joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Latvijas valsts meži

Latvijas valsts meži ir valsts akciju sabiedrība, kas nodarbojas ar Latvijas valsts mežu apsaimniekošanu (mežu kopšana un atjaunošana, meža koku stādu un sēklu, kā arī dekoratīvo stādu audzēšana un pārdošana). LVM attīsta ģeotelpiskās informācijas produktu kopu (LVM GEO). Uzņēmums tika dibināts 1999. gadā.

Uzņēmuma vienīgais akcionārs ir Zemkopības ministrija. Latvijas valsts mežiem ir vairākas struktūrvienības, tai skaitā "LVM Mežsaimniecība", "LVM Zemes dzīles", "LVM Sēklas un stādi", "LVM Rekreācija un medības", "LVM biznesa sistēmu risinājumi". Uzņēmums pārvalda 1,4 miljonus hektāru lielu meža platību, taču kopējā apsaimniekojamā platība sasniedz 1,62 miljonus hektāru. Latvijas valsts mežu neto apgrozījums 2021. gadā sasniedza 405,3 miljonus eiro. Uzņēmumam teritoriāli ir astoņi reģioni, no kurām lielākais ir Dienvidkurzemes mežsaimniecība Kazdangas pagastā ar 13 iecirkņiem un  ha lielu kopplatību.

2022. gada 22. jūlijā kopā ar enerģētikas uzņēmumu AS "Latvenergo" tika dibināts uzņēmums SIA "Latvijas vēja parki" vēja enerģijas ražošanai. Jaunajā uzņēmumā "Latvenergo" ieguva 80 % kapitāldaļu, bet "Latvijas valsts meži" — 20 %. Vairākos lielos vēja parkos plānots uzstādīt 100 līdz 120 vēja ģeneratorus ar aptuveni 800 MW kopējo jaudu, saražojot 2,4 TWh elektroenerģijas gadā.

Atbalsts 
Tūrisma un atpūtas dabā attīstībai "Latvijas valsts meži" ar zīmolu "mammadaba" nodarbojas ar sabiedrības informēšanu, atpūtas vietu uzturēšanu. Kopš 2000. gada uzņēmums apsaimnieko īpaši aizsargājamo dabas teritoriju Tērvetes dabas parku, kas aptver vairāk nekā 1200 ha lielu platību, un lielāko daļu tā teritorijas aizņem mežs.

AS Latvijas valsts meži ir Latvijas Universitātes fonda bronzas mecenāts. Atbalstu Latvijas Universitātei sniedz kopš 2009. gada pētniecībai un mācību vides attīstībai:

 2009. gada decembrī AS "Latvijas Valsts meži" sniedza atbalstu 2010. gada projektam jauno līderu izglītībai "Trieciengrupa".
 2014. gadā AS "Latvijas Valsts meži" ziedoja 1500 eiro mākslinieciski izgatavotiem priekšmetiem un stipendijai bioloģijas skolotājam — "Ekselences balvas 2014" laureātam.
 2015. gadā AS "Latvijas valsts meži" atbalstīja Ekselences balvu 1600 EUR apmērā.

Privatizēšanas aizliegums 
Valsts un pašvaldību īpašuma privatizācijas un privatizācijas sertifikātu izmantošanas pabeigšanas likuma 17. pants aizliedz privatizēt Valsts akciju sabiedrību “Latvenergo”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas pasts”, valsts akciju sabiedrību “Starptautiskā lidosta "Rīga"”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas dzelzceļš”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas gaisa satiksme” un valsts akciju sabiedrību “Latvijas valsts meži” un šo sabiedrību akcijas nedrīkst privatizēt vai atsavināt.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Likums par VAS "Latvijas valsts meži"
 Mammadaba vietne

Latvijas uzņēmumi
Eds Belfūrs

Edvards Džons Belfūrs (Edward John Belfour; dzimis 1965. gada 21. aprīlī) ir bijušais kanādiešu hokejists, vārtsargs. Savas karjeras laikā aizvadījis 18 sezonas Nacionālajā hokeja līgā, 1999. gadā izcīnot Stenlija kausu, divreiz iegūstot Vezinas balvu. 2011. gadā Belfūrs tika uzņemts Hokeja slavas zālē.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Belfūrs uzsāka 1988.—89. gada sezonā, kad debitēja NHL kluba Čikāgas "Blackhawks" sastāvā, kluba rindās laukumā izejot 23 spēlēs. Nākamo sezonu Eds pavadīja uz komandas soliņa, laukumā izejot vien deviņās izslēgšanas kārtas spēlēs. Jau 1990.—91. gada sezonā Belfūrs kļuva par komandas pamatvārtsargu, sezonas beigās iegūstot gan Kaldera, gan arī Vezinas balvu.

1991.—92. gada sezonā Belfūrs kopā ar komandu sasniedza Stenlija kausa finālu, kurā gan piekāpās Pitsburgas "Penguins" vienībai. Viņa treneris Čikāgā bija leģendārais Vladislavs Tretjaks. "Blackhawks" sastāvā Belfūrs spēlēja līdz pat 1996.—97. gada sezonai, kad tika aizmainīts uz Sanhosē "Sharks" vienību. Tiesa, jau nākamajā vasarā hokejists pievienojās Dalasas "Stars" rindām.

Gan 1997.—98., gan arī 1998.—99. gada sezonā "Stars" uzvarēja NHL regulārās sezonas turnīrā, taču vien 1998.—99. gada sezonā klubam kopā ar Belfūru izdevās izcīnīt Stenlija kausu. 

2002. gada vasarā Belfūrs pievienojās Toronto "Maple Leafs", tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas. 2004.—05. gada sezonas NHL lokauta laikā Belfūrs nespēlēja. 2006.—07. gada sezonu hokejists aizvadīja Floridas "Panthers" rindās, taču tad pārcēlās uz Eiropu, lai nākamo sezonu aizvadītu Zviedrijas Elitsērijas kluba Leksands IF sastāvā.

Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 2002. gada olimpiskajās spēlēs, kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas. Tiesa, pats Belfūrs nevienā spēlē laukumā nedevās.

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Sanhosē "Sharks" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Floridas "Panthers" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Manitobā dzimušie
Žans Sebastjēns Žigērs

Žans Sebastjēns Žigērs (; dzimis 1977. gada 16. maijā) ir bijušais kanādiešu hokejists, vārtsargs. Karjeras laikā aizvadījis 597 NHL spēles, 2003. gadā ieguvis Kona Smita balvu, savukārt 2007. gadā kopā ar Anahaimas "Ducks" izcīnījis Stenlija kausu.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Žigērs uzsāka 1996.—97. gada sezonā, kad debitēja NHL kluba Hārtfordas "Whalers" sastāvā. Jau nākamajā vasarā Žigērs tika aizmainīts uz Kalgari "Flames" vienību, kuras sastāvā spēja ielauzties vien 1998.—99. gada sezonā, pārējo laiku pavadot tās AHL fārmklubā.

2000. gada vasarā Žigērs tika aizmainīts uz Anahaimas "Mighty Ducks" rindām, 2001.—02. gada sezonā hokejistam visbeidzot kļūstot par komandas pamatvārtsargu. 2002.—03. gada sezonā, komandai sasniedzot Stenlija kausa finālu, tajā zaudējot Ņūdžersijas "Devils", Žigērs saņēma Kona Smita balvu kā sērijas vērtīgākais spēlētājs.

2004.—05. gada sezonas NHL lokauta laikā Žigērs spēlēja Vācijas hokeja līgas kluba Hamburgas "Freezers" sastāvā, taču tad atgriezās "Ducks" rindās, 2006.—07. gada sezonā kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu.

