joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jūda un Melnais Mesija

"Jūda un Melnais Mesija" () ir 2021. gada ASV biogrāfiska krimināldrāmas filma, kuras režisors ir Šaka Kings. Filmā galvenās lomas atveido Denjels Kaluja, Lakīts Stenfīlds, Džese Plemonss, Dominika Fišbeka un Mārtins Šīns.

Filma stāsta par FIB informantu, kurš iefiltrējas "Melno panteru" partijas kustībā 1960. gadu Čikāgā.

"Jūda un Melnais Mesija" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Filmu izlaida Warner Bros. Pictures. Kritiķi slavēja filmu par izvēlēto tēmu, Kalujas un Stenfīlda aktierspēli un režiju. Filma saņēma sešas nominācijas 93. Kinoakadēmijas balvai, tai skaitā kategorijā "Labākā filma", bet saņēma balvu kategorijā "Labākā dziesma", kā arī Kaluja saņēma balvu kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (nominēts arī Stenfīlds). Kaluja saņēma arī Zelta globusa balvu, Critics' Choice balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu un BAFTA kino balvu. Izlaista COVID-19 pandēmijas vidū, filma nopelnīja tikai 7,4 miljonus ASV dolārus pie 26 miljonu budžeta.

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Biogrāfiskas filmas
Warner Bros. filmas
Tumšie ūdeņi

"Tumšie ūdeņi" () ir 2019. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Tods Heinss. Filmā galvenās lomas atveido Marks Rafalo, Anna Hetaveja, Tims Robinss, Bills Kemps, VIktors Gārbers, Mēra Viningema un Bills Pulmans. Filma ir balstīta uz 2016. gada The New York Times žurnāla rakstu The Lawyer Who Became DuPont's Worst Nightmare.

Filma stāsta par advokātu, kurš mēģināja atmaskot ķīmiskās ražošanas korporāciju DuPont, kad tā piesārņoja pilsētu ar toksisku vielu.

"Tumšie ūdeņi" pirmizrāde notika  un to izlaida Focus Features. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tās kases ieņēmumi pārsniedza 23 miljonus ASV dolāru.

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Valujeva apkārtraksts

Valujeva apkārtraksts jeb Valujeva cirkulārs (, ) bija Krievijas Impērijas Iekšlietu ministra Pjotra Valujeva 1863. gada 18. jūlijā izdots dekrēts, ar kuru aizliedza rakstpratības pamatapguvei paredzētās reliģiskās un mācību literatūras, izņemot daiļliteratūras, izdošanu ukraiņu valodā (jeb tā laika apzīmējumā — mazkrievu valodā). Tajā arī noliegta ukraiņu valodas esamība un pausts uzskats, ka parastās tautas vidū lietotā ukraiņu valoda neesot nekas vairāk kā Polijas ietekmē samaitāts krievu valodas dialekts.

Vēl vairāk ukraiņu valodu ierobežoja 1876. gadā izdotais Emsas ukazs, ar kuru pilnībā aizliedza jaunu tekstu iespiešanu ukraiņu valodā.

Skatīt arī 
 Emsas ukazs

Ukraiņu valoda
Pārkrievošana
Look At Me: XXXTentacion

Look At Me: XXXTentacion ir 2022. gada ASV dokumentālā filma, kuras režisors ir Saba Folajana. Tajā galvenā uzmanība pievērsta repera un dziedātāja XXXTentacion dzīvei un nāvei. Filmas nosaukums ir aizgūts no viņa singla Look At Me!, kas padarīja reperi plašāk atpazīstamu. Filmas pirmizrāde notika South by Southwest filmu festivālā , bet straumēšanas servisā Hulu pieejama kopš .

Par filmas izveidi pirmo reizi paziņoja , tieši vienu gadu kopš XXXTentacion slepkavības. Filmas izveide uzsākta jau 2017. gada aprīlī. Dokumentālajā filmā ir kadri no repera pēdējiem dzīves gadiem, kā arī daudzi viņa draugi un ģimenes locekļi, tostarp viņa māte Kleopatra Bernarda, draudzene Dženesisa Sančesa, bijusī draudzene Ženēva Ajala un labākais draugs un reperis Ski Mask The Slump God. Tajā ir iekļautas arī intervijas ar reperiem no XXXTentacion hiphopa kolektīva Members Only, piemēram, Bass Santana, Cooliecut un Kid Trunks. Pēc iznākšanas dokumentālā filma saņēma plašu kritiķu un fanu atzinību.

 XXXTentacion Instagram kontā paziņoja, ka kopā ar dokumentālo filmu izdos arī kompilācijas albumu ar nosaukumu LOOK AT ME: THE ALBUM. Albumu izdeva , bet pirms tā izdeva singlu True Love ar Kanje Vesta piedalīšanos.

Lomās 
 XXXTentacion (arhīva kadri)
 Ženēva Ajala, bijusī draudzene
 Bass Santana, draugs
 Kleopatra Bernarda, māte
 Cooliecut, draugs
 Džons Kaningems, mūzikas producents
 Kid Trunks, draugs
 Dženesisa Sančesa, draudzene
 Ski Mask The Slump God, labākais draugs
 Solomona Sobande, vadītāja

Ārējās saites 

2022. gada filmas
Dokumentālās filmas par mūziķiem
Bullitt

Bullitt ir 1968. gada ASV neo-noir trillera filma, kuras režisors ir Pīters Jeitss. Filmā galvenās lomas atveido Stīvs Makvīns, Roberts Vons, Žaklīna Bisita, Dons Gordons un Saimons Oklends. Filma ir balstīta uz Roberta Fiša 1963. gada romāna Mute Witness.

Filma stāsta par Sanfrancisko policistu, kuram ir jāatrod cilvēks, kurš nogalināja liecinieku viņa uzraudzībā.

Bullitt pirmizrāde notika . Filma guva gan komerciālus panākumus, gan kritiķu atzinību. Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā montāža" un tika nominēta kategorijā "Labākā skaņa". 2007. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Bullitt ir pazīstama ar savu slaveno auto pakaļdzīšanās epizodi pa Sanfrancisko ielām, kas tiek uzskatīta par vienu no ietekmīgākajām kino vēsturē.

Atsauces

Ārējās saites 

1968. gada filmas
ASV filmas
Warner Bros. filmas
Žaklīna Bisita

Žaklīna Bisita (, dzimusi ) ir britu aktrise.

Savu aktrises karjeru sākusi 1965. gadā. 1968. gadā kļuvusi atpazīstama ar lomām filmās The Detective, Bullitt un The Sweet Ride, par ko viņa tika nominēta Zelta globusa balvai kā labākā jaunpienācēja. 1970. gados piedalījusies tādās filmās kā "Lidosta" (Airport, 1970), The Mephisto Waltz (1971), "Amerikāņu nakts" (La Nuit américaine, 1973), Fransuā Trifo filma, kas saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā", "Slepkavība Austrumu ekspresī" (1974), St. Ives (1976), The Deep (1977), The Greek Tycoon (1978) un Who Is Killing the Great Chefs of Europe? (1978), par ko viņa tika nominēta Zelta globusa balvai.

