joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Roberts Djuvals

Roberts Seldens Djuvals (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un režisors.

Karjeru teātrī sācis 1950. gadu beigās, 1960. gadu sākumā sācis filmēties televīzijā un kino. Ir pazīstams ar lomu tādās filmās un seriālos kā "Krēslas zona" (1959—1964), "Kas nogalina lakstīgalu" (1962), "Aiz iespēju robežām" (The Outer Limits; 1963—1965), "Īstenā drošsirdība" (True Grit, 1969), "Lazarete" (1970), THX 1138 (1971), Joe Kidd (1972), "Krusttēvs" (1972), "Krusttēvs 2" (1974), "Saruna" (1974), "Tīkls" (1976), "Mūsdienu apokalipse" (1979), Tender Mercies (1983), The Natural (1984), Colors (1988), Lonesome Dove (1989), "Viss piegriezies" (Falling Down; 1993), "Apustulis" (1997), Get Low (2009).

Par lomu 1983. gada filmā Tender Mercies saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris, vēl sešas reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, sešas reizes — Zelta globusa balvai (četras reizes to arī ieguvis), vēl vairākas reizes nominēts un pa reizei ieguvis BAFTA kino balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu un Emmy balvu.

Ārējās saites 

1931. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Emmy balvas ieguvēji
Sandjego dzimušie
Ikike

Ikike (, ) ir ostas pilsēta Čīles ziemeļos. Tā ir Tarapakas reģiona un Ikikes provinces administratīvais centrs. Ikike atrodas Klusā okeāna krastā. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 181 tūkstotis iedzīvotāju. Pilsēta ir dibināta 19. gadsimtā, kad netālu no tās atradās salpetra raktuves.

2014. gada 1. aprīlī pilsēta stipri cieta no 8,2 ballu stipras zemestrīces.

Ārējās saites 

Čīles pilsētas
Matēra

Matēra () ir pilsēta Itālijas dienvidaustrumu daļā, Bazilikatas reģionā, Matēras provincē. Pilsēta atrodas mazā upes straumes veidotā kanjonā, 461 kilometra attālumā no Itālijas galvaspilsētas Romas. Matēras provinces administratīvais centrs, no 1663. līdz 1806. gadam bija Bazilikatas reģiona administratīvais centrs. Pilsēta vidēji atrodas 401 metru virs jūras līmeņa. Matēras kopējā platība ir 388 km², pēc 2012. gada datiem pilsētā dzīvo  iedzīvotāji.

Matēra ir plašāk pazīstama ar savu vēsturisko centru, kuru 1993. gadā iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

Bazilikatas pilsētas
No šejienes līdz bezgalībai

"No šejienes līdz bezgalībai" () ir 1953. gada amerikāņu drāma, kuras režisors ir Freds Cinemans. Filmas sižets veidots pēc Džeimsa Džonsa romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Filma ir stāsts par trim amerikāņu karavīriem un viņu likstām Havaju salās pirms Pērlhārboras bombardēšanas un ASV iesaistīšanās Otrajā pasaules karā. Tajā galvenās lomas attēlo Bērts Lankasters, Montgomerijs Klifts, Debora Kāra, Donna Rīda, Frenks Sinatra, Ernests Borgnains, Filips Obers, Džeks Vordens.

"No šejienes līdz bezgalībai" tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai 12 nominācijās (labākā aktiera nominācijā bija izvirzīti divi aktieri: gan Lankasters, gan Klifts), uzvara tika gūta astoņās nominācijās, tai skaitā labākās filmas un labākā režisora nominācijā. Ar 13 nominācijām "No šejienes līdz bezgalībai" dala 2. vietu visvairāk nominācijām izvirzīto filmu sarakstā. 2002. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1953. gada filmas
ASV romantikas filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
Bens Kingslijs

Bens Kingslijs (; dzimis Krišna Pandits Bandži (Krishna Pandit Bhanji) ) ir angļu aktieris.

Bena Kingslija tēvs bija Kenijā dzimis indietis. Aktiera karjeru sācis 1966. gadā ar lomu televīzijas seriālā. Kino debitējis 1972. gadā ar lomu filmā Fear Is the Key. Par Mahātmas Gandija lomu 1982. gada filmā "Gandijs" (Gandhi) saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris. Tāpat filmējies tādās filmās kā "Šindlera saraksts" (1993), "Nezvērs" (Sexy Beast, 2000), "Slevina laimīgais skaitlis" (Lucky Number Slevin, 2006), "Slēgtā sala" (2010), "Persijas princis: laika smiltis" (Prince of Persia: The Sands of Time, 2010), "Hugo" (2011), "Endera spēle" (2013) un "Dzelzs vīrs 3" (2013). Aktiera karjeras laikā saņēmis arī Grammy balvu, divas Zelta globusa un Ekrāna aktieru ģildes balvas. 2010. gadā saņēmis zvaigzni Holivudas Slavas alejā.

Ārējās saites 

1943. gadā dzimušie
Ziemeļjorkšīrā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Grammy balvas ieguvēji
Eiropas Kino balvas ieguvēji
Mihalovce

Mihalovce () ir pilsēta Slovākijā, Košices apgabala Mihalovces apriņķa centrs pie Zemplīnskas Širavas ūdenskrātuves krastā.

Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta  1244. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums bija Naģmihāja (). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.

Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (79,53 %) un čigāni (3,09 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (42,07 %), bez konfesijas (18,30 %), grieķu katoļi (16,5 %), nereliģiozi (10,33 %), evaņģēlisti (3,97 %), pareizticīgie (3,96 %).

Mihalovce ir futbolista Mariāna Kelemena (Marián Kelemen, 1979) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites 

Slovākijas pilsētas
Košices apgabala pilsētas
Neredzamā puse

"Neredzamā puse" () ir 2009. gada amerikāņu sporta drāma, kuras režisors (un scenārija autors) ir Džons Lī Henkoks. Filmas sižets veidots pēc Maikla Luisa 2006. gada grāmatas The Blind Side: Evolution of a Game.

Filma ir stāsts par Maiklu Oeru, Nacionālās futbola līgas spēlētāju, un viņa nokļūšanu līdz NFL, kā arī par Tuhoju ģimeni, kas uzņēmās rūpes par viņu pusaudža vecumā. "Neredzamajā pusē" galvenās lomas attēlo Sandra Buloka, Tims Makgrovs, Kventins Ārons un Ketija Beitsa. Filmā epizodiskas lomas ir arī vairākiem pašreizējiem un bijušajiem NCAA komandu treneriem.

Filmas "Neredzamā puse" pirmizrāde notika . Tā guva labus komerciālos panākumus, tās ieņēmumi pārsniedza 300 miljonus ASV dolāru. Tā ir ienesīgākā sporta drāma kopš 1976. gada, ja tiek ņemti vērā ASV kinoteātros gūtie ieņēmumi. Tāpat filmu atzinīgi novērtēja kritiķi, kas īpaši slavēja Bulokas tēlojumu. Viņa par šo lomu ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise, kā arī Zelta globusa un Ekrāna aktieru ģildes balvu analoģiskajā kategorijā. Pati filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai labāko filmu kategorijā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2009. gada filmas
ASV filmas
Kolmara

Kolmara () ir pilsēta un komūna Francijas ziemeļaustrumos, Elzasas reģionā, Augšreinas departamentā. Atrodas netālu no Francijas robežas ar Vāciju, 300 kilometru attālumā no Francijas galvaspilsētas Parīzes un 64 kilometru attālumā no Strasbūras. Augšreinas departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Tā ir Elzasas reģiona trešā lielākā komūna. No 1871. līdz 1918. gadam un no 1940. līdz 1945. gadam iekļauta Vācijas teritorijā.

Pilsēta vidēji atrodas 197 metrus virs jūras līmeņa. Pilsētas kopējā platība ir 66,57 km², pēc 2011. gada datiem pilsētā dzīvo 67 409 iedzīvotāji, bet pilsētas aglomerācijā — 126 300 iedzīvotāji. Pilsēta ir plašāk pazīstama ar savu atjaunoto arhitektūru un muzejiem.

