joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Juris Plāķis

Juris Plāķis (1869—1942) bija latviešu skolotājs un valodnieks. Latvijas Republikas izglītības ministrs (1920—1921). Latvijas Universitātes filoloģijas profesors, LU goda doktors. 1941. gadā deportēts uz PSRS.

Dzīvesgājums 

Dzimis 1869. gada 22. jūnijā Kabiles muižas "Kalvos". Mācījās Kabiles pagasta skolā, tad Kuldīgas apriņķa skolā un Baltijas skolotāju seminārā (1887—1891).

Strādāja par skolotāju Bolderājas Ministrijas skolā (1891—1892), Rīgas Latviešu biedrības meiteņu skolā (1892—1895), Dignājas skolā (1895—1898), Mores pagasta skolā (1898—1902), Rīgas Jonatana biedrības skolā (1902—1905).

Pēc 1905. gada revolūcijas apspiešanas Plāķis bēga uz Sibīriju, kur Irkutskas ģimnāzijā nolika abitūrijas eksāmenu (1908), pēc tam studēja klasisko filoloģiju Kazaņas Universitātē (1908—1912). Strādāja par seno valodu skolotāju Kazaņas 2. valsts ģimnāzijā.

1920. gadā viņš atgriezās Latvijā un tika ievēlēts Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātē par salīdzinošās gramatikas, fonētikas un lietuviešu valodas docentu.

No 1920. gada jūnija līdz 1921. gada aprīlim Juris Plāķis bijis Latvijas Republikas izglītības ministrs.

1921. gadā Juri Plāķi ievēlēja par LU profesoru un atkārtoti par prorektoru (1922—1924, 1925—1927). 1923. gadā Leipcigas universitātē viņš papildinājās fonētikā un sanskritā. 1926. gadā rīkoja ekspedīciju uz Kuršu kāpas Nidas ciemu, lai pētītu kursenieku valodu.

1927.—1929. gadā viņš bija LU Filoloģijas un filozofijas fakultātes dekāns, vairākkārt darbojās LU padomē. No 1929. gada vāca vietvārdus.

Darbojās studentu korporācijā „Beveronija”, dibinātāja militarizēto biedrību „Tēvijas sargs”, kas funkcionēja kā tilta organizācija pēc „Ugunskrusta” aizliegšanas 1933. gada aprīlī līdz „Pērkonkrusta” pārreģistrēšanai maijā. Vadīja antisemitisko semināru Latvijas Universitātē.

Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas loceklis.

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā profesoru Plāķi arestēja un izsūtīja uz Molotovas apgabala Usoļlaga Surmogas koncentrācijas nometni, kur viņš mira 1942. gadā 1. augustā.

Apbalvojumi 
 Triju zvaigžņu ordenis, III šķira (1928)
 Ģedimina ordenis

Ģimene 
Dēls — Ernests Plāķis, latviešu strēlnieks, biedrības Tēvijas sargs dibinātājs kopā ar tēvu, Pērkonkrusta biedrs, vācu okupācijas laikā Rehskomisariāta Ostlandes veselības departamenta darbinieks

Mazmeita — ārste Ciemalda Lūkina, ilggadēja pretalkoholisma biedrības Ziemeļblāzma vadītāja.

Pazīstamākie darbi 
 Leišu valodas rokas grāmata (Valters un Rapa, 1926),
 Latvijas vietu vārdi un latviešu pavārdi. 1.—2.sējumi (1936—1939).

Atsauces 

1869. gadā dzimušie
1942. gadā mirušie
Kuldīgas novadā dzimušie
Latvijas izglītības ministri
Latvijas valodnieki
Latviešu nacionālisms
Kabiles pagasts
Latvijas Universitātes darbinieki
Latvijas Universitātes goda doktori
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Padomju represiju upuri
Ēvalds Rimbenieks

Ēvalds Rimbenieks ( — ) bija Latvijas baptistu mācītājs un sabiedriskais darbinieks. 1934. gadā aptuveni divus mēnešus bija Latvijas finanšu ministrs, 3. un 4. Saeimas deputāts, kā arī ilggadējs Liepājas domes priekšsēdētājs (1922—1928; 1934—1940).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1888. gada 10. aprīlī Aizvīķu pagasta "Rimbeniekos" (tagad Gramzdas pagasts) zemnieka Krista Rimbenieka ģimenē.
1921. gadā Ēvalds Rimbenieks sāka strādāt Liepājas domes Izglītības nodaļā, bija tās vadītājs. 1922. gadā viņš pirmo reizi stājās domes priekšsēdētāja amatā, amatā bija līdz 1928. gadam, kad kļuva par 3. Saeimas deputātu. 1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā, bet 1934. gada martā kļuva par finanšu ministru Kārļa Ulmaņa vadītajā valdībā. Pēc tā paša gada maijā notikušā valsts apvērsuma Rimbenieks atgriezās Liepājas domes vadībā, amatā bija līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā.

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu Aizputē apcietināja un izsūtīja uz Vjatlaga soda nometnēm, kur  tika nogalināts. Pēc nometnes arhīva ziņām miris 1944. gada 20. janvārī 11. lagpunktā.

2008. gadā Ēvaldam Rimbeniekam Liepājā tika atklāts piemineklis.

Atsauces 

1888. gadā dzimušie
1943. gadā mirušie
Dienvidkurzemes novadā dzimušie
Latvijas finanšu ministri
3. Saeimas deputāti
4. Saeimas deputāti
Liepājas pašvaldības vadītāji
Latvijas garīdznieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Padomju represijās nogalinātie
Ar nāvi sodītie politiķi
Valteri Filpula

Valteri Filpula (; dzimis 1984. gada 20. martā) ir somu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2022) Filpula pārstāv Šveices hokeja līgas klubu Genève-Servette HC.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Filpula uzsāka 2003.—04. gada sezonā, kad uzsāka spēlēt SM līgas kluba Helsinku "Jokerit" sastāvā. Kluba rindās uzbrucējs aizvadīja divas sezonas.

2005.—06. gada sezonu Filpula aizvadīja Amerikas hokeja līgas kluba Grendreipidsas "Griffins" sastāvā, četras spēles aizvadot arī NHL kluba Detroitas "Red Wings" rindās. Jau nākamajā sezonā uzbrucējs "Red Wings" sastāvā bija nostiprinājies. 2007.—08. gada sezonā Filpula kopā ar "Red Wings" izcīnīja Stenlija kausu.

2011.—12. gada sezona izvērtās par rezultatīvāko Filpulas NHL karjerā, to noslēdzot kā trešais rezultatīvākais komandas uzbrucējs.

2012.—2013. gada NHL lokauta Filpula spēlēja SM līgas kluba Helsinku "Jokerit" sastāvā, taču pēc sezonas beigām no "Red Wings" pārcēlās uz Tampabejas "Lightning", noslēdzot ar klubu piecu gadu līgumu. 2015. gadā kopā ar "Lightning" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju. 2017. gada 1. martā tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2018. gada jūlijā noslēdza viena gada līgumu ar Ņujorkas "Islanders". 2019. gada jūlijā kā brīvais aģents pārgāja uz Detroitas "Red Wings".

Somijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis bronzu 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā, spēlējis arī 2012. gada Pasaules čempionātā. Bija iekļauts arī 2014. gada olimpisko spēļu turnīra izlases sastāvā, taču traumas dēļ uz turnīru nedevās. Vēlāk piedalījās arī 2016. gada Pasaules kausa izcīņā un gada 2017. gada Pasaules čempionātā.

2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā izlases sastāvā kļuva par olimpisko čempionu. 2022. gadā izcīnīja zelta medaļu arī Pasaules čempionātā. Līdz ar to Filpula kļuva par pirmo somu hokejistu, kurš iekļuvis Trīs zeltu klubā, jo pirms tam bija izcīnījis arī Stenlija kausu.

