas uzņēmums “We Build Parks”. 
	
Kvalifikācijas kārtā katrs no 30 sportistiem veica 2 braucienus. Par pamatu kvalifikācijai finālā tika ņemts brauciens ar labāko rezultātu. Finālam kvalificējās 12 labākie sportisti. Par braucieniem tiek piešķirti punkti, kurus nosaka tiesnešu brigāde.

Medaļu ieguvēji

Rezultāti

Kvalifikācija 
Kvalifikācijas kārtā katrs no 30 sportistiem veica 2 braucienus. Par pamatu kvalifikācijai finālā tika ņemts brauciens ar labāko rezultātu. Finālam kvalificējās 12 labākie sportisti.

 Datums — 2022. gada 5. februāris
 Sacensību sākuma laiks — 10:45 (pēc Ķīnas laika UTC+8)
 Atsaice — 

 — kvalifikācija finālam.

Fināls 
Fināla sacensībās startēja 12 sportisti. Sportistiem bija jāveic trīs braucieni, no kuriem par finiša rezultātu tika ņemts labākais no trim rezultātiem.

 Datums — 2022. gada 6. februāris
 Sacensību sākuma laiks — 10:45 (pēc Ķīnas laika UTC+8)
 Atsauce —

Sacensību tiesneši 

  Ādams Begs
  Gass Vogans
  Kārters Smits
  Fredriks Vestmans
  Žiljēns Hariko
  Džonass Brevers
  Filips Pilons
  Rio Hašimoto
  Markuss Betšarts

Pārstāvētās valstis un sportisti 
 
Sieviešu sloupstaila sacensībās startēja 30 sportisti no 20 valstīm.

Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.

Skatīt arī 
 Snovbords 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

Atsauces 

Sloupstails sievietēm
Brendons Gormlijs

Brendons Gormlijs (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada pārstāv KHL komandu Jaroslavļas "Lokomotiv". 2010. gada NHL draftā Gormliju 1. kārtā ar 13. numuru izvēlējās Fīniksas "Coyotes".

Fīniksas "Coyotes" debitējis 2013–14. gada sezonā, bet pārsvarā spēlējis AHL komandā Portlendas "Pirates". 2015–16. gada sezonā spēlējis arī Kolorādo "Avalanche". 2017. gadā pārcēlies uz Zviedrijas hokeja līgas klubu Mora IK, vēlāk spēlējis Somijas hokeja līgas komandā Turku TPS, Zviedrijas komandā Frölunda HC un Vācijas hokeja līgas klubā Štraubingas "Tigers". 2021. gadā pievienojies KHL līgas komandai Rīgas "Dinamo", savukārt tā paša gada decembrī viņš tika aizmainīts uz Jaroslavļas "Lokomotiv".

Gormlijs tika iekļauts Kanādas hokeja izlases sastāvā 2022. gada ziemas olimpiskajām spēlēm.

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Ouens Pauers

Ouens Pauers () ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2022) Pauers pārstāv Mičiganas Universitātes komandu NCAA. 2021. gada NHL draftā Pauersu ar kopēju pirmo numuru izvēlējās Bufalo "Sabres".

Kanādas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu 2021. gada Pasaules čempionātā. Pauers tika iekļauts Kanādas izlases sastāvā 2022. gada ziemas olimpiskajām spēlēm.

Ārējās saites 

2002. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Ontārio dzimušie
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 3000 metri sievietēm

3000 metri sievietēm bija viena no 14 disciplīnām ātrslidošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Nacionālajā ātrslidošanas ovālā, Pekinā 2022. gada 5. februārī. Tajās bija pārstāvēti 20 sportisti no 12 valstīm.

Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā ieguva Nīderlandes sportiste Irēne Shautena (rezultāts — 3:56.93). Sudraba medaļu ieguva Itālijas sportiste Frančeska Lollobridžida (rezultāts — 3:58.06), bet bronzas medaļu ieguva Kanādas sportiste Izabella Vīdemana (rezultāts — 3:58.64). Nīderlandietei Shautenai šī bija pirmā olimpiskā zelta medaļa. Viņa arī laboja 20 gadus senu olimpisko rekordu šajā disciplīnā. Arī abām pārējām sportistēm tā bija pirmā olimpiskā medaļa. Turklāt Lollobridžida bija pirmā, kura Itālijai izcīnīja olimpisko medaļu sieviešu ātrslidošanā.

Kvalifikācija 
 
Šajā disciplīnā bija pieejamas 20 dalībnieku kvota, maksimāli trīs sportisti no vienas valsts. Pirmie 14 sportisti kvalificējās ar savu sniegumu 2021.–2022. gada ISU ātrslidošanas Pasaules kausa izcīņā, bet pārējie seši ieguva kvotas, sasniedzot labākos laikus starp sportistiem, kuri vēl nav kvalificējušies. Valsts varēja nopelnīt tikai maksimālās trīs vietas Pasaules kausa reitingā.

Disciplīnas kvalifikācijas laiks (4:12.00) tika paziņots 2021. gada 1. jūlijā un tas bija nemainīgs salīdzinot ar 2018. gada Phjončhana spēlēm. Sportisti disciplīnai varēja kvalificēties, laika posmā no 2021. gada 1. jūlija līdz 2022. gada 16. janvārim, Starptautiskās Slidošanas savienības (ISU) pasākumu ietvaros.

Medaļu ieguvēji

Rekordi

Rezultāti 
 Datums — 2022. gada 5. februāris
 Sacensību sākuma laiks — 16:30 (pēc Ķīnas laika UTC+8)
 Atsauce — 

 — olimpiskais rekords;  — trases rekords.