Ārējās saites 

Grandestas pilsētas
Kalmara

Kalmara () ir pilsēta Zviedrijas dienvidaustrumu daļā. Kalmāras lēnes administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Atrodas Baltijas jūras krastā, 412 kilometru attālumā no Zviedrijas galvaspilsētas Stokholmas, 6 kilometru attālumā no Zviedrijas otrās lielākās salas Ēlandes, ar ko savienota pa Ēlandes tiltu.

Pilsētas kopējā platība ir 19,5 km². Pēc 2010. gada datiem, Kalmarā dzīvoja  iedzīvotāji, bet pilsētas aglomerācijā —  iedzīvotāji. Kalmara atrodas vidēji 8 metrus virs jūras līmeņa.

No 13. līdz 17. gadsimtam Kalmara bija viena no svarīgākajām Zviedrijas pilsētām. No 1974. līdz 1994. gadam šeit atradās Volvo rūpnīca, kurā ražoja piecu veidu Volvo markas automašīnas. Kalmaras universitātē mācās aptuveni 9000 studentu.

Zviedrijas pilsētas
Bellincona

Bellincona (, , , ) ir pilsēta Šveices dienvidu daļā, Tičīno kantonā pie Šveices robežas ar Itāliju, 213 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Šveices galvaspilsētas Bernes. Tičīno kantona administratīvais centrs un otrā lielākā pilsēta aiz Lugāno. Pilsēta atrodas Tičīno upes ielejas kreisajā krastā Alpos, izvietojusies vidēji 238 metrus virs jūras līmeņa.

Pilsētas kopējā platība ir 19,15 km², pēc 2012. gada datiem, pilsētā dzīvoja 17 744 iedzīvotāji. Pilsēta ir plašāk pazīstama ar savām trīs pilīm, kuras kopš 2000. gada ir iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Šveices pilsētas
Hērizava

Hērizava (, ) ir pilsēta un municipalitāte Šveices ziemeļaustrumu daļā, Apencelles-Auserrodenes kantonā netālu no Šveices robežas ar Itāliju. Atrodas vidēji 771 metrus virs jūras līmeņa un 154 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Šveices galvaspilsētas Bernes. Apencelles-Auserrodenes kantona administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Pilsētas un municipalitātes kopējā platība ir 25,2 km², pēc 2012. gada datiem, pilsētā dzīvo 15 222 iedzīvotāji. No kopējā iedzīvotāju skaita 18% ir nepilsoņi, lielākā daļa no iedzīvotājiem jeb 87% runā vācu valodā.

Hērizava pirmo reizi ir minēta 837. gadā ar nosaukumu Herinisauva. 1537. gadā tā bija nozīmīgs tirdzniecības centrs. Pilsēta ir ieguvusi titulu Alpu pilsēta 2003. Hērizavā dzimis šveiciešu hokejists, vārtsargs un Šveices hokeja izlases dalībnieks Jonass Hillers.

Šveices pilsētas
Dreiliņu iela (Rīga)

Dreiliņu iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Āgenskalnā. Dreiliņu iela sākas krustojumā ar Ormaņu ielu un beidzas krustojumā ar Āgenskalna ielu. Ielas garums ir 760 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu divu joslu platumā visā ielas garumā. Dreiliņu ielu divās daļās sadala Kalnciema iela, ko autotransports nevar šķērsot, līdz ar to autobraucējiem tā ir pieejama tikai kā divi savstarpēji nesaistīti posmi.

Dreiliņu ielā ir gan savrupmāju, gan daudzdzīvokļu namu apbūve, vienīgā sabiedriskā celtne ir Aizsardzības ministrijas Valsts aizsardzības objektu un iepirkumu centrs (Ernestīnes ielā 34).

Iela nosaukta Dreiliņu — ciema Stopiņu novadā — vārdā.

Ielu savienojumi 
Dreiliņu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Ormaņu iela (T veida krustojums)
 Ernestīnes iela
 Kapseļu iela
 Kalnciema iela
 Kristapa iela
 Valentīna iela (T veida krustojums)
 Āgenskalna iela (T veida krustojums)

Sabiedriskais transports 
Dreiliņu ielas posmā no Āgenskalna ielas līdz Kalnciema ielai kursē 56. maršruta autobusi.

Skatīt arī 
 Āgenskalns

Atsauces 

Ielas Āgenskalnā
Kurzemes rajons
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Kanādas zeltgalvīte

Kanādas zeltgalvīte jeb Kanādas zeltslotiņa (Solidago canadensis) ir kurvjziežu dzimtas augu suga, kuras dabiskais izplatības areāls atrodas Ziemeļamerikā, taču tā ir ieviesta un sekmīgi izplatījusies invazīva suga arī daudzviet Eiropā, tostarp Latvijā. Latvijā plaši izplatījusies, veido blīvas grupas nezālienēs, atmatās, gar dzelzceļiem un ceļiem.

Kanādas zeltgalvīte ir daudzgadīgs, liels lakstaugs, kas augstumā sasniedz 70—150 cm. Lapu daudz, tās izvietojušās uz stublāja blīvi līdz pat ziedkopai, kas ir diezgan blīva, skarveidīga ar dzelteniem ziediem. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Asteru apakšdzimta
Invazīvie augi
Donats Baņonis

Donats Baņonis (, dzimis , miris ) bija lietuviešu un padomju aktieris un teātra režisors. Saņēmis vairākus Lietuvas valsts apbalvojumus, tai skaitā Lietuvas Dižkunigaiša Ģedimina ordeņa Komandiera krustu (1994). Divkārtējs PSRS Valsts prēmijas laureāts (1967, 1977), Lietuvas PSR Nopelniem bagātais mākslinieks (1965) un PSRS Tautas skatuves mākslinieks (1974).

Baņonis uzsāka aktiera gaitas pie lietuviešu režisora Joza Miltiņa Panevēžas Drāmas teātra studijā, kuru beidzis 1945. gadā. 1940. gadā sācis strādāt Panevēžas drāmas teātrī. Aktiera karjeras laikā Panevēžas teātrī Baņonis atveidoja vairāk nekā 100 lomas, bet 1980. gadā kļuva par šī teātra vadītāju. 2013. gadā apbalvots ar Lietuvas Nacionālo kultūras un mākslas prēmiju par Joza Miltiņa darba turpināšanu teātrī un kino.

Ar savām kinolomām Baņonis kļuva pazīstams PSRS, bet pēc tam ieguva arī starptautisku atzinību. Karlovi Varu Starptautiskajā filmu festivālā Baņonis ieguva balvu kā labākais aktieris par lomu Vītauta Žalakeviča režisētajā filmā "Neviens negribēja mirt" (Niekas nenorėjo mirti, 1966). Pēc tam sekoja galvenās lomas Savas Kuliša filmā "Klusā sezona" (Мёртвый сезон, 1968), Konrāda Volfa filmā Goya - oder Der arge Weg der Erkenntnis (1971), Andreja Tarkovska filmā "Solāris" (Солярис, 1972). Piedalījies tādās pazīstamās filmās kā "Sarkanā telts" (1969), "Karalis Līrs" (1971), "Mistera Makinlija bēgšana" (1975), "Prinča Florizeļa piedzīvojumi" (Клуб самоубийц, или Приключения титулованной особы, TV filma, 3 sērijas, 1979).

Attēlojis lomas arī Rīgas Kinostudijā uzņemtajā Adas Neretnieces režisētajā filmā "Kapteinis Džeks" (1972), kā arī Aloiza Brenča filmās "Depresija" (1991), "Anna" (1996).