Atsauces

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Helsinku "Jokerit" spēlētāji
Detroitas "Red Wings" spēlētāji
Tampabejas "Lightning" spēlētāji
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Autoceļš P112

|}
|}
P112 autoceļš Kuldīga—Aizpute—Līči ir Latvijas reģionālie autoceļš, kas savieno  Kuldīgu caur Aizputi ar autoceļu A9 pie Šukteriem (Līčiem). Autoceļa garums ir  un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Kuldīgas un Dienvidkurzemes novadus.

Atsauces 

P112
Dzelzceļa līnija Daugavpils—Kurcums

Daugavpils—Kurcums (oficiālais nosaukums: Daugavpils—Kurcums—Valsts robeža) ir 25 kilometrus gara dzelzceļa līnija, kas iet no Daugavpils līdz valsts robežai. Līnija tālāk turpinās Lietuvā un ved līdz Viļņai. Kad no 2015. gada jūnija atcēla starptautisko vilcienu Sanktpēterburga—Viļņa, pasažieru satiksme līnijā līdz 2018. gadam nepastāvēja. Posmā Daugavpils—Grīva pastāv kravas satiksme, bet tālāk Kurcuma virzienā satiksme ir niecīga.

2017. gada 25. oktobrī līnijā notika dīzeļvilciena Viļņa—Daugavpils izmēģinājuma reiss. Lietuvas Dzelzceļš plānoja veikt 2 reisus dienā, pagarinot esošo maršrutu Viļņa—Turmanta. Tomēr jaunais maršruts 2017. gadā netika atklāts. No 2018. gada 13. janvāra  "Lietuvos geležinkeliai" uzsāka  pasažieru pārvadājumus maršrutā Daugavpils—Viļņa. Kursē divi pāri dīzeļvilcienu sestdienās un svētdienās. No 2018. gada 15. decembra saraksts tiek mainīts; sestdienās vakarā paredzēts papildu vilciens no Viļņas (atpakaļ līdz Turmantai). 2020. gada martā sakarā ar starptautisko pasažieru pārvadājumu ierobežojumiem (dēļ COVID-19 pandēmijas), pasažieru vilcienu kustība starp Daugavpili un Viļņu tika pārtraukta.

Vēsture 
Līnija tika būvēta 19. gadsimtā kā daļa no dzelzceļa līnijas Varšava—Sanktpēterburga un satiksme tajā atklāta . Līnijā uzbūvētais dzelzceļa tilts pār Daugavu bija pirmais pastāvīgais Daugavas tilts Latvijas teritorijā (atšķirībā no mūsdienām, to varēja izmantot arī gājēji un pajūgi). No 1922. līdz 1940. gadam līnijā bija divi sliežu ceļi — viens 1525 mm, otrs 1435 mm platumā; pēc Otrā pasaules kara līniju atjaunoja kā vienceļa līniju 1525 mm platumā.

Vēsturiski vilcienu saraksti

Stacijas un pieturas punkti 
 Daugavpils-Šķirotava. Tagadējais oficiālais līnijas sākums.
 3. kilometrs (izmaiņas punkts). Ierīkots Otrā pasaules kara gados kā "Tilta postenis" vai "Daugavtilts". Pieder arī līnijai Eglaine—Daugavpils.
 Grīva. Sākumā saukta par Kalkūnu staciju.
 Laucesa. No 1932. līdz 1948. gadam pastāvējis pieturas punkts.
 Ežiņa. No 1921. līdz 1924. gadam pastāvējusi stacija.
 Kurcums. 1926. gadā te atvērts pieturas punkts "Kūrciems", vēlāk pārdēvēts par Kurcumu. Valsts robežstacija kopš 1992. gada.
 Zemgale. Valsts robežstacija no 1922. gada. Kara laikā nopostīta; mūsdienās stacija nepastāv, bet tās ēkā atrodas Zemgales Romas katoļu baznīca.
 Turmanta. Ierīkota reizē ar līnijas uzbūvēšanu kā Novoaļeksandrovskas stacija; 1894. gadā pārdēvēta par Turmontu. Bijusi sākotnējā Latvijas robežstacija, bet pēc toreizējās robežas ar Poliju precizēšanas nonākusi Polijas teritorijā; mūsdienās atrodas Lietuvā. No Turmantas uz Viļņu kursē vietējie pasažieru vilcieni.

Atsauces 

Latvijas dzelzceļa līnijas
Daugavpils
Jēkabs Velme

Jēkabs Velme (1855—1928) bija latviešu pedagogs un valodnieks. Žurnāla "Austrums" izdevējs un redaktors (1885-1902). 
Latvijas Universitātes filoloģijas goda doktors (1924).

Dzīvesgājums 

Dzimis 1855. gada 25. novembrī Ternejas pagasta "Kalnaņģu" saimnieka ģimenē. Mācījās Ternejas pagastskolā, Rūjienas draudzes skolā un Pērnavas ģimnāzijā (1870-1876). Studēja filoloģiju Tērbatas universitātē (1877-80). Rūjienas proģimnāzijas direktors (1880-1881), no 1882. gada vācu valodas skolotājs Maskavas Pētera-Pāvila skolā, no 1883. gada Maskavas universitātes vācu valodas docētājs.

Pēc Krišjāņa Valdemāra un Friča Brīvzemnieka ierosmes Velme 1885. gadā Maskavā nodibināja žurnālu "Austrums", ko izdeva līdz 1887. gadam Maskavā un kā redaktors parakstīja līdz 1902. gadam. 
Pēc Latvijas Repubikas nodibināšanas 1922. gadā atgriezās Latvijā, bija Latvijas Universitātes vācu valodas privātdocents, filoloģijas goda doktors (1924). Publicēja atmiņas par latviešu kultūras darbiniekiem.

Miris 1928. gada 16. maijā Rīgā, apglabāts Meža kapos.

Pazīstamākie darbi 

 "Kāds svars spēlēm pie audzināšanas", žurnāla "Austrums" 1. nr. (1885),
 "Vēstules par valodu un valodniecību", "Austrums" (1885-88), 
 "Par latviešu participiem", Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas "Rakstu Krājums", (1885),
 "Par Latviešu vokāļu trejādo garumu", Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas "Rakstu Krājums" (1894), 
 "Barona tēvs un viņa darbs", laikrakstā "Brīvā Zeme" (1923), 
 "Krišjānis Valdemārs un viņa darbs" (1925).

Atsauces 

1855. gadā dzimušie
1928. gadā mirušie
Latvijas pedagogi
Latvijas Universitātes darbinieki
Ternejas pagasts
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Rīgas Meža kapos apbedītie
Latvijas goda doktori
Latvijas Universitātes goda doktori
Rūdolfs Jirgens

Rūdolfs Jirgens (1869-1944) bija latviešu pedagogs un psihologs. Latvijas Universitātes pedagoģijas goda doktors (1937), pedagoģiskās psiholoģijas profesors (1937-1938).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1869. gada 12. oktobrī Taurupes pagasta "Kalna Jurēnos". Mācījās Rīgas Aleksandra ģimnāzijā, 1894. gadā beidza Pēterburgas Vēstures un filoloģijas institūtu, skolotājs Astrahaņas ģimnāzijā (1895-1901). Savu pirmo zinātnisko rakstu "Valodas attīstīšanās" viņš publicēja 1892. gadā Tērbatas universitātes studentu rakstu krājuma «Pūrs» otrajā sējumā.
Berlīnes universitātē studēja filozofiju, mākslas vēsturi un sabiedriskās zinātnes (1901-1903). Pasniedzējs Berlīnes Universitātes austrumu valodu seminārā (1903).
Umaņas ģimnāzijas skolotājs (1914-1921).

Pēc atgriešanās dzimtenē Jirgens bija Latvijas kultūras veicināšanas biedrības skolotāju sagatavošanas kursu vadītājs (1921-1922).
Latvijas Universitātes seno valodu lektors (1922-1924), pedagoģijas un bērnu psiholoģijas docents (1924), papildinājās Hamburgas universitātē (1925). 1937. gadā viņu ievēlēja par profesoru pedagoģijas psiholoģijā.
Pensionējās 1938. gada 1. jūlijā.  
Miris 1944. gada 11. maijā, apglabāts Meža kapos.

