joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Daido

Daido Floriāna Klouda de Būneviala O'Meilija Ārmstronga (; dzimusi ) ir angļu dziedātāja un dziesmu autore.

Daido kļuva pazīstama līdz ar debijas albuma No Angel izdošanu 1999. gadā, tas tika pārdots 21 miljonā kopiju visā pasaulē. Tāpat māksliniece saņēma vairākas balvas par ierakstu. Arī otrs albums Life for Rent, kas tika izdots 2003. gadā, guva labus panākumus un tika pārdots 12 miljonos kopiju visā pasaulē. Trešais albums Safe Trip Home tika izdots 2008. gadā un ir saņēmis pozitīvas kritiķu atsauksmes. Daido ir tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai par dziesmu If I Rise. Mūziķes pirmie divi albumi ir vieni no visu laiku vislabāk pārdotākajiem albumiem Apvienotajā Karalistē.

Diskogrāfija 
 No Angel (1999)
 Life for Rent (2003)
 Safe Trip Home (2008)
 Girl Who Got Away (2013)

Atsauces

Ārējās saites 

  

1971. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Angļu dziedātāji
Arts Ross

Artūrs Hovijs "Arts" Ross (; dzimis , miris ) bija kanādiešu hokejists un administrators.

Vairāki viņa laikabiedri viņu atzinuši par vienu no sava laika labākajiem aizsargiem. 13 sezonas ilgajā karjerā viņš divreiz izcīnīja Stenlija kausu — 1907. gadā ar Kenoras "Thistles" un 1908. gadā ar Monreālas "Wanderers". 1911. gadā viņš vadīja vienu no pirmajiem organizētajiem streikiem, lai tiktu palielināta spēlētāju alga. Kad 1918. gada janvārī nodega "Wanderers" mājasspēļu arēna, komanda pārtrauca darbību un A. Ross beidza hokejista karjeru.

Pēc karjeras beigām viņš darbojās dažādos amatos līdz pat 1954. gadam. Viņa vārdā nosaukta Arta Rosa balva, kas tiek pasniegta NHL rezultatīvākajam spēlētājam regulārās sezonas beigās. Viņš bija viens no pirmajiem 12, kas 1949. gadā tika uzņemti Hokeja slavas zālē.

Atsauces

Ārējās saites 

 Legends of Hockey profils 

1886. gadā dzimušie
1964. gadā mirušie
Kanādas hokejisti
Stenlija kausa ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Kanādas hokeja treneri
Bostonas "Bruins" treneri
Priedkalne

Priedkalne ir ciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies Rīgas pilsētas pierobežā pie Juglas kanāla un Lielā Baltezera dienvidu krasta  no pagasta centra Berģiem,  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra. Dienvidos robežojas ar Rīgas pilsētas Bukultiem, rietumos pa kanālu — ar Garkalnes pagasta Bukultiem, austrumos privāts meža nogabals to atdala no Baltezera ciema.

Līdz 1990. gadiem tagadējā ciema teritorijā atradās dažas viensētas, sporta bāze "Priedkalne" un velotreks, kā arī pionieru nometne. Apbūve ciema teritorijas daļā pie kanāla uzsākta 1980. gados un intensīvi turpinājusies 1990. gadu vidū, kad šeit radīts savrupmāju ciems, kurā daudzu īpašumu apbūves gabalu platība un māju lielums, to arhitektūra pretendē uz ekskluzīvu rezidenču statusu.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Priežlejas

Priežlejas (arī Zundagi) ir ciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumu stūrī mežā starp Rīgas pilsētu un Ādažu novada Carnikavas pagastu  no pagasta centra Berģiem,  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta izveidojusies, domājams, 1950. gados vai 1960. gadu sākumā. Ciema statuss atjaunots ar pašvaldības 2003. gada 6. aprīļa lēmumu.