Pārstāvētās valstis un sportisti 
 

Sacensībās startēja 20 sportisti no 12 valstīm.

Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.

Skatīt arī 
 Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

Atsauces 

3000 metri sievietēm
Dorieši

Dorieši (, viensk. Δωριεύς) ir viena no galvenajām sengrieķu ciltīm (kur ietilpst arī ahajieši, jonieši un ajolieši). Tie runāja sengrieķu valodas doriešu dialektā, kuru vienīgie mūsdienu pēcteči ir cakoniešu valodas nesēji.

Vēsture 
13. un 12. gadsimta pr.Kr. mijā dorieši kopā ar citām sengrieķu ciltīm (kas runāja rietumu dialektā) iebruka Grieķijas teritorijā un Peloponēsā, kur atradās mikēniešu civilizācijas centri. Šis notikums ieguva nosaukumu "doriešu iebrukums". Doriešu cilšu apvienības izpletās Peloponēsā (Argolīdas, Lakonijas, Mesēnijas, Korintijas apgabalos, kā arī Megarīdā un Istmā), Egejas jūras dienvidu salās (Krētā, Rodā, Tērā (Santorīnā), Melā u.c.), Mazāzijas Egejas jūras piekrastē un blakus esošajās salās (Āzijas Dorīdā).

Lielās grieķu kolonizācijas gaitā (8-6. gadsimts pr.Kr.) doriešu polisas izveidojās Adrijas jūras austrumu piekrastē, Dienviditālijā, Sicīlijā un Melnās jūras piekrastē.

Galvenās doriešu pilsētvalstis:
 Sparta — nozīmīgākā doriešu polisa, kas ilgu laiku militārā ziņā bija pati spēcīgākā sengrieķu valsts. Spartā visilgāk saglabājās vienkāršs dzīvesveids, iedzīvotāju militārā drošsirdība un disciplīna, kas pēc antīko autoru domām bija raksturīga tieši doriešiem. 
 Egīna.
 Krētas polisas.
 Argosa.
 Dienviditālijas kolonijas ("Lielā Grieķija").
 Megāras kolonijas:
 Bosforā — Bizantija (mūsdienu Stambula),
 Melnās jūras baseinā — Ponta Hērakleja dienvidu piekrastē (mūsdienu Eregli, Turcijā). Vienīgā doriešu kolonija Melnās jūras ziemeļu piekrastē bija Taurijas Hersonesa.
 Sicīlijā — kur gadsimtiem ilgi galveno lomu spēlēja Sirakūzas.
 Tēra, no kurienes doriešu apmetnes izpletās arī Kirēnē.

Doriešu polisām bija raksturīga attīstība, pirmkārt, agrāra sektora ražošanā. Tajā pat laikā starp doriešu pilsētvalstīm bija attīstīti tādi tirdzniecības un amatniecības centri, kā Korinta, Egīna un Megāra.

Mitoloģija 
Saskaņā ar sengrieķu mitoloģiju, doriešu ciltstēvs skaitījās Dors, Ellina un nimfas Orseīdas dēls. Pēc nostāstiem, viņi dzīvoja vispirms Grieķijas teritorijā blakus Olimpa kalnam pie Ossas, Tesālijā un Doridā pie Etas. Zemes Ziemeļgrieķijā, Doridas apgabalā, viņi saņēma no Hērakla. Ap 1100. gadu pr.Kr. dorieši Heraklīdu vadībā iebruka Peloponēsā, kurā daudzus apgabalus pirms tam bija iekarojis Hērakls (mitoloģijā doriešu iebrukums tika nosaukts par "Heraklīdu atgriešanos").

Ārējās saites 

Senā Grieķija
Pļavas dzelzene

Pļavas dzelzene (Centaurea jacea) ir augu suga kurvjziežu dzimtas dzelzeņu ģintī. Savvaļā tā ir plaši izplatīta Eiropā un ievesta Ziemeļamerikā. Latvijā ļoti bieži visā teritorijā un ir visbiežāk sastopamā dzelzeņu suga.

Aug mēreni sausās un mēreni mitrās atklātās vai mežainās vietās.

Morfoloģija 
Pļavas dzelzene ir daudzgadīgs, 30-120 cm garš lakstaugs ar vienkāršu vai zarojošu, stāvu, stīvu, kailu vai ar tīmekļmatiņiem klātu stublāju. Tā lapu forma ir no eliptiskām līdz lancetiskām, aptuveni 2-10 cm garas un 0.5-3 cm platas. Lapas ir stīvas, to mala ir gluda vai attāli zobaina. Nereti apakšējās lapas pie pamata ir daivainas.

Ziedu kurvīši ir izvietoti pa vienam stublāja un zaru galā. Vīkallapas ir izvietotas vairākās rindās, to gals ir vesels vai strupi plūksnains, zieda plūksnas ir vienādas, platas, plūksnas gals ir sīkzobains. Vidējo vīkallapu gals ieapaļš, rūsgans. Kurvīši ir 2-3.5 cm plati. Ziedi ir violeti sārti, ārmalā lielāki neauglīgi piltuvziedi, centrā auglīgi stobrziedi. Kausu veido plēvjaina apmale. Auglis - pelēks sēklenis bez matkausa.

Ziedēšanas sezona ir no jūnija līdz septembrim.

Šī suga ir līdzīga dažām citām dzelzenēm ar veselām lapām, īpaši Frīģijas dzelzenei. Salīdzinājumā ar Frīģijas dzelzeni stublājs nav masīvs un lapas ir šaurākas, kā arī ir atšķirīgi ziedi.