Pazīstamākie darbi 
 "Valodas attīstīšanās" (1892) - teorētisks sintakses apskats, kurā valodas evolūcijas aspektā iztirzāti vārdu locījumi, teikuma locekļi, vienkārši un salikti teikumi. Šajā rakstā lietoti tādi mūsdienu termini kā kongruence, paralakse, hipotakse u. c.
 "Eidētiķi"

Atsauces 

1869. gadā dzimušie
1944. gadā mirušie
Latvijas Universitātes darbinieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Rīgas Meža kapos apbedītie
Ogres novadā dzimušie
Latvijas goda doktori
Latvijas Universitātes goda doktori
Redžo di Kalabrija

Redžo di Kalabrija (, ) ir pilsēta Itālijas dienvidos. Tā ir lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita Kalabrijas reģionā, bet nav reģiona administratīvais centrs. 2012. gada martā pilsētā dzīvoja aptuveni 186 tūkstoši iedzīvotāju. Līdz 1971. gadam Redžo di Kalabrija bija Kalabrijas reģiona administratīvais centrs. Pilsēta atrodas pie Mesīnas šauruma, kas atdala Sicīliju no kontinentālās Itālijas daļas.

Pilsētu ap 720. gadu pirms mūsu ēras dibināja senie grieķi. Tolaik tās nosaukums bija Region (). Senās Romas laikos pilsētu sauca par Rhegium.

 pilsētu stipri nopostīja zemestrīce un tai sekojošais cunami vilnis.

Atsauces

Ārējās saites 

Kalabrijas pilsētas
Sižeta pagrieziens

"Sižeta pagrieziens" ir 1988. gada Latvijas PSR mākslas filma. Filmas režisors ir Pēteris Krilovs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā.

Sižets 
Kinorežisors Ivars Andersons 50 gadu vecumā pamet Maskavu un atgriežas dzimtenē, cenšoties atjaunot saites ar sievu, dēlu un draugiem.

Lomās 
 Ļubomirs Laucāvičs — Ivars
 Jurate Onaitīte — Milda
 Lembits Ulfsaks — Vents
 Jānis Kalējs — Andrejs
 Jeļena Kamburova — Anna
 Tamāra Akulova — Olga

Interesanti fakti 
 Epizodē kinodebija Indrai Rogai.
 Epizodēs redzami teātra režisori Pēteris Pētersons un Māra Ķimele, dzejnieks Jānis Rokpelnis.
 Filma uzņemta Ventspilī, Talsos, Popē, Staldzenes jūrmalā. Slimnīcas kadri filmēti Ventspilī, Dārzu ielā, bet citi iekšskati rakstnieka Herberta Dorbes mājā Ērgļu ielā un veterinārajā aptiekā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Kino muzejs

Video 

1988. gada Latvijas PSR filmas
Rīgas Kinostudijas filmas
Kristiāns Vilhelms Brokhūzens

Kristiāns Vilhelms Brokhūzens (, dzimis , miris ) bija Vidzemes luterāņu mācītājs, viens no Latviešu literārās biedrības dibinātājiem. Publicējies biedrības izdevumā "Magazīna" (Magazin, herausgegeben von der Lettisch-Literärischen Gesellschaft).

Cēlies no Rīgas tirgotāju aprindām. Mācījies Domskolā. No 1787. līdz 1790. gadam studēja teoloģiju Jēnas universitātē. No 1794. līdz 1804. gadam strādāja par palīgmācītāju Straupē. No 1804. līdz 1842. gadam - mācītājs Ikšķilē.

Ārējās saites 
 
 TLÜAR rahvusbibliograafia isikud 

1768. gadā dzimušie
1842. gadā mirušie
Latvijas luterāņu mācītāji
Vācbaltieši
Rīgā dzimušie
Johans Lēberehts Ēregots Punšels

Johans Lēberehts Ēregots Punšels (, dzimis , miris ) bija Vidzemes luterāņu mācītājs, mūziķis, viens no Latviešu literārās biedrības dibinātājiem. 

Dzimis Saksijas kalnraktuvju meistara ģimenē. No 1798. līdz 1801. gadam studēja Leipcigas universitātē. No 1801. gada - Vidzemē. Bijis skolotājs Kārļu un Drabešu skolās. No 1816. līdz 1849. gadam - Liezēres mācītājs. Sarakstījis un izdevis korāļu krājumus Livonijas vācu, igauņu un latviešu draudzēm Evangelisches Choralbuch (1839, 1844-1845) un Evangelisches Choral-Melodien-Buch (1839, 1844-1845). Pēc Punšela nāves krājumi vairākkārt izdoti atkal.

Ārējās saites 

 Datubāze "Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam" 
 Deutschbaltische Biographische Lexikon 
Die Choralreform in den Ostseeprovinzen in der ersten Hälfte des 19. Jahrhunderts. Ein Beitrag zur Geschichte des protestantischen Kirchengesangs in Estland und Livland 

1778. gadā dzimušie
1849. gadā mirušie
Latvijas luterāņu mācītāji
Vācbaltieši
SKS 33. ekspedīcija

SKS 33. ekspedīcija (Экспедиция МКС-33; Expedition 33 jeb ISS-33) bija Krievijas, ASV un Japānas kosmonautu ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS).

Apkalpe

Iziešanas atklātā kosmosā 

Ekspedīcijas pirmā iziešana kosmosā notika 1. novembrī, kurā piedalījās Sanita Viljamsa un Akihiko Hošide. Stacijas dzesēšanas sistēmas radiatorā, domājams, radusies sūce no trieciena ar ārēju objektu. Kosmonautiem vajadzēja bojāto posmu pārslēgt uz rezerves radiatoru, lai pēc tam secinātu, vai sūce vairs neturpinās.
Iziešana sākās 12:28 UTC. Beidzās 19:06. Ilgums — 6 stundas 38 minūtes.

Ārējās saites 
 33. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 32./33. ekspedīcija Energija mājas lapā  
 33./34. ekspedīcija Energija mājas lapā  

33
Davids Krejči

Davids Krejči (; dzimis 1986. gada 28. aprīlī) ir čehu hokejists, centra uzbrucējs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) Krejči pārstāv NHL klubu Bostonas "Bruins".

Spēlētāja karjera 
Pēc Čehijā iesāktās juniora karjeras, 2004. gada vasarā Krejči pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties QMJHL klubam Gatino "Olympiques". 2006.—07. gada sezonā Krejči debitēja NHL, aizvadot sešas spēles Bostonas "Bruins" sastāvā, atlikušos sezonas daļu aizvadot tās AHL fārmklubā Providensas "Bruins".

2008.—09. gada sezonā Krejči jau bija nostiprinājies Bostonas "Bruins" sastāvā. Sezonu viņš noslēdza ar augstāko lietderības koeficientu (+37) visā līgā. 2010.—11. gada sezonā Krejči kopā ar "Bruins" izcīnīja Stenlija kausu, čehu uzbrucējam esot izslēgšanas kārtas rezultatīvākajam spēlētājam un labākajam vārtu guvējam. 2013.—14. gada sezonu Krejči noslēdza ar labāko lietderības koeficientu visā NHL. 2018.—19. gada sezonu Krejči noslēdza ar 73 rezultativitātes punktiem, kas bija atkārtots karjeras rekords, iepriekšējo reizi uzbrucējam to paveicot 2008.—09. gada sezonā.

Pēc vienas sezonas Čehijas Ekstralīgas kluba HK Olomouca rindās Krejči, 2022. gada 8. augustā parakstīja viena gada līgumu ar NHL klubu Bostonas "Bruins", kurā aizvadīs savu 16. sezonu.