Vēlāk piedalījusies filmās "Bagātas un slavenas" (Rich and Famous, 1981), Class (1983), Under the Volcano (1984), Forbidden (1984), Wild Orchid (1989), La Cérémonie (1995), Dangerous Beauty (1998). 2013. gadā saņēmusi Zelta globusa balvu par lomu BBC miniseriālā Dancing on the Edge.

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Sarejā dzimušie
Alans Dž. Pakula

Alans Džejs Pakula (, dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors, scenārists un kinoproducents.

Viņš ir trīs reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai: kategorijā "Labākā filma" par filmu "Kas nogalina lakstīgalu..." (1962), kategorijā "Labākais režisors" par filmu "Visi prezidenta vīri" (All the President's Men, 1976) un kategorijā "Labākais adaptētais scenārijs" par filmu "Sofijas izvēle" (1982).

Viņš ir pazīstams arī ar savu "paranojas triloģiju", kurā ietilpst filmas Klute (1971), The Parallax View (1974) un "Visi prezidenta vīri", kā arī filmām "Ārpus aizdomām" (Presumed Innocent, 1990), "Pelikānu lieta" (1993) un "Velna īpašums" (The Devil's Own, 1997).

Ārējās saites 

1928. gadā dzimušie
1998. gadā mirušie
Amerikāņu kinorežisori
ASV kinoproducenti
ASV scenāristi
Ņujorkā dzimušie
Lielvārpu eragroste

Lielvārpu eragroste () ir graudzāļu dzimtas suga. Savvaļā tās dabiskais izplatības areāls ir Dienvideiropā, taču mūsdienās ir sastopama arī Latvijā, kur dažāda lieluma grupas aug smiltājos, ceļmalās un dzelzceļu uzbērumos.

Pamatareālā tā var sasniegt 75 cm garumu (Latvijas klimatā līdz 40 cm) gara. Lapas parasti vismaz 0,5 cm platas, vārpiņas ir 0,2-0,4 cm platas. Arī ārējā zieda plēksne ir 0,18-0,3 cm gara, uz plēksnes šķautnes ir daudz dziedzermatiņu, parasti mazāk uz vārpiņas kātiņa. Zied no jūlija līdz septembrim.

Vizuāli ļoti līdzīga otrai Latvijā sastopamajai eragrostei - mazajai eragrostei (), taču sastopama salīdzinoši retāk.

Ārējās saites

Atsauces

Eragrostes
Latvijas flora
Latvijas Tenisa savienība

Latvijas Tenisa savienība ir galvenā par tenisu atbildīgā organizācija Latvijā. Organizācija dibināta 1929. gadā. Tās galvenā mītne atrodas O. Kalpaka prospektā 16, Jūrmalā.

Kopš 2022. gada savienības prezidents ir Ernests Gulbis.

Prezidenti 
 Juris Savickis (1998—2022)
 Ernests Gulbis (2022—pašlaik)

Atsauces

Ārējās saites 

 

Teniss Latvijā
Latvijas sporta organizācijas
Brīvības rēgs

"Brīvības rēgs" () ir 1974. gada Francijas un Itālijas kopražojuma sirreāla kinokomēdija, kuras režisors ir Luiss Bunjuels, bet scenārija autori Bunjuels un Žans Klods Karjērs. Filmā galvenās lomas atveido Adriana Asti, Žiljēns Berto, Žans Rošfors, Žans Klods Brialī un Mišels Pikolī.

Filmai ir nelineāra sižeta līnija un tā sastāv no daudzām dažādām savstarpēji nesaistītām epizodēm. Epizodes tikai saista noteiktu varoņu pārvietošanās no vienas situācijas uz citu. Filmai ir raksturīgs Bunjuela satīrisks humors apvienojumā ar virkni arvien dīvaināku notikumu, kuru mērķis ir graut skatītāja iepriekš noteiktos priekšstatus par sabiedrības morāli un realitāti.

"Brīvības rēgs" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.

Atsauces

Ārējās saites 

1974. gada filmas
Francijas filmas
Itālijas filmas
Sirreālisma filmas
Kinokomēdijas
Luisa Bunjuela filmas
Mišels Pikolī

Žaks Daniels Mišels Pikolī (, dzimis , miris ) bija franču aktieris, scenārists un režisors, kura karjera ilga vairāk nekā 70 gadu.

Pikolī tiek uzskatīts par vienu no savas paaudzes labākajiem franču aktieriem. Strādājis ar tādiem pazīstamiem režisoriem kā Luisu Bunjuelu, Žanu Liku Godāru, Alfredu Hičkoku, Nani Moreti, Žanu Renuāru, Alēnu Renē, Anjēzi Vardu, Klodu Šabrolu un Luiju Mallu. 1980. gadā par filmu A Leap in the Dark Pikolī saņēma labākā aktiera balvu Kannu kinofestivālā, bet 1981. gadā par filmu Strange Affair saņēmis labākā aktiera balvu Berlīnes starptautiskajā kinofestivālā.

Pikolī ir piedalījies vairāk nekā 170 filmām no kurām pazīstamākās ir Luisa Bunjuela režisētās "Dienas skaistule" (Belle de jour, 1967), "Buržuāzijas diskrētais šarms" (1972) un "Brīvības rēgs" (1974), Žana Pjēra Melvila filma "Okšķeris" (Le Doulos, 1962) Žana Lika Godāra filma "Nicinājums" (1963), Alfreda Hičkoka filma "Topāzs" (Topaz, 1969), Žaka Demī filma "Rošforas meitenes" (Les Demoiselles de Rochefort, 1967), Luija Malla filma Atlantic City (1980), Žaka Riveta filma La Belle Noiseuse (1991) un Leosa Karaksa filmas "Sliktās asinis" (Mauvais Sang, 1986) un "Svētie motori" (Holy Motors, 2012).

Ārējās saites 

1925. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Franču kinoaktieri
Francijas kinorežisori
Parīzē dzimušie
Fransisko Hento

Fransisko "Pako" Hento Lopess (, dzimis , miris ) bija Spānijas futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases pārstāvis. IFFHS balsojumā Hento ir labākais spāņu un 30. labākais pasaules futbolists 20. gadsimtā.

Hento savu karjeru sāka Racing Santander komandā 1952. gadā un pievienojās Real Madrid gadu vēlāk. Viņam pieder rekords par visvairāk dalībām Eiropas kausa (tagad UEFA Čempionu līga) finālos (8 reizes), uzvarot sešas reizes, kas arī ir rekords. Hento pieder rekords arī par visvairāk izcīnītiem La Liga čempionu tituliem (12).

Spānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1955. līdz 1969. gadam, 43 mačos gūstot 5 vārtus. Piedalījies 1962. un 1966. gada FIFA Pasaules kausā.

Pēc Alfredo di Stefano nāves, Hento kļuva par Real Madrid goda prezidentu.