Atsauces 

Dzelzenes
Kurvjziežu dzimta
Asteru rinda
Latvijas flora
Frīģijas dzelzene

Frīģijas dzelzene (Centaurea phrygia) ir augu suga kurvjziežu dzimtas dzelzeņu ģintī. Savvaļā tā ir sastopama centrālajā, austrumu un ziemeļu Eiropā, tostarp Latvijā, kā arī dažviet Āzijā. Ir nodalītas vairākas pasugas.
Atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas ir sastopami sausās pļavās, atmatās, mežmalās un ceļu malās.

Morfoloģija 
Frīģijas dzelzene ir daudzgadīgs, 15—75 cm garš lakstaugs, ar stāvu, raupju, masīvu, četršķautņainu, stublāju, kurš augšdaļā zaro. Stublājs ir blīvi aplapots līdz pat ziedkopai. Lapas ir veselas, plati eliptiskas, aptuveni 4—12 cm garas un 1,5—4 cm platas, apmatotas, lapas mala ir attāli zobaina.

Ziedi ir purpursārti un tie ir izvietoti 1,5—2 cm garos un 1,2—1,6 cm platos kurvīšos. Ārējie piltuvziedi gandrīz divlūpaini, acīm redzami garāki nekā iekšējie.
Pamatojoties galvenokārt uz vīkala lapu izskatu, Baltijas reģionā nodala 2 pasugas — Frīģijas pasugu (ssp. phrygia), kurai raksturīgs plūksnains, īsas, platas un stāvas vīkallapas, un Pseidofrīģijas pasugu (ssp. pseudophrygia), kurai raksturīgas garākas un bieži vien noliekušās ārējās vīkallapas ar plēvjainiem un plūksnainiem galiem.

Auglis ir brūnpelēks sēklenis ar īsu kausmatiņu pušķi. Ziedēšanas sezona ir no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Dzelzenes
Kurvjziežu dzimta
Asteru rinda
Latvijas flora
Peristils

Peristils (, no ) ir ar kolonnām norobežota telpa ( — apkārt un στῦλος — stabs, balsts). Antīkajā arhitektūrā tie sastāvēja no taisnstūra pagalma, dārza vai laukuma, kas no visām četrām pusēm bija norobežoti ar apjumtu kolonādi vai atsevišķiem portikiem. Šādi peristili ir cēlušies no senajiem ātrijiem — mīnojiešu-mikēniešu laika dzīvojamo namu iekšējām telpām. Būtībā kolonāde, kas norobežo šādu pagalmu, saucas peristasiss ( — "apkārt stāvēšana"). Ja šāda kolonāde apņem templi, tad celtnes tips saucas peripters ("spārnotais"). Ārējo kolonādi sengrieķi sauc "pterons" (πτερον — spārns). Vēl slēgts vai daļēji slēgts pagalms tiek saukts par aulu.

No 4. gadsimta pr.Kr., hellēnisma laika, peristila pagalms bija neatņemama romiešu pilsētas nama vai ārpilsētas villas daļa, kā arī peristili veidoja sabiedriskos laukumus (Grieķijā — agoras, Romā — forumus) vai arī to daļas. Peristili bija norobežoti no ielu trokšņa un putekļiem, kā arī no ziņkārīgām acīm. Šeit laida tikai īpaši uzlūgtus viesus. Romiešu peristila pagalmā centrālo vietu aizņēma baseins (implūvijs), kur no jumtā izveidotas atveres (komplūvija) virs tā satecēja lietus ūdeņi. Pompejos visbiežāk peristila centrālo daļu aizņēma dārzs ar augļu kokiem, strūklaka un statujas. Nelielu ūdenskrātuvi zem atklātas debess sauca par piscinu (, no piscis — zivs). Tur tiešām audzēja zivis.

Peristila iekšējās sienas izdaiļoja freskas ar ģimeniskiem, mitoloģiskiem vai erotiskiem sižetiem. No peristila durvis veda uz citām nama telpām. Īpašā nišā (tablinumā) uz bronzas vai koka dēļiem (tabulām) glabājās saimnieka dokumenti un ģimenes arhīvi. Šeit atradās arī skapji, plaukti vai nišas senču bistu vai vaska masku glabāšanai, kā arī garu, nama aizbildņu, laru un penatu tēliem.

Romiešu insulās (daudzstāvu namos) peristila lomu pildīja neliels gaismas pagalms. Mazāzijas un Tuvo Austrumu hellenizētajās pilsētās bija izplatīts īpašs tips, t.s. Rodas peristili (no salas un pilsētas Egejas jūrā). Tas veidoja lielu, kolonādes ieskautu laukumu ar templi vai altāri centrā. Šādu laukumu izmantoja reliģiskajām ceremonijām, kā arī pilsētnieku sapulcēm un tirdzniecībai. Kolonāžu ēnā varēja pasargāties no dedzinošajiem Saules stariem.

Rietumeiropas un Bizantijas viduslaiku arhitektūrā reizēm peristila formu piešķīra klosteru pagalmiem un tempļu priekšām, taču tie saucās par ātrijiem vai kluatriem.

Atsauces 

Arhitektūras elementi
Kamaniņu braukšana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — vieninieki vīriešiem

Vieninieki vīriešiem bija viena no 4 disciplīnām kamaniņu braukšanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Jandziņas bobsleja un kamaniņu trasē, Pekinā. 2022. gada 5. februārī tika aizvadīti pirmie divi braucieni, bet 6. februārī notika 3. un 4. brauciens. Olimpiskās medaļas tika pasniegtas saskaitot visu braucienu rezultātus. Sacensībās kopā bija pārstāvēti 35 sportisti no 21 valstīm.

Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Vācijas sportists Johanness Ludvigs (finiša laiks — 3:48.735), sudraba medaļu ieguva Austrijas sportists Volfgangs Kingls (finiša laiks — 3:48.895), bet bronzas medaļu ieguva Itālijas sportists Dominiks Fišnallers (finiša laiks — 3:49.686). Ludvigam šī bija pirmā olimpiskā zelta medaļa, bet Kindlam un Fišnalleram pirmā olimpiskā medaļa.

Latviju sacensībās pārstāvēja trīs sportisti — Kristers Aparjods, Gints Bērziņš un Artūrs Dārznieks. Labāko rezultātu no viņiem ieguva Kristers Aparjods — 5. vietu (finiša laiks — 3:50.053). Gints Bērziņš, ar finiša laiku 3:50.173, izcīnīja 7. vietu, savukārt Artūrs Dārznieks ierindojās 18. vietā (finiša laiks — 3:53.709).

Kvalifikācija 
 
Kvalifikācijas pamatā ir olimpiskās sezonas uzkrātie punkti no 2021. gada 1. jūlija līdz 2022. gada 10. janvārim. Šīm sacensībām varēja maksimāli kvalificēties 35 sportisti. No vienas valsts ne vairāk kā trīs sportisti.

Primāri sacensībām varēja startēt katras valsts pārstāvis, ja viņš bija TOP 50 labāko sarakstā kamaniņu braukšanas sacensībās. Pārējās vietas tika sadalītas atbilstoši noteikto kvotu daudzumam.

2021. gada 17. decembrī Starptautiskā kamaniņu sporta federācija paziņoja, ka tiek mainīta kvalifikācijas sistēma. Kvalifikācijas sistēma tika mainīta, jo pirmajā Pasaules kausa izcīņā tika atcelti treniņbraucieni un uz nākamajiem pasaules čempionātiem netika piegādāts aprīkojums. Jaunā sistēma ļāva sportistiem kvalificēties, pamatojoties uz viņu četriem labākajiem rezultātiem Pasaules kausa sezonas laikā.

2022. gada 19. janvārī Starptautiskā kamaniņu sporta federācija paziņoja kvalificēto sportistu sarakstu.

Medaļu ieguvēji

Rezultāti 
Sportistiem bija jāveic četri braucieni. Ceturtajā braucienā startēja tikai 20 labākie kamaniņu braucēji. Finiša laiks sportistiem tika aprēķināts, saskaitot visu četru braucienu laikus kopā.

 Datums — 2022. gada 5. februāris (1. un 2. brauciens) un 6. februāris (3. un 4. brauciens)
 Sacensību sākuma laiks — 18:00 (1 brauciens),  20:50 (2. brauciens), 19:30 (3. brauciens) un 21:15 (4. brauciens) (pēc Ķīnas laika UTC+8)
 Atsauce (1. brauciens) — 
 Atsauce (2. brauciens) — 
 Atsauce (3. brauciens) — 
 Atsauce (4. brauciens) —

Pārstāvētās valstis un sportisti 
 

Sacensībās startēja 35 sportisti no 21 valsts.

Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.

Skatīt arī 
 Kamaniņu braukšana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

Atsauces 

Vieninieki vīriešiem
Alekss Grānts

Alekss Grānts (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2018. gada Grānts pārstāv KHL klubu Helsinku "Jokerit". 2007. gada NHL draftā Grāntu ar kopējo 118. numuru 4. kārtā izvēlējās Pitsburgas "Penguins".

2013. gadā Grāntu aizmainīja uz Anahaimas "Ducks", kur viņš debitēja NHL. Vēlāk pārstāvējis arī Anahaimas "Ducks", bet pārsvarā spēlējis AHL komandās Norfolkas "Admirals", Bingemtonas "Senators", Springfīldas "Falcons", Providensas "Bruins" un Aiovas "Wild". 2018. gadā pievienojies KHL komandai Helsinku "Jokerit".

Grānts tika iekļauts Kanādas hokeja izlases sastāvā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Helsinku "Jokerit" spēlētāji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Zoja Sadovska-Sinota

Zoja Sadovska-Sinota (; dzimusi ) ir jaunzēlandiešu snovbordiste. Plašāk specializējas sloupstaila un big air disciplīnās. Uzvarējusi 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs sloupstailā, iegūstot pirmo zelta medaļu Jaunzēlandei ziemas olimpiskajās spēlēs. 16 gadu vecumā izcīnīja bronzas medaļu 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs big air, kā arī ieguvusi divas zelta un divas sudraba medaļas pasaules čempionātos.

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Jaunzēlandes snovbordisti
Jaunzēlandes sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Jaunzēlandes olimpiskie zelta medaļnieki
Jaunzēlandes olimpiskie sudraba medaļnieki
Jaunzēlandes olimpiskie bronzas medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki snovbordā
Olimpiskie sudraba medaļnieki snovbordā
Olimpiskie bronzas medaļnieki snovbordā
Denijs aus den Birkens

Denijs aus den Birkens (, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2015. gada aus den Birkens pārstāv Vācijas hokeja līgas klubu Minhenes "Red Bull".

Iepriekš pārstāvējis Vācijas hokeja līgas klubus Manheimas "Adler", Izerlonas "Roosters" un Ķelnes "Haie".