Čehijas hokeja izlases sastāvā Krejči spēlējis 2010. un 2014. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 2008., 2012, un 2018, 2022 Pasaules čempionāta turnīros.  2012 un 2022. gadā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas.

Ārējās saites

Atsauces 

1986. gadā dzimušie
Čehijas hokejisti
Bostonas "Bruins" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olomoucas apgabalā dzimušie
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Dņestra

Dņestra (, ) ir upe Austrumeiropā. Uz upes izbūvēta Dubosaru HES ar 120 km garu ūdenskrātuvi. Kuģojama no grīvas līdz Dubosariem un no Dubosariem līdz Sorokai Moldovā. Upei sniegūdeņu un lietusūdeņu pieplūde.

Upes gaita 
Tā sākas Ukrainas Karpatos (Beskidos) netālu no Polijas robežas. Augštecē līdz Haličai strauja kalnu upe ar daudzām pietekām, lejāk upes tece lēzenāka, ieleja — šaura un dziļa. Lejpus Mohiļivas-Podiļskas ieleja paplašinās, vietām krāces.
Tālāk Dņestra tek cauri Moldovai, norobežojot pašpasludināto Piedņestras Moldāvijas Republikas teritoriju. 

Lejtecē 8—16 km plašā ielejā tek pa Melnās jūras zemieni.
Ietek Dņestras limānā Ukrainas dienvidrietumos un no tā Melnajā jūrā.

Vēsture 
Dņestras upes nosaukums cēlies no sarmatu valodas dānu nazdya ("Tuvā upe"), no kā cēlies latīniskais nosaukums Danastris.
Hērodota darbos tā minēta kā Tira (), jādomā no skitu valodas tūra ("krāčainā"). Upes lejtecē bija sengrieķu kolonija Tira, kas viduslaikos piederēja Austrumromas impērijai, vēlāk Dženovai ar nosaukumu Monkastro, Osmaņu impērijas laikā to pārdēvēja par Akermanu.

Pietekas 
Lielākās pietekas ir Strija, Reuta (labās), Sereta, Zbruča (kreisās).

Atsauces

Ārējās saites

Ukrainas upes
Moldovas upes
Melnās jūras baseina upes
Dņestra
Marsels Gočs

Marsels Gočs (; dzimis 1983. gada 24. augustā) ir vācu hokejists, centra uzbrucējs, Vācijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2018) pārstāv Vācijas hokeja līgas klubu Manheimas "Adler".

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Gočs uzsāka 1999.—2000. gada sezonā Vācijas hokeja līgas kluba Šveningeras "Wild Wings" sastāvā. 2001.—02. gada sezonas otrajā pusē uzbrucējs pārgāja uz Manheimas "Adler" vienību, tās sastāvā spēlējot līdz 2002.—03. gada sezonas izskaņai, kad pārcēlās uz Ziemeļameriku.

2003.—04. gada sezonu Gočs aizvadīja Amerikas hokeja līgas kluba Klīvlendas "Barons" sastāvā, sezonas beigās piecas spēles aizvadot arī Sanhosē "Sharks" sastāvā. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Gočs palika "Barons" sastāvā, taču 2005.—06. gada sezonu jau pilnībā aizvadīja "Sharks" rindās. Sanhosē hokejists spēlēja līdz pat 2008.—09. gada sezonas izskaņai.

2009. gada vasarā Gočs pievienojās Našvilas "Predators" rindām, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas, taču 2011. gada vasarā hokejists noslēdza trīs gadu līgumu ar Floridas "Panthers" vienību. 2012.—13. gada NHL lokauta laikā spēlēja Vācijas hokeja līgas Manheimas "Adler" sastāvā, taču tad atgriezās "Panthers". 2013.—14. gada NHL sezonas otrajā pusē "Panthers" hokejistu aizmainīja uz Pitsburgas "Penguins".

Vācijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2006. un 2010. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī septiņos Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Vācijas hokejisti
Manheimas "Adler" spēlētāji
Sanhosē "Sharks" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
Floridas "Panthers" spēlētāji
Pitsburgas "Penguins" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Sentluisas "Blues" spēlētāji
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Marks Volbergs

Marks Roberts Maikls Volbergs (Mark Robert Michael Wahlberg; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, filmu un televīzijas producents un bijušais reperis.

Karjeras sākumā bijis pazīstams kā Marky Mark, kļuvis pazīstams 1991. gadā kā hiphopa grupas Marky Mark and the Funky Bunch līderis. Volbergs ir filmējies tādās filmās kā "Bailes" (1996), "Naktis bugi stilā" (1997), "Trīs karaļi" (1999), "Absolūtā vētra" (2000), "Pērtiķu planēta" (2001), "Rokzvaigzne" (2001), "Itālijas variants" (2003), "Es mīlu Hakabijus" (2004), "Četri brāļi" (2005), "Atkritēji" (2006), Invincible (2006), "Snaiperis" (2007), "Makss Peins" (2008), "Cīnītājs" (2010), "Neprātīgais vakars" (2010) un "Teds" (2012). Par lomu filmā "Atkritēji" ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais otrā plāna aktieris.

Ārējās saites 
 

1971. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Bostonā dzimušie
Krētas vērsis

Krētas vērsis (vēlāk Marafona vērsis) —  sengrieķu mitoloģijā Krētas valdnieka Minosa vērsis.

Ārējās saites 

Sengrieķu mitoloģija
Rammstein diskogrāfija

Vācu industriālā metāla grupas Rammstein diskogrāfija sastāv no 6 studijas albumiem, 2 koncertalbumiem un 3 koncertu video ierakstiem. Vēl grupa ir izdevusi 24 singlus, no kuriem divdesmit trim ir uzfilmēti videoklipi. Grupa tika izveidota 1994. gada janvārī. Tajā ietilpst seši mūziķi no Šverīnes un Austrumberlīnes: vokālists Tils Lindemans, ģitārists Rihards Kruspe, ģitārists Pauls Landerss, basģitārists Olivers Rīdels, bundzinieks Kristofs Šneiders un taustiņinstrumentālists Kristians Lorencs.

Diskogrāfijas apraksts 
Pirmais grupas singls Du riechst so gut tika izlaists 1995. gada 17. augustā ierobežotā tirāžā digipak formātā. Pēc mēneša tika izdots grupas pirmais studijas albums Herzeleid, kas ieņēma sesto vietu vācu hitparādēs un noturējās šajā pozīcijā 102 nedēļas. 1997. gada 1. aprīlī tika izdots singls Engel, kas ieņēma trešo vietu hitparādēs un ieguva "zelta" statusu.

Otrais Rammstein albums Sehnsucht tika izdots 1997. gada augustā. Albums ieņēma pirmās rindas Vācijas un Austrijas hitparādēs un drīzumā, Starptautiskās skaņu ierakstu rūpniecības federācija sertificēja šo albumu kā "platīna". 1999. gada 30. augustā grupa izdeva savu pirmo konceralbumu Live aus Berlin, kas bija ierakstīts Kindl-Bühne Wuhlheide koncertā un tika izdots CD un DVD formātos. 2001. gada aprīlī tika izdots grupas trešais albums Mutter, kura piecas kompozīcijas, Sonne, Links 2 3 4, Ich will, Mutter un Feuer frei! tika izdotas kā singli. 2003. gadā grupa izdeva DVD Lichtspielhaus, kurā ietilpst ainas no koncertiem, videoklipi un grupas dalībnieku intervijas.

2004. gada 26. jūlijā tika izdots singls Mein Teil, kas veltīts vācu kanibālam Armīnam Maivesam, un ieņēma otrās vietas Vācijas un Somijas hitparādēs. Mazliet vēlāk izdeva grupas ceturto albumu Reise, Reise, kas ieņēma pirmās vietas Austrijas, Somijas, Šveices un Vācijas hitparādēs. 2005. gadā grupa izdeva savu piekto studijas albumu Rosenrot. Pēc gada tika izdots Völkerball, otrais grupas koncertalbums. Pēc četru gadu pārtraukuma, 2009. gada oktobrī, tika izdots ilgi gaidītais kārtējais studijas albums Liebe ist für alle da.