Atsauces 

Latvijas mazciemi
Gāršas

Gāršas (arī Gārsas) ir skrajciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies pagasta austrumos starp autoceļu A2 un Rīgas—Valkas dzelzceļu  no pagasta centra Berģiem,  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta sastāv no astoņām viensētām mežā dienvidos no Vangažiem. Gāršas kā ciems nav iekļauti novada apstiprinātajā ciemu sarakstā un adrešu reģistrā.

Atsauces 

Latvijas skrajciemi
Skuķīši

Skuķīši (agrāk VEF Ozoli) ir ciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Tumšupes krastos  no pagasta centra Berģiem , no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta sākusi veidoties 1980. gados, kad mežsaimniecībā neizmantotās Tumšupes palienes pļavas izdalītas apgūšanai dārzkopības kooperatīvam «VEF Ozoli». Ciema teritorijā iekļauta arī kādreizējā padomju armijas karaspēka daļas teritorija. Uz Tumšupes ciema austrumu daļā uzpludināts Skuķīšu dīķis.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Bernards Lagats

Bernards Lagats (Bernard Kipchirchir Lagat; dzimis  Kapsabetā, Kenijā) ir profesionāls ASV vieglatlēts, piedalās vidējo un garo distanču sacensībās. Līdz pat 2004. gadam viņš pārstāvēja Keniju, taču kopš 2005. gada ir ASV pilsonis.

Pārstāvēdams Keniju, viņš izcīnīja 2000. gada Sidnejas Olimpisko spēļu bronzas medaļu 1500 m distancē un 2004. gada Atēnu Olimpisko spēļu sudraba medaļu 1500 m distancē. Tāpat 1500 m distancē B. Lagats izcīnīja sudraba medaļu 2001. gada Pasaules čempionātā.

Pārstāvēdams ASV, viņš ir izcīnījis divas zelta medaļas 2007. gada Pasaules čempionātā (1500 un 5000 m distancēs), sudrabu 5000 m un bronzu 1500 m 2009. gadā Berlīnē, kā arī sudrabu 2011. gadā Tegu 5000 m. Vēl B. Lagats 2010. gada Pasaules čempionātā telpās izcīnīja uzvaru 3000 m distancē.

Personiskie rekordi

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
ASV vieglatlēti
Kenijas vieglatlēti
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Vidējo distanču skrējēji
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
Bobijs Raians

Bobijs Raians (; dzimis Roberts Šeins Stīvensons (Robert Shane Stevenson) ) ir profesionāls amerikāņu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) pārstāv NHL klubu Detroitas "Red Wings".

Spēlētāja karjera 
2005. gada NHL draftā viņu Anahaimas "Mighty Ducks" izraudzījās ar kopējo 2. kārtas numuru. NHL debitējis 2008.—2009. gada sezonas laikā. Debijas sezonā viņš tika iekļauts līgas simboliskajā debitantu izlasē, tāpat viņš tika izvirzīts Kaldera balvai. 2013. gadā Raians tika aizmainīts uz Otavas "Senators" pret Jākobu Silverbergu, Stefanu Noesenu un 2014. gada NHL drafta pirmās kārtas izvēli. "Senators" sastāvā Raians aizvadīja nākamās septiņas sezonas. Raians izlaida lielāko daļu 2019.—20. gada sezonas, jo bija iestājies NHL atkarību atbalsta programmā.

2020. gada oktobrī pievienojās Detroitas "Red Wings" rindām.

ASV izlases sastāvā izcīnīja sudraba medaļu 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Otavas "Senators" spēlētāji
Detroitas "Red Wings" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Sunīši (Garkalnes pagasts)

Sunīši ir ciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies starp Rīgas apvedceļu A4 un Lielo Juglu Sunīšu ezera krastos  no pagasta centra Berģiem,  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta teritorijā, kur atradās dažas viensētas, sāka veidoties 2002. gadā, kad nekustamo īpašumu tirgū tika piedāvāti apmēram 70 apbūves gabali mežā pie Sunīšu ezera “ar skatu un pieeju ezeram, neskartā priežu mežā.” Objekts tika piedāvāts virtuāli, pirms būvniecības uzsākšanas. Ciema centrālā daļa Sunīšu ezera austrumu krastā ir vienlaidus apbūvēta ar vienģimenes mājām.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Suži (Garkalnes pagasts)