Atsauces

Ārējās saites 

1924. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Lietuvas aktieri
Padomju aktieri
Lietuvas teātra režisori
PSRS Tautas skatuves mākslinieki
PSRS Valsts prēmijas laureāti
Cilvēki no Kauņas
Ar Goda ordeni apbalvotie
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Ar Oktobra Revolūcijas ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Jāņa sēta (uzņēmums)

"Jāņa sēta" ir sabiedrība ar ierobežotu atbildību, kas nodarbojas ar kartogrāfisko un ģeoinformācijas produktu ražošanu, kā arī grāmatu izdošanu. Uzņēmums ir Baltijas valstīs lielākais karšu izdevējs. Tā produkcija un pakalpojumi tiek eksportēti uz apmēram 20 valstīm, visvairāk uz Igauniju, Lietuvu, Zviedriju, Somiju un Norvēģiju.

Vēsture 
Uzņēmējs Aivars Zvirbulis 1990. gadā nodibināja "Jāņa sētas" priekšteci "Apgādu Jāņa sēta", kas nodarbojās ar poligrāfiju. 1992. gada 6. jūnijā uzņēmumā tika izveidota kartogrāfijas nodaļa, kas kopš 1999. gada kļuva par patstāvīgu uzņēmumu "Karšu izdevniecību Jāņa sēta". Uzņēmums darbojās Elizabetes ielā 85A, Rīgā, kur joprojām atrodas "Karšu veikals Jāņa sēta", kas ir neatkarīgs uzņēmums, taču tāpat izveidojies no "Apgāda Jāņa sēta". "Karšu izdevniecību Jāņa sēta" ir dibinājuši Jānis Turlajs, Aivars Prošenkovs un A. Zvirbulis. Izdevniecības galvenais redaktors kopš tās izveidošanas ir J. Turlajs.

Sākotnēji "Karšu izdevniecība Jāņa sēta" atradās Rīgā Elizabetes ielā 83/85, tad Stabu ielā 119. No 2013. gada decembra atrodas Krasta ielā 105a, Ķengaragā, pie Dienvidu tilta.

2008. gadā uzņēmuma kontrolpaketi no A. Zvirbuļa iegādājās Islandes kapitāla uzņēmums SIA "Solvina", kuram pieder 56% uzņēmuma kapitāldaļu. Atlikušie 44% pieder J. Turlajam.

No 2016. gada līdz 2021. gadam uzņēmumam piederēja Somijas tūrisma karšu kompānija "Oy e-City Ab", kas pazīstama ar zīmolu "City-Opas".

2021. gada rudenī uzņēmums tika pārsaukts par SIA "Jāņa sēta".

Darbības jomas 
Uzņēmums nodarbojas ar karšu un atlantu sastādīšanu un izdošanu. 2008. gadā tika izdots "Lielais pasaules atlants", kas ir lielākais šāds izdevums Latvijā un Baltijā. 2010. gadā, izmantojot "Lielā pasaules atlanta" kartogrāfisko materiālu, tika izdots "Pasaules uzziņu atlants".

Līdzās papīra kartēm uzņēmums nodarbojas ar ģeoinformātiku, ģeotelpisko datu un ģeogrāfisko informācijas sistēmu veidošanu, informācijas tehnoloģijām un dažādiem ar kartēm un poligrāfiju saistītiem pasūtījuma darbiem un pakalpojumiem, kā arī vairumtirdzniecību.

"Jāņa sēta" atbalsta skolēnu ģeogrāfijas olimpiāžu rīkošanu.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 
 

Latvijas izdevniecības
Latvijas uzņēmumi
Lakross

Lakross () ir komandu sporta veids, kurā piedalās divas komandas.

Katras komandas sastāvā uz laukuma vienlaicīgi atrodas 10 spēlētāji. Spēles mērķis ir ar nūjām, kuru galos ir trijstūrveida tīkliņi, iedabūt bumbiņu pretinieku vārtos, piespēlējot to komandas biedriem pa gaisu. Lielākā daļa spēlētāju izmanto "īsu nūju", kas ir 1—1,1 m gara, četriem spēlētājiem var būt "garā nūja", kas ir 1,3—1,8 m gara (to parasti izmanto aizsargi un pussargi). Laukums ir 100×55 m liels, vārti — 1,8×1,8 m lieli. Šis ir viens no populārākajiem sporta veidiem Kanādā, kur tas oficiāli ir atzīts par nacionālo vasaras sporta veidu (nacionālais ziemas sports ir hokejs).

Pirmie ar šī sporta veida priekšteci nodarbojušies Amerikas pamatiedzīvotāji ne vēlāk kā 1100. gadā. Tas ir viens no vecākajiem organizētajiem sporta veidiem Ziemeļamerikā. 1800. gadu vidū tas kļuva populārs arī starp citiem iedzīvotājiem.

Pasaules čempionāts lakrosā vīriešiem notiek kopš 1967. gada, sievietēm (Pasaules kauss) — 1982. gada. Latvijas vīriešu izlases augstākais panākums ir 2006. gadā izcīnītā 14. vieta.

Lakross ir divas reizes (, ) bijis iekļauts Vasaras Olimpiskajās spēlēs, vēl trīs reizes (, , ) bija iekļauts kā demonstrējumu sporta veids.

Atsauces

Ārējās saites
Santakrūza

Santakrūza () ir pilsēta Kalifornijā, ASV. Santakrūzas apgabala administratīvais centrs un lielākā pilsēta. 2013. gadā iedzīvotāju skaits tika novērtēts ar 62,8 tūkstošiem.

Atrodas pie Monterejas līča, apmēram 51 km uz dienvidiem no Sanhosē un 120 km uz dienvidiem no Sanfrancisko. Santakrūza ir pazīstama ar tās mēreno klimatu, krasta līnijas skaistumu. Te atrodas Kalifornijas universitāte Santakrūzā (University of California, Santa Cruz), kas pēc 2011. gada datiem bija lielākais darba devējs pilsētā.

Pilsētas teritoriju pirmais izpētījis spānis Gaspars de Portola 1769. gadā, kas kalnus virs upes nosauca par Santakrūzu, kas spāņu valodā nozīmē svētais krusts. Pirmie cilvēki uz dzīvi te apmetās 1791. gadā. 1866. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Kalifornijas pilsētas
Santakrusa

Santakrusa (Santa Cruz) var būt:
 Santakrusa Arubā
 Santakrusas province Argentīnā
 Santakrusas departaments Bolīvijā
 Santakrusa (Santa Cruz de la Sierra) Bolīvijā
 Santakrusa Brazīlijā
 Santakrusa Čīlē
 Santakrusas kantons Kostarikā
 Santakrusa Meksikā
 Santakrusa Filipīnās

Skatīt arī 
 Santakrūza ASV
 Resifi "Santa Cruz"
Putin huilo!

Putin — huilo (, ) ir pret Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu vērsts divvalodīgs ukraiņu un krievu sauklis. Sākotnēji tas radās kā futbola līdzjutēju dziesma, ko 2014. gada martā izpildīja Harkovas "Metalist", bet saistībā ar Krievijas—Ukrainas karu un Krimas okupāciju drīz vien ieguva popularitāti visā Ukrainā.

2014. gada septembrī to izpildīja arī Latvijas futbola izlases fani draudzības spēles pret Armēniju laikā.

Atsauces 

2014. gads
Futbola dziesmas un saukļi
Nenormēta leksika
Ukraina
Ebolas vīruss

Ebolas vīruss (Ebola virus) ir vienīgais Zaire ebolavirus sugas pārstāvis un bīstamākais no pieciem pazīstamajiem vīrusiem Ebolavirus ģintī. Var izraisīt smagu un bieži fatālu hemorāģisku drudzi cilvēkiem un citiem zīdītājiem, kas pazīstama kā Ebolas vīrusslimība.

Ebolas vīruss sākotnēji nosaukts Zairas (mūsdienu Kongo Demokrātiskā Republika), valsts, kurā tas pirmoreiz ticis aprakstīts, vārdā. 2010. gadā vīruss tika pārdēvēts par Ebolas vīrusu, lai izvairītos no pārpratumiem.

