joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Soniks 2: Filma

"Soniks 2: Filma" () ir 2022. gada ASV un Japānas kopražojuma piedzīvojumu animācijas filma, ko izplatīs kinokompānija Paramount Pictures un kas balstīta uz Sega izdotās tāda paša nosaukuma videospēļu franšīzes. Filma ir turpinājums 2020. gada filmai "Soniks: Filma". Tā pat kā pirmajai daļai filmas režisors ir Džefs Foulers, scenārija autori Patriks Keisijs un Džošs Millers kopā ar Džonu Vaitingtonu. Galvenās lomas ierunājuši un atveido Džeimss Mārsdens, Bens Švarcs, Taika Samptere, Nataša Rotvela, Ādams Pallijs, Šemārs Mors, Idriss Elba, Nikola Šercingere un Džims Kerijs.

Pēc filmas pirmās daļas labajiem ienākumiem, plānojot izveidot filmu sēriju, Paramount Pictures par turpinājumu paziņoja 2020. gada maijā. Filmēšana notika Vankūverā un Havajās 2021. gadā no marta līdz jūnijam. Filmas "Soniks 2: Filma" pirmizrāde Austrālijā notika , Latvijā — , bet ASV tikai . Filmas pasaules kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāru, ierindojot to devītajā vietā starp 2022. gada ienesīgākajām filmām. Filmu sērijas trešās daļas pirmizrāde ieplānota .

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Japānas filmas
Animācijas filmas
Piedzīvojumu filmas
Kinokomēdijas
Paramount Pictures filmas
DC Supermīluļu līga

"DC Supermīluļu līga" () ir 2022. gada ASV 3D datoranimācijas supervaroņu kinokomēdija, ko producējusi studija Warner Animation Group, un kas balstīta uz DC Comics komiksiem par supervaroņu komandu Legion of Super-Pets. Filmas režisors ir Džareds Stērns un šī ir viņa debijas filma. Filma seko Kripto (ieskaņojis Dveins Džonsons), Supermena suņa gaitām, kas apvienojies ar patversmes suni Eisu (ieskaņojis Kevins Hārts) un citiem dzīvniekiem, lai izglābtu Leksa Lutora sagūstītos supevaroņus. Pārējos tēlus ieskaņojuši Keita Makinona, Džons Krasinskis, Vanesa Baiere, Nataša Liouna, Djego Luna, Tomass Midldičs, Bens Švarcs un Kiānu Rīvss.

Filmas "DC Supermīluļu līga" pirmizrāde notika  Losandželosā, bet ASV un Latvijas kinoteātros to sāka rādīt no 29. jūlija. Filmas izplatītājs ir Warner Bros. Pictures. Tā ir saņēmusi pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes un tās pasaules kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāri.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
Animācijas filmas
Piedzīvojumu filmas
Kinokomēdijas
Warner Animation Group filmas
Warner Bros. Animation filmas
Warner Bros. animācijas filmas
Pašnāvnieku vienība: Jauna misija

"Pašnāvnieku vienība: Jauna misija" () ir 2021. gada ASV un Apvienotās Karalistes supervaroņu filma. Filmas režisors ir Džeimss Ganns. Galvenās lomas atveidoja Margota Robija, Idriss Elba, Džons Sina, Jūels Kinamans, Silvestrs Stallone, Vaiola Deivisa, Džajs Kortnijs un Pīters Kapaldi. Filmas pirmizrāde ASV notika  un tā ir turpinājums 2015. gada filmai "Pašnāvnieku vienība".

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
ASV filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Supervaroņi
Kinokomēdijas
Warner Bros. filmas
Betmens (2022. gada filma)

"Betmens" () ir 2022. gada ASV supervaroņu filma, kas balstīta uz DC Comics tēlu Betmenu. Tā ir jauna sadaļa Warner Bros. veidotajā "Betmena" filmu sērijā. Filmas režisors un viens no scenāristiem ir Mets Rīvss, otrs scenārists ir Pīters Kreigs. Galveno lomu, Brūsus Veinu/Betmenu, atveido Roberts Patinsons, pārējās lomas atveido Zoja Kravica, Pols Deino, Džefrijs Raits, Džons Turturo, Pīters Sārsgārds, Endijs Serkiss un Kolins Ferels. Filmas sižets stāsta par galvenā varoņa otro gadu kopš viņš uzsācis cīnīties ar noziedzības apkarošanu, kā Betmens atklāj korupciju Gotemas pilsētā un vajā Ridleru (Deino), sērijveida slepkavu, kas kā savu mērķi izvēlējies Gotemas eliti.

Bens Afleks, kas atveidoja Betmenu DC Extended Universe (DCEU), 2014. gadā tika izvēlēts galvenajai lomai, kā arī par producentu, scenārija līdzautoru un režisoru jaunajai Betmena sērijas filmai, bet 2017. gadā viņš atteicās no režisora amata, jo viņu neapmierināja paša veidotais scenārijs. Rīvss tika nolīgts kā jaunai filmas režisors un scenārists, kam bija jāpārveido Afleka veidotais scenārijs. Viņš vēlējās vairāk izpētīt Betmenu kā detektīvu, kas netika darīts iepriekšējās filmās, iedvesmojoties no komiksu grāmatām Year One (1987), The Long Halloween (1996—1997) un Ego (2000). Afleks pameta projektu 2019. gada janvārī, pārtraucot sadarbību ar DCEU. Patinsonsu galvenajai lomai apstiprināja 2019. gada maijā, bet pārējo aktieru atlase notika pēc tam. Filmēšana norisinājās Apvienotajā Karalistē un Čikāgā no 2020. gada janvāra līdz 2021. gada martam.

Filmas "Betmens" pirmizrāde sākotnēji bija plānota 2021. gada jūnijā, bet filmas veidošana tika aizkavēta no 2020. gada marta līdz septembrim COVID-19 pandēmijas dēļ. Filmas pirmizrāde notika  Linkona centrā, Ņujorkā, bet ASV un Latvijā kinoteātros filmu demonstrēja no . Tās pasaules kases ienākumi ir vairāk nekā  ASV dolāru, padarot to par piekto ienesīgāko 2022. gada filmu. Filmai ir paredzēti divi turpinājumi, kā arī tiek izstrādāti divi televīzijas seriāli, kas paredzēti straumēšanas kanālam HBO Max.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Betmena filmu sērija
Supervaroņi
Kinokomēdijas
Warner Bros. filmas
Jūrmalas Aspazijas pamatskola

Jūrmalas Aspazijas pamatskola ir pamatskola, kas atrodas Aizputes ielā 1A, Jūrmalā.

Vēsture 
1946. gadā nodibināja Rīgas pilsētas 13. pamatskolu Vienības prospektā 28 un 32. Pēc Jūrmalas pilsētas izveidošanas 1959. gadā to pārdēvēja par Jūrmalas 13. septiņgadīgo skolu. 1962. gadā to apvienoja ar Jūrmalas 72. septiņgadīgo skolu un izveidoja Jūrmalas 6. astoņgadīgo skolu Aizputes ielā 1a.  Mācības notika latviešu un krievu valodā. 1986. gada to pārveidoja par Jūrmalas 6. pamatskolu', bet 1992. gadā par Lielupes vidusskolu. 2015. gadā to pārveidoja par Lielupes pamatskolu.
Apvienojoties Jūrmalas pilsētas Lielupes pamatskolai un Jūrmalas Alternatīvajai skolai, 20021. gadā izveidojās Jūrmalas Aspazijas pamatskola.

Skolā mācījušies

Atsauces 

Skolas Jūrmalā
1624. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1624. gada notikumi Latvijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Šajā laikā pēc pamiera nolēgšanas līdz 1625. gadam bija pierimis poļu-zviedru karš starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karalistes karaspēkiem.