Suži ir ciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies Rīgas pilsētas ziemeļaustrumu pierobežā  no pagasta centra Berģiem,  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta sākusi attīstīties 1980. gados, kad toreizējā Garkalnes pagasta teritorijā, blakus Rīgas pilsētā esošai padomju armijas dislokācijas vietai Sužos, izdalīti 480 zemes gabali dārzkopības kooperatīvam, kura biedri bija militārpersonas, to ģimenes locekļi un armiju apkalpojošais personāls. Ciems izveidojies zemā, purvainā vietā. Tā nedaudz augstākajā dienvidu daļā 20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā attīstījies privātmāju ciemats.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Jauncode

Jauncode (; agrāk Mēmele) ir ciems Bauskas novada Codes pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidos pie Bauskas pilsētas ziemeļu robežas Mēmeles labajā krastā pie autoceļa P87  no pagasta centra Codes,  no novada domes Bauskā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados. Jauncodē ir bibliotēka, veikals, vairāki uzņēmumi, evaņģēliski kristīgās Vasarsvētku draudzes dievnams.

Atsauces
Nord Stream

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoline",
  "ids": "Q154125",
  "properties": {
    "title": "Nord Stream",
    "stroke": "#C70039",
    "stroke-width": 3
  }
}
Gāzes cauruļvads Nord Stream jeb "Ziemeļu straume" (, ) ir 1220 kilometru garš zemūdens cauruļvads, kas pa Baltijas jūras dibenu savieno Viborgas ostu Krievijā ar Greifsvaldes ostu Vācijā. To apkalpo uzņēmums Nord Stream AG, kurš pieder Krievijas uzņēmumam Gazprom (51 %), Vācijas Wintershall (15,5 %) un E.ON Ruhrgas (15,5 %), Nīderlandes Gasunie (9 %) un Francijas GDF Suez (9 %). 
Zemūdens cauruļvads šķērso Krievijas, Somijas, Zviedrijas, Dānijas un Vācijas teritoriālos ūdeņos, apejot Baltijas valstu un Polijas teritoriju. Caur Nord Stream pārsūknē dabasgāzi no Jamalas Ņencu autonomā apvidus un Barenca jūras atradnēm Krievijas Federācijas ziemeļos.

Būvniecība 
2005. gadā Krievijas prezidents Vladimirs Putins un Vācijas kanclers Gerhards Šrēders parakstīja vienošanos par zemūdens gāzes vada Nord Stream izbūvi, kas izmaksāja 7,4 miljardus eiro. Gāzes pārsūknēšanu pa cauruļvadu sāka 2011. gada 6. septembrī

Apturēšana 
 
Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā Ukrainā 31. augustā Gazprom apturēja cauruļvada kompresoru stacijas gāzes sūknēšanas bloku. Tomēr tas neizraisīja gāzes cenu celšanos, jo Eiropas Savienības valstīm izdevās savlaicīgi piepildīt gāzes krātuves par 80% un palielināt gāzes piegādes no ASV, Azerbaidžānas, Alžīrijas un citām valstīm. 

26. septembrī 2:03 pie Nord Stream 2 uz dienvidaustrumiem no Bornholmas salas un 19:03 pie Nord Stream uz ziemeļaustrumiem no salas notika zemūdens sprādzieni, kas radīja trīs dabasgāzes noplūdes vietas abos cauruļvados.
Rietumu eksperti par galveno aizdomās turamo uzskatīja Krieviju, kas ne reizi vien bija apliecinājusi gatavību izmantot gāzes piegāžu apturēšanu kā šantāžas instrumentu pret Eiropas Savienības valstīm. Savukārt Krievijas puse apgalvoja, ka diversiju sarīkoja ASV, lai nodrošinātu sev lielāku peļņu no sašķidrinātās gāzes pārdošanas Eiropai.