Studijas albumi 

{| align="center" class="wikitable" style="width:100%;"
|+
! colspan="2" style="background-color:lightsteelblue;"| Reise, Reise
|-
| colspan="2" style="background-color:#c8d6e8;"|
Augstākās pozīcijas hitparādēs:  — 1;
 — 19;
 — 1;
 — 5
 — 37
 — 2
 — 4
 Billboard 200 — 61
 — 1;
 — 3;
 — 2;
 — 1;
|-
|style="width:400px; vertical-align:top;"|
Dziesmu saraksts
 Reise, Reise — 4:13
 Mein Teil — 4:34
 Dalai Lama — 5:40
 Keine Lust — 3:45
 Los — 4:27
 Amerika — 3:48
 Moskauv — 4:18
 Morgenstern — 4:01
 Stein um Stein — 3:58
 Ohne Dich — 4:34
 Amour — 4:50
|
Informācija
 Izdots:  Izdevējkompānija: Motor Music Sertifikācija:  — platīna disks — platīna disks — zelta disks — platīna disks — zelta disks Ilgums: 47:40

Profesionālās recenzijas
 Allmusic  
 PopMatters  
 RockReview  
 Rolling Stone  
|+
|}

 Skaņu celiņi 
Šis saraksts veidots pēc IMDb'' datiem.

Atsauces 

Diskogrāfijas
Rammstein
Kārlis Vilks

Kārlis Vilks (dzimis  Lubānas pagasta "Aizpurvos", miris  Strenčos) bija latviešu ārsts un ornitologs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no ornitoloģijas aizsācējiem Latvijā.

Biogrāfija 
Dzimis Lubānas pagasta "Aizpurvos". Mācījies Lubānā un Rēzeknē, 1924. gadā iestājies Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē, ko absolvēja 1928. gadā ar ārsta diplomu. Lai arī visu mūžu strādājis par ārstu, tomēr K. Vilka galvenais aicinājums bija ornitoloģija, kam aktīvi pievērsās vismaz no 1925. gada, kad sāka darboties Nikolaja fon Tranzē izveidotajā Latvijas Ornitoloģijas centrālē. Pēc augstskolas beigām strādājis Ancē, Mežamuižā (Meirānu pagastā), Lejasciemā, Nauļānos. Galvenās ornitoloģisko pētījumu tēmas starpkaru periodā: putnu gredzenošana, faunistika, purva putni, plēsīgie putni. 1930. gados pirmo reizi pierādījis lietuvaiņa ligzdošanu Latvijā.

1940. gadā pārcēlies uz Jelgavu, kur strādāja par psihiatru Ģintermuižas psihoneiroloģiskajā slimnīcā, vienlaikus arī lasījis lekcijas Lauksaimniecības akadēmijā. Pēc kara pārcēlies uz Rīgu, bet 1946. gadā uz Strenčiem, kur strādāja psihoneiroloģiskajā slimnīcā un nodzīvoja līdz mūža beigām. Tā kā liela daļa Latvijas ornitologu īsi pirms kara vai kara gados bija atstājuši Latviju, K. Vilks kopā ar Egonu Tauriņu kļuva par pēckara gadu vadošajiem ornitologiem. Viņš izveidoja Rīgas (vēlāk Latvijas) Ornitoloģisko staciju, aktīvi turpināja putnu gredzenošanu, kā arī pievērsās etoloģijai, veica pētījumus putnu būrīšu parauglaukumos. Ar referātiem uzstājies ornitoloģiskajās konferencēs, arī ārpus Latvijas. 1985. gadā K. Vilku ievēlēja par Latvijas Ornitoloģijas biedrības Goda biedru, bet 1986. gadā par PSRS Ornitoloģijas biedrības Goda biedru. 1986. gadā izdota viņa grāmata “Atmiņas par putniem”.

Miris 93 gadu vecumā Strenčos, apglabāts Strenču kapsētā. K. Vilka meita Ieva Vilks un mazmeita Ilze Vilks arī ir ornitoloģes.

Atsauces 

1900. gadā dzimušie
1993. gadā mirušie
Latvijas ornitologi
Latvijas mediķi
Madonas novadā dzimušie
Kaltenes luterāņu baznīca

Kaltenes Svētās Katrīnas evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas Kaltenes Svētās Katrīnas luterāņu draudzes dievnams.

Vēsture 
Pirmā luterāņu baznīca Kaltenē celta 1567. gadā. 1689. gadā tika raksturota kā pilnīgi sakritusi un jaunceļama. 1704. gadā Kuldīgas virspilskungs oberburggrāfs Nurmuižas, Šķēdes, Oktes un Dunalkas muižas īpašnieks barons Karls Firkss lika uzcelt jaunu koka baznīcu. 1848. gadā to nojauca un tajā pat gadā vietā uzcēla mūra baznīcu. 1880. gadā tai klāt tika piebūvēta sakristeja, bet 1896. gadā ēka tika paplašināta. Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā no krievu karakuģa "Slava" raidīts šāviņš dievnamu sagrāva. Gadskaitlis "1921" baznīcas torņa rietumu ārsienā norāda tās atjaunošanas gadu.

Ēkas apraksts 
Baznīca tika celta kā vienjoma akmens-ķieģeļu vienjoma mūra garenbūve. Fasādes rotātas ar kaļķa javā iespiestiem akmentiņiem. Uz divslīpju jumta kores virs galvenās ieejas ir izveidots neliels zvanu tornītis ar astoņstūra skārda smaili ar krustu galā. Ēkai ir poligonāla altārdaļa, un draudzes telpas austumu daļā piebūvēta sakristeja. Fasādēs ievietotas paaugstinātas logailas ar sarkanu ķieģeļu veidotu rustojumu un sīkrūšu stiklojumu. Arī ieejas portāls ir izveidots no sarkanajiem ķieģeļiem. Jumts un zvanu tornītis ir segti ar kvadrātveida asbestcementa plāksnēm.

Interjers 
Pēc Pirmā pasaules kara no vecās baznīcas iekārtas bija palikuši tikai lukta un kancele. Brīvi stāvošā, vertikāli ar pilastriem trijās daļās dalītā neogotiskā altāra retabla centrā atrodas M. Pola 1898. gadā gleznotā altārglezna „Kristus un sv. Pēteris uz jūras” (pēc R. Rihtera darba motīviem). Uz gleznas ir paraksts "M. Pohl 1898. R. Rüchter". Rentabla zelmiņus rotā dentikulu joslas. Altāri iekļauj pusloka sētiņa ar virpotiem balustriem. Poligonāla kancele bija izgatavota baznīcas pārbūves laikā. Kanceles korpusa pildiņos uz konsolēm smailloka arkās ir izvietotas augstcilnī grieztas evaņģēlistu Marka, Lūkas, Jāņa un Mateja koka figūras. Zem viņiem pildiņi ar dimanta kvadriem. Draudzes telpas rietumu galā atrodas uz sešām koka kolonnām balstīta ērģeļu lukta, tās margās ir taisnstūra pildiņi. 1843. gadā bija iebūvētas A. Martina darinātās ērģeles. Jēkabpils ērģeļmeistara A. Sūnākļa gatavotās ērģeles tika iesvētītas 1935. gada 13. janvārī. Baznīcā atrodas 1981. gadā Liepājā liets īpatnējas formas čuguna zvans (ar pagarinātu cilindrisku vidusdaļu).

Ārējās saites 
 Kaltenes luterāņu draudzes mājaslapa

Luterāņu baznīcas Latvijā
Kaltene
Alfrēds Audze

Alfrēds Audze (1897-1930) bija Latvijas armijas pulkvedis, brīvības cīņu dalībnieks, Lāčplēša Kara un Trīs zvaigžņu ordeņa kavalieris.