Notikumi

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs bija Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogisti pārvaldīja hercogs Frīdrihs Ketlers.

 Zviedru pakļautajā Vidzemes daļā sākot ar Rūjienu tika uzsākta arklu revīzija (izņemot Ropažu arklu revīziju, kas bija veikta iepriekšējā gadā).
 Zviedrijas karalis Gustavs Ādolfs apskatīja iekaroto kreisā krasta  Daugavgrīvas skansti (bijušā cisterciešu klostera vietā) un pavēlēja tās vietā būvēt jaunu, laika prasībām atbilstošāku, nocietinājumu, kuru nosauca par Neimindi. Vecās pils akmeņus zviedri izmantoja kā būvmateriālu jaunā Daugavgrīvas cietokšņa celtniecībai.
 Hercogs Frīdrihs ar visu savu galmu un ministriem pārcēlās uz Lielauces muižu, savukārt Jēkabam Ketleram lika atgriezties Jelgavā.
 Dobeles baznīcai uzcēla jaunu ozolkoka torni.
 Lugažu muižas zemes pārgāja baronu fon Vrangeļu dzimtai.
 Tika uzcelta Ķimāles muiža.

Septembris 
 16. septembris — arklu revīzija tika veikta Rūjienā un Ērģemē.
 17. septembris — arklu revīzija tika veikta Lugažos.
 23. septembris — arklu revīzija tika veikta Ēvelē.

Oktobris 
 6. oktobris — arklu revīzija tika veikta Valmierā, Burtniekos un Murjāņos.
 7. oktobris — arklu revīzija tika veikta Alojā.
 9. oktobris — arklu revīzija tika veikta Limbažos.
 14. oktobris — arklu revīzija tika veikta Vainižos.
 15. oktobris — arklu revīzija tika veikta Turaidā.
 17. oktobris — arklu revīzija tika veikta Krimuldā.
 19. oktobris — arklu revīzija tika veikta Siguldā.
 28. oktobris — arklu revīzija tika veikta Dolē.

Novembris 
 7. novembris — arklu revīzija tika veikta Mālpilī.
 12. novembris — arklu revīzija tika veikta Nītaurē.
 21. novembris — arklu revīzija tika veikta Vecsalacā.

Kultūra

Zinātne

Dzimuši

Miruši 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
1627. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1627. gada notikumi Latvijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Turpinājās poļu-zviedru karš starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karalistes karaspēkiem.

Notikumi

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs bija Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogisti pārvaldīja hercogs Frīdrihs Ketlers.

 Poļu—zviedru kara darbības rezultātā tika nopostīta Valka, tā nonāca Zviedru Vidzemes sastāvā.
 Tika nodedzināta arī Sēlpils.
 Bijušo Cēsu katoļu bīskapiju ar tajā esošo Cēsu pilsētu un Sv. Jāņa baznīcu, kā dāvinājumu no Zviedrijas karaļa Gustava II Ādolfa saņēma Zviedrijas valsts kanclers Aksels Ūksenšerna.
 Jezuītu pamesto Mazjumpravas muižu Gustavs II Ādolfs piešķīra Rīgas monētu kaltuves meistaram Martinam Vulfam, kurš to pārdēvēja par Vulfenšildu.
 Alūksnē tika nodedzināta vecā koka baznīca, kā arī nopostīta Gaujienas baznīca.
 Kandavā tika uzcelta jauna baznīca.
 Kuldīgas kurpnieku cunfte apstiprināja savus statūtus.
 Vizlas muiža nonāca Hansa Brinkena īpašumā. To bija ieķīlājis rotmisters Fromholds Patkuls, kas bijis apprecējis Rosena atraitni, un kas pirms tam bija Rozenu dzimtas īpašumā.
 Vētra sagrāva veco koka baznīcu blakus esošajai Jelgavas Svētās Trīsvienības baznīcas ēkai.

Augusts 
 — Jakobs Delagardijs sakāva hetmaņa Ļeva Sapehas lietuviešu armiju pie Sēlpils. Pateicoties šai uzvarai, zviedri atjaunoja šajā reģionā status quo, kurš tiem nodrošināja kundzību Vidzemē.

Oktobris 
 4. oktobris — zviedru karaspēka daļas (ap 4000 vīriem) pēc izlūkošanas vakara pusē nonāca pie Daugavpils pils.
 9. oktobris — rīta uzbrukumā zviedru spēki ieņēma Daugavpils pili. Vienīgais lietuviešu ieguvums bija zviedru lielgabalnieka nogalināšana. Daugavpils zaudēšanai bija milzīga nozīme poļu varai Vidzemē. Pils nonākšana zviedru varā nodeva viņu rokās praktiski visu pārējo teritoriju uz ziemeļiem no Daugavas. Pretinieks, turpinot virzību augšup pa upi, varēja apdraudēt arī ziemeļaustrumu Lietuvu. Taču zviedri šo iespēju neizmantoja. Pēc Daugavpils ieņemšanas un nodedzināšanas tie atkāpās uz rietumiem.

Kultūra

Zinātne

Dzimuši

Miruši 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Žoržs Nagelmakers

Žoržs Lambērs Kazimirs Nagelmakers (; dzimis , miris ) bija Compagnie Internationale des Wagons-Lits dibinātājs, uzņēmējs, kas pazīstams ar Austrumu ekspreša vilcienu. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja zelta medaļu jāšanas sacensībās pasta piegādē.

Biogrāfija 
Žoržs Nagelmakers dzimis baņķieru ģimenē ar interesi par dzelzceļu un ciešām saiknēm ar Beļģijas karaļa Leopolda II galmu, un ieguva būvinženiera izglītību. Pēc izglītības iegūšanas viņš 10 mēnešus ceļoja pa Ameriku, un šajā laikā viņš bieži devās braucienos ar vilcieniem, kam bija Pullman tipa vagoni. Viņš pārliecinājās, ka Pullman tipa vagoniem Eiropā būtu pieprasījums. Pēc tam, kad tika noraidīts priekšlikums sadarboties Eiropas tirgus attīstībā, Nagelmakers atgriezās Eiropā.

1870. gadā viņš publicēja priekšlikumu izstrādāt guļamvagonus Eiropas tirgum ar nosaukumu Projet d'Installation de wagons-lits sur les chemins de fer du continent (Projekts guļamvagonu uzstādīšanai uz kontinenta dzelzceļiem). Tomēr Francijas—Prūsijas karš aizkavēja Beļģijas valdības koncesijas piešķiršanu un viņa pirmā guļamvagonu dienesta izveidi.

1873. gadā Žoržs Nagelmakers nodibināja uzņēmumu Georges Nagelmackers & Company, kas vēlāk kļuva par Compagnie Internationale des Wagons-Lits (CIWL). Viņa galvenā mītne atradās Parīzē un izveidoja Compagnie Internationale des Grands Hotels, lai attīstītu un pārvaldītu luksusa viesnīcas visos tā vilcienu maršrutos. Viņa stratēģija ietvēra vilcienu operatoru pārliecināšanu pievienot saviem vilcieniem viņa guļamvagonus un restorānu vagonus, lai dažādotu vilcienu ceļotāju izvēli. Pirmais tikai CIWL vilciens sāka darboties 1882. gadā.

Austrumu ekspresis tika palaists 1883. gada 4. oktobrī. Vēlāk viņš nopirka līniju Mudanja-Bursa un 1891. gadā pārdeva to frančiem. 1893. gadā viņš nopirka arī Izmiras-Kasabas dzelzceļu, ko arī nākamajā gadā pārdeva frančiem.