Sasniegumi 
Real Madrid

 La Liga: 1953–54, 1954–55, 1956–57, 1957–58, 1960–61, 1961–62, 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1966–67, 1967–68, 1968–69
 Spānijas Karaļa kauss: 1961–62, 1969–70
 Eiropas kauss: 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1959–60, 1965–66
 Starpkontinentālais kauss: 1960

Atsauces

Ārējās saites 

1933. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
Madrides "Real" spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Kantabrijā dzimušie
Alfredo Foni

Alfredo Foni (, dzimis , miris ) bija itāļu futbolists un futbola treneris. Spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Savu spēlētāja karjeru pavadījis Udinese, Lazio, Padova un Juventus komandās. Ar Juventus komandu 1935. gadā uzvarējis Itālijas A sērijā.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1936. līdz 1942. gadam, kopumā piedaloties 23 mačos. Ar izlasi ieguvis zelta medaļu 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kā arī uzvarējis 1938. gada FIFA Pasaules kausā. Viņš ir tikai viens no četriem itāļu futbolistiem, kurš ir uzvarējis abos turnīros.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Vadījis komandas Itālijā un Šveicē. Aizvedis Internazionale komandu līdz diviem A sērijas tituliem. Bijis Itālijas un Šveices futbola izlases galvenais treneris. Šveici vadījis 1966. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Juventus

 Itālijas A sērija: 1934–35
 Itālijas kauss: 1937–38, 1941–42

Itālija

 Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 1936
 FIFA Pasaules kauss: 1938

Trenera karjera 
Internazionale

 Itālijas A sērija: 1952–53, 1953–54

Roma

 Starppilsētu gadatirgus kauss: 1960–61

Atsauces

Ārējās saites 

1911. gadā dzimušie
1985. gadā mirušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Itālijas futbola treneri
Udinese Calcio spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
1936. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
1938. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa treneri
Itālijas futbola izlases treneri
Šveices futbola izlases treneri
Friuli-Venēcijā Džūlijā dzimušie
Kārlis Heincs Šnellingers

Kārlis Heincs Šnellingers (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Rietumvācijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis 1. FC Köln komandā. Lielāko daļu savas karjeras pavadījis Itālijā. No 1965. līdz 1974. gadam spēlējis Itālijas komandas AC Milan rindās. 1968. gadā ar komandu uzvarējis Itālijas A sērijā, bet 1969. gadā Eiropas kausa izcīņā. Divreiz arī ieguvis Eiroaps Kausu ieguvēju kausu, vienreiz Starpkontinentālo kausu un trīsreiz Itālijas kausu.

Rietumvācijas futbola izlasi pārstāvējis no 1958. līdz 1971. gadam, kopumā 47 mačos gūstot vienus vārtus. Piedalījies 1958., 1962., 1966. un 1970. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
1. FC Köln

 Vācijas čempionāts: 1962

Roma

 Itālijas kauss: 1963–64

AC Milan

 Itālijas A sērija: 1967–68
 Itālijas kauss: 1966–67, 1971–72, 1972–73
 Eiropas kauss: 1968–69
 Eiropas Kausu ieguvēju kauss: 1967–68, 1972–73
 Starpkontinentālais kauss: 1969

Ārējās saites 

1939. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
1. FC Köln spēlētāji
AS Roma spēlētāji
AC Milan spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Zigfrīds Helds

Zigfrīds Helds (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga un uzbrucēja pozīcijā, bijis Rietumvācijas futbola izlases dalībnieks.

Helds ir dzimis Freidentālē, Sudetu apgabalā (tagad Čehijā). Lielāko daļu savas karjeras pavadījis Kickers Offenbach un Borussia Dortmund komandās. Savas karjeras laikā aizvadījis 442 mačus un guvis 72 vārtus Vācijas Bundeslīgā.

Rietumvācijas futbola izlasi pārstāvējis no 1966. līdz 1973. gadam, kopumā 41 mačā gūstot 5 vārtus. Piedalījies 1966. un 1970. gada FIFA Pasaules kausā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Vadījis komandas Vācijā, Turcijā, Austrijā un Japānā. Bijis Islandes, Maltas un Taizemes futbola izlases galvenais treneris.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Borussia Dortmund

 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1965–66

Ārējās saites 

1942. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Rietumvācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Rietumvācijas izlases futbolisti
Vācijas futbola treneri
Islandes futbola izlases treneri
Maltas futbola izlases treneri
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Morāvijas-Silēzijas apgabalā dzimušie
True Love

"True Love" ir amerikāņu reperu Kanje Vesta un XXXTentacion dziesma no viņa 11. studijas albuma Donda 2 (2022), un XXXTentacion 1. komplikācijas albuma LOOK AT ME: THE ALBUM (2022). Dziesmas singla versijai albuma labojums tika pārskatīts. Pēc tam, kad 2022. gada 23. maijā izdevniecība Columbia Records paziņoja par savu individuālo izdošanu, izdevniecība 27. maijā izlaida dziesmu straumēšanas pakalpojumos kā albuma trešo singlu. Lēna dziesma, kurā ir iekļauti sintezatori, tajā redzams, ka Vests repo par bērnu aprūpes pasākumiem ar Kimu Kardašjanu.

2022. gada singli
XXXTentacion dziesmas
Niedru auzene

Niedru auzene () ir mainīga izskata augu suga graudzāļu dzimtā, kuras ietvaros nodala vismaz 3 pasugas. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un dažviet Āfrikā. Latvijā nereti vai reti sastopama visā valsts teritorijā, taču izplatība samazinās virzienā no valsts rietumu uz austrumu daļu. Dažāda lieluma grupas aug ūdenstilpju krastos, ceļmalās un mitrās pļavās.

Apraksts 
Niedru auzene ir daudzgadīgs, 70-150 cm garš lakstaugs. Augam ir ložņājoši sakneņi, un tas veido skraju ceru. Stiebrs ir stāvs, 15-35 cm garš - tas lielās un vienpusējās skaras svara dēļ parasti noliecas. Arī masīvā skara pašā galā ir nolīkusi. Lapas maksts ir vaļēja, mēlīte īsa un strupa. Pie lapas maksts pārejas plātnē ir skropstveida matiņi. Lapas ir raupjas, līdz 70 cm garas un 0,4-1 cm platas, nolīkstošas. Vārpiņas 1-1.5 cm garas un plakanas. Vārpiņā ir 3-6 ziedi. Vārpiņas plēksnes un zieda plēksnes ir lancetiskas. Ārējā zieda plēksne ar īsu smaili, bez akota. Auglis ir no zieda plēksnes neizbirstošs grauds. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces 

Auzenes
Latvijas flora
Kārlis Frišenfelds

Kārlis Ernests Frišenfelds (1912—2001) bija latviešu jūrnieks un elektromehāniķis. Otrā pasaules kara beigās iesaistījās Latvijas Centrālās padomes (LCP) organizētajā bēgļu laivu akcijā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1912. gada 18. martā Dundagas pagastā jūrnieka ģimenē. Mācījās Melnsila pamatskolā, tad Ventspils arodskolā izmācījās par kuģa mehāniķi un strādāja uz kuģiem. Vēlāk Rīgas vakartehnikumā apguva elektromehāniķa specialitāti un Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā Frišenfelds strādāja par Ventspils spēkstacijas pārzini un iesaistījās LCP sakaru grupā Ventspilī, kuru sākotnēji vadīja inženieris Arturs Arnītis.