12. oktobrī Krievijas prezidents Vladimirs Putins pavēstīja, ka Krievija esot gatava piegādāt Eiropai noslēgtajos līgumos paredzēto dabasgāzes apjomu, ja vien Eiropas Savienības valstis būs gatavas to ņemt pretī. Pēc Putina vārdiem piegādes ir iespējams atjaunot ar noteikumu, ka Eiropa un Krievija panāks kopīgu vienošanos par gāzes piegādēm pa neskarto atzaru, jo viens cauruļvads joprojām esot darba kārtībā.

Atsauces 

Krievijas saimniecība
Baltijas jūra
E.ON
Heinrihs Lauva

Heinrihs Lauva (, dzimis ap 1129. gadu, miris ) bija Velfu dinastijas Saksijas hercogs no 1142. gada (kā Heinrihs III) un Bavārijas hercogs no 1142. gada (kā Heinrihs XII). Valdīja līdz 1180. gadam, kad šos titulus viņam atņēma Frīdrihs Barbarosa. Savulaik viens no ietekmīgākajiem feodāļiem Svētās Romas impērijā. Dibinājis Minheni, Lībeku, Štādi, Lineburgu, Šverīni un Braunšveigu.

Ārējās saites 

1129. gadā dzimušie
1195. gadā mirušie
Bavārijas hercogi
Saksijas hercogi
Velfu dinastija
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Sorgo

Sorgo (Sorghum) ir graudzāļu dzimtas ģints, kurā ir apvienotas aptuveni 30 prosaugu apakšdzimtas sugas. No tām visievērojamākā ir parastais sorgo (Sorghum bicolor), kas plaši tiek kultivēta. Arī citas sorgo sugas tiek kultivētas. Sorgo izcelsmes vieta, iespējams, ir Āfrika.

Sorgo augi izaug no 0,6 līdz pat 4,5 metriem augsti.

2009. gadā vislielākā sorgo raža tika ievākta Amerikas Savienotajās Valstīs (9728 tūkstoši tonnas), Indijā (7250 tūkstoši), Nigērijā (5270 tūkstoši), Sudānā (4192 tūkstoši) un Etiopijā (2971 tūkstoši).

Atsauces 

Graudzāļu dzimta
Labība
Tume

Tume ir ciems Tukuma novada Tumes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Tumes strauta krastos pie autoceļa P121  no novada domes Tukumā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Tumes muižas (Tummen) centra. Ciems izaudzis pēckara gados kā kolhoza «Dzimtene» centrālais ciemats. Tumē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, doktorāts, pasts, veikals, vairāki uzņēmumi.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Jaroslavļas aviokatastrofa

avarēja lidmašīna Jak-42, kurā atradās Kontinentālās hokeja līgas (KHL) hokeja kluba Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji un kluba personāls, tajā skaitā latvietis Kārlis Skrastiņš. Lidmašīna avarēja  plkst. 16.02 pēc Maskavas laika (15.02 pēc Rīgas laika) 2,5 km attālumā no Tunošas lidostas (pacelšanās vieta), kas atrodas netālu no Jaroslavļas, Krievijā. Tika ieplānota "Lokomotiv" spēlētāju došanās uz 2011.—2012. gada KHL sezonas pirmo spēli Minskā, Baltkrievijā. Lidmašīnā atradās spēlētāji no Krievijas, Baltkrievijas, Latvijas, Vācijas, Čehijas, Slovākijas un Zviedrijas.

Par lidmašīnas avārijas iemeslu tika minēts pacelšanās brīdī nesasniegtais nepieciešamais augstums.