1900. gadā viņš startēja vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, kur startēja jāšanas pasta piegāžu sacensībās. Šajās sacensībās viņš ieguva godalgoto pirmo vietu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Žoržs Nagelmakers (Olympedia profils) 
 Žoržs Nagelmakers (Sports Reference profils) 

1845. gadā dzimušie
1905. gadā mirušie
Beļģijas jātnieki
Beļģijas uzņēmēji
Beļģijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Jātnieki 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Olimpiskie sudraba medaļnieki jāšanā
Beļģijas olimpiskie zelta medaļnieki
Žanis Unāms

Žanis Unāms, arī Unams (1902–1989) bija latviešu žurnālists, rakstnieks un sabiedriskais darbinieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1902. gada 19. jūnijā Sesavas pagasta Jostenes Rempīšos dzirnavnieka ģimenē. Mācījās Sesavas pagastskolā, Jelgavas ģimnāzijā, kuru absolvēja 1923. gadā, viņa pirmā publikācija bija raksts "Jaunatnes apvienības ideja" laikrakstā "Zemgalietis" (1921).
Studēja tieslietas un teoloģiju Latvijas Universitātē (1923-1928), līdztekus darbojās laikrakstos "Zemgalietis", "Jaunais Zemgalietis" (1923-1926), "Jelgavas Vēstnesis" un "Brīvā Tēvija".

Vēlāk bija laikraksta „Latvis” redaktors (1929–1931), mēnešraksta „Burtnieks” redakcijas sekretārs (1931–1934), Rīgas pilsētas X bibliotēkas pārzinis (1935–1939), paju sabiedrības „Grāmatnieks” direktors (1939–1940).
Vācu okupācijas laikā bija Valsts bibliotēkas direktors (1941) un Sabiedrisko lietu departamenta direktors (1943). 

1944. gadā četrus mēnešus bija ieslodzīts Gestapo cietumā. Pēc Otrā pasaules kara dzīvoja Vācijā, no 1951. gada viņš sešus gadus vadīja Oldenburgas latviešu bēgļu nometni, trīs gadus bija Latviešu Centrālās padomes loceklis.

Miris 1989. gada 9. augustā Oldenburgā, apbedīts Omstedes kapos.

Darbi 
Žanis Unāms sarakstījis 22 grāmatas, no tām septiņas trimdā. Viņš publicējis pāri par 1000 rakstu periodikā.

Kultūrvēsturiskie apcerējumi 
 "1863. gads latviešu kultūras vēsturē" (1931), 
 "Brīvzemnieks" (1932, 2. daļa - T. Zeiferta aizsāktā darba turpinājums, K. Barona prēmija 1933), 
 "H. Visendorfs un viņa vieta latviešu kultūras vēsturē" (1933, K. Barona prēm. 1934),
 "Kr. Barons un viņa mūža darbs" (1935), 
 "Krišjānis Kalniņš" (1936), 
 "Marija Valdemāre (Medinska)" (1937) u.c. 

 "Komunisma iebrukums latviešu literatūrā.." (1932), 
 "Trīs brīvības cīņu vadoņi: Kalpaks, Balodis, Radziņš", 
 "18. novembris un 15. maijs" (abas 1934), 
 "Tautas vadonis Kārlis Ulmanis" (1934, kopā ar J. Lapiņu), 
 "Krievu laiki Latvijā" (1936).

Atmiņu grāmatas 
 "Latvija pēc 17. jūnija" (1950), 
 "Laiku atspulgā" (1953), 
 "Melnā vara. Toreiz un tagad" (1955, 1993), 
 "Dzīvā Latvija" (1964), 
 "Karogs vējā" (1969), 
 "Aiz septiņiem kalniem", 
 "Zem Barbarosas šķēpa" (abas 1975).

Latviešu biogrāfiskā vārdnīca 
 Es viņu pazīstu: Latviešu biogrāfiskā vārdnīca. Redaktors Žanis Unāms. Rīga: Biogrāfiskā arhīva apgāds, [1939]. 562 lpp., atkārtots izdevums 1975.

Atsauces 

Latviešu žurnālisti
Jelgavas novadā dzimušie
Baiļu rags (1991. gada filma)

"Baiļu rags" () ir 1991. gada ASV psiholoģiskais trilleris, kura režisors ir Mārtins Skorsēze. Filmā galvenās lomas atveido Roberts De Niro, Niks Nolte, Džesika Lenga, Džuljeta Lūisa, Džo Dons Beikers, Roberts Mičums un Gregorijs Peks. Šī bija pēdējā pilnmetrāžas filma, kurā piedalījās Gregorijs Peks. Filma ir balstīta uz 1957. gada Džona Makdonalda romāna The Executioners motīviem. "Baiļu rags" ir rimeiks 1962. gada tāda paša nosaukuma filmai, kurā galvenās lomas atveidoja Peks un Mičums.

Filma ir par no cietuma izlaistu izvarotāju (De Niro), kurš cenšas atriebties savam advokātam, kuru viņš vaino savā 14 gadu ilgajā cietumsodā un pierādījumu slēpšanā.

"Baiļu rags" bija septītā Skorsēzes filma, kurā piedalījās Roberts De Niro. Filma bija gan finansiāli, gan kritiski veiksmīga. De Niro nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais aktieris, savukārt Lūisa nominēja kategorijā labākā aktrise otrā plāna lomā. Abus nominēja arī Zelta globusa balvai.

Ārējās saites 

1991. gada filmas
ASV filmas
Mārtina Skorsēzes filmas
Universal Pictures filmas
Džuljeta Lūisa

Džuljeta Leika Lūisa (, dzimusi ) ir ASV aktrise un dziedātāja.

Savu aktrises karjeru sākusi 14 gadu vecumā televīzijā. Viņas pirmā loma bija filmā National Lampoon's Christmas Vacation (1989). Atpazīstamību guvusi, piedaloties Mārtina Skorsēzes filmā "Baiļu rags" (1991), par ko viņa tikanominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākā aktrise otrā plāna lomā, kā arī Zelta globusa balvai.

Vēlāk piedalījusies Vudija Allena filmā Husbands and Wives (1992), trillerī "Kalifornija" (Kalifornia, 1993) un "Kas nomoka Gilbertu Greipu" (1993). Lūisa savu atpazīstamību audzēja, attēlojot masu slepkavu Meloriju Noksu Olivera Stouna pretrunīgi vērtētajā satīriskajā kriminālfilmā "Dzimuši slepkavas" (1994). Par šo lomu viņa saņēma labākās aktrises balvu Venēcijas kinofestivālā.

Vēlāk piedalījusies tādās filmās kā "Dīvainās dienas" (1995), "No krēslas līdz rītausmai" (1996), The Other Sister (1999), Hysterical Blindness (2002), "Kā vecajos, labajos laikos" (2003), "Stārskijs un Hačs" (2004), Whip It (2009), "Notiesāšana" (2010) un "Augusts: Osedžas zeme" (2013).

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Amerikāņu dziedātāji
Fanija un Aleksandrs

"Fanija un Aleksandrs" () ir 1982. gada Zviedrijas, Francijas un Rietumvācijas kopražojuma drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Ingmars Bergmans. Filmā galvenās lomas atveido Pernilla Alvina, Bertils Gūve, Eva Frēlinga, Gunna Volgrēna un Jans Malmše.

Filmas darbība norisinās Zviedrijā, 20. gadsimta sākumā. Pēc tēva nāves, brāļa un māsas māte aprecas ar ietekmīgu bīskapu, kurš viņu dzīvē ievieš stingru kārtību un soda viņus par katru mazāko pārkāpumu.