Skatīt arī 
 Ebolas vīrusslimība
 Ebolas slimības epidēmija Rietumāfrikā

Atsauces 

Vīrusi
Kaļmiuske

Kaļmiuske () ir pilsēta Ukrainas dienvidaustrumos Doneckas apgabalā, Starobeševes rajonā. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos pie Kaļmiusas upes. Lielākā daļa iedzīvotāju nodarbināti kalnrūpniecībā.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta dibināta 1933. gadā ar nosaukumu Karakubuda (Каракуббуд) vai Karakubstroja (Каракубстрой) pie Karakubas kaļķakmens karjeriem. 1949. gadā ciemats pārdēvēts par Komsomoļski (Комсомо́льське). No 1956. gada pilsētas statuss. Pilsētu veidojošais uzņēmums ir Komsomolske rudoupravlinnia, kas trijos karjeros ap pilsētu iegūst kaļķakmeni metalurģiskajai rūpniecībai un būvmateriālu ražošanai. 2016. gadā pilsēta pārdēvēta tagadējā vārdā pēc tai cauri tekošās upes.

Ārējās saites 
 Комсомольское Донецкой обл.
Stellans Skašgords

Jons Stellans Skašgords (, ; dzimis ) ir zviedru aktieris.

Pazīstams ar lomām tādās filmās kā "Šķeļot viļņus" (Breaking the Waves) (1996), "Krietnais Vils Hantings" (1997), "Glāsu māja" (The Glass House, 2001), "Karību jūras pirāti: Miroņa lāde" (2006), "Karību jūras pirāti: Pasaules malā" (2007), "Mamma Mia!" (2008), "Meitene ar pūķa tetovējumu" (The Girl With the Dragon Tattoo; 2011), "Melanholija" (2011), "Tors" (2011), "Atriebēji" (2012), "Tors: Tumsas karaļvalsts" (2013), The Railway Man (2013), "Nimfomāne" (Nymphomaniac, 2013), "Mediķis" (The Physician, 2013), "Atriebēji: Ultrona laikmets" (2015), "Mamma Mia! Mēs atkal esam klāt" (2018), Hope (2019), "Kāpa" (2021). Attēlojis nozīmīgu lomu TV miniseriālā "Černobiļa" (2019). Par šo lomu saņēmis Zelta globusa balvu, kā labākais aktieris otrā plāna lomā seriālā vai TV filmā.

Aktiera karjeru uzsācis agri. Sākotnēji uzņēmies dažādās Zviedrijas filmās un seriālos. Pēc tam izveidojusies sadarbība ar Larsu fon Trīru, ir uzņēmies sešās dāņu režisora filmās. Viņam ticis piedāvāts attēlot Oskaru Šindleru filmā "Šindlera saraksts" (tomēr šo lomu tēloja Liams Nīsons). Ticis nominēts dažādām balvām, tai skaitā bijušas divas nominācijas Eiropas Kino balvai kā labākajam aktierim par lomām filmās Aberdeen (2000) un Taking Sides (2001). 1998. gadā ieguvis Eiropas Kino balvu "Sasniegums pasaules kinomākslā" (Outstanding European Achievement in World Cinema) par lomām filmās "Krietnais Vils Hantings" un "Amistada" (1997).

Stellana Skašgorda dēli Aleksandrs, Gustavs, Bils un Valters arī ir aktieri.

Ārējās saites 

1951. gadā dzimušie
Zviedru kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Eiropas Kino balvas ieguvēji
Gēteborgā dzimušie
Skašgords

Skašgords (, Skärgård; sieviešu dzimtē Skašgorda) ir zviedru cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Aleksandrs Skašgords (Alexander Skarsgård; 1976), zviedru aktieris;
 Stellans Skašgords (Stellan Skarsgård; 1951), zviedru aktieris.

Zviedru uzvārdi
Glorious Betsy

Glorious Betsy ir 1928. gada ASV mākslas filma. Filmas režisors ir Alans Kroslends un tā ir balstīta uz Ridas Džonsones Jangas tāda paša nosaukuma lugas motīviem. Galvenās lomas atveido Doloresa Kostelo un Kondrāts Neidžels. Filma tika izvirzīta 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais adaptētais scenārijs". Filmas mēmais ieraksts bez Vitaphone skaņas celiņiem ir saglabājies Kongresa bibliotēkā, nav zināms par citu filmas kopiju pastāvēšanu.

Kaut arī filmai ir divi scenārija autori, Entonijs Koldivejs un Džeks Džermuts, Kinoakadēmijas balvai izvirzīts tika tikai Koldivejs.

Atsauces

Ārējās saites 

 Glorious Betsy vietnē SilentEra 

1928. gada filmas
ASV filmas
Warner Bros. filmas
Hirnika

Hirnika () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā netālu no Vovčas upes augšteces, pakļauta Selidoves pilsētas padomei. Akmeņogļu ieguves centrs.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta dibināta 1938. gadā kā ogļraču ciemats Socmistečko (Соцмістечко) vai Sochorodoka (Соцгородок) pie jau 19. gadsimta vidū izpētītajām akmeņogļu iegulām, kur tika būvētas Kurahivkas grupas šahtas. 1958. gadā Socmistečko tika apvienota ar līdzās esošajiem Komsomoļskas, Oktjabrskas, Peršotravņevas, Peremohas un Promploščadkas ciematiem un izveidota pilsēta ar tagadējo nosaukumu (tulkojumā — ‘Kalnracis’).

Atsauces
Waze

Waze ir tiešsaistes pūļpakalpojuma navigācijas lietotne viedtālruņiem un planšetdatoriem, kas darbojas kopš 2008. gada, un tai ir vairāk kā 50 miljoni aktīvu lietotāju. Waze ir izveidots Izraēlā, un tā mītne atrodas Raanannā, kā arī Paloalto, Kalifornijā (Silīcija ielejā). Lietotni un uzņēmumu izveidoja Uri Levins, Ehuds Šabtajs un Amirs Šeinars, sākotnēji tā saucās LinQmap. 2011. gada beigās uzņēmumā strādāja 80 darbinieki.

2013. gada jūnijā to iegādājās viena no pasaulē vadošajām interneta tehnoloģiju kompānijām Google par 966 miljoniem ASV dolāru.

Waze ir bezmaksas lietotne, un to var izmantot bez reģistrācijas, taču reģistrējoties ir vairāk iespēju izmantot tās sociālā tīkla funkcijas. Galvenā lietotnes funkcija ir navigācija, kas darbojas, ņemot vērā satiksmes intensitāti, sastrēgumus un cita veida traucējumus. Būtiska funkcija ir lietotāju iespēja ziņot par šiem satiksmes traucējumiem, ieskaitot ceļu policijas posteņus, kā arī sazināties ar citiem Waze lietotājiem. Kartes un ģeotelpiskos datus, ko izmanto lietotne, veido un rediģē paši tās lietotāji.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Tiešsaistes sociālie tīkli
Grand Theft Auto: The Lost and Damned

Grand Theft Auto IV: The Lost And Damned ir videospēle, kas ir daļa no Grand Theft Auto spēļu franšīzes, kurā ir likts pamats uz vardarbīgām un kriminālām darbībām, ko spēles dalībnieks var izjust. Spēle tika izdota 2009. gada 17. februārī. Spēles vecuma ierobežojums ir 18+. Spēles galvenais varonis Džonijs Keblics parādās arī GTA V. Spēles galvenais varonis ir Džonijs Klebics.

Sižets 
Džonijs Klebics ir baikeris ar netīru vēsturi. Viņš ir viens no motociklu bandas THE LOST dalībniekiem. Viņš dzīvo Libertīsitijā jau kopš bērnības un pazīst šo pilsētu kā savus 5 pirkstus. Viss rit kā vienmēr — laupīšana, huligānisms, slepkavības, bet kādu dienu viss noiet greizi. Policisti atklāj, ko plāno Džonija banda. Džonijam ir nojauta, ka viens no viņa draugiem ir nodevējs. Viņa mērķis ir atrast to cilvēku, kurš viņu nodeva. Bet to ir grūti atklāt, jo ceļā stāv policija.