2009.—10. gada sezonas otrajā pusē Žigērs tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs" vienību, tās rindās aizvadot arī visu nākamo sezonu, taču 2011. gada vasarā Žigērs pievienojās Kolorādo "Avalanche" rindām. "Avalanche" hokejists spēlēja līdz 2014. gada augustam, kad paziņoja par karjeras beigšanu.

Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis trīs Pasaules čempionātos, 2004. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas.

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Hārtfordas "Whalers" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Anahaimas "Mighty Ducks" spēlētāji
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hamburgas "Freezers" spēlētāji
Braiens Līčs

Braiens Līčs (; dzimis 1968. gada 3. martā) ir bijušais ASV hokejists, aizsargs, ASV hokeja izlases spēlētājs. Savas karjeras laikā aizvadīja 18 sezonas Nacionālajā hokeja līgā, no kurām 17 — Ņujorkas "Rangers". 1994. gadā izcīnījis Stenlija kausu, divas reizes kā līgas labākais aizsargs ieguvis arī Džeimsa Norisa balvu, 2009. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.

Spēlētāja karjera 
Ņujorkas "Rangers" rindās Līčs debitēja 1987.—88. gada sezonā, taču nākamajā gadā, nostiprinoties komandas sastāvā, kā līgas labākais debitants ieguva arī Kaldera balvu. 1992. gadā Līčs ieguva Džeimsa Norisa balvu.

1993.—94. gada sezonā "Rangers" ar Līču sastāvā izcīnīja Stenlija kausu, Līčam iegūstot arī Kona Smita balvu. No 1997. līdz 2000. gadam Līčs bija "Rangers" komandas kapteinis.

2003.—04. gada sezonas izskaņā Līčs tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs". 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā hokejists nespēlēja, taču 2005.—06. gada sezonu aizvadīja Bostonas "Bruins" rindās, pēc sezonas noslēdzot arī sava profesionālā spēlētāja karjeru.

ASV hokeja izlases rindās spēlējis 1988., 1998. un 2002. gada olimpisko spēļu turnīros, 2002. gadā izcīnot sudrabu, kā arī divos Pasaules čempionātos un abās Pasaules kausa izcīņās.

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Bostonas "Bruins" spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Teksasā dzimušie
Raiens Saters

Raiens Saters (; dzimis 1985. gada 21. janvārī) ir amerikāņu hokejists, aizsargs, ASV hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) Saters spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Dalasas "Stars" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
2004.—05. gada sezonu aizvadījis AHL kluba Milvokī "Admirals" sastāvā, savu profesionāļa karjeru Saters uzsāka 2005.—06. gada sezonā, izcīnot vietu NHL kluba Našvilas "Predators" pamatsastāvā. 2008. gada vasarā Saters savu līgumu ar "Predators" pagarināja uz nākamajiem četriem gadiem, 2011.—12. gada sezonā piedaloties arī NHL Visu Zvaigžņu spēlē.

2012. gada vasarā Saters pievienojās Minesotas "Wild" rindām, noslēdzot ar klubu līgumu uz nākamajiem 13 gadiem. 2013. gadā tika iekļauts līgas simboliskajā izlasē.

ASV hokeja izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļas 2010. gada olimpiskajās spēlēs, piedalījies piecos Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Našvilas "Predators" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Viskonsinā dzimušie
Sami Lepiste

Sami Lepiste (; 1984. gada 17. oktobrī) ir somu hokejists, aizsargs, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) ir bez kluba.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Lepiste uzsāka 2003.—04. gada sezonā, kad debitēja SM līgas kluba Helsinku "Jokerit" rindās, nākamo četru sezonu gaitā komandas rindās divreiz sasniedzot līgas finālu, taču abas reizes tajā izcīnot sudraba medaļas.

2007. gada vasarā Lepiste pārcēlās uz Ziemeļameriku, 2007.—08. gada sezonā debitējot NHL kluba Vašingtonas "Capitals" rindās. Tiesa, kluba rindās viņam neizdevās nostiprināties arī nākamajā sezonā, 2009. gada vasarā tiekot aizmainītam uz Fīniksas "Coyotes", tās sastāvā aizvadot 66 spēles.

2010.—11. gada sezonas izskaņā Lepiste tika aizmainīts uz Kolumbusas "Blue Jackets" vienību, taču 2011. gada vasarā Sami noslēdza viena gada līgumu ar Čikāgas "Blackhawks", kluba rindās aizvadot 26 spēles.

2012. gada vasarā hokejists pievienojās KHL klubam Jaroslavļas "Lokomotiv", taču sezonas gaitā pārcēlās uz Prāgas "Lev". 2013.—14. gada sezonu uzsāka jau Jekaterinburgas "Avtomobilist" sastāvā. "Avtomobilist" hokejists aizvadīja divas sezonas, pēc kurām noslēdza līgumu ar Ufas "Salavat Julajev". 2016. gada aprīlī pagarināja līgumu ar "Salavat Julajev" uz vēl vienu sezonu, taču pēc tam pievienojās Helsinku "Jokerit" rindām.

Somijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļu 2010. un 2014. gada olimpiskajās spēlēs, piedalījies divos Pasaules čempionātos, 2011. gadā izcīnot zelta, bet 2008. gadā — bronzas medaļas.

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Vašingtonas "Capitals" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Kolumbusas "Blue Jackets" spēlētāji
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji
Prāgas "Lev" spēlētāji
Jekaterinburgas "Avtomobilist" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Helsinku "Jokerit" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Dāvana vientuļai sievietei

"Dāvana vientuļai sievietei" ir 1973. gada latviešu padomju aktierfilma. Filmas režisors ir Ēriks Lācis un tā uzņemta Rīgas Kinostudijā.

Sižets 
Kad lauku mājas saimniecei Kņopienei brālis uzdāvina "Volgu", par to uzzina autozagļu banda. Kronis un Spuļģis maskējas par veterinārārstiem un mēģina mašīnu nozagt. Tomēr večiņa izrādās tīri sprigana un tas viņiem tik viegli neizdodas. Piedzīvojumi beidzas somu pirtī, kur atklājas, ka Kņopiene patiesībā ir milicijas leitnante Gita un tā bijusi rūpīgi izplānota zagļu ķeršanas operācija.

Lomās 
 Vija Artmane — Kņopiene/Gita
 Leons Krivāns — Spuļģis Roze
 Egons Maisaks — Ādolfs Kronis
 Helēna Romanova — Lora
 Harijs Liepiņš — Zero
 Eduards Pāvuls — Sietiņš
 Velta Skurstene — Sietiņiete
 Gunārs Placēns — apdrošināšanas aģents
 Artūrs Dimiters — milicijas virsnieks

Filmas mūzikas albums 

1974. gadā firma "Melodija" izdeva minialbumu ar sešām Raimonda Paula dziesmām ar Jāņa Petera tekstiem, kas skan kinofilmā. Dziesmas "Rudacīte" un "Ai dundur-dundur-dun-dun-dun" iekļautas arī R. Paula albumā "Jūras balss". Dziesmas ierakstījuši Nora Bumbiere un Viktors Lapčenoks, kā arī vokālais ansamblis un instrumentālais ansamblis R. Paula vadībā.

Dziesmu saraksts 
 Ceļa dziesmiņa	
 Skauģa dziesmiņa	
 Rudacīte	
 Autobraucēja dziesmiņa	
 Vokalīze
 Ai-dundur-dundur-dun-dun-dun

Ārējās saites 

 Kino Muzejs

Video 
 «Dāvana vientuļai sievietei». filmas.lv.