"Fanija un Aleksandrs" ir Bergmana pēdējā filma, un filmas scenārijs ir daļēji autobiogrāfisks. Tā sākotnēji tika iecerēta kā 312 minūšu garš televīzijas miniseriāls, tomēr vispirms tika izdota 188 minūšu gara filma, izrādīšanai kinoteātros. Televīzijas versija vēlāk tika izdota kā viena filma, kas to padara par vienu no visu laiku garākajām kinofilmām.

Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Tā ieguva četras Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijās labākā starptautiskā spēlfilma, labākais mākslinieka darbs, labākais operatora darbs un labākie kostīmi.

Atsauces

Ārējās saites 

1982. gada filmas
Zviedrijas filmas
Francijas filmas
Vācijas filmas
Drāmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas svešvalodā
Ingmara Bergmana filmas
Perlamutrenes

Perlamutrenes (latīņu: Unio) ir gliemji ar divpusēji simetrisku, biezu čaulu, kas ietilpst dižgliemeņu dzimtā. To iekšējā virsma izklāta ar perlamutra slāni. Čaulas virsotne izceļas, slēdzējmalai ir pauguri – zobiņi. Perlamutrenes apdzīvo saldūdeņus.

Latvijā sastopamas:

 Ķīļveida perlamutrene (Unio tumidus)
 Slaidā perlamutrene (Unio pictorum)
 Biezā perlamutrene (Unio crassus) – iekļauta aizsargājamo sugu sarakstā

Dižgliemeņu dzimta
Nukunonu

Nukunonu () ir lielākais no trijiem Tokelau teritoriju veidojošajiem atoliem Klusajā okeānā. Izvietojies teritorijas vidusdaļā 60 km no dienvidaustrumos esošā Fakaofo atola un 90 km no ziemeļrietumos esošā Atafu atola. Nukunonu atola kopējā platība ir ap 98 km², tajā ir 24 saliņas ar kopējo sauszemes platību ap 4.7 km². Apdzīvotas ir divas saliņas atola rietumos — Nukunonu ar Fales ciemu un Motuhaga; tās savienotas ar tiltu. Nukunonu atrodas skola, viesnīca un saules elektrostacija, Motuhagā — slimnīca.

Nukunonu pārvalda ciema vecajo padome Taupulega. Periodiski rotācijas kārtībā uz vienu gadu Nukunonu ir salu padomes Fono priekšsēdētāja Ulu o Tokelau rezidences vieta un Tokelau nominālā galvaspilsēta.

60 ha liela teritorija atola austrumdaļā ir noteikta kā putniem nozīmīga vieta — šeit ligzdo vairākas retas putnu sugas — Anous minutus, Anous stolidus, Gygis alba un citas.

Atsauces

Ārējās saites 

Klusā okeāna salas
Okeānijas galvaspilsētas
Tokelau
Atafu

Atafu () ir mazākais, bet visvairāk apdzīvotais no trijiem Tokelau teritoriju veidojošajiem atoliem Klusajā okeānā. Izvietojies teritorijas ziemeļrietumos 90 km no dienvidaustrumos esošā Nukunonu atola. Atafu atola kopējā platība ir ap 17km², tajā ir 42 saliņas ar kopējo sauszemes platību ap 3.5 km². Apdzīvota ir viena saliņa atola ziemeļrietumos, kur atrodas skola, slimnīca un saules elektrostacija.

Atafu pārvalda ciema vecajo padome Taupulega. Periodiski rotācijas kārtībā uz vienu gadu Nukunonu ir salu padomes Fono priekšsēdētāja Ulu o Tokelau rezidences vieta un Tokelau nominālā galvaspilsēta.

70 ha liela teritorija atola dienvidos ir noteikta kā putniem nozīmīga vieta — šeit ligzdo vairākas retas putnu sugas — Anous minutus, Anous stolidus, Gygis alba un citas.

Atsauces

Ārējās saites 

Klusā okeāna salas
Okeānijas galvaspilsētas
Tokelau
Ernests Vītiņš

Ernests Vītiņš (dzimis  Rīgā) ir latviešu stikla mākslinieks, kas pārsvarā veido monumentālus (liela izmēra) mākslas darbus, ko galvenokārt rada stikla krāvuma tehnikā. Šo tehniku viņš pēta un attīsta kopš 2010. gada. Šajā laikā viņš ir attīstījis stikla krāvuma tehniku tā, ka viņa radītie mākslas objekti nepieciešamības gadījumā var ilgstoši atrasties arī ārā — mainīgos klimatiskajos apstākļos.

Apbalvojumi / Nominācijas

Atsauces 

Latviešu mākslinieki
Podkamennaja Tunguska

Podkamennaja Tunguska () jeb Akmeņainā Tunguska ir Sibīrijas upe Irkutskas apgabalā un Krasnojarskas novadā Krievijas Federācijā. Tā ir 1865 km gara Jeņisejas labā krasta pieteka, upes baseina platība ir 240 000 km2. 

Upe sākas Angaras skraustā un tek pa Vidussibīrijas plakankalni. 1908. gadā upes ziemeļu krastā notika komētas vai asteroīda strādziens, kas pazīstams kā Tunguskas fenomens.

Ārējās saites 

Krievijas upes
Jeņisejas pietekas
Krasnojarskas novads
Irkutskas apgabals
Ivars Samušonoks

Ivars Samušonoks (dzimis ) ir latviešu brīvā stila cīkstonis, 2021. gada pasaules U-23 čempionāta bronzas medaļas ieguvējs.

Biogrāfija 
Ivars Samušonoks absolvēja Staļģenes vidusskolu un 2018. gadā kļuva par Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijas studentu. Viņa treneris ir Ivars Drupa. Iekļauts Latvijas Olimpiskās vienības 2022. gada "sudraba" sastāvā.

Galveno sacensību rezultāti

Pasaules čempionāti

Eiropas čempionāti

Olimpiskās kvalifikācijas sacensības

Atsauces

Ārējās saites 

1999. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas cīkstoņi
Annas (Lielvārdes pagasts)

Annas ir ciems Ogres novada Lielvārdes pagastā. Atrodas Lielvārdes pagasta ziemeļos. Attālums no novada centra Ogres — 24,5 km, no pagasta centra Lielvārdes — 7 km, no Rīgas — 60,5 km.

Atsauces 

Latvijas mazciemi
Silamuiža (Madlienas pagasts)

Silamuiža ir ciems Madlienas pagastā, Ogres novadā. Atrodas 46 km no novada centra Ogres, 5 km no pagasta centra Lēdmanes 81 km attālumā no Rīgas.

Atsauces 

Latvijas mazciemi
1628. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1628. gada notikumi Latvijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Turpinājās poļu-zviedru karš starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karalistes karaspēkiem.

Notikumi

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs bija Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogisti pārvaldīja hercogs Frīdrihs Ketlers.

 Zviedru karspēks Gustava Horna vadībā sakāva poļus un lietuviešus pie Cēsīm un Limbažiem.
 Naukšēnu muiža nonāca Zviedrijas valdījumā.
 Dobeles pilī tika noturēts Kurzemes landtāgs.

Kultūra

Zinātne

Dzimuši

Miruši 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Zemnieku saeima

Zemnieku Saeima ir industriālo lauksaimnieku lobija organizācija, kas dibināta 1999. gadā. Biedrības pamatdarbs ir Latvijas lauksaimnieku interešu pārstāvniecība, iesaiste likumdošanas veidošanas procesos valsts un Eiropas Savienības (ES) līmenī.

Biedrības valdes priekšsēdētājs ir Juris Lazdiņš, valdē ir 9 locekļi, to ievēl reizi divos gados.

Atsauces 

Latvijas organizācijas
Gustavija

Gustavija () ir Francijas aizjūras komūnas Senbartelmīs galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojusies Senbartelmī salas dienvidrietumu krastā pie Karību jūras. 