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 
 GTA Wikia  

GTA
PC spēles
Xbox spēles
PlayStation 3 spēles
Vasilijs Žukovskis

Vasilijs Žukovskis (; dzimis , miris ) bija krievu dzejnieks, tulkotājs un kritiķis. Iespējams, viņa slavenākais darbs ir heksametrā uzrakstīts dzejas darbs "Undīne", kas ir veidots pēc vācu rakstnieka de la Mota-Fukē stāsta. Krievijas impērijas himnas "Dievs, sargi Caru!" vārdu autors. Kā tulkotājs brīvā stilā iztulkoja krieviski daudzus pasaules klasiķus, tai skaitā Homēru, Firdousī, Gēti, Šilleru un Baironu.

Biogrāfija 
Vasilijs Žukovskis dzimis 1783. gada 9. februārī un bija krievu muižnieka Afanasija Buņina un turku karagūsteknes Salhas ārlaulības dēls. Viņu formāli adoptēja ģimenes draugs Andrejs Žukovskis. Uzaudzis mīlēts un lutināts Buņinu muižā Tulas guberņā, kopā ar Buņinu bērniem. Pēc Buņina nāves zēnu audzināja viņa atraitne un meitas. Pirmo lugu viņš uzrakstīja 11 gadu vecumā, un to nospēlēja ģimenes un draugu bērni. 

1797. gadā zēns iestājās universitātes muižnieku pansiona humanitārajā nodaļā. 1801. gadā Žukovskis pabeidza šo skolu kā labākais, ar zelta medaļu. Sākumā Žukovskis strādāja ierēdņa darbu, bet drīz to atstāja. Viņš daudz lasīja, arī turpināja sacerēt dzeju, un aizsūtīja "Eiropas vēstnesī" Karamzinam dzejoli "Lauku kapsēta". Dzejoli iespieda un atsauksmes bija ļoti labas. 

Vēlāk viņš iemīlējās Buņina mazmeitā, bet viņa bildinājumu noraida, jo viņš bija iecerētās meitenes mātes pusbrālis un nāca no zemas šķiras. 1812. gadā satriektais Žukovskis iestājās karadienestā un steidzās uz Borodinas kauju. Virspavēlnieks Kutuzovs viņu ieskaitīja savā kancelejā, lai sastādītu ziņojumus par kaujām. Te tapa pazīstamais patriotiskais dzejolis "Dziesminieks krievu kareivju nometnē". Tas iepatīkas cara Aleksandra I mātei. Šajā laikā Žukovskis vēlreiz bildināja savu iecerēto, bet atkal tika noraidīts. Turpretī panākumus viņš neviļus guva cara galmā, jo par viņu rūpējas daudzie draugi no studiju laikiem. Par patriotiskajām dzejām viņam piešķīra mūža pensiju.

Viņš iemīlas vēl viena meitenē, bet to bildina arī cits pielūdzējs, un meitenes māte izvēlas konkurentu. Turpretī galmā karjera veicas labi un Žukovskis līdz pat 1837. gadam ir Krievijas troņmmantnieka cara Aleksandra II un viņa divu māsu skolotājs. Saviem audzēkņiem viņš cenšas iedvest humānisma idejas. Būdams augstu vērtēts cara galmā, Žukovskis šais gados daudz atbalsta citus rakstniekus kā Puškinu, Gogoli, Ševčenko, Jazikovu. 

Pēc atvaļināšanas viņš devās uz ārzemēm atpūsties, taču palika tur līdz mūža galam. 1842. gadā viņš beidzot apprecējās ar sava drauga, netālu no Valkas dzimušā mākslinieka G. Reiterna 19 gadus veco meitu Elizabeti. Pēdējos savas dzīves gadus Žukovskis pavada sievas dzimtenē, audzinot meitu un dēlu, rakstot un tulkojot daudzas bērniem domātas teikas un pasakas. Miris 1852. gadā, apglabāts Aleksandra Ņevska kapos.

Ārējās saites 

1783. gadā dzimušie
1852. gadā mirušie
Krievu dzejnieki
Krievu rakstnieki
Krievu atdzejotāji
Krievu valodā rakstošie
Romantisms
Tulas apgabalā dzimušie
Latvijas florbola 1. līga

Latvijas florbola čempionāta 1. līga ir otra spēcīgākā vīriešu florbola līga Latvijā. 2018./2019. gada sezonā līga sastāv no 19 komandām, kuras bija sadalītas Austrumu un Rietumu divīzijās.

2018./2019. gada sezonas dalībnieki 
 Lielvārde/Fans
 Ķekavas Bulldogs
 Talsu NSS/Zerorisk
 FK JeNo
Kurši 2
Leģions/Grobiņas SC
SC Mēmele/Code
Rēzeknes BJSS
 LU/FS Masters
 Rubene-1
 Kuldīga/KNSS
 Impar Limbaži
 FK Madona
 Lekrings-1
FBK Valmiera/BSS
 Irlava/Avant
 Saulkalne
 FBK SĀC
RTU/Rockets

Florbols Latvijā
Underworld (1927. gada filma)

Underworld, filmas otrs nosaukums Paying the Penalty, ir 1927. gada ASV mēmā kriminālfilma. Filmas režisors ir Džozefs fon Šternbergs. Filmas sižeta pamatā ir Bena Hekta scenārijs, ko filmai adaptēja Čarlzs Furtmans un Roberts N. Lī. Bens Hekts par šo filmu ieguva Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākais literatūras oriģinālavots". Šī ir viena no pirmajām gangsteru kriminālfilmām.

Sižets 
Trakulīgs "likumīgais zaglis" "Bullis" Vīds uzsāk sadarbību ar "Rolsroisu" Venzeli, bijušo advokātu, kurš kļuvis par alkoholiķi. Rolsroisam ir izdoma, bet Bullim plāni. Nedienas sākas, kad Rolsroiss iemīlas Vīda draudzenē. Vīda ikdienu sarežģī arī fakts, ka viņa kontrolētajā teritorijā mēģina iekļūt cits gangsteris Muligans.

Lomās 
 Džordžs Benkrofts — "Bullis" Vīds
 Evelīna Brenta — "Spalva" Makkoja
 Klaivs Brūks — "Rolsroiss" Venzels
 Freds Kolers — "Buks" Muligans
 Helēna Linča — Mega, Muligana draudzene
 Lerijs Semons — "Glumais" Leviss
 Džerijs Mendijs — Paloma

Atsauces

Ārējās saites 

1927. gada filmas
ASV filmas
Mēmā kino filmas
Paramount Pictures filmas
Jaunzems

Jaunzems (sieviešu dzimtē Jaunzeme) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Alvis Jaunzems (1999) — latviešu futbolists;
 Jānis Jaunzems (1884—1946) — latviešu ārsts un militārpersona;
 Eduards Jaunzems (1872—1935) — latviešu politiķis un sabiedrisks darbinieks;
 Pauls Jaunzems (1951) — latviešu tēlnieks.

Skatīt arī 
 Jānis Šilfs (1881—1921) — latviešu marksists un revolucionārs ar segvārdu Jaunzems.
 Jaunzemis
 Jaudzems
 Neilands

Latviešu uzvārdi
Normunds Naumanis

Normunds Naumanis (dzimis  Skrundā, miris ) bija latviešu teātra un kino kritiķis, teātra zinātnieks un žurnālists.

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Rudbāržu astoņgadīgajā skolā, Rīgas 64. vidusskolā, Maskavas Valsts teātra institūtā, ko pabeidzis 1985. gadā.

Strādājis Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā (1985—1987), bijis žurnāla "Avots" redaktors laikā no 1987. līdz 1991. gadam. Pēc tam sāka strādāt "Diena". Vēl ir strādājis Nacionālajā kino centrā. Kopā ar Ditu Rietumu ir vairāku grāmatu par kino autors. Viņam ir vairāk nekā 5000 publikācijas dažādos laikrakstos gan Latvijā, gan ārzemēs. Vairākos kinofestivālos bija žūrijas loceklis.