1973. gada Latvijas PSR filmas
Rīgas Kinostudijas filmas
Dens Kastellaneta

Denjels Luiss Kastellaneta (Daniel Louis Castellaneta, dzimis  Čikāgā, ASV) ir amerikāņu aktieris, balss aktieris, komiķis, dziedātājs un scenārists. Vislabāk pazīstams ar Homēra Simpsona lomu animācijas seriālā Simpsoni. Tajā viņš ierunā arī Ābrahamu "Opapu" Simpsonu, Bārniju Gamblu, Klaunu Krastiju, Dārznieku Villiju, Mēru Kvimbiju un Hansu Molmenu.

Dzimis Čikāgas piepilsētā Oukpārkā, Ilinoisā, kur viņš agrā vecumā sāka apmeklēt aktiermākslas kursus. Viņš klausījās sava tēva komēdijas ierakstus un atdarināja dažādus māksliniekus. Pēc Ziemeļu Ilinoisas Universitātes absolvēšanas 1983. gadā Kastellaneta pievienojās Čikāgas komēdijas improvizācijas grupai Otrā Pilsēta un uzstājās ar to līdz pat 1987. gadam. Viņš bija iekļauts Treisijas Ulmenas šova sastāvā, kas debitēja 1987. gadā. Šovā bija iekļautas animācijas īsfilmas par disfunkcionālu ģimeni. Īsfilmas bija nepieciešams ieskaņot, līdz ar to, Kastellanetam tika piedāvāta iespēja ierunāt Homēru. Īsfilmas vēlāk kļuva par neatkarīgu seriālu Simpsoni.

Kastellaneta ir guvis četras Emmy Balvas par darbu seriālā. Viņš ar savu sievu Debu Lakustu ir bijis vairāku Simpsonu sēriju līdzautors.

Atsauces 

1957. gadā dzimušie
Simpsoni
ASV multiplikācijas filmu scenāristi
Nexus 7

Nexus 7 ir ar Android operētājsistēmu aprīkots planšetdators, ko ir izstrādājuši uzņēmumi Google un Asus. Tam ir 7 collu (17,78 cm) ekrāns un tas pēc parametriem ir līdzīgs planšetdatoriem Nook Tablet, Kindle Fire un Blackberry Playbook.

Par Nexus 7 izdošanu tika oficiāli paziņots Google I/O konferencē 2012. gada 27. jūnijā un to ir plānots izdot 2012. gada jūlija vidū.

Tehniskie parametri 
 Procesors: 1,2 GHz četrkodolu CPU (ar papildkodolu) Nvidia Tegra 3 ar 12 kodolu GPU
 Iebūvētā atmiņa: 8 GB vai 16 GB zibatmiņa
 Operatīvā atmiņa: 1 GB DDR3 RAM
 Ekrāns: 1280×800 px (16:10), 7 collas (17,78 cm)
 Kamera: 1,2 megapikseļi (priekšējā kamera)
 Savienojumi: Bluetooth 4.0, Wi-Fi 802.11b/g/n, GPS, 3,5 mm austiņu izeja, micro USB 2.0 ports, NFC
 Baterija: Atkārtoti uzlādējama litija jonu 4325 mAh, 16 Wh
 Izmēri: 198,5 mm x 120 mm x 10,45 mm
 Svars: 340 g

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa  

Planšetdatori
Google
Guntis Osis

Guntis Osis (dzimis  Talsos) ir bijušais latviešu bobslejists, vieglatlēts, pašlaik — burātājs. Bobslejā bijis stūmējs Jāņa Ķipura vadītajās ekipāžās.

Sportista karjeru sācis vieglatlētikā (tāllēkšana un trīssoļlēkšana). Uz bobsleju pārgāja 1985. gadā. Piedalījies  Kalgari, kur bija stūmējs J. Ķipuram četriniekā kopā ar Juri Toni un Vladimiru Kozlovu. Sacensībās tika izcīnīta 3. vieta. 1987. gadā izcīnījis 3. vietu PSRS čempionātā četriniekos, tāpat šajā gadā kļuva par Latvijas PSR čempionu divniekos. 1989. gadā G. Osis tika diskvalificēts uz diviem gadiem par dopinga lietošanu, kad arī beidza bobslejista karjeru.

Kopš 2005. gada nodarbojas ar burāšanu.

Atsauces

Ārējās saites 

1962. gadā dzimušie
Talsos dzimušie
Latvijas vieglatlēti
Latvijas bobslejisti
PSRS bobslejisti
Latvijas burātāji
Bobslejisti 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Latvijas olimpiskie medaļnieki
Dopinga lietas sportā
Olimpiskie bronzas medaļnieki bobslejā
Leonīds Vīgners

Leonīds Vīgners (dzimis , miris ) bija latviešu diriģents, komponists, pedagogs.

Biogrāfija 

Dzimis 1906. gadā Maskavā diriģenta un komponista Ernesta Vīgnera ģimenē. 1928. gadā beidza Latvijas konservatorijas Pētera Paula Jozuus ērģeļu klasi, 1930. gadā — Jāzepa Vītola kompozīcijas klasi un Georga Šnēfogta diriģēšanas klasi. Mācījās arī pie Feliksa fon Veingartnera Bāzelē, Šveicē. No 1930. līdz 1939. gadam bija kora "Dziedonis" diriģents.  

Laikā no 1936. līdz 1944. gadam L. Vīgners bija Latvijas Nacionālās operas diriģents un pirmā viesdiriģenta Leo Bleha asistents.

Pēc atkārtotās Latvijas okupācijas 1944. gadā viņu iecēla par Latvijas Operas un baleta teātra galveno diriģentu, šo amatu viņš pildīja līdz 1949. gadam. 1940. gadu beigās divus gadus bija mākslinieciskais vadītājs Latvijas Filharmoniskajā orķestrī. No 1949. līdz 1963. gadam un no 1966. līdz 1975. gadam bija LPSR Radiokomitejas simfoniskā orķestra galvenais diriģents. 

1947. gadā L. Vīgners kļuva par Latvijas konservatorijas (vēlāk Latvijas Mūzikas akadēmijas) pedagogu, kopš 1961. gada — profesoru. Viņš bija vairāku vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents un goda virsdiriģents.
Apbedīts Meža kapos.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1955)
 Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1994) 
 Ministru kabineta balva (1996)

Literatūra 
 A.Klotiņš par Leonīdu Vīgneru krājumā "Latviešu mūzika" III, Rīga, 1964., 186.-202.lpp.
 J.Zariņš. "Mans darbs teātrī". Rīga, 1974.
 V.Briede "Latviešu operteātris". Rīga, 1987.
 A.Rode. Leonīds Vīgners. LMA diplomdarbs. Rīga, 1989.
 V.Vēriņa par Vīgneru žurnālā "Latvijas Zinātņu Akadēmijas vēstis" 50.sēj., 1996., Nr.1, 80.-88.lpp. (raksts balstīts uz Dr.art. Sofijas Vēriņas arhīva materiāliem).
 S.Smiļģe. "Likteņdziesma", 1.grāmata, kordiriģentu likteņstāsti, Rīga, 1996.

Atsauces

Ārējās saites 
 "Latvijas ļaudis" profils 
 Music profils

1906. gadā dzimušie
2001. gadā mirušie
Latviešu diriģenti
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Rīgas Meža kapos apbedītie
Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieki
Latvijas Mūzikas akadēmijas absolventi
Latvijas Mūzikas akadēmijas pasniedzēji
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Daiena Egrona

Daiena Egrona (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja un dejotāja.

Kino debitējusi ar lomu filmā Talkers Are No Good Doers 2005. gadā. Viņa ir pazīstama ar Kvinnas Fabrejas lomu Fox seriālā "Radīti skatuvei" (Glee). Par viņas attēlošanu ir saņēmusi Ekrāna aktieru ģildes balvu kā daļa no aktieru sastāva, tāpat bijusi nominēta vairākām citām balvām. Aktrisei bijušas mazas lomas seriālos "Izredzētie: Pasauli glābjot" (četras sērijas), "Veronika Marsa" (Veronica Mars — trīs sērijas) un bijusi pamatsastāva aktrise seriālā It's a Mall World. Vēl D. Egrona tēlojusi filmās I Am Number Four un The Hunters.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Džordžijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Amerikāņu dziedātāji
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Libors Hudāčeks

Libors Hudāčeks (; dzimis 1990. gada 7. novembrī) ir slovāku hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2022) Hudāčeks spēlē KHL klubā Ņižņekamskas "Neftekhimik".