Biogrāfija 
Alfrēds Audze dzimis 1897. gada 12. maijā Sarkanmuižas pagastā, Ovīšu ciemā, zemnieka ģimenē. Mācījies Ventspils reālskolā.
1915. gadā iestājies Viļņas karaskolā kur beidzis saīsināto virsnieku kursu. Tā paša gada septembrī brīvprātīgi iestājies 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljonā. Piedalījies visās bataljona (vēlāk pulka) kaujās līdz 1917. gada decembrim. Par varonību strēlnieku kaujās apbalvots ar Annas III, IV šķiras, Staņislava II, III šķiras, Vladimira IV šķiras ordeņiem.

Latvijas armijā iestājies brīvprātīgi 1919. gada aprīlī. Septembrī kļuvis par bataljona komandieri 2. Ventspils kājnieku pulkā, kapteiņa dienesta pakāpē. 1920. gadā paaugstināts par pulkvežleitnantu.
Lāčplēša Kara ordenis piešķirts 1920. gadā par kaujām Latgales frontē, kur Audze personīgi vadīja pusotru rotu uzbrukumā diviem lielinieku pulkiem, izsita tos no pozīcijām un saņēma gūstekņus tādējādi sekmēdams latviešu daļu virzību uz priekšu. Piešķirta jaunsaimniecība Zūru pagastā.

Pēc brīvības cīņu noslēguma palicis dienestā. Ticis piekomandēts Robežsargu divīzijai. 1921. gada decembrī pārcelts uz 9.Rēzeknes kājnieku pulku kur pildījis bataljona komandiera pienākumus, dažreiz aizvietojot arī pulka komandieri.
1923. gadā beidzis vecāko virsnieku kursus. 1924-1926.g. beidzis virsnieku akadēmiskos kursus.
1926-1928.g. bijis armijas komandiera štāba satiksmes daļas priekšnieks.
1928. gadā iecelts par 1. Kurzemes divīzijas štāba priekšnieku un paaugstināts par pulkvedi.
Armijas 10 gadu svētkos 1929. gadā apbalvots ar III šķiras Trīs zvaigžņu ordeni.

Miris 1930. gada 27. jūnijā ar tuberkulozi. Apbedīts Rīgas brāļu kapos.

Atsauces 

Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Latviešu strēlnieku virsnieki
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Ventspils novadā dzimušie
Rīgas Brāļu kapos apbedītie
Maikls Klārks Dankans

Maikls Klārks Dankans (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris.

Kļuva plaši pazīstams ar lomu filmā "Zaļā jūdze" (The Green Mile), par ko tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai un Zelta globusa balvai. Tāpat filmējies tādās filmās kā "Armagedons" (Armageddon), "Visi deviņi jardi" (The Whole Nine Yards), "Skorpionu karalis" (The Scorpion King), "Pārgalvis" (Daredevil). Vēl M. K. Dankans ir ieskaņojis tēlus filmās "Brālis Lācis" (Brother Bear), "Kung Fu Panda" (Kung Fu Panda).

Ārējās saites 

1957. gadā dzimušie
Ilinoisā dzimušie
2012. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Džozefs Gordons-Levits

Džozefs Leonards Gordons-Levits (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un režisors.

Filmējies tādās filmās kā "500 vasaras dienas", "Pirmsākums", 50/50, "Tumšais bruņinieks atgriežas", "Laika cilpa" (Looper), "Spītnieces savaldīšana", Manic, "Noslēpumainā āda", "Ķieģelis", The Lookout, "G. I. Joe: Kobras sacelšanās" un Premium Rush. Pirms karjeras kino viņš bērnībā piedalījās vairākās reklāmās, kino debitēja ar lomu filmā Beethoven. 2004. gadā dibinājis tiešsaistes ražošanas uzņēmumu hitRECord.

Ārējās saites 

 

1981. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Mandegas

Mandegas (arī Mandaga, padomju laikā [Sovhozs] Skulte) ir apdzīvota vieta Limbažu novada Skultes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Aģes upes labajā krastā pie autoceļa V128 5,5 km no Rīgas jūras līča piekrastes, 40 km no novada centra Limbažiem un 55 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izaugusi padomju laikā kā padomju saimniecības «Skulte» ciemats. Kopš 1983. gada pagasta centrs. Mandegās atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, veikals, kafejnīca, frizētava, vēsturisko ūdensdzirnavu ēkas.

Atsauces 

Skultes pagasts
Limbažu novada ciemi
Latvijas ciemi
Gudmens

Gudmens () var būt:

 Benijs Gudmens — amerikāņu džeza klarnetists un džeza orķestra vadītājs, pazīstams kā "svinga karalis";
 Džons Gudmens — amerikāņu kinoaktieris.

Uzvārdi
Tūja (Liepupes pagasts)

Tūja ir apdzīvota vieta Limbažu novada Liepupes pagastā. Izvietojusies Rīgas līča piekrastē Zaķupītes krastos autoceļa P11 galā  no pagasta centra Mustkalniem, 33 km no Salacgrīvas un 75 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados pēc Cēsu būvmateriālu rūpnīcas ceha (no vietējā māla ražoja ķieģeļus un drenu caurules; tagad slēgts) uzbūves. Tūjā atrodas kafejnīca (vasaras sezonā vairākas), divi veikali (Elvi un LaTS), vairāki viesu nami, vairāki kempingi, no kuriem lielākie ir "Jūrasdzeņi" un "Krimalnieki". Populāra peldvieta.

Atsauces 

Liepupes pagasts
Latvijas ciemi
Mustkalni

Mustkalni ir apdzīvota vieta Limbažu novada Liepupes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta dienviddaļā pie autoceļa A1 26,5 km no novada centra Limbažiem un 65 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Mustkalnu pusmuižas. Pie Mustkalniem «Mežgravās» atrodas Liepupes pagasta pārvalde.

Atsauces 

Liepupes pagasts
Limbažu novada ciemi
Latvijas ciemi
Krustiņi

Krustiņi (agrāk arī Sēnīte) ir apdzīvota vieta Siguldas novada Inčukalna pagastā. Izvietojies Gaujas kreisajā krastā autoceļu A2 un A3 krustojumā 4 km no pagasta centra Inčukalna, 15 km no novada centra Siguldas un  37 km no Rīgas centra.

Krustiņos atrodas atpūtas parks Rāmkalni (veikals, restorāns, rodelis), autoserviss. Netālu dabas piemineklis Inčukalna Velnala. Krustiņiem pieskaita aprūpes ciemu Kārļzemniekus.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Aksels Munte

Aksels Martins Fredriks Munte (, 1857-1949) bija zviedru ārsts un rakstnieks.

Viņa grāmata "Stāsts par Sanmikelu” (1929) izdota vairāk nekā 45 valodās, latviešu valodā to tulkojusi Vizma Belševica.

Dzīvesgājums 
Aksels Munte dzimis 1857. gada 31. oktobrī Oskarshamnas (Kalmāras lēne) aptiekāra ģimenē.
1874. gadā uzsāka medicīnas studijas Upsalas universitātē, bet pēc pāris gadiem  plaušu tuberkulozes dēļ bija spiests studijas pārtraukt un doties ārstēties uz Kapri salu netālu no Neapoles. Pēc atveseļošanās Munte turpināja studijas Monpeljē un Parīzes universitātē pie neirologa un psihoterapeita Žana Martēna Šarko. 23 gadu vecumā kļuva par ārstu Parīzē un ātri ieguva popularitāti, tomēr saglabāja iejūtību pret nabadzīgiem pacientiem, kurus ārstēja bez maksas. 1884. gadā Munte ārstēja holēras slimniekus epidēmijas laikā Neapolē.