1944. gada oktobrī Frišenfeldu apcietināja vācu okupācijas spēku pretizlūkošanas daļa, pēc atbrīvošanas viņš līdz kara beigām turpināja sadarboties ar bēgļu pārcēlājiem.
1945. gada 12. maijā viņu arestēja padomju okupācijas spēki un līdz 1946. gada maijam turēja ieslodzījumā un pratināja pratināja VDK ēkā Rīgā, piespriežot 20 gadu ieslodzījumu Gulaga nometnē Vorkutā. Pēc 10 gadu spaidu darbiem viņu atbrīvoja 1956. gada novembrī, pēc atgriešanās Ventspilī Frišenfelds strādāja par mehāniķi Baltijas transporta celtniecības pārvaldē, pēc 1970. gada trīs gadus nostrādāja dzelzceļa elektrifikācijas darbos Kolas pussalā. 

Miris 2001. gada 20. augustā, apbedīts Ventspils Meža kapos.

Literatūra 
 Pārcēlāji. Mansards, 2021.

Atsauces 

Padomju represijās cietušie
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Arturs Arnītis

Arturs Arnītis (1909—1986) bija latviešu būvinženieris. Otrā pasaules kara beigās iesaistījās Latvijas Centrālās padomes (LCP) organizētajā bēgļu laivu akcijā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1909. gada 7. oktobrī Rozulas pagastā. Studēja Latvijas Universitātes inženierzinātņu fakultātē, kuru absolvēja 1941. gada 15. jūlijā. Vācu okupācijas laikā viņš strādāja par būvinženieri Ventspilī, 1943. gada jūlijā noorganizēja Leonīda Siliņa pārvešanu uz Zviedriju. Pēc Konstantīna Čakstes apcietināšanas 1944. gada 29. aprīlī vācu okupācijas iestādes mēģināja apcietināt arī inženieri Arnīti, kurš vadīja LCP sakaru grupu. Viņam izdevās izbēgt uz slēpties Mauru dzelzceļa stacijā, vēlāk Ventas pagasta "Gulbjos".  
Tūlīt pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada 9. maijā Arturs Arnītis pārcēlās uz Gotlandi, kur sazinājās ar zviedru izlūkdienesta darbinieku Johansonu, kurš kara laikā bija aktīvi atbalstījis laivu akcijas no Latvijas uz Gotlandi. 

1945. gada 15. oktobri četru vīru grupu Arnīša vadībā, kuras sastāvā bija arī Jānis Šmits, Laimonis Pētersons un Eduards Andersons, izsēdināja Kurzemes piekrastē. Arturu Arnīti un Jāni Šmitu arestēja jau 16. oktobrī, bet Eduards Andersons un Laimons Pētersons 28. oktobrī ar vilcienu ieradās Rīgā, kur tikās ar LCP Ventspils grupas vadītāju Voldemāru Mežaku un ar LCP dalībnieku Ernestu Priedīti. Viņus nodeva Latvijas PSR Valsts drošības ministrijas aģents Vidvuds Šveics. 1946. gada 16. maijā Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas karaspēka kara tribunāls Arturu Arnīti, Jāni Šmitu, Voldemāru Mežaku, Albertu Klibiķi, Ernestu Priedīti sodīja ar brīvības atņemšanu uz 25 gadiem, bet Laimonu Pētersonu – uz 15 gadiem ieslodzījumā Gulaga nometnēs. 
Pēc 10 gadu spaidu darbiem Taišetas Ozerlaga nometnē viņu atbrīvoja 1957. gada februārī.

Miris 1986. gada 16. aprīlī, apglabāts Straupes Pārupes kapos.

Literatūra 
 Vidusvidzemes biogrāfiskā vārdnīca. Cēsis, 2003.
 Pārcēlāji. Mansards, 2021.

Atsauces 

Padomju represijās cietušie
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Pūķa nams

Pūķa nams () ir amerikāņu fantāzijas drāmas televīzijas seriāls. Tas ir neatkarīgs prīkvels seriālam Troņu spēle (2011–2019) un otrais seriāls franšīzē. To pēc HBO pasūtījuma veidojuši Džordžs R. R. Mārtins un Raiens Kondals. Abu seriālu pamatā ir Mārtina romāni no sērijas Dziesma par ledu un uguni. Seriāla vadošie producenti ir Kondals un Migels Sapočniks. Seriāla notikumi risinās aptuveni 200 gadus pirms Troņu spēles notikumiem un ir balstīti uz daļu no romāna Uguns un asinis. Seriāls sākas 172 gadus pirms Dinerīsas Tārgārjenas, karaliskās dzimtas pēcteces, dzimšanas un 100 gadus pēc tam, kad Tārgārjeni ar iekarojumiem pavienojuši Septiņas karaļvalstis. Tajā attēlots Tārgārjenu dzimtas beigu sākums un notikumi, kas noveda pie Tārgārjenu pilsoņu pēctecības kara, kas zināms ar nosaukumu "Pūķu deja".

2019. gada oktobrī Pūķa māja saņēma pasūtījumu veidot seriālu, aktieru atlase sākās 2020. gada jūlijā, bet pamata filmēšana — 2021. gada aprīlī Apvienotajā Karalistē. Seriāla pirmizrāde notika 2022. gada 21. augustā, un pirmā sezona sastāvēja no desmit sērijām. Piecas dienas pēc pirmizrādes seriāls tika pagarināts uz otro sezonu. Sapočņiks atstāja producenta amatu pēc pirmās sezonas, atstājot Kondalu kā otrās sezonas vienīgo producentu.

Atsauces

Ārējās saites 

 

ASV televīzijas seriāli
Lajošs Tihijs

Lajošs Tihijs (, dzimis , miris ) bija Ungārijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Ungārijas futbola izlases dalībnieks.

Visu savu karjeru pavadījis Budapest Honvéd komandā, tur gūstot 247 vārtus 320 līgas mačos.

Ungārijas futbola izlasi pārstāvējis no 1955. līdz 1971. gadam, kopumā 52 mačos gūstot 51 vārtus, tādējādi pašlaik viņš ir ceturtais retultatīvākais izlases spēlētājs vēsturē. Piedalījies 1958., 1962. un 1966. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1964. gada Eiropas čempionātā.

No 1976. līdz 1982. gadam bijis Budapest Honvéd galvenais treneris. 1980. gadā palīdzējis komandai izcīnīt pirmo Ungārijas čempionu titulu 25 gadu laikā.

Ārējās saites 

1935. gadā dzimušie
1999. gadā mirušie
Ungārijas futbolisti
Ungārijas izlases futbolisti
Ungārijas futbola treneri
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1964. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Budapeštā dzimušie
Mariu Koluna

Mariu Esteviss Koluna (, dzimis , miris ) bija Portugāles futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Portugāles futbola izlases dalībnieks.

Savu lielāko daļu spēlētāja karjeras pavadījis Benfica vienībā, kopumā piedaloties 525 oficiālos mačos, gūstot 127 vārtus, to paveicot 16 sezonās. Kopumā ar komandu izcīnījis 19 titulus, tai skaitā 10 Premjerlīgas trofejas un divus Eiropas kausus. No 1963. līdz 1970. gadam bijis arī komandas kapteinis.

Portugāles futbola izlasi pārstāvējis no 1955. līdz 1968. gadam, kopumā 57 mačos gūstot 8 vārtus. Piedalījies 1966. gada FIFA Pasaules kausā. Ilgus gadus bijis arī izlases kapteinis.