Bija Latvijas Kinematogrāfistu savienības, Latvijas Teātra darbinieku savienības (1987), kā arī Latvijas Žurnālistu savienības biedrs.

Bibliogrāfija 
 Ilmārs Blumbergs. Teātris [sastādītājs un teksta autors]. Rīga: Latvijas Laikmetīgās mākslas centrs, 2002.
 365 Dienas filmas [kopā ar Ditu Rietumu]. Rīga: Dienas grāmata, 2005.
 Hermanis. Naumanis: Latviešu stāsti [sastādītājs]. Rīga: Dienas grāmata, 2006.
 Personības, parādības personīgi [kopā ar Ditu Rietumu]. Rīga: Dienas grāmata, 2009. 
 Kultūrnieze [publicistika]. Rīga: Dienas grāmata, 2009.
 500 visu laiku filmu filmas [kopā ar Ditu Rietumu]. Rīga: Dienas grāmata, 2015.

Normunda Naumaņa balva 
2015. gada februārī tika nodibināta Normunda Naumaņa biedrība, šajā gadā tika iedibināta arī ikgadēja Normunda Naumaņa vārdā nosaukta gada balva mākslas kritikā, kuru piešķir "NN naktī" ap Naumaņa dzimšanas dienas laiku.

Balvas laureāti:
 Vilnis Vējš (2016)
 Edīte Tišheizere (2017)
 Anda Baklāne (2018)
 Undīne Adamaite (2019)
 Silvija Radzobe (2020)
 Santa Hirša (2021)
 Kārlis Vērdiņš (2022)

Kopš 2017. gada tiek piešķirta arī jaunā kritiķa veicināšanas balva. To ieguvuši Toms Čevers (2017), Dāvis Eņģelis (2018), Raimonds Ķirķis (2019), Lauma Malnace (2020),, Juta Ance Romberga (2021) un Agnese Lipska (2022).

Atsauces 

1962. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Latvijas teātra kritiķi
Skrundā dzimušie
Jūliāns

Flāvijs Klaudijs Jūliāns Augusts (, ; 331/332-363) bija Romas impērijas imperators no 361. līdz 363. gadam. Pazīstams arī kā filozofs un rakstnieks.

Biogrāfija 
Dzimis Konstantinopolē dižciltīgā ģimenē. Viņa vectēvs bija imperators Konstantijs Hlors, savukārt tēva brālis imperators Konstantīns. Savā karjeras sākumā bija labs karavadonis un izcīnīja daudzas kaujas Gallijā ar alemāņiem un frankiem. Īpaši tiek atzīmēta viņa uzvara 357. gadā Argentoratas kaujā pret milzīgu alemāņu skaitlisko pārsvaru. 360. gadā Lutēcijā (mūsdienu Parīzē) karaspēks pasludināja Jūliānu par imperatoru un impērijā draudēja izcelties pilsoņu karš. Tomēr iepriekšējais imperators Konstantijs II nomira pirms abi paspēja satikties, pirms nāves ieceļot Jūliānu par savu likumīgo mantinieku. 363. gadā uzsāka ambiciozu militāro kampaņu pret Sasanīdu valsti Persijā kur tika nāvējoši ievainots kaujā.

Jūliāns, lai gan dzimis kristiešu ģimenē, bija pēdējais Romas pagānu imperators. Viņš vēlējās atjaunot impērijas kādreizējo varenību atgriežoties pie senajiem romiešu tikumiem un kārtības. Savā īsajā valdīšanas laikā par valsts reliģiju atjaunoja pagānismu papildinot to ar neoplatonisma filozofiju. Pagāniskie tempļi tika atjaunoti un tika atgriezti to konfiscētie īpašumi. Lai gan 362. gadā Jūliāns izdeva ticības brīvības ediktu, kristiešiem tika atņemtas to iepriekšējās privilēģijas un tie tika atstumti no vadošiem impērijas amatiem. Tomēr atklātas vajāšanas pret tiem netika sāktas. 363. gadā Jūliāns Jeruzalemē mēģināja atjaunot ebreju templi, lai turpinātu izspiest kristietību no impērijas lielākajām pilsētām.

Ārējās saites 

Romas imperatori
363. gadā mirušie
Kaujās kritušie
Stambulas ilā dzimušie
Heinrihs Leonhards Adolfi

Heinrihs Leonhards Ādolfijs (Adolfi) (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Gaujienas luterāņu draudzes mācītājs, žurnālists, rakstnieks un šaha entuziasts.

Ārsta un literātes dēls.

Dzīve

Izglītība 
1861. gadā mācījās elementārskolā, tad no 1862. gada līdz 1865. gadam Cēsu apriņķa skolā. 1865. gadā iestājās Bērzaines ģimnāzijā un 1871. gadā nolika tās gala eksāmenu. 1872. gadā Ādolfijs iestājās Tērbatas augstskolā kā dievvārdu zinību students un 1876. gadā nolika gala eksāmenu.

Mācītājs 
1879. gadā Ādolfiju apstiprināja par Gaujienas luterāņu draudzes mācītāju. Šai draudzei viņš kalpoja līdz sava mūža galam.

Žurnālists un rakstnieks 
Līdztekus mācītāja darbam Ādolfijs strādājis vairākos laikrakstos. Vispirms avīzē "Latviešu tautas biedrs", bet pēc tās slēgšanas viņš kļuva par līdzstrādnieku "Latviešu avīzēs". Šiem laikrakstiem viņš sūtīja īsus ziņojumus no savas draudzes. Daudzi viņa kristīgā garā rakstīti stāsti un apcerējumi tika publicēti "Latviešu avīžu" pielikumā "Baznīca un skola".  Vairāki Ādolfija oriģināldarbi un atstāstījumi no vācu valodas publicēti kā atsevišķas grāmatas. Bieži viņa vārds atrodams arī sprediķu krājumos.  No 1892. līdz 1900. gadam Ādolfijs bija žurnāla "Austrums" šaha nodaļas redaktors.

Nāve 
1918. gada 20. februārī Ādolfijs Iskolata vārdā tika arestēts un nākamā dienā kopā ar sievu un citiem upuriem nošauts Kāgjervē uz rietumiem no Valkas.

Publikācijas 
 Adolphi, Heinrich,‏  Pamahzischana schacha spehlē / sastahdijis H. Adolphi. Jelgava : Apg. H. J. Drawiņ-Drawneeks, 1892. 104 lpp.
 Adolphi, Heinrich,  Rīt-Afrikas kalnos : ziņas par Leipcigas evanģ.-luteriskas misiones b-bas darbību Rīt-Afrikas Vācu daļā / sastādīja H. Adophi. Rīga : Krist. rakstu izplatīšanas aģentura, 1903. 64 lpp. : il. ; 17 cm.
 Adolphi, Heinrich,  Dzied', mīļā sirds, bez briesmas : Ziemassvētku stāstiņš. [Rīga : Kristīgu rakstu izplatīšanas nodaļa, 1910]. 16 lpp. ;

Atsauces 

1852. gadā dzimušie
1918. gadā mirušie
Latvijas luterāņu mācītāji
Latvijas publicisti
Latvijas rakstnieki
Latvijas šahisti
Šaha problēmisti
Latvijas vēsture
Vācbaltieši
Cēsīs dzimušie
SKS 41. ekspedīcija

SKS 41. ekspedīcija (Экспедиция МКС-41; Expedition 41 jeb ISS-41) bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2014. septembra līdz novembrim.

Apkalpe

Iziešanas atklātā kosmosā 
 veikta iziešana kosmosā, kurā piedalījās Gregorijs Vaizmens un Aleksanders Gersts. Tā sākās 12:30 UTC. Vispirms viņi ar stacijas manipulatora, kuru vadīja Berijs Vilmors, palīdzību pārvietoja 2013. gada decembrī nomainīto, bojāto dzesēšanas sistēmas sūkni no mobilā transportiera uz ārējo platformu ESP-2 līdzās slūžas kamerai. Pēc tam Gersts moduļa Destiny labajā pusē nomainīja videokameras apgaismojumu. Beidzamais darbs bija mobilā transportiera energoretranslācijas ierīces MTRA uzstādīšana.