Lidmašīnā atradās 37 pasažieri un 8 apkalpes locekļi. Avārijā izdzīvoja viens no apkalpes locekļiem, kā arī "Lokomotiv" hokejists Aleksandrs Gaļimovs. Tai pašā dienā oficiāli tika apstiprināta informācija par K. Skrastiņa bojāeju. 12. septembrī slimnīcā Maskavā no smagiem ķermeņa apdegumiem mira arī avārijā izdzīvojušais A. Gaļimovs.

Līdz ar šo avāriju tika pārtraukta KHL sezonas atklāšanas spēle starp Ufas "Salavat Julajev" un Mitišču "Atlant".

Starptautiskās hokeja federācijas (IIHF) prezidents Renē Fāzels šo avāriju nosaucis par "vienu no tumšākajām dienām hokeja vēsturē".

Lidojuma pasažieri un apkalpe

Komandas spēlētāji

Komandas personāls

Lidojuma apkalpe

Atsauces

Ārējās saites
 Як-42 RA-42434 07.09.2011 - Starpvalstu aviācijas komiteja

Aviokatastrofas
2011. gads
Jaroslavļas "Lokomotiv"
Jaroslavļas apgabals

simple:Lokomotiv Yaroslavl#2011 plane crash
Jak-42

Jak-42 () ir vidēja rādiusa reaktīva pasažieru lidmašīna, kas tika izstrādāta Padomju Savienībā kā aizvietotāja tehnoloģiski novecojušajai Tu-134. Lidmašīnu izstrādāja Jakovļeva Eksperimentālais konstruktoru birojs (ОКБ Яковлева), ražota tā tika Smoļenskas (1977-1981) un Saratovas (1979-2010) aviācijas rūpnīcās.

Vēsture 
Lidaparāta izstrāde sākta 1970. gadu vidū, kad PSRS valsts aviokompānijai radās nepieciešamība pēc jaunas vidēja darbības rādiusa pasažieru lidmašīnas, lai nomainītu novecojušos Il-18 un Tu-134 modeļus. Ar izstrādi nodarbojās Aleksandra Jakovļeva eksperimentālais konstruktoru birojs. Par pamatu tika izvēlēts 1966. gadā izstrādātais vietējām aviolīnijām paredzētais Jak-40.

Lidmašīna veidota ar pusmonokoka fizelāžu ar zem tās novietotiem spārniem, trim divkontūru turboreaktīvajiem dzinējiem, bultveida spārniem un T veida asti. Pirmais prototips tika uzbūvēts Jakovļeva prototipu rūpnīcā (agrākā rūpnīca Nr. 115) un izmēģinājuma lidojums notika . Ekspluatācijā pirmais lidaparāts tika nodots 1980. gadā. 1982. gada 28. jūnijā katastrofā cieta reisa Ļeņingrada—Kijeva lidaparāts ar borta numuru СССР-42529, kas  augstumā zaudēja vadāmību mehānisma materiālu noguruma dēļ. Pēc katastrofas Jak-42 ražošana tika pārtraukta un līdz 1985. gadam tos neekspluatēja.

1988. gadā tika atsākta jaunās modifikācijas Jak-42D sērijveida ražošana. Lidaparāts tika eksportēts uz Ķīnu un Kubu. Pēdējais eksemplārs tika izgatavots 2003. gadā. No 178 izgatavotajiem lidaparātiem 93 ir ekspluatācijā, 35 glabāšanā, 9 cietuši katastrofās. Vidējais vecums ir 22,5 gadi.

Raksturlielumi

Līdzīgi lidaparāti 
 Tu-134
 Boeing-737
 Airbus A319
 An-158
 Sukhoi Superjet

Atsauces

Ārējās saites 
 Jakovļeva KB oficiālā mājaslapa
 Jak42 reģistrs
 Saratovas aviācijas rūpnīca

Lidmašīnas
Nemetāli

Nemetāli ir ķīmiskie elementi, kuriem vienkāršas vielas veidā nepiemīt metālu īpašības, vai arī piemīt tikai dažas no tām. Nemetāliem parasti ir vāja siltumvadītspēja un vāja elektrovadītspēja.