Sasniegumi 
Benfica

 Portugāles Premjerlīga: 1954–55, 1956–57, 1959–60, 1960–61, 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1966–67, 1967–68, 1968–69
 Portugāles kauss: 1954–55, 1956–57, 1958–59, 1961–62, 1963–64, 1968–69
 Eiropas kauss: 1960–61, 1961–62

Ārējās saites 

1935. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Portugāles futbolisti
Portugāles izlases futbolisti
Lisabonas "Benfica" spēlētāji
Lionas "Olympique" spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Milans Galičs

Milans Galičs (, dzimis , miris ) bija dienvidslāvu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis FK Partizan komandā, kur četras reizes kļuvis par Dienvidslāvijas čempionu. Ar komandu spēlējis arī 1966. gada Eiropas kausa finālā. 1966. gadā pievienojies Beļģijas komandai Standard Liège, kur divas reizes kļuvis par valsts čempionu. Savu karjeru noslēdzis Francijas komandā Reims.

Dienvidslāvijas futbola izlasi pārstāvējis no 1959. līdz 1965. gadam, kopumā 51 mačā gūstot 37 vārtus. Bijis daļa no izlases, kas ieguva zelta medaļas 1960. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Romā. Piedalījies arī 1960. gada Eiropas čempionātā un 1962. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Partizan

 Dienvidslāvijas Pirmā līga: 1960–61, 1961–62, 1962–63, 1964–65

Standard Liège

 Beļģijas Pirmā divīzija: 1968–69, 1969–70
 Beļģijas kauss: 1966–67

Dienvidslāvija

 Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 1960

Ārējās saites 

1938. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Dienvidslāvijas futbolisti
Dienvidslāvijas izlases futbolisti
Stade de Reims spēlētāji
1960. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1960. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Kākciema pamatskola

Kākciema pamatskola bija skola Ropažu pagastā, kas pastāvēja no 19. gadsimta sākuma līdz 1972. gadam.

Vēsture 
1819. gadā ar zemnieku brīvlaišanas likumu noteica, ka Vidzemē uz 500 vīriešu kārtas personām jābūvē viena pagastskola. Ēkas bija jāceļ pagastam, un pagastskolas jāuztur pagasta zemniekiem.

Kākciema pagastskola celta 19. gadsimta  sākumā. Iespējams, sākotnēji tā bijusi vienstāva, celta no koka, vēlāk no ķieģeļiem uzmūrēts arī otrais stāvs.

Kākciema pagastskolā mācījās bērni no 1.- 4.klasei. Skolā noritēja aktīva kultūras dzīve. Telpas izmantoja arī saviesīgiem pasākumiem, sanāksmēm, teātra izrādēm. Skolas pārziņi bija Otomārs Oškalns (1927.-1934.g.), vēlāk – Andrejs Eģītis (1934. -1954.g) un Amanda Valaina (1956.-1972.g.).

1937.gada izdevums “Rīgas apriņķis” raksta: “Bez Ropažu pamatskolas pagastā vēl ir Kākciema I pak. pamatskola ar 2 skolotājiem pie 36 skolēniem. Abām skolām ir radio aparāti, mūzikas instrumenti, pietiekoši mācības līdzekļi un klases inventārs. Pie abām skolām pastāv mazpulki." 

1949. gadā Kākciema pamatskola kļūst par kolhoza „Oškalni” centru, tās telpās turpināja organizēt kultūras dzīvi un rīkot sabiedriskus pasākumus. 

1972. gadā tika pieņemts lēmums Kākciema pamatskolu pievienot Ropažu vidusskolai. Vēlāk skolas telpās tika ierīkoti dzīvokļi, kas tiek apdzīvoti arī šobrīd.

Atsauces 

Bijušās skolas Rīgas rajonā
Ropažu pagasts
Pamatskolas Latvijā
Meža auzene

Meža auzene () ir augu suga graudzāļu dzimtā. Tā ir neregulāri sastopama Eiropā, tostarp reti Latvijā, un dažviet rietumu un centrālajā Āzijā. Latvijā atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug platlapu un lapkoku, kā arī egļu mežos. Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts 
Meža auzene ir daudzgadīgs, 60-130 cm garš lakstaugs, kurš veido īsus sakneņus un skraju velēnu. Augam pie pamata ir brūnganas, makstveidīgas lapu paliekas. Stiebrs ir stāvs. Lapas raupjas, plakanas, 0,6-1,3 cm platas. Arī lapas maksts raupja, rievaina. Lapas mēlīte īsa, 0,2-0,4 cm gara, galā bārkstaina. Skara plaša un 10-20 c gara, parasti diezgan vienpusēja. Vārpiņas ir 0,6-0,8 cm garas, plakanas, dzelteni zaļas. Vārpiņā ir 2-5 ziedi. Vārpiņas plēksnes ir lancetiskas. Ārējā zieda plēksne ir smaila, ar skaidri nodalāmu šķautni, bet bez akota. Auglis ir no zieda plēksnes neizbirstošs grauds. Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces 

Auzenes
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Krasts (uzvārds)

Krasts (sieviešu dzimtē Krasta) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Jānis Krasts (1895—1965) — latviešu jurists, miertiesnesis;
 Arvīds Krasts (1907—1990) — latviešu inženieris un nacionālās pretestības kustības dalībnieks;
 Guntars Krasts (1957) — Latvijas politiķis.

Latviešu uzvārdi
Alfons Priedīte

Alfons Priedīte (1908—?) bija latviešu kultūrtehniķis un nacionālās pretestības kustības dalībnieks, kurš 1944. gadā organizēja bēgļu laivas uz Zviedriju.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1908. gada 5. decembrī Jaunlaicenes pagasta Lūšos mežsarga ģimenē. Mācījās Apes pamatskolā, tad Rīgas Valsts tehnikumā, kuru absolvēja 1929. gadā. Strādāja pie Latgales sādžu sadalīšanas viensētās, no 1933. gada Zemkopības ministrijas kultūrtehniskajā nodaļā Ventspilī. 
 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gada maijā iesaistījās Latvijas Centrālās padomes organizētajā bēgļu pārcelšanā no Kurzemes piekrastes. 1944. gada oktobrī ieradās Gotlandē un pēc kara dzīvoja Zviedrijā.

Atsauces 

Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Dragoslavs Šekularacs

Dragoslavs Šekularacs (, dzimis , miris ) bija serbu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks.

Savulaik viens no populārākajiem sportistiem Dienvidslāvijā, Šekularacs lielu daļu savas karjeras aizvadīja vienā no valsts spēcīgākajiem klubiem Crvena Zvezda. Šekularacs tiek uzskatīts par vienu no visu laiku svarīgākajiem komandas spēlētājiem. Ar komandu izcīnījis piecus Dienvidslāvijas čempionu titulus. Vēlāk spēlējis Rietumvācijā, ASV, Kolumbijā, Francijā un Kanādā.