Otrā ārpuskuģa aktivitāte veikta 15. oktobrī, kurā piedalījās Gregorijs Vaizmens un Berijs Vilmors. Tā sākās 12:16 UTC. Pirmais un svarīgākais uzdevums bija pagājušajā gada 8. maijā sabojājušā sprieguma regulatora SSU 3A nomaiņa vienam no astoņiem saules bateriju kanāliem. Tā nomaiņa varēja notikt tikai tad, kad stacija atradās Zemei ēnas pusē un līdz ar to paneļi neražoja elektrību. Vaizmenam sākotnēji radās problēma, atskrūvēt vienu skrūvi. Pēc bloka nomaiņas skrūvi atkal nevarēja pieskrūvēt, bet pēc lielāka spēka pielikšanas tas izdevās. Tas notika tikai neilgu brīdi pirms saullēkta. Pēc tam viņi sāka darbus pie kameras atbalsta masta pārvietošanas no saules bateriju fermas P1 uz Harmony moduļa augšpusi. Tas nepieciešams, lai būtu brīvs ceļš nākamvasar, kad tiks pārvietots kravas nodalījums no Unity moduļa uz Tranquility moduli, Vispirms Vaizmens noņēma kameru, kurai bija iestrēdzis tālummaiņas objektīvs, un to īslaicīgi novietoja uz statņa, kuru pēc tam parvietoja uz Harmony augšpusi. Pēc tam Vaizmens atvienoja bezvadu raiduztvērēja konstrukciju no kreisās puses fermas 8. kameras porta. Pa to laiku Vilmors piestiprināja statīvu pie Harmony, bet sakārās ar grūtībām to pieskrūvējot, līdz beidzot tas izdevās. Tad viņš pievienoja Vaizmena piegādāto bezvadu raiduztvērēja konstrukciju, kas būs vajadzīga sakaru uzlabošanai, kad nākotnē šajā pusē piestās komerciālie kravas kuģi. Tad Vaizmens kameru ar iestrēgušo tālummaiņas objektīvu pārvietoja uz slūžas kameru, kur paņēma veselu kameru, un tā tika uzstādīta pie kreisās puses fermas, kur atradās bezvadu raiduztvērēja konstrukcija. Vēl pustundu bija paredzēti vairāki darbi, bet lidojuma kontrolieri nolēma beigt ārpuskuģa aktivitātes. Iziešana beidzās 18:50 UTC.

Trešo iziešanu kosmosā veica krievu kosmonauti Maksims Surajevs un Aleksandrs Samokutjajevs. Slūžas kameras Pirs lūka atvērta 13:24 UTC. Kosmonauti no moduļa Poisk noņēma radiometrijas kompleksu RK 21-8 un antenas 2ASF1-1 un 2ASF1-2; tie tika izmesti kosmosā. Pēc tam viņi no zinātniskās aparatūras Expose-R bloka noņēma aizsargvāku. Tad eksperimenta Test ietvaros no moduļa Pirs otrās lūkas iluminatora noņemti paraugi. Bez tam kosmonauti veica stacijas ārpuses siltumizolācijas fotografēšanu. Iziešana beidzās 17:05 UTC.

Atsauces

Ārējās saites 
 41. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 40./41. ekspedīcija Energija mājas lapā  
 41./42. ekspedīcija Energija mājas lapā  

41
2014. gads kosmonautikā
Marjinka

Marjinka () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā, Marjinkas rajona centrs. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Osikovas upītes krastos  no apgabala centra Doneckas. Marjinkas pilsētas padomei pakļauts Pobedas ciems.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta 1844. gadā dibināja ieceļotāji no Poltavas un Harkovas guberņām. Kopš 1874. pagasta centrs, kopš 1923. gada — rajona centrs. 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss, kopš 1977. gada — pilsēta. Attīstīta pārtikas rūpniecība.

Atsauces

Ārējās saites
Eižens Bergs

Eižens Bergs (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs. 32 gadus kalpojis Palsmanes un Cirgaļu draudzē. 

Mācītāja dēls. Bija precējies ar Gaujienas mācītāja Heinriha Leonharda Adolfi māsu. Skolā gājis Valmierā un Bērzaunē. No 1875. līdz 1883. gadam studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. 

Strādājot par mācītāju, vairākkārt konfliktēja ar varas iestādēm, jo bez atļaujas laulāja luterticīgos ar pareizticīgajiem. 1905. gada revolūcijas laikā mācītāja pienākumus Berga vietā veica Vecpiebalgas mācītājs Gailītis.

Komunistu arestēts, pasludināts nāves spriedums, nošauts Biķernieku mežā.

1855. gadā dzimušie
1919. gadā mirušie
Limbažu novadā dzimušie
Vācbaltieši
Latvijas vēsture
Dzintariņš

"Dzintariņš" ir Latvijas bērnu deju ansamblis. Darbojas Rīgas domes kultūras un mākslas centrā "Mazā ģilde".

Ansamblis ticis dibināts 1953. gadā, tā dibinātāja ir Zinaīda Zeltmate, kas bija arī ansambļa ilggadēja vadītāja. 1975. gadā tam tika piešķirts Tautas deju ansambļa nosaukums. "Dzintariņš" piedalījies dažādos festivālos gan Latvijā, gan ārzemēs. Tā repertuārā ir dažāda veida dejas — gan etnogrāfiskas, gan mūsdienu skatuviskās.

Ansamblī ir apmēram 250 dalībnieku 2—18 gadu vecumā. Kopš 1991. gada deju kolektīvu vada Z. Zeltmates meita Olga Freiberga.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Ansambļi
Latvijas kultūra
Jānis Ezeriņš (rakstnieks)

Jānis Ezeriņš (dzimis  Biksēres pagasta Kārzdabas "Beiros" (tagad Cesvaines pagasts), miris  Rīgā) bija latviešu rakstnieks.

Biogrāfija 
1910. gadā beidzis Valkas skolotāju semināru Valmierā, pēc tam strādājis kā skolotājs Lazdonā, Barkavā un Saikavā. 1914. gadā mobilizēts armijā, bet veselības dēļ atvaļināts. Ārstējies no tuberkulozes Abhāzijā. No 1919. līdz 1922. gadam vadījis laikraksta "Brīvā Zeme" literāro daļu.

Rakstījis galvenokārt anekdotiskās noveles, darbiem raksturīgs straujš sižets, daudzveidīgs vides un cilvēka tēlojums un negaidīts fabulas atrisinājums. Tulkojis nozīmīgus klasikas darbus (Oskara Vailda "Doriana Greja ģīmetne", vecfranču teika "Okasēns un Nikoleta", Džovanni Bokačo "Noveles", Stendāla "Sarkanais un melnais"). Saņēmis Kultūras fonda balvu (1923).

Bibliogrāfija

Proza 
 Dziesminieks un velns. Rīga: A. Gulbis, 1920.
 Majestātes kazarmēs. Rīga: LETA, 1922.
 Fantastiska novele un citas. Rīga: Valters un Rapa, 1923.
 Apstarotā galva. Rīga: LETA, 1923.
 Leijerkaste. 1. daļa. Rīga: LETA, 1923.
 Leijerkaste. 2. daļa. Rīga: LETA, 1925.

Dzeja 
 Krāšņatas. Rīga: Leta, 1925.

Kopoti raksti  
 Raksti 3 sējumos. Rīga: Valters un Rapa, 1935.
 Kopoti raksti 5 sējumos. Mineapole: Tilts, 1955.

Klausāmgrāmata 
 Noveles [klausāmgrāmata]. Rīga: Apostrofs, 2009.