Vācijas hokeja izlasi pārstāvējis četros Pasaules čempionātos. Izcīnījis sudraba medaļu 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur viņš tika atzīts par turnīra labāko vārtsargu. Iekļauts izlases sastāvā arī 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Vācijas hokejisti
Manheimas "Adler" spēlētāji
Ķelnes "Haie" spēlētāji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Jonass Millers

Jonass Millers (, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2013. gada Millers pārstāv Vācijas hokeja līgas klubu Berlīnes "Eisbären".

Vācijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trijos Pasaules čempionātos. Izcīnījis sudraba medaļas 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Iekļauts izlases sastāvā arī 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Vācijas hokejisti
Berlīnes "Eisbaren" spēlētāji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Berlīnē dzimušie
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Dāvids Volfs

Dāvids Volfs (, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2016. gada Volfs pārstāv Vācijas hokeja līgas komandu Manheimas "Adler".

Savas karjeras sākumā, no 2009. līdz 2014. gadam, spēlējis Vācijas komandās Hannoveres "Scorpions" un Hamburgas "Freezers". 2014. gadā Volfs noslēdza divvirzienu līgumu ar NHL komandu Kalgari "Flames", kur viņš nospēlēja trīs mačus, pārsvarā spēlējot AHL komandā Adirondakas "Flames". Pēc sezonas atgriezies "Freezers"  komandā, savukārt gadu vēlāk pievienojies Manheimas "Adler".

Vācijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2017. gada Pasaules čempionātā. Izcīnījis sudraba medaļu 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Iekļauts izlases sastāvā arī 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Vācijas hokejisti
Hamburgas "Freezers" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Manheimas "Adler" spēlētāji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Teodors Gulbis

Teodors Gulbis (1904—1992) bija latviešu lauksaimnieks un 1940. gada Tautas Saeimas deputāts.

Dzimis 1904. gada 14. decembrī Dikļu pagastā.

Beidzis krejotavu vadītāju sagatavošanas kursus Smiltenē 1939. gadā. Bijis Dikļu piensaimnieku sabiedrības Ozolu krejotavas vadītājs.

Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu no Vidzemes vēlēšanu apgabala. Pārcelts uz Valmieru, kur piedalījies banku un krdītiestāžu nacionalizācijā. No 1940.g. jūlija Valmieras lauksaimnieku krājaizdevu sabiedrības un Valmieras patērētāju biedrības pārvaldnieks.

1941. gada vasarā iestājās Sarkanās armijas Valmieras brīvprātīgo bataljonā. Piedalījās kaujās Igaunijā, l. latviešu strēlnieku pulka rindās. Ievainots un evakuēts uz Ļeņingradu. Pēc tam Latvijas PSR Tautas komisāru padomes pilnvarotais Sverdlovskas apgabalā.

Pēc kara kļuva par PSKP biedru. un Piena un sviesta rūpniecības tresta Valmieras apriņķa kantora pārvaldnieku

1970. gadā apbalvots ar PSRS medaļu "Par drošsirdību".

Māsa - Auguste Junge (1911 - 1988) - Pociema pagasta partijas organizācijas sekretāre no 1944. gada, līdz 1970. gadam strādāja partijas Limbažu rajona komitejā.

Miris 1992. gada 13. februārī. Apglabāts Valmieras pilsētas kapos.

Atsauces 

1904. gadā dzimušie
Tautas Saeimas deputāti
1992. gadā mirušie
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 5000 metri vīriešiem

5000 metri vīriešiem bija viena no 14 disciplīnām ātrslidošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Nacionālajā ātrslidošanas ovālā, Pekinā 2022. gada 6. februārī. Tajās bija pārstāvēti 20 sportisti no 12 valstīm.

Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Zviedrijas sportists Nilss van der Pūls (finiša laiks — 6:08.84). Sudraba medaļu ieguva Nīderlandes sportists Patriks Rusts (finiša laiks — 6:09.31), bet bronzas medaļu ieguva Norvēģijas sportists Halgeirs Engebrotens (finiša laiks — 6:09.88). Pūlam un Engebrātenam tās bija pirmās olimpiskās medaļas. Sākotnēji nīderlandietis Patriks Rusts laboja olimpisko rekordu, vēlāk šo rekordu vēlreiz laboja zviedrs Nilss van der Pūls.

Kvalifikācija 
 
Šajā disciplīnā bija pieejamas 20 dalībnieku kvota, maksimāli trīs sportisti no vienas valsts. Pirmie 14 sportisti kvalificējās ar savu sniegumu 2021.–2022. gada ISU ātrslidošanas Pasaules kausa izcīņā, bet pārējie seši ieguva kvotas, sasniedzot labākos laikus starp sportistiem, kuri vēl nav kvalificējušies. Valsts varēja nopelnīt tikai maksimālās trīs vietas Pasaules kausa reitingā.

Disciplīnas kvalifikācijas laiks (6:30.00) tika paziņots 2021. gada 1. jūlijā un tas bija nemainīgs salīdzinot ar 2018. gada Phjončhana spēlēm. Sportisti disciplīnai varēja kvalificēties, laika posmā no 2021. gada 1. jūlija līdz 2022. gada 16. janvārim, Starptautiskās Slidošanas savienības (ISU) pasākumu ietvaros.

Medaļu ieguvēji

Rekordi

Rezultāti 
 Datums — 2022. gada 6. februāris
 Sacensību sākuma laiks — 16:30 (pēc Ķīnas laika UTC+8)
 Atsauce — 

 — olimpiskais rekords; 
 — trases rekords.