Dienvidslāvijas futbola izlasi pārstāvējis no 1956. līdz 1966. gadam, kopumā 41 mačā gūstot 6 vārtus. Ar izlasi izcīnījis sudraba medaļas 1956. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Melburnā, kā arī otro vietu 1960. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1958. un 1962. gada FIFA Pasaules kausā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Strādājis Kanādā, ASV, Austrālijā, Dienvidslāvijā, Meksikā, Saūda Arābijā, Spānijā un Dienvidkorejā. Bijis arī Gvatemalas futbola izlases galvenais treneris.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Crvena Zvezda

 Dienvidslāvijas Pirmā līga: 1955–56, 1956–57, 1958–59, 1959–60, 1963–64
 Dienvidslāvu kauss: 1957–58, 1958–59, 1963–64

Independiente Santa Fe

 Categoría Primera A: 1971
 Copa Simón Bolívar: 1970

Trenera karjera 
Crvena Zvezda

 Dienvidslāvijas pirmā līga: 1989-90
 Dienvidslāvu kauss: 1989–90

Heidelberg United

 NSL Cup: 1992–93

Serbian White Eagles

 Kanādas futbola līga (International Division): 2006

Atsauces

Ārējās saites 

1937. gadā dzimušie
2019. gadā mirušie
Dienvidslāvijas futbolisti
Dienvidslāvijas izlases futbolisti
Dienvidslāvijas futbola treneri
Serbijas futbola treneri
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1960. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1956. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Nikolajs Oskars Alksnītis

Nikolajs Oskars Alksnītis (1915—1981) bija viens no nacionālās pretestības kustības dalībniekiem, kuri 1944. gadā organizēja bēgļu laivas uz Zviedriju.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1915. gada 25. martā Ventspilī kā Nikolajs Oskars Lepste. Mācījās Ventspils Valsts ģimnāzijā. Līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā strādāja par rakstvedi Ventspils kara pārvaldē. 1940. gadā nomainīja uzvārdu uz "Alksnītis". 
 
Vācu okupācijas laikā strādāja par darbvedi Ventspils elektriskajā spēkstacijā, 1943. gadā iesaistījās Latvijas Centrālās padomes organizētajā bēgļu pārcelšanā no Kurzemes piekrastes. 1944. gada 15. oktobrī pārcēlās uz Gotlandi, viņa pienākumus uzņēmās Osvalds Bileskalns. 1956. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, miris 1981. gada 2. maijā.

Atsauces 

Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Džovanni Ferrāri

Džovanni Ferrāri (, dzimis , miris ) bija itāļu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga vai uzbrucēja pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Ferrāri tiek uzskatīts par vienu no savas paaudzes, kā arī vienu no Itālijas visu laiku labākajiem futbolistiem. Savas karjeras laikā izcīnījis astoņus Itālijas A sērijas čempionu titulus. Piecas reizes to paveicis ar Juventus, divas reizes ar Internazionale, bet vienu reizi ar Bologna.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1930. līdz 1938. gadam, kopumā 44 mačos gūstot 14 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1934. un 1938. gada FIFA Pasaules kausā. Viņš ir tikai viens no trim spēlētājiem, kas ir uzvarējuši FIFA Pasaules kausā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Bijis arī Itālijas izlases galvenais treneris, vadot komandu 1962. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Juventus

 Itālijas A sērija: 1930–31, 1931–32, 1932–33, 1933–34, 1934–35
 Itālijas kauss: 1941–42

Internazionale

 Itālijas A sērija: 1937–38, 1939–40
 Itālijas kauss: 1938–39

Bologna

 Itālijas A sērija: 1940–41

Itālija

 FIFA Pasaules kauss: 1934, 1938

Atsauces

Ārējās saites 

1907. gadā dzimušie
1982. gadā mirušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Itālijas futbola treneri
SSC Napoli spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Bologna F.C. 1909 spēlētāji
1934. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1938. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa treneri
Itālijas futbola izlases treneri
Pjemontā dzimušie
Lorenco Bufons

Lorenco Bufons (, dzimis ) ir bijušais itāļu futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases pārstāvis.

Savas karjeras laikā aizvadījis 277 mačus AC Milan komandas rindās. Spēlējis arī otrajā Milānas komandā Internazionale, kā arī vairākos citos Itālijas klubos. Kopumā piecas reizes uzvarējis Itālijas A sērijā.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1958. līdz 1962. gadam, kopumā piedaloties 15 mačos. Piedalījies 1962. gada FIFA Pasaules kausā. Lorenco Bufons tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem itāļu vārtsargiem.

Sasniegumi 
AC Milan

 Itālijas A sērija: 1950—51, 1954—55, 1956—57, 1958—59
 Latin Cup: 1951, 1956

Internazionale

 Itālijas A sērija: 1962—63

Personīgā dzīve 
Lorenco Bufons ir brālēns vārtsarga Džanluidži Bufona vectēvam.

Atsauces

Ārējās saites 

1929. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
AC Milan spēlētāji
Genoa C.F.C. spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Friuli-Venēcijā Džūlijā dzimušie
Kasels (nozīmju atdalīšana)

Kasels var būt:
 Vinsents Kasels (Vincent Cassel; 1966) ― franču aktieris un kinorežisors.

Skatīt arī 
 Kasele (Kassel) ― pilsēta Vācijā, Hesenes federālajā zemē. 

Uzvārdi
Klīvlends (nozīmju atdalīšana)

Klīvlends () var būt:

 Grovers Klīvlends.

Skatīt arī 
 Klīvlenda (Cleveland) ― pilsēta Ohaio štatā, ASV.

Uzvārdi
STOKELEY

STOKELEY ir amerikāņu repera Ski Mask The Slump God debijas studijas albums. To 2018. gada 30. novembrī izdeva Victor Victor Worldwide un Republic Records. Albumā ir viesizrādes no Juice WRLD, Austin Lam, Lil Baby un Lil Yachty.

Dziesmu sarakts 

2018. gada albumi
Debijas albumi
Ski Mask The Slump God albumi
Jānis Šmits (pārcēlājs)

Jānis Šmits (1909—1955) bija latviešu inženieris un nacionālās pretestības kustības dalībnieks, kurš Otrā pasaules kara beigās iesaistījās Latvijas Centrālās padomes (LCP) organizētajā bēgļu laivu akcijā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1909. gadā Irkutskā. Studēja Latvijas Universitātes Inženierzinātņu fakultātē. Vācu okupācijas laikā no 1941. līdz 1944. gadam bija Jūras departamenta darbinieks Rīgas ostā, 1944.–1945. gadā Latviešu leģiona virsnieks. Kurzemes cietokšņa kauju laikā 1945. gada aprīlī Šmits dezertēja no leģiona un nelegāli dzīvoja Ventspilī.

Pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada 8. maijā aizbēga no Ventspils uz Zviedriju. 1945. gada 15. oktobri četru vīru grupu Artura Arnīša vadībā, kuras sastāvā bija arī Jānis Šmits, Laimons Pētersons un Eduards Andersons, izsēdināja Kurzemes piekrastē. Arturu Arnīti un Jāni Šmitu arestēja jau 16. oktobrī, bet Eduards Andersons un Laimons Pētersons 28. oktobrī ar vilcienu ieradās Rīgā, kur tikās ar LCP Ventspils grupas vadītāju Voldemāru Mežaku un ar LCP dalībnieku Ernestu Priedīti. Viņus nodeva Latvijas PSR Valsts drošības ministrijas aģents Vidvuds Šveics. 1946. gada 16. maijā Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas karaspēka kara tribunāls Arturu Arnīti, Jāni Šmitu, Voldemāru Mežaku, Albertu Klibiķi, Ernestu Priedīti sodīja ar brīvības atņemšanu uz 25 gadiem, bet Laimonu Pētersonu – uz 15 gadiem ieslodzījumā Gulaga nometnēs.