Pie nemetāliem pieder: 
 ūdeņradis (H);
 XIV grupas elements — ogleklis (C);
 XV grupas elementi — slāpeklis (N), fosfors (P);
 XVI grupas elementi — skābeklis (O), sērs (S), selēns (Se);
 XVII grupas elementi (halogēni) — fluors (F), hlors (Cl), broms (Br), jods, astats (At), iespējams, arī tenesīns (Ts);
 XVIII grupas elementi (cēlgāzes) — hēlijs (He), neons (Ne), argons (Ar), kriptons (Kr), ksenons (Xe), radons (Rn), iespējams, arī oganesons (Og).

Skatīt arī 
 Ķīmisko elementu periodiskā tabula

Ārējās saites 

Ķīmija
Ķīmiskie elementi
Aija (kuģis)

Aija (Pirms tam: Zviedrijas Amfred un Lielbritānijas Galatea) bija Latvijas tirdzniecības flotes kravas tvaikonis.

Tvaikonis būvēts 1887. gadā Sanderlendā, Lielbritānijā. 
Tilpība 571 BRT, trīscilindru tvaika dzinēju jauda 98 ZS.

Latvijas republikas tirdzniecības flotē no 1929.gada. Pieraksta osta-Rīga. Īpašnieks kuģniecības sabiedrība Kaija. Veicis reisus uz Baltijas jūras ostām, galvenokārt līnijā Rīga-Ventspils-Liepāja. 1937. gada februārī Rīgas līcī starp Roju un Kolku saspiests ledos un nogrimis. Apkalpi uzņēmis ledlauzis Lāčplēsis.

Kapteiņi: O.A.Brūvelis, J.Freimanis-Vanckuls, A.Kalniņš.

Izmantotā literatūra 
 Latvijas Jūrniecības vēsture, Rīga, 1998.

Jūrniecība
Latvijas kuģi
Garupe (ciems)

Garupe ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā starp Rīgas—Skultes dzelzceļu (stacija Garupe) un Piejūras dabas parku  no pagasta centra Carnikavas,  no novada centra Ādažiem un  no Rīgas centra. Dažkārt apvienots ar Carnikavas ciemu un saukts par Arhitektu.

Ciems sācis veidoties kā vasarnīcu kolonija 1960. gados. Garupē ir ap 1400 vasarnīcu, bet saskaņā ar pašvaldības informāciju ciemā ir ap 112 pastāvīgie iedzīvotāji.

Atsauces 

Latvijas vasarnīcu ciemi
Garciems

Garciems ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā starp Rīgas—Skultes dzelzceļu (stacija Garciems) un Piejūras dabas parku pie Eimura kanāla ietekas Rīgas līcī  no pagasta centra Carnikavā,  no novada centra Ādažiem un  no Rīgas centra.

Ciema nosaukums cēlies no cauri tekošās Langas upītes nosaukuma ( — ‘garš’). Apvidū iekšzemē no piejūras kāpām dažādos laikos pastāvējušas vairākas apdzīvotās vietas. 1927. gada kartē atzīmēts Langeciems. Mūsdienu ciems veidojies no trim atsevišķām daļām. 1960. gados sāka veidoties vasarnīcu kolonijas Garciems (starp dzelzceļu un Langas upi) un Mežciems (pie Eimura kanāla), bet pie stacijas izveidojās Garciema ciemats ar vairākām daudzdzīvokļu mājām. 2000. gadu sākumā ciems strauji sāka attīstīties kā prestižs Pierīgas privātmāju ciems un administratīvi daļas tika apvienotas vienā ciemā. Garciemā atrodas vairāki veikali.

Blakus Garciemam Mežgarciemā atrodas bijusī PSRS pretgaisa aizsardzības karaspēka daļa.

Rietumos no ciema atrodas 28,8 m augstā Garciema paraboliskā kāpa.