1887. gadā viņš iegādājās ipašumu Villa San Michele Anakapri pie Sanmikelas baznīcas Kapri salā, kurā atradās drupas, kuru vēsture saistījās ar Senās Romas laikiem. Munte aizrāvās ar šīs vietas vēsturi, viņš organizēja darbus vēsturiskās vietas atjaunošanai un labiekārtošanai. Šim darbam viņš veltīja lielu daļu no sava turpmākā mūža. Lai iegūtu naudu būvniecības turpināšanai, 1890. gadā Munte atvēra savu privātpraksi netālu no Spāņu kāpnēm Romā.

1908. gadā viņš kļuva par Zviedrijas karalienes Viktorijas ārstu, kura atkārtoti veseļojās Kapri salā. 1910. gadā viņš iegādājās vasarnīcu mežā pie Siljana ezera Zviedrijā.

Pirmā pasaules kara laikā Munte, kas bija precējies ar anglieti, pieņēma Lielbritānijas pilsonību un dienēja britu armijas medicīniskajā daļā. Šajā laikā tapa viņa pirmā grāmata "Sarkanais Krusts, Dzelzs krusts" (Red Cross, Iron Cross). Acu slimības dēļ viņš bija spiests pamest Kapri salu un pārcelties uz Zviedriju, kur angliski  uzrakstīja atmiņu un dzīves filozofijas grāmatu "Stāsts par Sanmikelu" (The Story of San Michele). Pēc izdošanas 1929. gadā tā kļuva par vienu no vispopulārākajām 20. gadsimta grāmatām.
 
Veiksmīgas acu operācijas rezultātā viņš daļēji atguva redzi un atkal atgriezās savā Sanmikelas villā Anakapri.

Otrā pasaules kara laikā Munte 1942. gadā pieņēma Zviedrijas karaļa Gustava V uzaicinājumu un apmetās uz dzīvi Stokholmas karaļa pilī. Miris 1949. gada 11. februārī Stokholmā.

Darbi 
Bref och skizzer, 1909 (zviedriski)
Små skizzer, 1888 (zviedriski)
Red Cross and Iron Cross, 1916 (angliski)
The Story of San Michele, 1929 (angliski), izdota latviski kā "Stāsts par Sanmikelu" (1971, 2005)
En gammal bok om människor och djur, 1931 (zviedriski)

Ārējās saites 

Villa San Michele Kapri salā 
Hildasholm - Muntes vasarnīca Zviedrijā
Stāsts par Sanmikelu. Aksels Munte

1857. gadā dzimušie
1949. gadā mirušie
Zviedrijas mediķi
Psihiatri
Zviedru rakstnieki
Angļu valodā rakstošie
Kalmaras lēnē dzimušie
Pardubice

Pardubice () ir pilsēta Čehijas centrālajā daļā, 96 kilometru attālumā no Prāgas. Pardubice atrodas Elbas upes krastos un ir Pardubices apgabala un Pardubices apriņķa centrs.

Vēsture 
Pardubice pirmoreiz minēta 1295. gadā, pilsētas tiesības ieguvusi ap 1340. gadu. Ilgu laiku atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.

Ekonomika 
Pardubice ir vieta, kur tika radīta un kur ražo vienu no vispazīstamākajām plastikāta sprāgstvielām - Semtex. Pilsētā atrodas naftas pārstrādes, militārās un elektronisko komponentu rūpnīcas.

Sports 
Pilsētā bāzēts Čehijas Ekstralīgas klubs HC Pardubice, kas ir trīskārtējs Čehijas un trīskārtējs Čehoslovākijas čempions. Pardubice ir pazīstama ar tradicionālu šaha turnīru un 1874. gadā dibinātajām jāšanas sacensībām Velká pardubická.

Cilvēki 
Pardubice ir hokejista Jana Bulisa (Jan Bulis, 1978), hokejista Dominika Hašeka (Dominik Hašek, 1965), hokejista Aleša Hemska (Aleš Hemský, 1983) un lingvista Vilēma Matesiusa (Vilém Mathesius, 1882-1945) dzimtā pilsēta

Ārējās saites 
 Oficiālā mājas lapa
 HC Pardubice
 Pardubice pilsētas informācijas lapas

Čehijas pilsētas
Pardubices apgabala pilsētas
Zalcburgas "Red Bull" (hokejs)

Zalcburgas "Red Bull" () ir hokeja komanda, kas bāzēta Zalcburgā, Austrijā, un spēlē Austrijas hokeja līgā. Komanda dibināta 1977. gadā. Līgas čempiones titulu tā izcīnījusi septiņas reizes, savukārt par Austrijas čempioni kļuvusi deviņas reizes.

2005.—06. gada sezonā kluba sastāvā spēlēja latviešu vārtsargs Artūrs Irbe, taču 2008.—09. gada sezonā komandā spēlēja Oskars Cibuļskis.

Izcīnītās vietas

Austrijas hokeja līga 

 2021.—22. — Čempione
 2020.—21. — Zaudējums pusfinālā
 2019.—20. — Netika noskaidrots
 2018.—19. — Zaudējums pusfinālā
 2017.—18. — Zaudējums finālā
 2016.—17. — Zaudējums pusfinālā
 2015.—16. — Čempione
 2014.—15. — Čempione
 2013.—14. — Zaudējums finālā
 2012.—13. — Zaudējums pusfinālā
 2011.—12. — Zaudējums ceturtdaļfinālā
 2010.—11. — Čempione
 2009.—10. — Čempione
 2008.—09. — Zaudējums finālā
 2007.—08. — Čempione
 2006.—07. — Čempione
 2005.—06. — Zaudējums finālā
 2004.—05. — Neiekļuva izslēgšanas kārtā

Čempionu hokeja līga

Ārējās saites 
 Komandas oficiālā mājaslapa
 Eliteprospects.com komandas lapa

Austrijas hokeja klubi
HC Ambrì-Piotta

HC Ambrì-Piotta ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Ambrī, Šveicē, un spēlē Šveices hokeja līgā. Komanda dibināta 1937. gadā. Komandas augstākais panākums ir 1999. gadā izcīnītās Šveices čempionāta sudraba medaļas. 1999. un 2000. gadā komanda uzvarējusi Kontinentālā kausa izcīņā..

2004.—05. gada sezonā divas spēles komandas sastāvā aizvadīja Harijs Vītoliņš.

Ārējās saites 
 Komandas oficiālā mājaslapa
 Eliteprospects.com komandas lapa

Šveices hokeja klubi
Šveices hokeja līgas klubi
Klotenes "Flyers"

Klotenes "Flyers" ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Klotenē, Šveicē, un spēlē Nacionālajā līgā. Komanda dibināta 1934. gadā. Tā pastāvēšanas laikā klubs izcīnījis piecus Šveices čempiones titulus, pēdējo reizi to paveicot 1996. gadā.

Līderi

Spēlētāju sezonas rekordi 

 Visvairāk gūto vārtu sezonā: Roberts Mongrēns, 44 (1985.—86.)
 Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Kimo Rintanens, 44 (2008.—09.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā: Roberts Mongrēns un Kents Nilsons, 77 (1985.—86. un 1990.—91.)
 Visvairāk soda minūšu sezonā: Viktors Stankesku, 126 (2012.—13.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Rons Vilsons, 58 (1980.—81.)

Ārējās saites 
 Komandas oficiālā mājaslapa
 Eliteprospects.com komandas lapa

Šveices hokeja klubi
Šveices hokeja līgas klubi
HV71

HV71 ir hokeja komanda, kas bāzēta Jenšēpingā, Zviedrijā, un spēlē Zviedrijas hokeja līgā. Klubs dibināts 1971. gadā, tā pastāvēšanas laikā piecas reizes izcīnot Zviedrijas čempionu titulu.

Spēlētāji

Līgas apbalvojumi 
Komandas spēlētāji, kas saņēmuši līgas apbalvojumus.