Pārstāvētās valstis un sportisti 
 

Sacensībās startēja 20 sportisti no 12 valstīm.

Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.

Atsauces 

5000 metri vīriešiem
Jegors Jakovļevs

Jegors Jakovļevs (, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2019. gada Jakovļevs pārstāv KHL klubu Magņitogorskas "Metallurg".

Savu KHL karjeru iesācis 2010–11. gada sezonā, nospēlējot vienu maču Kazaņas "Ak Bars". Vēlāk spēlējis Jaroslavļas "Lokomotiv" un trīs sezonas Sanktpēterburgas SKA. 2017. gadā izcīnījis Gagarina kausu. 2018. gadā viņš noslēdza līgumu ar NHL komandu Ņūdžersijas "Devils", kur viņš nospēlēja 25 mačus. Nākamajā sezonā Jakovļevs atgriezās KHL un pievienojās Magņitogorskas "Metallurg".

Krievijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trijos Pasaules čempionātos, 2014. gadā izcīnot pirmo vietu un 2015. gadā otro vietu. Ieguvis zelta medaļas 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Ņūdžersijas "Devils" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Gagarina kausa ieguvēji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Ar Goda ordeni apbalvotie
Pāvels Karnauhovs

Pāvels Karnauhovs (, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2016. gada Karnauhovs pārstāv KHL komandu Maskavas CSKA. 2015. gada NHL draftā Karnauhovu ar kopējo 136. numuru 5. kārtā izvēlējās Kalgari "Flames".

Piedalījies 2021. gada Pasaules čempionātā. Karnauhovs tika iekļauts Krievijas olimpisko atlētu komandas sastāvam 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas CSKA spēlētāji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Tomāšs Jurčo

Tomāšs Jurčo (, dzimis ) ir Slovākijas hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Jurčo pārstāv KHL klubu Astanas "Baris". 2011. gada NHL draftā Jurčo ar kopējo 35. numuru otrajā kārtā izvēlējās Detroitas "Red Wings".

Pirms debitēšanas Detroitas "Red Wings" komandā 2013–14. gada sezonā, Jurčo spēlēja AHL komandā Grandrepidsas "Griffins". 2017. gadā Jurčo tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks". Vēlāk spēlējis NHL komandās Edmontonas "Oilers" un Vegasas "Golden Knights", līdz 2021. gada novembrī viņš pievienojās KHL komandai Astanas "Baris".

Slovākijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trijos Pasaules čempionātos. Jurčo tika iekļauts izlases sastāvam 2014. gada un 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Košices apgabalā dzimušie
Slovākijas hokejisti
Detroitas "Red Wings" spēlētāji
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Vegasas "Golden Knights" spēlētāji
Astanas "Baris" spēlētāji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Skrajā dzelzene

Skrajā dzelzene (Centaurea diffusa) ir augu suga kurvjziežu dzimtas dzelzeņu ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas dienvidaustrumos un Rietumāzijā. Skrajā dzelzene ir ievazāta arī Latvijas teritorijā un ir reti sastopama Rīgā un, it īpaši Daugavpilī.  Atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas ir sastopami dzelzceļu uzbērumos, sausās un smilšainās nezālienēs.

Morfoloģija 
Skrajā dzelzene ir viengadīgs 20-90 cm augsts  lakstaugs ar stāvu un ļoti zarainu stublāju, kurš ir klāts ar raupjiem matiņiem. Viss augs pelēcīgs. Tā lapas ir 2-5 cm garas un 0.3-1 cm platas, vienkārt vai divkārt dalītas šaurās plūksnās, un pašas augšējās lapas ir veselas.

Ziedi veido 1-2 cm garus un 0.3-0.5 cm platus kurvīšus. Vienam augam ir raksturīgi ļoti daudzi ziedi, kas ir izvietoti pa vienam zaru galā. Vīkala lapas jumstiņveidīgas, bāli zaļas, galā ar cietu un asu līdz 0.5 cm dzeloni un vēl sānos ar dažām asām smailītēm. Ziedi parasti ir balti, taču tiem var būt blāvi zilgana, blāvi violeta vai blāvi dzeltenīga nokrāsa. Auglis ir kails sēklenis bez matkausa. 

Zied no augusta līdz oktobrim.

Atsauces 

Dzelzenes
Kurvjziežu dzimta
Asteru rinda
Distanču slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 30 kilometri skiatlonā vīriešiem

30 kilometri skiatlonā vīriešiem bija viena no 12 disciplīnām distanču slēpošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Džandzjakou, Džandzjakou slēpošanas centrā. Tajās bija pārstāvēti 70 sportisti no 34 valstīm.

Olimpisko zelta medaļu ieguva Krievijas Olimpiskās komitejas sportists Aleksandrs Boļšunovs (finiša laiks — 1:16:09.8), sudraba medaļu arī ieguva Krievijas Olimpiskās komitejas pārstāvis Deniss Spicovs (finiša laiks — 1:17:20.8), savukārt bronzas medaļu ieguva Somijas sportists Īvo Niskanens (finiša laiks — 1:18:10.0).

Sacensībās startēja arī Latvijas sportists Raimo Vīgants. Viņš pēc 15 kilometru klasiskā slēpojuma ierindojās 50. vietā (finiša laiks — 44:05.9), taču viņš tika apsteigts par apli un noslēgumā finišēja 52. vietā.