Pilsētu 1763. gadā dibināja franču ieceļotāji. 1784. gadā Zviedrijas  nopirka salu un nosauca pilsētu par godu karalim Gustavam III. 1878. gadā Francija salu atpirka. Pilsēta ir ievērojams tūrisma un tirdzniecības centrs, kā arī nozīmīga osta.

Atsauces

Ārējās saites 

Senbartelmī
Arnolds Laksa

Arnolds Laksa (1963) ir latviešu uzņēmējs, baņķieris un politiķis, 8. Saeimas deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1963. gada 29. jūnijā. Mācījās Salaspils 1. vidusskolā. Studēja Automatizācijas un kompleksās mehanizācijas specialitātē Rīgas Politehniskajā institūtā, tomēr studijas nepabeidza un nodibināja ražošanas kooperatīvu, kuru vadīja līdz 1991. gadam.

Vēlāk pabeidza studijas Latvijas Universitātes Vadības un ekonomikas fakultātē, bija biznesa konsultāciju uzņēmuma "ACS" vadītājs, Lainbankas padomes priekšsēdētājs, tad Rīgas Apvienotās Baltijas bankas prezidents. Iestājās partijā LNNK. 
No 1997. līdz 2001. gadam bija Latvijas Krājbankas prezidents, pēc atlaišanas no amata SIA "Kapitāla virsotne" rīkotājdirektors.
8. Saeimas vēlēšanās 2002. gadā Arnoldu Laksu ievēlēja par 8. Saeimas deputātu no Latvijas Pirmās partijas (LPP) saraksta, bija LPP frakcija priekšsēdētāja vietnieks. 
 
2003. gadā Arnolds Laksa iesniedza ģenerālprokuroram Maizītim Venspils pilsētas domes priekšsēdētāju Lembergu kopromitējošus dokumentus un tā paša gada decembrī nolika Saeimas deputāta mandātu.

Pēc aiziešanas no politikas turpināja nodarboties ar uzņēmējdarbību, iegādājās 25% Rīgas ostas uzņēmuma "Rīgas Universālais termināls" kapitāla daļu, kuras 2013. gadā pārdeva japāņu investoriem no Mitsui Group. 
2018. gadā Arnolds Laksa bijušās Esena muižas teritorijā ierīkoja brīvdabas atpūtas teritoriju "Esena Pārdaugavas dārzi" 64 hektāru platībā.

Civilprasība par goda un cieņas aizskaršanu 
2003. gada 28. jūlijā Saeimas deputāts Arnolds Laksa Rīgas apgabaltiesā iesniedza prasības pieteikumu par godu un cieņu aizskarošu ziņu atsaukšanu un kompensācijas piedziņu, kā atbildētājus nosakot SIA “Mediju nams” (prasot 100 000 latu atlīdzību)  un Ģirtu Rungaini (10 000 latu atlīdzību). 
Prasības iesniedzējs uzskaitīja 29 nepatiesas ziņas no publikācijām “Neatkarīgajā Rīta Avīzē” laika posmā no 2002. gada augusta līdz 2003. gada aprīlim par A. Laksas saistību ar VDK, ar mafiju un specdienestiem, par saistību ar apšaubāmiem darījumiem, apgalvojumi par prettiesiskām darbībām Latvijas Krājbankā naudas pārskaitīšanai par reklāmas izdevumiem, par atbalstu noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijai, par A.Laksas kā amatpersonas nelikumīgi realizētu ietekmi uz Privatizācijas aģentūru.

Atsauces 

1963. gadā dzimušie
Salaspilī dzimušie
8. Saeimas deputāti
Latvijas uzņēmēji
Helēna Jagudina

Helēna Jagudina ir Latvijas Televīzijas seriāla "Neprāta cena", kā arī TV3 Latvija seriāla "UgunsGrēks" varonis. Viņu tēlo aktrise Zane Daudziņa.

Biogrāfija 
Vadima meita, precējusies ar Donātu, ir meita Anna (Aņa). Par Edgara nogalināšanu piecus gadus sēdēja cietumā. Bija modeļu skolas un skaistumkopšanas salona īpašniece, līdz salons sadega ugunsgrēkā. 3 gadus dzīvoja Turcijā ar citu vīrieti. Atgriezās atpakaļ, lai salabtu ar Donātu. Ir sava tēva mīlule. 16. sezonā uzzina, ka Donāts viņu krāpj un nolemj šķirties. Kafejnīcā satiek Jāni un izveido attiecības.

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

Izdomāti latviešu tēli
"UgunsGrēks" un "Neprāta cena"
Biržas nams

Biržas nams bija ēka Liepājā, kas atradās Biržas laukumā 14-15 (tagadējā Kārļa Zāles laukumā). Biržas nams bija viena no respektablākajām celtnēm gan saimnieciskās, gan sabiedriskās nozīmības dēļ — tā apkalpoja kravu tranzīta operācijas caur Liepājas ostu un pa Liepājas—Romnu dzelzceļu. Jau 1890. gadā tajā apkalpoja 40 aģentūras, 20 komisiju kantorus, 4 mākleru un notāru kantorus, kā arī eksporta ekspedīcijas. 1926. gadā Liepājas birža ieguva jaunus statūtus, kuros noteica, ka Biržas komiteja ir oficiāla likumā paredzēta iestāde tirdzniecības interešu aizstāvībai. Par biržas sabiedrības biedriem varēja kļūt tirdzniecības un kuģniecības uzņēmumi, kredītiestādes, apdrošināšanas biedrības, kooperatīvās sabiedrības un ekspedīciju kantori, kuri izpirkuši 1., 2. vai 3.kategorijas tirdzniecības zīmes.

Vēsture 
Ēka celta laikā no 1885. līdz 1887.gadam pēc Paula Maksa Berči projekta. Ēkai bija tikai divi stāvi, bet tā izcēlās ar greznajiem dekoriem, un drīz vien kļuva par vienu no Liepājas pilsētas simboliem. Biržas nams pieskaitāms Berči itāļu renesanses celtnēm, bet tam bija arī ievērojama līdzība Drēzdenes biržas namam, kurš vairāk sekoja vācu stilam. Ap 1909. gadu tika izstrādāts projekts, kas paredzēja divu spārnu piebūvi Biržas namam, jo ap to laiku sāka aptrūkties telpas daudzajiem ēkā esošajiem uzņēmumiem un iestādēm, bet Pirmā pasaules kara dēļ šis projekts tālāk par skicēm un metu netika. Pirmā pasaules kara laikā ēkā īslaicīgi ierīkoja bēģļu patversmi, bet jau 1915. gadā ēka tika pārvērsta par vācu karaspēka kazarmām. Pēc kara ēkā atgriezās aģentūras, un kantori un pēc ēkas fasādes atjaunošanas tajā sāka rīkot balles. 1940. gadā, pēc Latvijas okupācijas, ēku pārņēma padomju vara, un tā kļuva par mītni, gan PSRS Iekšlietu Tautas komisariātam (NKVD), gan vairākām komitejām.

1941. gada 27. jūnija rītā, kad vācu karaspēks bija vairs tikai dažus metrus no Biržas ēkas, NKVD vai strādnieku gvardes biedri pirms atkāpšanās Biržas nama pirmo stāvu aizdedzināja, un naktī uz 28. jūniju jau daļēji izdegušo ēku pilnībā izdedzināja vācu artilērijas apšaude, kas pāri atstāja tikai ēkas lielos mūrus. Jaunizveidotā Pagaidu pilsētas valde ēku atdzina par atjaunojamu, tāpēc atšķirībā no blakus ēkām tās mūrus nenojauca. Pēc padomju varas atgriešanās 1945. gadā, ēku tomēr izlēma neatjaunot, un līdz 1946. gada pavasarim tās mūrus pilnībā nojauca.