Miris 1955. gada 12. septembrī Krasnojarskas novadā.

Literatūra 
 Pārcēlāji. Mansards, 2021.

Atsauces 

Padomju represijās cietušie
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Ģula Grošičs

Ģula Grošičs (, dzimis , miris ) bija Ungārijas futbolists un futbola treneris, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Ungārijas futbola izlases dalībnieks.

Bijis viens no ungāru "Zelta komandas" pārstāvjiem 1950. gados. Uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem vārtsargiem, Grošiču dēvē arī par pirmo sweeper-keeper vārtsargu, kurš aktīvi piedalījās saspēlēs ar aizsargiem. Ungāru līdzjutēju vidū ieguvis iesauku "Melnā pantera" (Fekete Párduc) sava melnā spēļu krekla dēļ. Ar izlasi izcīnījis zelta medaļu 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Helsinkos, kā arī otro vietu 1954. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1958. un 1962. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Budapest Honvéd

 Ungārijas līga: 1950, 1952, 1954, 1955

Ungārija

 Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 1952

Atsauces

Ārējās saites 

1926. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Ungārijas futbolisti
Ungārijas izlases futbolisti
Ungārijas futbola treneri
1954. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1952. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Komāromas-Estergomas meģē dzimušie

Futbola vārtsargi
Kuveitas futbola izlases treneri
Džonijs Heinss

Džons Normans Heinss (, dzimis , miris ) bija Anglijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks.

Heinss tiek uzskatīts par vienu no Fulham visu laiku labākajiem spēlētājiem, paliekot uzticīgs komandai gandrīz 20 gadus, tā arī neizcīnot nevienu trofeju. Heinss ir rekordists aizvadīto spēļu ziņā Fulham komandā, visos turnīros kopumā piedaloties 658 mačos. Savas karjeras noslēgumā spēlējis arī Kanādā un Dienvidāfrikā.

Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1954. līdz 1962. gadam, kopumā 56 mačos gūstot 18 vārtus. 22 mačus bijis arī izlases kapteinis. Pārstāvējis izlasi 1954., 1958. un 1962. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Durban City

 Dienvidāfrikas Nacionālā futbola līga: 1970–71

Atsauces

Ārējās saites 

1934. gadā dzimušie
2005. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbola treneri
Fulham FC spēlētāji
1954. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Londonā dzimušie
SpaceX Crew-5

SpaceX Crew-5 ir ASV uzņēmuma SpaceX kosmosa kuģa Crew Dragon lidojums.
Tas orbītā tika palaists 2022. gada 5. oktobrī NASA uzdevumā Commercial Crew Development programmā. 6. oktobrī kosmosa kuģis saslēdzās ar Starptautisko kosmosa staciju.

Crew-5 tika izmantots kosmosa kuģa nolaižamais aparāts Endurance, kas kosmosā bija lidojis vienu reizi (Crew-3). Nesējraķetei tika izmantota jauna pirmā pakāpe (sērijas numurs B1077)

Apkalpe 
Crew-5 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Lidojuma gaita 
SpaceX Crew-5 tika palaists  16:00:57 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-39A.
Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nolaidās uz peldošas platformas Just Read the Instructions (JRTI) Atlantijas okeānā.

6. oktobrī 21:01 UTC Endurance automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie Harmony modulim priekšpusē pievienotā adaptera PMA-2 saslēgšanās mezgla IDA-2.

Atsauces

Ārējās saites 

 NASA's SpaceX Crew-5 Mission NASA
 Crew-5 Mission SpaceX
 Crew Dragon Gunter Dirk Krebs

Dragon kosmosa kuģis
Milzu auzene

Milzu auzene () ir graudzāļu dzimtas suga. Tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp diezgan bieži visā Latvijas teritorijā. Suga aug mežos un krūmājos, tā veido dažāda lieluma grupas arī mežu ceļmalās un izcirtumos.

Apraksts 
Milzu auzene ir daudzgadīgs,  60-150 cm garš lakstaugs. Stiebrs ir stāvs, gluds un augs veido skraju ceru. Lapas ir 0,6-1,5 cm platas, to mala ir raupja - arī apakšējo lapu makstis ir raupjas. Mēlīte ir strupa un īsa (aptuveni 0,1 cm). Īpaši raksturīga pazīme ir stublāju sirpjveidīgi aptverošās austiņas pie lapas pamata (sevišķi izteiksmīgas apakšējām lapām). Ziedi ir izvietoti skrajā un 10-30 cm garā skarā, skara galā un zari mazliet nolīkst. Zari parasti pušķos pa 2. Katrā vārpiņā ir 5-9 divdzimumu ziedi. Ārējā zieda plēksne beidzas ar 1-2 cm garu akotu. Auglis ir sīks plēksnenis (no zieda plēksnes neizbirstošs grauds). Zied jūlijā, augustā.

Atsauces 

Auzenes
Latvijas flora
Emīls Vecmanis

Emīls Vecmanis (1913—2006) bija latviešu nacionālās pretestības kustības dalībnieks, kurš Otrā pasaules kara beigās iesaistījās Latvijas Centrālās padomes (LCP) darbībā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1913. gada 5. novembrī Rīgā. 1933. gadā absolvēja Rīgas Valsts tehnikumu, strādāja par dzelzceļnieku, 1935.–1936. gadā dienēja Latvijas armijas Latgales divīzijas štāba sakaru rotā, kur ieguva radista zināšanas. Vācu okupācijas laikā strādāja Ventspils dzelzceļa stacijā, 1944. gadā iesaistījās LCP darbībā un kļuva par vienu no tās radistiem. 

Kad 1945. gada oktobrī Latvijā nelegāli no Zviedrijas ieradās četru LCP dalībnieku grupa Artura Arnīša vadībā, sākās tobrīd vēl brīvībā palikušo LCP aktīvistu un viņu atbalstītāju masveida aresti.
Vecmani NKVD apcietināja 1945. gada 31. oktobrī un ilgstoši pratināja.

1946. gada 16. maijā Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas karaspēka kara tribunāls Vecmani sodīja ar brīvības atņemšanu uz 15 gadiem ieslodzījumā Gulaga nometnēs.
Pēc 10 spaidu darba gadiem Arhangeļskas apgabala Sevdvinlagā, Komi APSR Sevželdorlagā un Maskavas apgabalā Vecmanim 1956. gada septembrī atļāva atgriezties Latvijā.
Strādāja Ventspils dzelzceļa stacijā, mūža nogali pavadīja pansionātā "Selga". Miris 2006. gada 9. maijā Ventspilī.

Literatūra 
 Pārcēlāji. Mansards, 2021.

Atsauces 

Padomju represijās cietušie
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Mārsnēnmuiža

Mārsnēnmuiža (arī Gaitnieki, kļūdaini Mārsēnmuiža) ir ciems Cēsu novada Mārsnēnu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Lisas upes krastā. Ciems veidojies ap bijušās Mārsnēnu muižas (Marzenhof) centru.