Viņa brālis Jūliuss Hudāčeks arī ir hokejists.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Hudāčeks uzsāka 2009.—10. gada sezonā spēlēja Slovākijas U-20 izlases sastāvā Slovākijas Ekstralīgā. Tiesa, sezonas vidū hokejists pārcēlās uz Bratislavas "Slovan" rindām. "Slovan" rindās Hudāčeks nākamajās divās sezonās kļuva par vienu no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem, 2011.—12. gada sezonā izcīnot arī līgas čempiona titulu. 2012.—13. gada sezonā "Slovan" pārcēlās uz KHL, Hudāčekam turpinot spēlēt komandas sastāvā. 2014.—15. gada sezonā īslaicīgi tika izīrēts Slovākijas Ekstralīgas klubam HK Banska Bistrica.

2015. gada vasarā pievienojās Zviedrijas hokeja līgas klubam Örebro HK, tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas. No 2018. līdz 2020. gadam spēlēja Čehijas Ekstralīgas klubā Liberecas "Bili Tygri", 2019.—20. gada sezonā bija līgas rezultatīvākais ārzemju spēlētājs.

Slovākijas hokeja izlases rindās spēlējis 2012., 2013. un 2014. gada Pasaules čempionātos, 2012. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas.

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Prešovas apgabalā dzimušie
Slovākijas hokejisti
Bratislavas "Slovan" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Slovākijas Ekstralīgas čempioni
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Viļānu novada ģerbonis

Viļānu novada ģerbonis ir Viļānu novada oficiālais simbols.

2012. gada 28. jūnijs Viļānu novada domes sēdē, iepazīstoties ar Rīgas mākslinieku izveidoto novada ģerboņa skicēm, ka arī noklausoties pašu mākslinieku paskaidrojumus par ģerboņa variantiem, deputāti deva priekšroku paraugam, kur zaļā fonā attēlota zelta lakstīgala ar zelta ievas zaru, sudraba ziediem, knābī un sudraba upe ar četriem vilnīšiem (Viļānu novadā apvienojušās četras pašvaldības) ģerboņa lejasdaļā. Tika piedāvāti arī dažādu ģerboņa krāsu varianti. Novada ģerboņa apspriešana turpināsies jūlijā Rīgā — Heraldikas komisijas sēdē, kurā piedalīsies arī novada pašvaldības pārstāvji.

Atsauces 

 Gzerbonis
Pārogre (stacija)

Pārogre ir dzelzceļa pieturas punkts, kas atrodas Latvijā Ogres novadā Ogres pilsētas teritorijā starp Ogres staciju un Ciemupes pieturas punktu. Šī ir viena no nedaudzajām koka ēkām, kas saglabājusies dzelzceļa līnijā Rīga—Daugavpils. Pieturas punktā biļešu kase ir slēgta.

Vēsture 
Pieturas punkts tika atvērts . Pieturas punkta ēku uzbūvēja Pārogres labierīcības biedrības organizētā talkā no saziedotiem būvmateriāliem, bet peronu izbūvēja par Dzelzceļu virsvaldes līdzekļiem, stacijas izbūve izmaksāja 1800 latu. Ēkas būvniecību pilnībā pabeidza tikai 1933. gadā, kad tai ielika logus un durvis. 1932. gadā pie ēkas tika iestādīta  gara liepu aleja, bet 1935. gadā tika iestādītas arī palmas. Pieturas punkts darbojās tikai vasaras mēnešos.

Vācu okupācijas laikā, pieturas punkts tika pārsaukts par Oger—Ogermünde, bet pēc kara beigām atguva sākotnējo nosaukumu. 1957. gadā, būvējot otru sliežu ceļu jaunajai elektrovilcienu līnijai, pieturas punkta ēka tika pārvietota nedaudz nost no dzelzceļa sliedēm. Pārogre ir B biļešu zonas gala stacija.

Interesanti fakti 
Pārogres dzelzceļa pieturas punkts ir viena no nedaudzām dzelzceļa pieturām Latvijā, no kuras perona var redzēt nākamo (Ogres stacijas) dzelzceļa pieturu.

Attēlu galerija

Ārējās saites 
 Līnijas vēsture
 Vilcienu kustības saraksta meklētājs

Atsauces 

Dzelzceļa stacijas Latvijā
Dzelzceļa līnijas Rīga—Krustpils stacijas un pieturas punkti
Celtnes un būves Ogrē
Pelašķis

Parastais pelašķis (Achillea millefolium) ir kurvjziežu dzimtas pelašķu ģints augu suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļu puslodes mērenā josla. Ļoti plaši sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā. 

Atsevišķi eksemplāri un dažāda lieluma grupas aug pļavās, tīrumos, ceļmalās, karjeros un dažādās sausās nezālienēs. 

Parastais pelašķis ir ārstniecības augs, no kura gatavo tējas, un garšaugs. Tas tiek audzēts arī kā dekoratīvs augs un augs, no kura bites ievāc medu.

Morfoloģija 
Parastais pelašķis ir daudzgadīgs, 15-70 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir stāvs, stīvs, vienkāršs, tas ir īsi apmatots un zaro ziedkopā.Lapas ir izvietotas uz stublāja un pie pamatnes rozetē. Rozetes lapas ar ir kātu, bet stublāja lapas ir sēdošas. Visas lapas ir divkārt vai trīskārt plūksnaini dalītas, aptuveni 4-10 cm garas un 1-4 cm platas. Pēdējās pakāpes plūksnas ir sīkas, lineāras vai lineāri lancetiskas. 

Ziedi ir kurvīši, vairogskarā stublāja galā. Kurvīša gultne ir ar plēkšņlapiņām. Vīkallapas ir zālainas un stāv vairākās rindās. Mēlziedi ir pieci, balti vai iesārti violeti, tā gals ir sīkzobains. Stobrziedi ir pelēcīgi balti. Kausmatiņu nav. Auglis ir plakans sēklenis. Zied no jūnija līdz oktobrim.

Atsauces 

Asteru apakšdzimta
Ārstniecības augi
Pelašķi
Kurvjziežu dzimta
Latvijas flora
IMI Negev

Negev — vieglais rokas ložmetējs ar kalibru 5,56x45 mm, kuru izstrādāja un izgatavo Israel Military Industries. Tas tiek izmantots kā standarta ložmetējs Izraēlas armijā.

Ložmetēja izstrāde tika pabeigta 1995. gadā, 1996. gadā tas tika izmēģināts lauka mācībās, bet 1997. gadā pieņemts Izraēlas bruņojumā.

Tehniskā informācija 
Ložmetēja konstrukcija ļauj regulēt tā šaušanas tempu. Minimālais šaušanas temps ir 700-850 šāvieni minūtē, bet maksimālais 850-1000 šāvieni minūtē.

Ložmetēja garums ar izlaistu laidi — 1020 mm. Ja nepieciešams, laidi var salaist vai noņemt. Pastāv arī ložmetēja versija Negev Commando, kuram ir saīsināts stobrs, un 2012. gadā izgatavots Negev NG7 ar kalibru 7,62 mm, kurš spēj šaut arī atsevišķiem šāvieniem vai kārtām.