Bijušās celtnes un būves Liepājā
Bijušās celtnes vai būves
Botoma

Botoma () ir ciems Nīderlandes Karalistes speciālajā aizjūras municipalitātē Sabā, tās administratīvais centrs. Izvietojusies salas dienvidrietumos ap 700 m no Karību jūras krasta, kur atrodas salas vienīgā piestātne. Pilsētu 1632. gadā dibināja kuģa katastrofā cietuši angļu jūrnieki. 1640. gadā pastāvīgu apmetni salā izveidoja holandiešu kolonisti no kaimiņos esošās Sintēstatiusas salas. Salu pastāvīgi apdraudēja pirāti, kā arī pretenzijas no britu pārvaldībā esošās Jamaikas un pilnīgā Nīderlandes kontrolē sala nonāca tikai 1816. gadā.

Botomā atrodas administratīvās iestādes, slimnīca, trīs baznīcas, bibliotēka un Sabas Universitātes medicīnas skola.

Atsauces

Ārējās saites 

Saba
1630. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1630. gada notikumi Latvijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.

Notikumi

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Inflantiju pārvaldīja Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogistē valdīja hercogs Frīdrihs Ketlers.
 Zviedru Vidzemi pārvaldīja Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs.

 Rīgas tirdzniecībai tika atļauts lietot sudraba šiliņus, un līdz ar to atjaunojās Rīgas naudas kaltuves darbība. 
 Vidzemē un Rīgas apriņķī tika veikta revīzija.
 Sākās Cēsu Svētā Jāņa baznīcas atjaunošanas darbi.
 Tika atjaunota Jelgavas pilsētas skolas ēka.
 Tika uzcelta Lipaiķu evaņģēliski luteriskā baznīca.
 Zviedrijas feldmaršals un Vidzemes ģenerālgubernatora pienākumu izpildītājs Gustavs Horns norīkoja Frīdrihu Mēniju par Daugavgrīvas, Carnikavas, Ādažu, Baltezera un Ropažu draudžu mācītāju.
 Landrāts Aleksandrs fon Essens no karaļa Gustava Ādolfa nopirka Naukšēnu muižu.
 Gustavs Ādolfs dāvināja majoram Laijsam (Levisam) Pantenes muižu, bet Nurmu muižu piešķīra majoram Viljamam Lovisam no Menaras.
 Tika apstiprinātas Rīgas Grāmatsējēju cunftes šrāgas.

Maijs 
 6. maijs — Uksenšerna rakstīja Juhanam Šitem par lielajām nenokārtotajām šķūtīm, un ka pienākums uzturēt šķūšu lietotājus ir zemes lielākais posts, un galvenais iemesls, kādēļ zeme nevar atspirgt un nostāties uz kājām. Ne tik vien viņa, kanclera, ienākumi no tā mazinoties, bet arī karaļa un kroņa staciņš un ienākumi. Uksenšerna ierosināja ierobežot brīvpasu izsniegšanu, sevišķi tiem, kas ceļo pašu lietās, un aizrādīja, ka tagad pamiera laikā tas (ceļošana) būs viegli realizējams.

Kultūra 
 Pīters Snaijerss pabeidza vēsturisko gleznu "Salaspils kauja".

Zinātne

Dzimuši 
 14. augusts — Klāss Okesons Tots, zviedru diplomāts, valstsvīrs un feldmaršals, Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators. (miris 1674.)
 — Jans Koss,  Žečpospoļitas valsts darbinieks, Inflantijas kastelāns. (miris 1702.)

Miruši 
 20. aprīlis — Ādams Šrafers, zviedru karavīrs un valsts darbinieks. Rīgas vietvaldis. (dzimis ap 1570.)

Attēlu galerija 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Trē Jangs

Reifords Trē Jangs (; dzimis  Labokā, Teksasas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. Pašlaik (2021) pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Atlantas "Hawks", kura sastāvā aizvadījis visu līdzšinējo profesionālā basketbola karjeru. 2020. gadā T. Jangs pirmo reizi izpelnījās godu piedalīties NBA Visu Zvaigžņu spēlē.

Karjera 
Pēc vienas sezonas augstskolu basketbolā Oklahomas Universitātē viņš pieteicās NBA draftam. 2018. gada NBA draftā izraudzīts ar 5. numuru, spēlētāju izvēlējās Dalasas "Mavericks", bet uzreiz drafta dienā viņš (kopā ar nākamās sezonas pirmās kārtas drafta izvēli) tika aizmainīts uz Atlantas "Hawks" pret citu drafta izvēli — slovēni Luku Dončiču, kurš vēlāk kļuva par sezonas labāko debitantu. 2018.—2019. gada sezonā debitēja NBA un sezonas noslēgumā tika iekļauts NBA debitantu simboliskajā izlasē.

Karjeras rezultatīvāko spēli aizvadījis 2020. gada 20. februārī, gūstot 50 punktus uzvarā pār Maiami "Heat" (129–124). 2022. gada 3. janvārī T. Jangs šo rezultativitātes sasniegumu pārspēja, gūstot 56 punktus un 14 rezultatīvas piespēles zaudētā spēlē pret Portlendas "Trail Blazers" (131–136).

2020. gadā T. Jangs pirmo reizi izpelnījās godu piedalīties NBA Visu Zvaigžņu spēlē.

T. Jangs ir spēlējis ASV U18 izlasē, tās sastāvā kļūstot par Amerikas čempionu 2016. gadā, kad čempionāts notika Čīlē.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
ASV basketbolisti
Saspēles vadītāji
Atlantas "Hawks" spēlētāji
Valērijs Zosts

Valērijs Zosts (1901–1960) bija pianists, Latvijas Valsts konservatorijas profesors.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1901. gada 8. augustā Pēterburgā jurista ģimenē. Mācījās Petrogradas klasiskajā ģimnāzijā. 
Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gada pavasarī Valēriju kopā ar māsu Viktorinu un guvernanti Emmu Jēgeri devās uz Latviju, kur viņi apmetās pie Emmas radiniekiem Billēs.
1920. gadā V. Zosts kā eksterns pabeidza ģimnāziju, strādāja kuģu kompānijas kantorī, līdztekus mācījās privātā klavieru studijā, 1924. gadā pats sāka strādāt par klavierskolotāju, 1929. gadā Latvijas konservatorijā eksterni nokārtoja eksāmenu klavierspēlē un ieguva brīvmākslinieka statusu. Viņš izveidoja savu klavieru studiju, uzstājās Rīgas koncertzālēs un Rīgas Radiofonā (1933-1936). Viņa šaržus publicēja žurnāli "Svari", "Atpūta" un citi.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada rudenī V. Zosts sāka strādāt par docentu Latvijas Konservatorijas klavieru katedrā, 1945. gadā viņu iecēla par speciālās klavieru fakultātes dekānu, pēc tam par speciālās klavieru katedras vadītāju, 1954. gadā par profesoru. Līdztekus viņš no 1945. gadam viņš mācīja arī E. Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā un J. Mediņa mūzikas skolā.
V. Zosta skolnieki E. Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā bija Līvija Kalniņa (1952), Oļģerts Cintiņš (1953), Aleksandrs Kublinskis (1954); Gunta Dukāte-Čerņavska (1955), Nora Novika (1959).
V. Zosta studenti Latvijas Valsts konservatorijā bija Ludmila Pudovska (1948), Elga Īgenberga (1949), Nikolajs Fedorovskis (1950), Ieva Arāja (1955), Oļģerts Cintiņš, Māris Švinka (1960), Rimma Bulle (1953), Natālija Šrēdere (1947), Jautrīte Putniņa, Sergejs Muradovs (1952), Nora Novika (1964), Silvija Heine (1961), Ella Strazdiņa (1961), Kira Lavrinoviča (1961) u. c.