 Guldpucken
 Ulfs Dālens — 1998
 Johans Davidsons — 2004
 Stefans Līvs — 2008

 Guldhjälmen
 Kari Eloranta — 1986
 Esa Keskinens — 1996
 Andreass Karlsons — 2006
 Johans Davidsons — 2009

 Honkena balva
 Stefans Līvs — 2002
 Ēriks Ešbergs — 2007
 Gustavs Veslau — 2013

 Hokana Loba balva
 Andreass Karlsons — 2006

 Līgas labākais debitants
 Viljams Kārlsons — 2013
 Andreass Borgmans — 2017

 Salminga balva
 Miko Luoma — 2008
 Lorenss Piluts — 2018

Ārējās saites 
 Komandas oficiālā mājaslapa
 Eliteprospects.com komandas lapa

Zviedrijas hokeja klubi
Stokholmas "AIK Ishockey"

Stokholmas AIK Ishockey (Allmänna Idrottsklubben) ir hokeja komanda, kas bāzēta Stokholmā, Zviedrijā, un spēlē Allsvenskan līgā. Klubs dibināts 1921. gadā, tā pastāvēšanas gaitā septiņas reizes izcīnot Zviedrijas čempiones titulu. Pēdējo reizi par čempioni komanda kļuvusi 1984. gadā.

1998.—99. gada sezonā AIK spēlēja Rodrigo Laviņš. No 2012. līdz 2014. gadam tā sastāvā spēlēja Edgars Kļaviņš, tāpat 2013.—14. gada sezonā vairākas spēles AIK sastāvā aizvadīja arī Guntis Galviņš.

2004.—05. gada sezonā atsevišķas spēles kluba sastāvā aizvadīja Jānis Andersons un Edžus Kārkliņš. Tobrīd gan klubs spēlēja vien Zviedrijas trešajā spēcīgākajā līgā.

Spēlētāji

Līgas apbalvojumi 
Komandas spēlētāji, kas saņēmuši līgas apbalvojumus.

 Guldpucken
  Berts Ola Nordlanders — 1967
  Leifs Holmkvists — 1968, 1970
  Rolfs Edbergs — 1978
  Pērs Ēriks Eklunds — 1984
  Bo Berglunds — 1988
  Viktors Fasts — 2011

 Guldhjälmen
  Rikards Francens — 2000

 Hokana Loba balva
  Roberts Burakovskis — 1990

 Līgas labākais debitants
  Maikls Nīlanders — 1992

Ārējās saites 
 Komandas oficiālā mājaslapa
 Eliteprospects.com komandas lapa

Zviedrijas hokeja klubi
Edgars Cgojevs

Edgars Cgojevs, līdz 2015. gadam Edgards Kļaviņš (dzimis 1993. gada 10. martā), ir latviešu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2018) spēlē Latvijas hokeja 1. līgas kluba Venta 2002 sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Kopš 2008. gada spēlēja dažādās Zviedrijas junioru līgās, 2011.—2012. gada sezonu aizvadīja Stokholmas AIK U-20 komandā, 2012.—2013. gada sezonā izsaukts uz AIK Zviedrijas Elitsērijas komandu, jau savā pirmajā spēlē tās sastāvā atzīmējoties ar rezultatīvu piespēli. 2013.—2014. gada sezonā AIK sastāvā aizvadīja vien sešas spēles, sezonas lielāko daļu aizvadot HockeyAllsvenskan klubos Timrå IF un IF Troja-Ljungby.

Latvijas junioru izlases rindās spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem, kā arī 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos U-18 jauniešiem.
Latvijas hokeja izlases sastāvā debitēja 2014. gada 10. aprīļa pārbaudes spēlē pret Somijas izlasi.

2015. gada sākumā kļuva zināms, ka Edgars Kļaviņš nomainījis uzvārdu uz Cgojevs un sāka spēlēt Kazahstānas Atirau "Beibarys" (Бейбарыс) vienībā,
vēlāk Bitomas "Polonia" (2015) un Opoles "Orlik" (2015-2016) vienībās.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Talsos dzimušie
Latvijas hokejisti
Benžamins Koncs

Benžamins Koncs (Benjamin Conz; dzimis 1991. gada 13. septembrī) ir šveiciešu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2020) Koncs spēlē Šveices hokeja līgas kluba HC Ambrì-Piotta sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Koncs uzsāka 2008.—09. gada sezonā, debitējot Šveices hokeja līgas kluba HK Ženēva sastāvā. Nākamās trīs sezonas vārtsargs aizvadīja Langnau "Tigers" rindās. 2011.—12. gada sezonā bija HC Lugano pamatvārtsargs, taču tad pievienojās HK Frībūra-Goterona rindām. Koncs bija komandas pamatvārtsargs nākamās piecas sezonas, 2013. gadā žurnālistu balsojumā tiekot iekļauts līgas simboliskajā izlasē. 2017. gadā vārtsargs pārcēlās uz HC Ambrì-Piotta.

Šveices hokeja izlases sastāvā spēlējis 2010. un 2011. gada Pasaules čempionāts junioriem, 2010. gadā tiekot atzīts par turnīra labāko vārtsargu.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Juras kantonā dzimušie
Šveices hokejisti
HC Fribourg-Gottéron

HC Fribourg-Gottéron ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Fribūrā, Šveicē, un spēlē Šveices hokeja līgā. Komanda dibināta 1938. gadā.

Šveices čempiones titulu komanda nekad nav izcīnījusi, taču četras reizes tā ir izcīnījusi sudraba medaļas. Pēdējo reizi komanda to paveica 1994. gadā.

Pašlaik (2015) komandas sastāvā spēlē latviešu uzbrucējs Jānis Sprukts.

2006.—07. gada sezonā komandā spēlēja Krišjānis Rēdlihs, 2007.—08. gada sezonā sešas spēles tajā aizvadīja arī Oļegs Sorokins, savukārt 2012.—13. gada sezonā vienu spēli komandas rindās aizvadīja Juris Zandovskis.

Ārējās saites 
 Komandas oficiālā mājaslapa
 Eliteprospects.com komandas lapa

Šveices hokeja klubi
Šveices hokeja līgas klubi
Genève-Servette HC

Genève-Servette HC ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Ženēvā, Šveicē, un spēlē Šveices hokeja līgā. Komanda dibināta 1905. gadā. Komandas augstākais sasniegums ir 2008. un 2010. gadā izcīnītās līgas sudraba medaļas. 2013. un 2014. gadā komanda izcīnīja Špenglera kausu.

Spēlētāji 
Starp komandas visu laiku rezultatīvākajiem spēlētājiem minami tādi hokejisti kā Igors Fedulovs, Gorans Bezina, Jurajs Kolnīks un Filips Bozons. Ilgus gadus komandas sastāvā aizvadījuši arī tādi spēlētāji kā Pols Savarī, Džonatans Mersjē un Tomass Deruns.

2013.—14. gada sezonu kluba rindās aizvadīja latviešu uzbrucējs Kaspars Daugaviņš.

Pašreizējais sastāvs 
Pēdējoreiz atjaunots 2020. gada 21. oktobrī.

Vārtsargi 
 34  Gotjē Desklo
 79  Daniels Mancato

Aizsargi 
 7  Henriks Temerness
 17  Arno Žakvemē
 22  Džonatans Mersjē
 25  Rodžers Karērs
 44  Nauris Sējējs
 47  Marko Maurers
 52  Maiks Velmins
 81  Sandis Smons
 90  Simons Le Kultrs

Uzbrucēji 
 9  Damiens Riats (īslaicīga īre)
 16  Ēriks Fērs
 26  Daniels Vinniks
 27  Deniss Smirnovs
 36  Arno Riats
 67  Līnuss Ūmarks
 71  Tanners Rišārs
 77  Nils Sējējs
 78  Stefāns Patrī
 85  Marko Miranda
 86  Joels Vermins
 91  Džons Fričs
 92  Eliots Bertons
 95  Tailers Mojs
 96  Noa Rods

Ārējās saites 
 Komandas oficiālā mājaslapa
 Eliteprospects.com komandas lapa

Šveices hokeja klubi
Šveices hokeja līgas klubi