Lietotājvalstis 
 
 
 
 
 
 
 
 : iegādājās 1000 ložmetējus 2007. gadā un vēl 550 ložmetējus 2008. gadā.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 

 Negev oficiālā mājaslapa 
 Izraēlas ieroči 
 Modern Firearms 
Ložmetēji
Israel Weapon Industries
5,56 mm šaujamieroči
Geju ciemats

Geju ciemats (zināms arī kā geju kvartāls) ir ģeogrāfisks reģions ar pašnoteiktām robežām, kur dzīvo liels skaits LGBT cilvēku: lesbietes, geji, biseksuāļi un transseksuāļi. Geju ciematos ir ierīkota arī dažāda uz gejiem orientēta infrastruktūra: geju bāri un klubi, naktsklubi, publiskās vannasistabas, restorāni, apģērbu veikali un grāmatu veikali.

Šīs vietas ir kā gejiem draudzīgi nostūrīši viesmīlīgā pilsētā vai arī ir vienkārši geju apdzīvoti rajoni parastā pilsētā.

LGBT
2013. gada F1 sezona

2013. gada F1 sezona bija Formula 1 pasaules čempionāta 64. sezona, kas sākas 17. martā Austrālijā un noslēdzās 24. novembrī Brazīlijā. Tajā piedalījās 11 komandas un 22 braucēji. Sebastiāns Fetels un viņa pārstāvētā Infiniti Red Bull Racing komanda izcīnīja jau 4. čempionu titulu pēc kārtas
Šī bija pēdējā sezona, kas tika aizvadīta ar 2,4 litru V8 dzinējiem, jo no . gada sezonas notiks pāreja uz videi draudzīgākiem 1,6 litru V6 dzinējiem ar turboģeneratoru.

Testi 
Notika 3 pirmssezonas testi, kas visi tika aizvadīti Spānijā:

Komandas un piloti

Izmaiņas komandās 

 HRT beidz pastāvēt naudas trūkuma dēļ;
 Red Bull Racing komanda no šīs sezonas tiek saukta par Infiniti Red Bull Racing.

Izmaiņas pilotu sastāvā

Debitē vai atgriežas F1 
 Estevans Gutjeress debitē Sauber sastāvā
 Valteri Botass debitē Williams sastāvā
 Makss Čiltons debitē Marussia sastāvā
 Gīdo van der Garde debitē Caterham sastāvā
 Žils Bjanki debitē Marussia sastāvā
 Adrians Sutils pēc gada pārtraukuma atgriežas Sahara Force India

Maina komandu 
 Luiss Hamiltons no McLaren pāriet uz Mercedes
 Serhio Peress no Sauber pāriet uz McLaren
 Niko Hilkenbergs no Force India pāriet uz Sauber
 Šarls Piks no Marussia pāriet uz Caterham
 Pedro de la Rosa pēc HRT komandas bankrota noslēdza testpilota līgumu ar Ferrari

Pametuši F1 
 Mihaels Šūmahers atkārtoti beidza F1 pilota karjeru
 Timo Gloks pameta Marussia pēc abpusējas vienošanās un pievienojās DTM sacīkstēm
 Bruno Senna pameta F1 un pievienojās Aston Martin izturības sacīkšu komandai
 Kamui Kobajaši palika bez līguma 2013. gadā
 Heiki Kovalainens palika bez līguma 2013. gadā
 Vitālijs Petrovs palika bez līguma 2013. gadā
 Narains Kartikejans pēc HRT komandas bankrota palika bez līguma 2013. gadā

Kalendārs 
2013. gada sezonas kalendārā ir 19 posmi atšķirībā no iepriekšējās sezonas, kurā bija 20 posmi. Sezona kā parasti sākas Austrālijā, 17. martā, un beigsies 24. novembrī, Brazīlijā. Sākotnēji paredzētais posms Ņūdžersijas ielās atlikts uz . gadu. Tāpat šai sezonā kalendārā vairs nav iekļauts Eiropas Grand Prix.

Atsauces

Ārējās saites 

 Formula 1 oficiālā mājaslapa 
 Mājaslapa par autosportu 
 Mājaslapa par pirmo formulu 

Formula 1
 
Formula 1 sezonas
Martins Mīrseps

Martins Mīrseps (; dzimis  Tallinā) ir bijušais igauņu basketbolists, spēlējis spēka uzbrucēja pozīcijā, bijis Igaunijas basketbola izlases dalībnieks. M. Mīrseps ir vienīgais Igaunijas basketbolists, kas spēlējis NBA. Pēc sportista karjeras beigām kļuvis par treneri.

M. Mīrseps ir dzimis Tallinā, 9 gadu vecumā sācis trenēties basketbolā.

Karjera 
1989. gadā M. Mīrseps tika uzaicināts uz PSRS junioru izlasi, kur spēlēja kopā ar vairākām citām vēlākajām zvaigznēm, piemēram, Vitāliju Potapenko, Zaharu Pašutinu, Robertu Štelmaheru un Daiņu Adomaiti. 1990. gadu pirmajā pusē spēlēja Igaunijas klubos, kā arī vienu sezonu Zviedrijā un divas spēcīgākajā Izraēlas klubā Telavivas "Maccabi".

1996. gada NBA drafta pirmajā kārtā M. Mīrsepu ar kopējo 25. numuru izvēlējās Jūtas "Jazz", taču spēlētājs uzreiz tika aizmainīts uz Maiami "Heat". NBA kopumā nospēlējis 83 spēles "Heat" un Dalasas "Mavericks" sastāvā, gūstot vidēji 4,7 punktus un 2,2 atlēkušās bumbas 11,5 spēles minūtēs. NBA karjeras rezultatīvākajā spēlē M. Mīrseps ir guvis 24 punktus. Viņš ir vienīgais Igaunijas basketbolists, kas ir spēlējis NBA.

Pēc atgriešanās Eiropā spēlējis Grieķijas un Krievijas klubos. Ar Atēnu AEK 2000. gadā ieguva Saportas kausu, savukārt ar Kazaņas UNIKS 2004. gadā — FIBA Eiropas kausu (M. Mīrseps tika atzīts par finālspēles labāko spēlētāju). Karjeras noslēgumā spēlējis Igaunijā, nepilnu sezonu arī Austrālijā. Pēdējās sezonās cīnījies ar traumām un 2010. gadā beidzis profesionāla spēlētāja karjeru.

Pēc spēlētāja karjeras beigām pievērsies trenera darbam un kopš 2010. gada ir Tallinas "Kalev/Cramo" galvenā trenera asistents.

Igaunijas izlase 
Piedalījies 2001. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā Igaunijas izlases sastāvā, kur bija līderis, taču komanda zaudēja visās spēlēs. Šī ir pēdējā reize, kad Igaunijas basketbola izlase kvalificējusies Eiropas čempionāta finālturnīram. 2005. gadā M. Mīrseps paziņoja, ka beidz karjeru izlasē, tomēr atgriezās uz 2007. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīra spēlēm.

Atsauces

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Igaunijas basketbolisti
Spēka uzbrucēji
Dalasas "Mavericks" spēlētāji
Maiami "Heat" spēlētāji
Tallinā dzimušie
Frics Tots

Frics Tots (,  — ) bija vācu inženieris un valstsvīrs. Viens no agrīnajiem NSDAP biedriem, Organizācijas "Todt" dibinātājs un vadītājs, kā arī no 1940. gada Trešā reiha bruņojuma un munīcijas reihsministrs.

Biogrāfija 

Dzimis Vācijas impērijā, Pforcheimā (Bādene). Pēc Pforcheimas humanitārās ģimnāzijas pabeigšanas 1911. gada iestājies Minhenes Tehniskajā universitātē. 1913. gadā pārgājis studēt uz Karlsrūes Tehnisko universitāti. 1914. gadā Tots kā brīvprātīgais iestājas dienestā armijā, lai piedalītos Pirmajā pasaules karā. Piedalījies karadarbībā Rietumu frontē 14. lauku artilērijas pulka rindās. 1916. gadā pārgājis uz kara aviāciju, kur bijis novērotājs un vēlāk komandējis atsevišķu lidotāju nodaļu. Par izrādīto varonību apbalvots ar Dzelzs krustu un ieguvis virsnieka dienesta pakāpi.