Miris Rīgā 1960. gada 30. septembrī.

Pagodinājumi 
 Latvijas PSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks

Literatūra 
 Valērijs Zosts. B Briede, A Darkevics, O Grāvītis, N Grīnfelds, u.c. Rīga: Liesma, 1971. - 272 lpp.

Atsauces 

1901. gadā dzimušie
Sanktpēterburgā dzimušie
1960. gadā mirušie
Latvijas pianisti
Keta

Keta (, seļkupu valodā: Ӄэ̄т) ir upe Sibīrijā, Obas labā krasta pieteka, kas plūst cauri Rietumsibīrijas līdzenumam. Tās nosaukums cēlies no ketu tautas pašnosaukuma.

Ārējās saites 

Krievijas upes
Obas pietekas
Krasnojarskas novads
Tomskas apgabals
Pilsēta cilvēkiem

Pilsēta cilvēkiem ir 2016. gadā izveidota bezpeļņas apvienība, kas nodarbojas ar pilsētplānošanu un vides uzlabošanu Rīgā un citās Latvijas pilsētās.

Apvienības Pilsēta cilvēkiem galvenie mērķi ir veicināt cilvēkiem un transportlīdzekļiem, kvalitatīvas infrastruktūras izbūvi, samazināt avārijās bojāgājušo un cietušo skaitu, kā arī nodrošināt kopējo iedzīvotāju veselības veicināšanu.

Atsauces 

Bezpeļņas organizācijas
Latvijas organizācijas
Gosforda parks

"Gosforda parks" () ir 2001. gada Apvienotās Karalistes mistērijas filma, kuras režisors ir Roberts Oltmens. Filmā galvenās lomas atveido Arilīna Etkinsa, Bobs Balabans, Alans Beitss, Čārlzs Denss, Stīvens Frajs, Maikls Gembons, Ričards Grānts, Dereks Džakobi, Kellija Makdonalda, Helēna Mirena, Džeremijs Nortems, Klaivs Ouens, Raiens Filipe, Megija Smita, Kristīna Skota Tomasa un Emilija Votsone.

Filmas darbība norisinās 1932. gadā. Sers Viljams Makordls un lēdija Silvija ielūdz savus bagātos radus un draugus uz viesībām un medībām lielā muižā. Kad pēc vakariņām notiek slepkavība, ikviens no varoņiem kļūst par aizdomās turamo.

"Gosforda parka" pirmizrāde notika . Tā bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 87,8 miljonus ASV dolārus, padarot to par otro ienesīgāko Oltmena filmu pēc "Lazaretes" (MASH, 1970). Filma bija kritiķu augstu novērtēta, tā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko oriģinālscenāriju. Kopumā filma tika nominēta septiņām Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā labākā filma, labākais režisors un labākā aktrise otrā plāna lomā gan Mirenai, gan Smitai. "Gosforda parks" tika nominēts arī deviņām BAFTA kino balvām.

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
ASV filmas
BAFTA kino balvas ieguvēji (filmas)
Roberta Oltmena filmas
Millera krustceles

"Millera krustceles" () ir 1990. gada neo-noir kriminālfilma. Filmas veidotāji ir Džoels un Ītans Koeni. Filmā galvenās lomas atveido Gabriels Bairns, Mārša Geja Hārdena, Džons Turturo, Džons Polito, Dž. E. Frīmens un Alberts Finijs.

Filma ir par divām karojošām gangsteru bandām un īru gangstera labo roku Tomu Reiganu (Bairns), kurš sakūda abas puses vienu pret otru. Filmas darbība norisinās ASV, Prohibīcijas periodā.

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gada filmas
ASV filmas
20th Century Fox filmas
Profesija: reportieris

"Profesija: reportieris" (, ) ir 1975. gada Itālijas, Spānijas un Francijas kopražojuma drāmas filma, kuras režisors ir Mikelandželo Antonioni. Filmā galvenās lomas atveido Džeks Nikolsons un Marija Šneidere.

Filma ir par žurnālistu (Nikolsons), kurš, strādājot pie dokumentālās filmas Čadā, pieņem miruša biznesmeņa identitāti, nenojaušot, ka viņš uzdodas par ieroču tirgotāju.

"Profesija: reportieris" ir pēdējā filma no Antonioni trīs filmu darījuma ar producentu Karlo Ponti un Metro-Goldwyn-Mayer, pēc "Fotopalielinājums" (1966) un "Zabriskipoints" (Zabriskie Point, 1970).

Ārējās saites 

1975. gada filmas
Itālijas filmas
Spānijas filmas
Francijas filmas
Drāmas
Mikelandželo Antonioni filmas
Karstens Varholms

Karstens Varholms (; dzimis ) ir Norvēģijas vieglatlēts, startē 400 m barjerskriešanas sacensībās, kā arī garā sprinta distancēs. Viņš ir pašreizējais pasaules rekordists ar rezultātu 45,94 sekundes, kas tika sasniegts, uzvarot 2020. gada olimpiskajās spēlēs, kas notika Tokijā 2021. gadā. K. Varholms ir arī divkārtējais Pasaules čempions (2017, 2019) un divkārtējs Eiropas čempions (2018, 2022) 400 m barjerskrējienā.

Pirmo reizi pasaules rekordu 400 m barjerskrējienā K. Varholms laboja savās 2021. gada pirmajās sacensībās 1. jūlijā Bislett stadionā Oslo, pārspējot Kevina Janga 1992. gada Barselonas olimpiskajās spēlēs uzstādīto rekordu, jauno rekordu noskrienot 46,70 sekundēs. 2020. gada olimpiskajās spēlēs, kas notika Tokijā 2021. gadā, viņam izdevās pārspēt šo paša uzstādīto rekordu par nepieredzēti lielu starpību — 0,76 sekundēm, jauno rekordu noskrienot 45,94 sekundēs.

K. Varholms ir uzvarējis divos Pasaules čempionātos (2017, 2019) un divos Eiropas čempionātos (2018, 2022), tāpat viņš ir Eiropas čempions telpās 400 m distancē bez šķēršļiem, izcīnījis medaļas 400 m barjerskrējienā, 400 m un daudzcīņā dažādu vecumu Eiropas jaunatnes čempionātos.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Norvēģijas vieglatlēti
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Norvēģijā dzimušie
Barjerskrējēji
Sprinteri
Desmitcīņnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Konda (upe)

Konda () ir Sibīrijas upe, Irtišas kreisā krasta pieteka, plūst cauri Krievijas Federācijas Hantu-Mansu autonomajam apvidum — Jugrai. Tās garums ir 1097 km.

Vēsture 
Pēc tam, kad Krievijas cars Ivans IV sagrāva Sibīrijas hanisti, viņš savam titulam pirms nāves 1584. gadā pievienoja arī "Jugras lielkņaza, Obdoras, Kondas kņaza un visas Sibīrijas zemes un Ziemeļu puses pavēlnieka" (великiй князь Югорскiй, князь Обдорскiй, Кондинскiй и всея Сибирскiе земли и Сђверныя страны повелитель) nosaukumu, bet pēc hana Kučuma un viņa dēla hana Ali uzveikšanas 1607. gadā Boriss Godunovs un viņa pēcteči sāka lietot Sibīrijas cara (Царь Сибирскiй) titulu. Kondijas kņazu ģerboni iekļāva Krievijas Impērijas ģerbonī.

Pēdējo Kondijas valdnieku Agaju () krievi pakļāva 1594. gadā. Kondijas karavadonis (murza) Četirko 1609. gadā sāka sacelšanos, ko apspieda krievu Pelimas vaivads Isļeņevs (Петр Исленев). Pēc 1618. gada notika Kondijas iedzīvotāju kristīšana, bet saglabājās spēcīga šamanisma ietekme.