Atsauces
Igors Neto

Igors Neto (, dzimis , miris ) bija krievu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis PSRS futbola izlases dalībnieks.

Visu savu spēlētāja karjeru aizvadījis Spartak Moscow vienībā, tur piecas reizes kļūstot par PSRS Augstākās līgas uzvarētāju.

PSRS futbola izlasi pārstāvējis no 1952. līdz 1965. gadam, kopumā 54 mačos gūstot 4 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1960. gada Eiropas čempionātā, kā arī izcīnījis zelta medaļu 1956. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Piedalījies arī 1958. un 1962. gada FIFA Pasaules kausā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Vadījis komandas Kiprā, PSRS un Grieķijā. No 1970. līdz 1971. gadam bijis Irānas futbola izlases galvenais treneris.

Sasniegumi 
Spartak Moscow

 PSRS Augstākā līga: 1952, 1953, 1956, 1958, 1962
 PSRS kauss: 1950, 1958, 1963

PSRS

 Eiropas čempionāts: 1960
 Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 1956

Ārējās saites 

1930. gadā dzimušie
1999. gadā mirušie
PSRS futbolisti
Krievijas futbolisti
PSRS izlases futbolisti
PSRS futbola treneri
Krievijas futbola treneri
1960. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1952. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1956. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Irānas futbola izlases treneri
Maskavā dzimušie
Maskavā mirušie
Šons Durci

Šons Durci (; dzimis  Misisogā, Ontārio, Kanādā) ir profesionāls kanādiešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Kanādas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv NHL klubu Losandželosas "Kings".

Karjera 
Uzaudzis Misisogā, Durzi spēlēja AA hokeju Misisogas "Braves" komandā, pirms pievienojās Lielās Toronto hokeja līgas (GTHL) komandai Misisogas "Rebels". Pēc tam, kad 2013.—2014. gada sezonā kopā ar Rebels ieguva 14 punktus un 8 soda minūtes, Durzi draftēja Ontārio hokeja līgas (OHL) komanda Ovens Sound Attack. 2014.—2015. gada sezonā viņš atgriezās "Rebels" rindās, kur aizvadīja 31 spēli, kā arī divās spēlēs piedalījās Ontārio Junioru hokeja līgas komandā Sentmaiklas "Buzzers". Durzi vēlāk paziņoja, ka viņa papildu gads ar "Rebels" "noteikti bija liela daļa no manas karjeras".

Ārējās saites 
 https://www.hockeydb.com/ihdb/stats/pdisplay.php?pid=176789

Atsauces 

1998. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Losandželosas "Kings" spēlētāji
NHL drafta otrās kārtas izvēles
Lihtenšteinas vēsture

Lihtenšteinas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Lihtenšteinas teritorijā.

Vēsture 
Romas impērijas laikā Lihtenšteinas teritorija ietilpa Rētijas provinces sastāvā un caur to veda ceļš no Itālijas caur Brigantium (Brēgencu) uz provinces galvaspilsētu Augusta Vindelicorum (Augsburgu).
Šveices neatkarības karu periodā pret Habsburgiem (1401–1429, 1444–1446, 1498–1500) Lihtenšteinu izpostīja un tā kļuva par Svētās Romas impērijas pierobežu, kopš 1434. gada Vaducas grāfistei un Šellenbergas valstiņai bija kopīgs valdnieks.

1719. gada 15. augustā izveidojās Lihtenšteinas firsta valsts, kas Napoleona karu laikā pievienojās vācu Reinas Savienībai (1808—1815), pēc tam Vācu Savienībai (1815—1866). Pēc Vācu Savienības iziršanas 1866. gada 14. februārī Lihtenšteina kļuva par neatkarīgu valsti un pievienojās Austroungārijas muitas ūnijai. Pēc Austroungārijas sabrukuma 1924. gadā tā izveidoja kopēju monetāro un muitas ūniju ar Šveices Konfederāciju, arī mūsdienās Lihtenšteinas intereses ārzemēs pārstāv Šveice.

Lihtenšteina ir Eiropas Padomes dalībvalsts, bet nav Eiropas Savienības dalībvalsts.

Atsauces 

Lihtenšteina
Monako vēsture

Monako vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Monako teritorijā.

Vēsture 
Monako nosaukums radies no sengrieķu kolonijas Monoikas (Monoïkos) vārda, kuru 6. gadsimtā p.m.ē. bija dibinājuši feniķieši. Romas Impērijas laikā tā ietilpa Aizalpu Gallijas (Gallia Transalpina, vēlāk Gallia Narbonensis) sastāvā.
1215. gadā Monako kļuva par Dženovas koloniju. 1297. gadā Frančesko Grimaldi ieņēma Monako pili, valstī sāka valdīt Grimaldi dinastija, kura valda firstistē arī mūsdienās. No 1525. līdz 1641. gadam Monako bija Spānijas, bet vēlāk Francijas Karalistes protektorāts.
No 1793. līdz 1814. gadam Monako bija Francijas valdījumā, bet no 1815. līdz 1860. gadam bija Sardīnijas karalistes protektorāts. 1861. gadā Mantonas un Rokebrinas (Roquebrune-Cap-Martin) pilsētas atdalījās no Monako un pievienojās Francijai, kas atzina Monako suverenitāti. 1862. gadā atvēra pirmo Montekarlo kazino.

Līdz 1911. gadam Monako bija absolūta monarhija. 1962. gada konstitūcija atcēla nāvessodu un piešķīra vēlēšanu tiesības sievietēm. 1993. gadā Monako iestājās ANO. Kopš 2005. gada valsts galva ir princis Albērs II.

Kopš 2004. gada Monako ir Eiropas Padomes dalībvalsts, bet nav Eiropas Savienības dalībvalsts.

Atsauces 

Monako
Pļavas auzene

Pļavas auzene () ir augu suga graudzāļu dzimtā. Tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp ļoti bieži visā Latvijā. Daudzviet ieviesusies ārpus pamatareāla.

Dažāda lieluma grupas aug pļavās, atmatās, skrajos krūmājos, mežmalās un ceļmalās.

Apraksts 
Pļavas auzene ir daudzgadīgs, 30-110 cm garš lakstaugs, kurš veido skraju ceru. Stiebrs ir stāvs un kails. Lapas ir 0,3-0,8 cm platas, gandrīz kailas un plakanas. Lapas plātnes apakšpuse ir spīdīga. Lapas maksts ir kaila, vaļēja, apakšējām lapām šķeldraina. Lapām ir īsas, lancetiskas austiņas. Mēlīte ir strupa un ļoti īsa. Ziedi ir izvietoti 7-25 cm garā un stāvā skarā. Skaras zari ir gari un stingri, vērsti slīpi augšup. Apakšējā zaru pārī  viens no zariem parasti ir ar vienu vārpiņu. Vārpiņas ir 1-1,5 cm garas, to ass kaila, vārpiņas sāniski saplacinātas, ar 7-10 ziediem. Vārpiņas plēksnes lancetiskas. Ārējā zieda plēksne ir bez akota vai akots tik īss, ka nepārsniedz plēksni. Auglis ir plēksnēs ieslēgts sīks grauds ar garenisku rievu. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces 

Auzenes
Latvijas flora