Pēc dienesta atgriezies Minhenes Tehniskajā universitātē, lai jau 1920. gadā nobeigtu studijas. Pēc tam vadījis būvniecības darbus lielos Vācijas uzņēmumos. No 1928. līdz 1933. gadam Tots bija kādas ielu būves sabiedrības vadītājs Minhenē.

1922. gada 5. janvārī Tots pievienojās NSDAP. Aktīvi darbojies arī SA, kur jau 1931. gadā ieguvis  oberfīrera (pulkveža) dienesta pakāpi un strādājis Ernsta Rēma štābā. Šajā pašā gadā Tots Minhenes Tehniskajā universitātē ieguva doktora grādu ar darbu, kas bija veltīts ceļu būvniecībai.

Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā Totu iecēla par vācu ceļu būves ģenerālinspektoru un galvenās tehnikas pārvaldes priekšnieku NSDAP reiha vadībā. Viņa vadībā norisinājās autobāņu būvniecība nacionālsociālistu valdīšanas periodā.

1938. gadā iecelts par ģenerālpilnvaroto būvniecības ekonomikas jautājumos. Šajā pašā gadā nodibina Organizāciju "Todt" (OT), kurā apvieno valsts, privātos uzņēmumus un Reichsarbeitsdienst (Valsts Darba dienestu) lielu būvniecības projektu realizācijai. Tajā Tots pārraudzīja nocietinājumu būvniecību — Rietumu valnis un vēlāk Atlantijas valnis. Tāpat OT atjaunoja infrastruktūru okupētajās valstīs. Vēlākajā posmā organizācijā tika nodarbināti arī karagūstekņi un okupēto teritoriju civiliedzīvotāji.

No 1940. gada bruņojuma un munīcijas reihsministrs, ieguvis gaisa spēku ģenerālmajora pakāpi. No 1941. gada arī ūdens un enerģijas apgādes ģenerālinspektors. Tots uzskatīja, ka karā ar PSRS nav iespējams sasniegts uzvaru, tomēr Ādolfs Hitlers noraidīja viņa idejas par nepieciešamību meklēt iespējas noslēgt mieru.

1942. gada 8. februārī pēc sanāksmes Hitlera mītnē Wolfsschanze lidmašīna, kurā Tots lidoja projām, eksplodēja un nogāzās netālu no Rastenburgas. Tots aviokatastrofā gāja bojā. Tas bija smags satricinājums Hitleram, kurš Totu uzskatīja par vienu no saviem tuvākajiem līdzgaitniekiem. Reihsministra mirstīgās atliekas tika pārvietotas uz Berlīni, kur vēlāk norisinājās plaša bēru ceremonija. Par viņa pēcteci reihsministra amatā kļuva Alberts Špērs. Pēc nāves Tots, kā pirmais šī apbalvojuma kavalieris, tika apbalvots ar Vācu ordeni.

Atsauces

Ārējās saites 

1891. gadā dzimušie
1942. gadā mirušie
NSDAP biedri
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Reičela Berija

Reičela Bārbra Berija () ir izdomāts tēls amerikāņu televīzijas seriālā "Radīti skatuvei" (Glee). Viņu attēlo aktrise Lija Mišela. Pirmoreiz televīzijā R. Berija parādījās seriāla pilot sērijā . Viņu izveidoja un tālāk attīstīja "Radīti skatuvei" veidotāji Raiens Mērfijs, Breds Falčuks un Jans Brennans.

R. Berija ir Ņujorkas teātra mākslas akadēmijas (New York Academy of the Dramatic Arts; NYADA) studente, absolvējusi izdomāto Viljama Makinlija skolu, kur bija skolas ansambļa "Jaunais virziens" dalībniece un viena no tā līderēm. Seriāla laikā viņai ir bijušas attiecības ar vairākiem tēliem, ar skolas amerikāņu futbola komandas saspēles vadītāju un vienu no ansambļa līderiem Finnu Hadsonu (attēlo Korijs Montīts) viņi arī saderinās. Tāpat seriāla attīstības laikā R. Berija sāk kļūt no individuālistes līdz "komandas dalībniecei". Viņas tēvi viņu nosauca seriāla "Draugi" Reičelas Grīnas vārdā. Par lomas attēlošanu L. Mišela ir saņēmusi 2009. gada Satellite Award balvu kā labākā aktrise muzikālajā vai komēdiju seriālā, 2012. gada People's Choice  balvu kā labākā aktrise, kā daļa no seriāla aktieru sastāva saņēmusi arī Ekrāna aktieru ģildes balvu. Vēl aktrise bijusi nominēta vairākām balvām, tai skaitā Zelta globusa balvai un Grammy balvai.

Ārējās saites 
 Fox profils 
 IMDb profils  

Tēli
Radīti skatuvei
Teātris (filma)

"Teātris" ir 1978. gada Latvijas PSR Rīgas Kinostudijas divu sēriju televīzijas mākslas filma. Filmas režisors ir Jānis Streičs un tā uzņemta pēc tāda paša nosaukuma Somerseta Moema romāna.

Sižets 
20. gadsimta pirmā puse Anglijā. Londonas teātra zvaigznei, pusmūža aktrisei Džūlijai Lambertai ir vīrs Maikls un pieaudzis dēls Rodžers, bet jaunības degsme un kaislība ir pagājusi. Tad viņa iepazīstas un uzsāk romānu ar jauno grāmatvedi Tomu Fenelu, tomēr pamazām pārliecinās, ka viņš ir tikai godkārīgs snobs. Pierādot, cik izcila aktrise viņa joprojām ir, Džūlija atriebjas Toma jaunajai draudzenei un pārliecinās, ka dzīve ir teātris.

Lomās 
 Vija Artmane — Džūlija Lamberta
 Gunārs Cilinskis — Maikls Goslins
 Eduards Pāvuls — Džims Longtons
 Valentīns Skulme — Čārlzs Tamerlijs
 Elza Radziņa — Dollija de Frīsa
 Ivars Kalniņš — Toms Fenels
 Pēteris Gaudiņš — Rodžers Goslins
 Ilga Vītola — Īvija
 Maija Eglīte — Evisa Kraitone
 Lilita Bērziņa — Džūlijas māte
 Ēvalds Valters — kapteinis
 Lilija Amerika — tante Kerija
 Arnolds Liniņš — viesmīlis Anželo
 Juris Strenga — dramaturgs
 Boļeslavs Ružs — kritiķis
 Aleksandrs Leimanis — mācītājs
 Katrīna Pasternaka — lēdija Denorante
 Jānis Streičs — Autors
 Gunārs Binde — fotogrāfs

Epizodēs:
Inese Saulīte, Baiba Indriksone, Olga Krūmiņa, Herberts Zommers, Ivars Kauliņš, Kārlis Pamše, Jānis Plēsums, Brigita Baiba Krūmiņa, Svetlana Bless, Āris Rozentāls, Ilga Hincenberga, Eduards Plataiskalns, Pēteris Vasaraudzis, Voldemārs Lobiņš, Alfrēds Sausne.

Apbalvojumi 
 1978 - "Lielais Kristaps" - labākā filma.
 1980 - LPSR Valsts prēmija galvenās lomas tēlotājai Vijai Artmanei.