Atsauces

Ārējās saites 

Kazahstānas upes
Krievijas upes
Hantu-Mansu autonomais apvidus — Jugra
Ava Max

Amanda Ava Koci (; dzimusi  Milvokī, ASV), plašāk pazīstama kā Ava Max, ir amerikāņu dziedātāja un dziesmu autore. Plašāku atpazīstamību ieguva 2018. gada augustā pēc singla "Sweet but Psycho" izdošanas, kas ieņēma pirmo vietu 22 pasaules valstīs un sasniedza 10. pozīciju Billboard Hot 100. Amandas vecāki ir albāņi, kas 1990. gadā emigrēja no Albānijas un pārcēlās uz ASV.

2020. gada septembrī Ava Max izdeva debijas studijas albumu Heaven & Hell, kas guva pozitīvu kritiķu vērtējumu.

Diskogrāfija 

 Heaven & Hell (2020)

1994. gadā dzimušie
Viskonsinā dzimušie
Amerikāņu dziedātāji
Vasjugana

Vasjugana (, ) ir upe Sibīrijā, Obas kreisā krasta pieteka, kas plūst cauri Rietumsibīrijas līdzenumam. Tās nosaukums cēlies no hantu valodas un nozīmē "Šaurā upe". Augštecē Vasjuganas purvi.

Vēsture 
1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā Jaunās Vasjuganas (Новый Васюган) ciemā nometināja apmēram 1500 izsūtīto no Igaunijas, Latvijas un Bukovinas, no kuriem apmēram puse gāja bojā. Kapsētā atrodams krusts bojā gājušajiem igauņiem ar uzrakstu Memento ("Atceries!").

Krievijas upes
Obas pietekas
Tomskas apgabals
Seviljas "Real Betis" (basketbols)

Seviljas "Real Betis", pazīstams arī kā Real Betis Baloncesto S.A.D. un Coosur Real Betis, ir Spānijas basketbola klubs no Seviljas, Andalūzijā. Klubs spēlē Spānijas augstākajā līgā Liga ACB. Tas tika dibināts 1987. gadā. Mājas spēles aizvada arēnā Palacio Municipal de Deportes San Pablo ar 7626 vietām.

Vēsture 
Klubs ar nosaukumu Club Deportivo de Baloncesto Sevilla izveidots 1987. gadā un uzsāka spēlēt pēc spēka otrajā Spānijas līgā, nopērkot komandas Dribling de Madrid vietu. 1989. gadā pirmo reizi Seviljas komanda pacēlās uz Liga ACB.

1996. un 1999. gadā Seviljas klubs sasniedza ACB līgas finālsēriju, abas reizes piekāpjoties FC Barcelona ar 0—3. 2011. gadā komanda spēlēja Eiropas kausa finālā, kur piekāpās Krievijas klubam Kazaņas "Uniks".

2016. gadā, kad komanda nonāca finansiālās grūtībās, par tās īpašnieku kļuva futbola klubs Seviljas "Real Betis". Tobrīd komandas nosaukums bija Real Betis Energía Plus. Šajā laikā pasliktinājās komandas rezultāti, esot starp līgas vājākajām komandām visās sekojošajās sezonās, bet uz vienu gadu arī izkrītot no ACB līgas ("Real Betis" kļuva par pēc spēka otrās LEB Oro līgas uzvarētāju 2019. gadā un uzreiz atgriezās ACB līmenī).

No 2004. līdz 2006. gadam Seviljas klubā (tolaik Seviljas "Caja San Fernando") spēlēja Latvijas centra spēlētājs Kaspars Cipruss. Laika posmā no 2012. līdz 2015. gadam Seviljas komandu pārstāvēja un no tās nonāca NBA draftā Latvijas basketbola zvaigzne Kristaps Porziņģis (tolaik komandu sauca Seviljas "Cajasol" vai CB Sevilla). 2018. un 2019. gadā Seviljas komandā spēlēja latviešu basketbolists Rinalds Mālmanis. 2021.—2022. gada ACB sezonā komandā spēlē divi latviešu basketbolisti ar NBA pieredzi, kas abi bija starp komandas vadošajiem spēlētājiem: Dairis Bertāns un Anžejs Pasečņiks. Pēc pieticīga sezonas sākuma, komandas rezultāti uzlabojās, un sezonas noslēgumā "Real Betis" saglabāja vietu ACB līgā. 2022.—2023. gada sezonā D. Bertāns turpināja pārstāvēt Seviljas komandu, bet viņam pievienojās cits Latvijas izlases basketbolists ar NBA pieredzi Rodions Kurucs.

Seviljas "Real Betis" spēlējuši arī Maikls Andersons (ASV), kurš 1996. gadā tās sastāvā kļuva par ACB līgas MVP, Tomāšs Satoranskis (Čehija), Pols Deiviss (ASV), Patriks Femerlings (Vācija), Beka Burdžanadze (Gruzija), Fransisku Elsons (Nīderlande), Donāts Slanina (Lietuva), Villijs Ernangomess (Spānija).

Sasniegumi 
 LEB Oro (1):
 2018-19

 ''Copa Princesa de Asturias'' (1):
 2019

 Andalūzijas kauss (5):

Ārējās saites 
 Oficiālā kluba mājaslapa 

Spānijas basketbola klubi
Sports Seviljā
Real Betis
Aigunas līgums

Aigunas līgums (,  — Aìhún Tiáoyuē) bija starptautisks līgums, ko 1858. gada 28. (16.) maijā Aigunas pilsētā noslēdza starp Krievijas impēriju un Cjinu dinastijas pārvaldīto Ķīnas impēriju. 

Līgumā Ķīnas impērija zaudēja Amūras kreisā krasta zemes, kas tai pienācās pēc Nerčinskas līguma. 
1860. gadā Krievija piespieda Ķīnu parakstīt Pekinas līgumu, kurā tā atteicās arī no Usūrijas (tagadējā Piejūras novada).

Teksts 
1. Amūras upes kreisais krasts no Arguņas upes līdz Amūras upes grīvai būs Krievijas valsts īpašums, bet labais krasts līdz Usuri upes ietekai būs Ciņu dinastijas valsts īpašums; no Usuri upes tālāk līdz jūrai līdz robežas noteikšanai starp abām valstīm Amūras kreisā krasta zemes būs Ķīnas un Krievijas valstu kopīpašumā. Pa Amūras, Sungari un Usuri upēm drīkst kuģot vienīgi Ķīnas un Krievijas valstu kuģi. Amūras upes kreisajā krastā dzīvojošie mandžūri uz visiem laikiem paliek Mandžūru valdības pakļautībā, lai krievu iedzīvotāji viņus nesāpina un neapspiež.

2. Abu valstu savstarpējai draudzībai ir atļauta savstarpēja tirdzniecība abu valstu pilsoņiem, kas dzīvo pie Usuri, Amūras un Sungari upēm, un priekšniekiem ir savstarpēji jāaizsargā abu valstu tirgoņi abos krastos.

3. Krievijas valsts pilnvarotais ģenerālgubernators Muravjovs līguma tekstu krievu un mandžūru valodās nodeva Ķīnas valsts pilnvarotajam Amūras virspavēlniekam I-Šanam, bet virspavēlnieks I-Šans tekstu mandžūru un mongoļu valodās nodeva ģenerālgubernatoram Muravjovam. Viss, kas šeit rakstīts, ir jādara zināms abu valstu pierobežas iedzīvotājiem.

Atsauces 

Līgumi ar Ķīnu
Līgumi ar Krieviju
Krievijas vēsture
Ķīnas vēsture
1858. gads