Sacensību formāts 
Sacensībās tika aizvadīta viena kārta, kurā uzreiz tika sadalītas olimpiskās medaļas. Vīriešiem šajā disciplīnā bija jāveic 15 kilometru slēpojums klasiskajā stilā un 15 kilometru slēpojums brīvajā stilā (slidsolī).

Medaļu ieguvēji

Rezultāti 
 Datums — 2022. gada 6. februāris
 Sacensību sākuma laiks — 15:00 (pēc Ķīnas laika UTC+8)
 Atsauce —

Pārstāvētās valstis un sportisti 
 

Sacensībās startēja 70 sportisti no 34 valstīm.

Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.

Skatīt arī 
 Distanču slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

Atsauces 

Skiatlons vīriešiem
Lielā dzelzene

Lielā dzelzene (Centaurea scabiosa) ir augu suga kurvjziežu dzimtas dzelzeņu ģintī. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, tostarp visur Latvijā, un Rietumāzijā, kā arī ir ieviesta Ziemeļamerikā.  Atsevišķi eksemplāri un dažāda lieluma grupas ir sastopamas sausieņu pļavās, atmatās, upju krastu terasēs un sausās ruderālās vietās. 

Mainīga izskata suga.

Morfoloģija 
Lielā dzelzene ir daudzgadīgs, 40-120 cm augsts lakstaugs ar stāvu, stingru un zarojošu stublāju, kuram ir raksturīgas četras šķautnes.  Lapas ir 10-20 cm garas un 0.2-0.7 cm platas - pēc formas plūksnaini dalītas iegareni lancetiskās plūksnās. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus.

Ziedi ir lieli kurvīši. Vīkala lapas ir zaļas, gals tumšāks un trīsstūraina apveida, mala bārkstaina. Ziedi ir violeti sārti. Kurvīša ārmalā esošie piltuvziedi ir sterili un dalīti šaurās plūksnās. Kurvīša centrā atrodas divdzimumu stobrziedi. Auglis ir 0.5 cm garš apmatots sēklenis. Kausmatiņi sēkleņa garumā.

Zied no jūnija beigām līdz oktobrim.

Atsauces 

Dzelzenes
Kurvjziežu dzimta
Asteru rinda
Latvijas flora
Nilss van der Pūls

Nilss van der Pūls (Nils van der Poel; dzimis  Trolhetanā) ir Zviedrijas ātrslidotājs, pasaules rekordists 5000 un 10 000 metru distancēs, 2022. gada ziemas olimpisko spēļu čempions 5000 m, divkārtējs pasaules čempions.

Karjera 
Piedalījās 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Insbrukā. Labāko rezultātu sasniedza 3000 metru distancē, ieņemot 5. vietu. 1500 m distancē ierindojās 7. vietā, bet masu startā bija devītais. 2014. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja zelta medaļu 5000 metros, šo panākumu atkārtoja arī 2015. gadā.

 Phjončhanā ieguva 14. vietu 5000 m distancē. 2018. gada jūnijā paziņoja, ka paņem pārtraukumu no ātrslidošanas. Viņš gadu pavadīja Zviedrijas armijas vienībā Arvidsjaurā. Ātrslidošanā atgriezās 2020. gada decembrī.

 Hērenvēnā viņš kļuva par pasaules čempionu 5000 metru distancē, izcīnot Zviedrijai pasaules čempionāta pirmo zelta medaļu pēc 48 gadu pārtraukuma. Trīs dienas vēlāk viņš uzvarēja arī 10 000 metru distancē ar jaunu pasaules rekordu (12:32,95).  Soltleiksitijā laboja pasaules rekordu arī 5000 m distancē (6:01,56).

 Pekinā kļuva par olimpisko čempionu 5000 m distancē, uzstādot jaunu olimpisko rekordu.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Vesterjētlandes lēnē dzimušie
Zviedrijas ātrslidotāji
Zviedrijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ātrslidotāji 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Ātrslidotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Zviedrijas olimpiskie zelta medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki ātrslidošanā
The Bad Tones

The Bad Tones ir Latvijas mūzikas grupa, kas izpilda psihedēlisko roku un indīroku. Darbību uzsākusi 2013. gadā kā The Pink Elephant un 2017. gadā nomainījusi nosaukumu uz The Bad Tones.

Grupas darbība 
Grupas sastāvu veido Edvards Broders (ģitāra, vokāls), Rūdolfs Ozols (ģitāra]), Alberts Levics (basģitāra, vokāls) un Kalvis Sležis-Zaļkalns (bungas). Ar iepriekšējo nosaukumu The Pink Elephant grupa bija izdevusi divus albumus — Mellowing un Cassette Concert. Pēc nosaukuma maiņas uz The Bad Tones grupa izdevusi EP ierakstu Bad Tunes (2018), studijas albumu Is It Good Enough? (2019) un dzīvā ieraksta albumu "Ezera skaņas" (2020).

Diskogrāfija

EP ieraksti 
2018: Bad Tunes

Studijas albumi 
2019: Is It Good Enough?

Dzīvā ieraksta albumi  
2020: "Ezera skaņas"

Atsauces

Ārējās saites 
 

Latvijas mūzikas grupas
Pēteris Junge

Pēteris Junge (1896—1945) bija latviešu skolotājs un 1940. gada Tautas Saeimas deputāts.

Dzimis  (pēc vecā stila — ) Nēķina muižas "Obežās" (tagad Vaives pagastā), mūrnieka Andrieva Junge un Līzes Junge ģimenē.