Interesanti fakti 
 Īvijas lomai izvēlēta kinostudijas rekvizitore Ilga Vītola, Autora lomā pats režisors, mācītājs - režisors Aleksandrs Leimanis, fotogrāfs - īsts fotomeistars Gunārs Binde. Epizodēs arī režisors Kārlis Pamše un māksliniece Brigita Krūmiņa.

Ārējās saites 

 Kino muzejs
 Kino-teatr.ru

Video 
 
 

1978. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Latvijas romantikas filmas
Brodvejas teātris

Brodvejas teātris ir jebkura veida teatrāls uzvedums kādā no 40 profesionālajiem teātriem ar vairāk nekā 500 sēdvietām Ņujorkā. Kopā ar Londonas West End teātri Brodveja tiek uzskatīta par augstākā līmeņa komerciālo teātri angļvalodīgajā pasaulē. Brodvejas teātru apgabals ir populārs tūristu apskates objekts pilsētā. Saskaņā ar The Broadway League datiem, 2011. gadā tika nopirktas biļetes 1,081 miljarda ASV dolāru vērtībā (2010. gadā — 1,037 miljardi). 2011. gadā teātri tika apmeklēti 12,13 miljonus reižu. Lielākais teātris Brodvejā ir Gershwin Theatre, kurā ir 1933 sēdvietas un kas tika atvērts .

Atsauces

Ārējās saites 

 The Internet Broadway Database 

Teātri
Ņujorka

fr:Broadway#Les théâtres
Journey

Journey ir amerikāņu rokgrupa, kas tika dibināta 1973. gadā Sanfrancisko, ASV. To dibināja bijušie grupu Santana un Frumious Bandersnatch dalībnieki. Lielākos komerciālos panākumus grupa guva laikposmā no 1978. līdz 1987. gadam, pēc tam tā uz laiku (līdz 1995. gadam) pārtrauca darbību. Šajā laikposmā grupa ierakstīja vairākus hitus, tai skaitā Don't Stop Believin' (1981), kas 2009. gadā kļuva par visu laiku pārdotāko kataloga dziesmu iTunes vēsturē. Šī dziesma ir iekļauta viņu albumā Escape, kas arī ir grupas veiksmīgākais albums — Billboard 200 tas sasniedza 1. vietu. Vairāki grupas albumi tikuši sertificēti ar zelta, platīna un dimanta diskiem, 18 Journey singli ir iekļuvuši ASV Top 40. ASV grupas ieraksti ir tikuši pārdoti 47 miljonos kopiju, savukārt pasaulē — vairāk nekā 80 miljoni. 2005. gadā USA Today aptaujā Journey tika atzīta par piekto visu laiku labāko amerikāņu rokgrupu.

Diskogrāfija 
 Journey (1975)
 Look into the Future (1976)
 Next (1977)
 Infinity (1978)
 Evolution (1979)
 Departure (1980)
 Escape (1981)
 Frontiers (1983)
 Raised on Radio (1986)
 Trial by Fire (1996)
 Arrival (2001)
 Generations (2005)
 Revelation (2008)
 Eclipse (2011)

Atsauces

Ārējās saites 

 

1970. gadu mūzikas grupas
1980. gadu mūzikas grupas
1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
ASV rokgrupas
ASV progresīvā roka grupas
ASV džezroka grupas
ASV smagā roka grupas
Organisation Todt

Organisation Todt ( — nosaukta par godu tās pirmajam vadītājam Fricam Totam, saīstināti — OT) bija militarizēta Trešā Reiha organizācija, kas realizēja lielus, valstiski svarīgus būvniecības projektus.

Organizācija tika izveidota 1938. gada nogalē. Tās pirmais vadītājs bija Frics Tots, kurš tobrīd bija Trešā Reiha ģenerālpilnvarotais būvniecības ekonomikas jautājumos. Par iemeslu Organisation Todt izveidei kalpoja nepieciešamība izbūvēt Rietumu valni, kas ļautu vāciešiem valsts rietumos turēt mazākus spēkus, kā arī traucētu francūžiem attīstīt uzbrukumu kara gadījumā. Šī projekta paveikšanai Organisation Todt apvienoja valsts, privātos uzņēmumus un Reichsarbeitsdienst spēkus. Pēc šī projekta realizācijas organizācijai tika uzdots veikt arī citu lielu militārbūvju celtniecību. Tā izbūvēja Atlantijas valni un zemūdeņu bāzes, Fau raķešu palaišanas laukumus, bunkurus un patvertnes civiliedzīvotājiem, rūpniecības uzņēmumiem utml. būves. Paralēli tai bija jāveic infrastruktūras atjaunošanas darbi vāciešu okupētajās teritorijās. Otrā pasaules kara laikā OT tika nodarbināti arī karagūstekņi un koncentrācijas nometņu ieslodzītie.

Sākotnēji OT bija patstāvīga organizācija, tomēr jau 1940. gadā tā tika integrēta Bruņojuma un munīcijas ministrijā, kuru vadīja Tots. 1942. gadā, kad Tots gāja bojā aviokatastrofā, par tās vadītāju līdz pat kara beigām kļuva Alberts Špērs. Organizācijai bija savas uniformas, rokas apsēji un dienesta pakāpes.

Nacistu organizācijas
Latvijas PSR Augstākā Padome

Latvijas Padomju Sociālistiskās Republikas Augstākā Padome, saīsināti LPSR AP, bija  augstākais varas orgāns Latvijas Padomju Sociālistiskajā Republikā (Latvijas PSR), laika posmā no 1940. gada līdz 1990. gadam. Pēc Neatkarības deklarācijas pieņemšanas 1990. gada maijā to pārdēvēja par Latvijas Republikas Augstāko padomi.

Saskaņā ar 1940. gada 25. augustā pieņemto Latvijas PSR Konstitūciju, tās augstākais valsts varas orgāns bija Latvijas PSR Augstākā Padome, bet faktiski Latvijas PSR vadībā atradās Latvijas Komunistiskās partijas CK birojs, kura priekšgalā bija LKP pirmais sekretārs. Augstākās Padomes sesijas varēja notikt tikai tad, ja bija pieņemts LKP CK biroja lēmums par sesijas sasaukšanas datumu, darba kārtību utt.

Pēc konstitūcijas politiskās varas struktūras pamatā bija Darbaļaužu deputātu padomes, kuras 1978. gadā Konstitūcijā tika pārdēvētas par Tautas deputātu padomēm. Augstākā likumdevēja institūcija bija Augstākā padome (AP) — vienpalātas likumdevēja institūcija, kas darbojās sesiju režīmā (gadā notika 2 kārtējās sesijas). Pēdējās AP sastāvā bija 201 deputāts, pirms tam, saskaņā ar 1978. gada Latvijas PSR konstitūciju - 325, bet vēl iepriekš - 310 deputāti. Sesiju starplaikā augstākās valsts varas institūcijas funkcijas pildīja AP prezidijs (APP) - prezidija priekšsēdētāja, prezidija sekretāra un deviņu prezidija locekļu sastāvā. Līdz 1978. gadam AP darbības periods bija 4 gadi. Pēc veiktajiem grozījumiem Latvijas PSR Konstitūcijā turpmāk AP pilnvaru periods bija 5 gadi.

Atmodas kustības laikā 1989. gada 28. jūlijā Latvijas PSR Augstākā Padome pieņēma deklarāciju „Par Latvijas PSR suverenitāti”, bet 1990. gada 15. februārī „Deklarāciju jautājumā par Latvijas valstisko neatkarību”.
1990. gada 4. maijā vispārējās vēlēšanās ievēlētā Latvijas PSR Augstākā Padome ar balsu vairākumu pieņēma deklarāciju Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu un pārdēvēja Latvijas PSR par Latvijas Republiku. Latvijas PSR Augstākā Padome tika pārdēvēta par Latvijas Republikas Augstāko Padomi, kas 1991. gada 21. augustā pieņēma konstitucionālo likumu "Par Latvijas Republikas valstisko statusu".