Tulkojumi citās valodās 
 Обед под музыку и другие новеллы [Pusdienas ar mūziku un citas noveles; izlase krievu val.]. Tulk. Jurijs Abizovs. Rīga: Latvijas Valsts izdevniecība, 1957.
 Salakaubavedaja [Kontrabandists, izlase igauņu val.]. Tulk. Valli Helde. Perioodika, 1968.
 Erzählung eines Flohs [Kādas blusas stāsts: noveles un stāsti vācu val.]. Tulk. Gisela Böttcher, Welta Ehlert. Berlin: Verlag Volk und Welt, 1971.
 Oběd shudbou [Pusdienas ar mūziku; izlase čehu val.]. Tulk. Vojtěch Gaja. Praha: Odeon, 1977.
 Homo en la geto [esperanto]. Tulk. Ansis Atkalns. Tacoma (Washington): La tradukanto, 1978.
 L'âne rose [Rožainais ēzelis; izlase franču val.]. Tulk. Gita Grīnberga, Jean-Jacques Ringuenoir. L' Archange Minotaure, 2008.
 The Tower and other stories [Tornis un citi stāsti; izlase angļu val.]. Tulk. Ilze Gulēna. Central European University Press, 2011.

Atsauces 

1891. gadā dzimušie
1924. gadā mirušie
Latvijas rakstnieki
Rīgas Meža kapos apbedītie
Madonas novadā dzimušie
Bunhe

Bunhe () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumos Bulavinkas upītes krastā 53 km no apgabala centra Doneckas. Pieskaitāma Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijai. Administratīvi pakļauta Jenakijeves pilsētas padomei, savukārt Bunhes pilsētas municipalitātei pakļauts Družnes pilsētciemats.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta dibināta 1908. gadā kā strādnieku ciemats Bunge (Бунге) pie tāda paša nosaukuma akmeņogļu ieguves šahtas. 1924. gadā šahtu pārdēvēja par godu Jaunajiem komunāriem (Юних Комунарів) un ciematu saīsināti par Junkomu (Юнком). 1965. gadā ciematam piešķirts pilsētas statuss un pārdēvēta par Junokomunarivsku (). 1979. gada 16. septembrī Junkom šahtā 903 m dziļumā kalnrūpniecības vajadzībām iežu masīvu spriedzes mazināšanai tika īstenots atomsprādziens ar jaudu 0,2—0,3 kilotonnas trotila ekvivalenta. 2002. gadā šahta slēgta. 2016. gadā pilsētai atgriezts tās sākotnējais nosaukums.

Atsauces
Kumba

Kumba () ir pilsēta Kamerūnas rietumu daļā, Dienvidrietumu reģionā. Atrodas vidēji 240 metrus virs jūras līmeņa un 376 kilometru attālumā no Kamerūnas galvaspilsētas Jaundes. Pēc 2005. gada datiem pilsētā dzīvo 144 268 iedzīvotāji un tā ir astotā lielākā pilsēta Kamerūnā pēc iedzīvotāju skaita. Dienvidrietumu reģiona lielākā pilsēta. Dibināta 1938. gadā.

Kamerūnas pilsētas
Ņūheivena

Ņūheivena () ir pilsēta Konektikutas štatā, ASV. Saskaņā ar 2010. gada ASV tautas skaitīšanas datiem, pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedz 129,7 tūkstošus, tādējādi šī ir otra lielākā pilsēta štatā pēc Bridžportas.

Šī ir Lielās Ņūheivenas (Greater New Haven), kuras iedzīvotāju skaits 2010. gadā sasniedza 862,4 tūkstošus, galvenā municipalitāte. Ir daļa no Ņujorkas metropoles areāla (New York metropolitan area).

Pilsētā atrodas Jeila Universitāte, kā arī vairākas citas mācību iestādes.

Vēsture 
Ņūheivenu 1638. gadā dibinājuši angļu puritāņi, tad pilsētas nosaukums bija Kvinipiaka (Quinnipiac). 1640. gadā tā tikusi pārdēvēta, iespējams, Anglijas Ņūheivenas (Newhaven) vārdā. 1643. gadā apvienojās ar vairākām blakus esošām pilsētām, izveidojot Ņūheivenas koloniju. 1665. gadā tikusi iekļauta Konektikutas kolonijā, kuras centrs bija Hārtforda. No 1701. līdz 1875. gadam Ņūheivena kopā ar Hārtfordu bija kolonijas (un vēlāk štata) administratīvais centrs.

Iedzīvotāji

Klimats

Atsauces

Ārējās saites 
 
 
 

Konektikutas pilsētas
Aleksandrs Bernevics

Aleksandrs Bernevics (, 1856—1919) bija vācbaltiešu izcelsmes luterāņu mācītājs. No 1889. līdz 1919. gadam kalpoja Kandavas un Pūres draudzēs.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Kandavā mācītāja ģimenē. Studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. Latviešu literārās biedrības biedrs, iesūtīja latviešu folkloras materiālus. Darbojās Kurzemes Zemes padomē. 

1919. gada janvārī, Kandavu ieņemot Padomju Latvijas armijai, palika savā draudzē. 1919. gada 16. janvārī komunistu arestēts, vēlāk nošauts.

1856. gadā dzimušie
1919. gadā mirušie
Latvijas cilvēki
Vācbaltieši
Kandavā dzimušie
Neretas lidlauks

Neretas lidlauks ir privāts nesertificēts lidlauks Aizkraukles novada Neretas pagastā. Izvietojies  uz ziemeļrietumiem no Neretas ciema pie autoceļa P73. Lidlaukā ir viens  garš un  platu zāles seguma skrejceļš, piemērots ultravieglajiem gaisa kuģiem. Lidlauka īpašnieks un apsaimniekotājs ir biedrība «Saules sporta klubs». Līdzās skrejceļam ir ierīkota autosporta trase.

Atsauces

Ārējās saites 
 Aizvadīti pirmie Neretas novada svētki

Neretas pagasts
Moriss Žārs

Moriss Žārs (; dzimis , miris ) bija franču komponists un diriģents, pazīstams kā filmu oriģinālmūzikas autors. Savas karjeras laikā (1958–2001) komponējis mūziku vairāk kā 160 televīzijas un kinofilmām.

Žārs 8 reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par labāko oriģinālmūziku un vienu reizi par labāko dziesmu, no kurām trīs reizes balvu saņēmis – par oriģinālmūziku Deivida Līna režisētajās filmās "Arābijas Lorenss" (1962), "Doktors Živago" (1965), A Passage to India (1984). Par mūziku filmām Žārs ieguvis arī 4 Zelta globusa balvas, 2 BAFTA kino balvas un vienu Grammy balvu.

Morisa Žāra dēls ir komponists un elektroniskās mūzikas izpildītājs Žans Mišels Žārs.

Filmogrāfija (nozīmīgākie darbi) 

 "Arābijas Lorenss" (Lawrence of Arabia, 1962)
 Sundays and Cybele (Les dimanches de Ville d'Avray, 1962)
 "Doktors Živago" (Doctor Zhivago, 1965)
 Is Paris Burning? (Paris brûle-t-il?, 1966)
 Ryan's Daughter (1970)
 The Life and Times of Judge Roy Bean (1972)
 "Vīrs, kurš būtu kļuvis par karali" (1975)
 Mohammad, Messenger of God (1977)
 Resurrection (1980)
 A Passage to India (1984)
 Witness (1985)
 Au nom de tous les miens (TV miniseriāls, 1985)
 The Mosquito Coast (1986)
 "Liktenīgais valdzinājums" (Fatal Attraction, 1987)
 Gaby: A True Story (1987)
 "Gorillas miglā" (Gorillas in the Mist: The Story of Dian Fossey, 1988)
 "Mirušo dzejnieku biedrība" (Dead Poets Society, 1989)
 "Spoks" (Ghost, 1990)
 "Pastaiga mākoņos" (A Walk in the Clouds, 1995)
 Sunshine (1999)
 Uprising (TV filma, 2001)

Ārējās saites 
 

1924. gadā dzimušie
2009. gadā mirušie
Lionas Metropolē dzimušie
Francijas komponisti
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji komponisti
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Grammy balvas ieguvēji
Eiropas Kino balvas ieguvēji