Mācījies Dzērbenes draudzes skolā, tad Cēsu pilsētas skolā. No 1915. gada strādā par skolotaju. 1917. gadā atradās bēgļu gaitās Petrogradā. 1921. gadā atgriezās Latvijā un sāka strādāt par Buivas skolas pārzini Valmieras apriņķa Ozolu pagastā.

Pēc 1934. gada apvērsuma 1934. gadā atbrīvots no darba skolā un pagasta padomes priekšsēdētāja amata Ozolu pagastā.

Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu no Vidzemes vēlēšanu apgabala. 1940. gada augustā iecelts par Valmieras apriņķa tautskolu inspektora vietas izpildītāju un Valmieras apriņķa skolu valdes priekšsēdētāju.

1941. gadā vasarā devies līdzi bēgošajai Sarkanajai armijai. Evakuējoties no Tallinas, sagūstīts, ieslodzīts Rīgas Centrālcietumā, tad Salaspils, Štuthofas (tag. Polijā) un Mauthauzenes koncentrācijas nometnē (tag. Austrijā).

Miris 1945. gada 21. janvārī Mauthauzenes koncentrācijas nometnē.

Sieva - Auguste Junge (dzimusi Gulbis) (1911 - 1988) - Pociema pagasta partijas organizācijas sekretāre no 1944. gada, līdz 1970. gadam strādāja partijas Limbažu rajona komitejā.

Atsauces 

1896. gadā dzimušie
Tautas Saeimas deputāti
1945. gadā mirušie
Egļu čiekuru tinējs

Egļu čiekuru tinējs (Laspeyresia strobilella L., tāpat arī Cydia strobilella, Grapholita strobilella, Laspeyresia youngana (Kft.) un Pseudotomoides strobilellus) ir tinēju dzimtas kukainis, augēdājs. Latvijā ir uzskatāms par ievērojamu egļu sēklu kaitēkli, kas ir spējīgs masveidā savairoties un radīt būtiskus bojājumus lielā platībā. Sastopams egļu tīraudzēs, mistraudzēs ar egļu piemistrojumu, dažkārt arī sēklu plantācijās.

Izskats un īpašības 
Imago stadijā - tauriņš. Priekšspārni no brūnganpelēkiem līdz olīvbrūniem, ar sudrabainām šķērssvītrām, pakaļspārni no brūnganpelēki līdz tumšpelēkiem ar bālganu apmali. Spārnu pletums ir 10-15 mm. Vēders pelēcīgs ar gaišām svītriņām.

Kūniņa: Brūngana, garums līdz 8 mm.

Kāpurs: Balts, līks, tumšu galvu, 10-15 mm garš. Raksturīga fakultatīvā diapauze, kas iestājas čiekuru neražas gados, tā var ilgt pat 1—2 gadus. Dzīvo izolētās grupās.

Ola: Aptuveni Ø0,3 mm, ieapaļa, dzeltenīga.

Vairošanās un attīstība 
Dzīves cikls ir saistīts ar barības auga augļu ražošanas spējām. Tauriņi izlido maijā un jūnijā. Olas dēj parastās egles sievišķajos ziedpumpuros starp atvērtajām zvīņām. Kāpuri izšķiļas vienīgi pēc čiekurzvīņu aizvēršanās un čiekura noliekšanās, pēc izšķilšanās iegraužas čiekurā, kurā arī barojas un dzīvo. Vienā čiekurā var būt pat līdz desmit kāpuriem. Pēcāk nobirušajos čiekuros pārziemo un nākamā gada agrā pavasarī iekūņojas, lai pārtaptu par tauriņu. Kūniņas stadijā atrodas aptuveni divas nedēļas.

Kaitēkļa paaudzes attīstība var ilgt 1—3 gadus, attīstības garumu ietekmē diapaužu esamība.

Barošanās un bojājumi 

Barojas kāpuri ar parastās egles čiekuriem, visbiežāk invadējot tos, kuri atrodas labāk apgaismotajā vainaga daļā. Sākotnēji tiek bojāta čiekuru serde, vēlāk zvīņu pamatnes un sēklas.

Īpaši bīstams egļu sēklu plantācijās, kur atsevišķos gadījumos bojā līdz 100% čiekuru, iznīcinot pat līdz 70% sēklu ražas. Nobirušie čiekuri deformējas un sasveķojas, čiekuru zvīņas neatveras un čiekuri priekšlaicīgi nobirst. Barošanās ietekmē mazinās auga sēklu skaits un dabiskās izplatības apjoms.

Būtiskas defoliācijas gadījumā ir viena no kaitēkļu sugām, kas katru gadu tiek uzskaitīta papildus pirmā līmeņa meža veselības stāvokļa monitoringa mērījumu veikšanai parauglaukumos.

Dabiskie ienaidnieki un apkarošana 
Dabisku apdraudējumu rada kukaiņēdāji putni. Mākslīgai kaitēkļu apkarošanai izmantojami insekticīdi, tie ir izmantojami vien bagātos čiekuru gados, kad ir novērojama masveida savairošanās. Populācijas skaita mazināšanos var radīt arī slikta čiekuru raža. Mazināt pieaugušo īpatņu skaitu var arī savācot un iznīcinot inficētos čiekurus, pirms kāpuri ir pārgājuši nākamajā attīstības stadijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Kukaiņi
Bioloģija
Pjērs Voltjē

Pjērs Voltjē (dzimis ) ir bijušais franču snovbordists. Plašāk specializējies snovborda krosa disciplīnā. Divkārtējs olimpiskais čempions snovborda krosā (2014, 2018).

2020. gada decembrī paziņoja par karjeras beigām.

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Francijas snovbordisti
Snovbordisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki snovbordā