Vadītāji 
Latvijas PSR AP priekšsēdētāji
 Aleksandrs Mazjēcis (1947—1948)
 Pēteris Zvaigzne (1948—1953)
 Edgars Apinis (1955—1957)
 Jānis Vanags (1957—1963)
 Pēteris Valeskalns (1963—1971)
 Aleksandrs Mālmeistars (1971—1975)
 Valentīna Klibiķe (1975—1985)
 Aleksandrs Drīzulis (1985—1989)
 Anatolijs Gorbunovs (1989—1990)

Latvijas PSR AP Prezidija priekšsēdētāji
 Augusts Kirhenšteins (1940—1952)
 Kārlis Ozoliņš (1952—1959)
 Jānis Kalnbērziņš (1959—1970)
 Vitālijs Rubenis (1970—1974)
 Pēteris Strautmanis (1974—1985)
 Jānis Vagris (1985—1988)
 Anatolijs Gorbunovs (1988—1990)

Latvijas Republikas AP priekšsēdētājs
 Anatolijs Gorbunovs (1990—1993)

Atsauces 

Latvijas PSR
Jānis Rapa (1885—1941)

Jānis Rapa (dzimis  Tērvetes pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu grāmatu izdevējs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1885.gada 17.aprīlī Tērvetes “Ķipos”, mācījies vietējā pagastskolā, beidzis Jelgavas reālskolu. 1910. gadā absolvējis Rīgas Politehniskā institūta Tirdzniecības fakultāti. Pēc gada savā īpašumā ieguva Annas Brigaderes brāļa Jāņa Brigadera grāmatu apgādu, kā arī veikalu. 1912. gadā kopā ar Arturu Valteru dibinājis uzņēmumu "A. Valters, J. Rapa un biedri", kas pašlaik ir pazīstams kā "Valters un Rapa", pats J. Rapa uzņēmumā pildīja direktora rīkotāja amata pienākumus. Līdz Latvijas okupācijai tas izveidojās par Eiropas mēroga uzņēmumu. Laikā no 1922. līdz 1936. gadam J. Rapa bija Latvijas Grāmatizdevēju un tirgotāju biedrības priekšsēdētājs. Tāpat viņš iekārtoja Annas Brigaderes muzeju "Sprīdīši" Tērvetē.

Pēc Latvijas okupācijas viņa izdevniecību nacionalizēja,  J. Rapa izdarīja pašnāvību. Apbedīts Meža kapos.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (1927)

Piemiņa 
Zigurds Vidiņš par J. Rapas ģimeni uzņēma filmu Grāmatnieku gadsimts (2012).

Jāņa Rapas traģiskās beigās apraksta un izskaidro viņam tuvu stāvošā Zenta Mauriņa savas autobiogrāfijas trešajā daļā Dzelzs aizbīdņi lūst (I daļas „Sakanie vārti“ nodaļā „Karoga nave“, 1960. gada izdevumā 91.–96. lpp.).

Jānis Grīns: „Grāmatnieks Jānis Rapa (1885. g. 17. aprīlis — 1941. g. 30. maijs)“ . Latvju Mēnešraksts № 5/1942, 455.–459. lpp.

Jānis Kadilis: „Jānis Rapa (1885. g. 17. IV — 1941. g. 30. V)“ . Raksts avīzes Daugavas Vēstnesis pielikumā Literātūrai un Mākslai № 15, 1942. g. 31. V

Pēteris Ērmanis: „Jāņa Rapas piemiņai“ . Dzejolis avīzes Daugavas Vēstnesis pielikumā Literātūrai un Mākslai № 15, 1942. g. 31. V

Atsauces 

1885. gadā dzimušie
1941. gadā mirušie
Dobeles novadā dzimušie
Latvijas izdevēji
Rīgas Politehniskā institūta absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Pašnāvnieki
Rīgas Meža kapos apbedītie
Rapa

Rapa var būt:
 Rapa — sala Franču Polinēzijā;
 Elfrīda Rapa — pedagoģe un grāmatu izdevēja;
 Jānis Rapa (1885—1941) — grāmatu izdevējs;
 Jānis Rapa (1938—2005) — grāmatu izdevējs;
 Juris Rapa (1946—2022) — tēlnieks.

Latviešu uzvārdi
Teodors Reiters

Teodors Reiters (dzimis , miris ) bija latviešu diriģents.

Biogrāfija 
Dzimis 1884.gada 23.martā Ļaudonas pagasta Muižnieku mājās, māte Anna Reitere, dzimusi Aizelksne, tēvs — Ernests Frīdrihs Reiters. 

1917. gadā beidza Petrogradas konservatorijas Jāzepa Vītola kompozīcijas klasi un Nikolaja Čerepņina diriģēšanas klasi. Pēc uz diviem gadiem kļuva par Latvijas strēlnieku simfoniskā orķestra diriģentu Petrogradā. 1918. gadā bija Latviešu operas diriģents. 1920. gadā nodibināja Reitera kori.
Laikā no 1919. līdz 1944. gadam diriģēja Latvijas Nacionālajā operā, divus laikposmus bija iestādes direktors (1922–1926, 1931–1934). Četru vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā T. Reiters devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur bija diriģents un nošu pārrakstītājs. 1950. gadu vidū viņš nodibināja mūzikas apgādu Latvian Music. 

Miris  Zviedrijā, 1964. gadā pārapbedīts Meža kapos.
1998. gadā tika dibināts T. Reitera fonds.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1926) 
 Triju Zvaigžņu ordenis, trešā šķira (1934)
 Atzinības krusts, trešā šķira (1938)
 Tautas balva (1954)

Skatīt arī 
 Reitera koris

Atsauces

Papildu literatūra 
 Rudzītis, J. (red.) Teodors Reiters un viņa koŗi. Stokholmā: Daugava 1961, 1-285 lpp.

Ārējās saites 
 Music profils

1884. gadā dzimušie
1956. gadā mirušie
Latviešu diriģenti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Atzinības krusta komandieri
Rīgas Meža kapos apbedītie
Madonas novadā dzimušie
Minsteres latviešu ģimnāzija

Minsteres latviešu ģimnāzija (arī MLĢ) bija skola Vācijā un vienīgā akreditētā latviešu mācību iestāde ārpus Latvijas. Ģimnāzija dibināta 1946. gadā, bet slēgta 1998. gadā.

Vēsture un absolventi 
Ģimnāziju dibināja bēgļu nometņu laikā 1946. gada 15. februārī Detmoldā, kopš 1957. gada tā atradās  Minsterē, Ziemeļreinā-Vestfālē. MLĢ bija viena no trim privātģimnāzijām Rietumvācijā un pie skolas darbojās internāts "Rīga". Ģimnāziju absolvējuši vairāki simti audzēkņu, tostarp, Brunis Rubess, Egils Levits, Kārlis Kangeris, Krišjānis Kariņš, Austris Grasis un datorzinātnieks Kārlis Kaugars, māksliniece Ilze Mennekinga—Soikāne, TV filmu producents Artūrs Rūsis un citi.

Skolas direktori bija Eduards Silkalns, Ilga Grava un citi. Joprojām bijušās MLĢ telpās ir apskatāmas Jāņa Jaunsudrabiņa, Zentas Mauriņas un Konstantīna Raudives memoriālās istabas.

Atsauces

Ārējās saites 
  Laviešu centrs - Minstere par MLĢ
 Minsteres latviesu gimnazija Alberts Spoģis — Dainis Mjartāns par Alberta Spoģa grāmatu   
  Amanda Jātniece par Alberta Spoģa grāmatu  

Trimdas latviešu kultūra
Izglītības iestādes
Ģimnāzijas