Atsauces

Ārējās saites 
 Garciems.com

Latvijas lielciemi
Kalngale

Kalngale ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā Langas upītes krastos abpus autoceļam P1 dienvidos no Rīgas—Skultes dzelzceļa (stacija Kalngale)  no pagasta centra Carnikavas,  no novada centra Ādažiem un  no Rīgas centra.

Vēsture 

Kopš 18. gadsimta Kalngalē atradās Daugavgrīvas draudzes novada luterāņu mācītāja dzīves vieta (pastorāts). Sakarā ar Langas upes aizsērēšanu pastorātu pārcēla uz Rīnūžiem, kur 1896. gada jūlijā tika pabeigta jauna pastorāta būve.

Apdzīvotā vieta veidojusies kā vasarnīcu ciems (Kalngalaciems, Kalnagala ciems) Strauji attīstījies 20. gadsimta otrajā pusē, kad tur tika izveidotas vairākas vasarnīcu kolonijas. 2000. gadu sākumā ciems sāka attīstīties kā prestižs Pierīgas privātmāju ciems.

Kangalē dzīvoja aktrise, teātra režisore un dramatiskā pedagoģe, Latvijas PSR Tautas skatuves māksliniece Lūcija Baumane (1905-1988).

Vietas 
Kalngalē atrodas brīvā laika pavadīšanas centrs "Kadiķis", estrāde, zirgu stallis "Erceni", dažādi veikali, Piejūras dabas parks. Visām Kalngales ielām ir putnu nosaukumi.

Atsauces
Jankavs

Jankavs var būt:

 Pēteris Jankavs;
 Visvaldis Jankavs.

Latviešu uzvārdi
Raiņa un Aspazijas māja

Raiņa un Aspazijas māja ir Raiņa un Aspazijas muzeja struktūrvienība Baznīcas ielā 30 Rīgā. Muzejs atvērts kopš 1993. gada.

Muzejs atrodas Rīgas centrā divstāvu koka ēkā, kas uzcelta 1878. gadā. Šo māju Rainis un Aspazija iegādājās 1924. gadā, bet iekārtojās vienā no tās dzīvokļiem tikai . Rainis šajā dzīvoklī nodzīvoja līdz pat savai nāvei, bet Aspazija 1933. gada pavasarī pārcēlās uz jaunu dzīvesvietu.

Baznīcas ielas nams ir autentiskākā no Raiņa un Aspazijas piemiņas vietām, to vismazāk skārušas pārbūves un citas laikmeta pārmaiņas. Par šīs mājas nozīmību liecina ieraksts abu dzejnieku testamentā: "Nams Rīgā, Baznīcas ielā 30 paliek Rīgas pilsētai, kurai tajā jāierīko muzejs uz mūsu abu vārda. Namā paliek arī mūsu bibliotēka un rokraksti, un tie darāmi pieejami visiem..."

1993. gadā tika veikta daļēja memoriālā dzīvokļa restaurācija. No 2015. līdz 2016. gadam veica restaurācijas darbus: atjaunoja divstāvu ielas māju, vienstāvu sētas māju un nelielo iekšpagalmu.

Muzeja atrašanās vieta 
 Rīga, Baznīcas iela 30

Atsauces

Ārējās saites 
 Memoriālo muzeju apvienība 
 Kultūras karte.lv

Muzeji Rīgā
Muzeji Latvijā
Rainis
Ļubaņa (Krievija)

Ļubaņa () ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā pie Tigodas upes. Stacija dzelzceļa līnijā Maskava - Sanktpēterburga.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1499. gadā. No 1711. gada - pieturas punkts pasta līnijā Sanktpēterburga - Maskava. Aleksandrs Radiščevs darbā "Ceļojums no Pēterburgas uz Maskavu" Ļubaņai veltījis nodaļu. 1849. gadā caur Ļubaņu devās pirmais pasažieru vilciens. 1880. gadā Ļubaņas baznīcā tika apglabāts pirmais Krievijas ceļu ministrs un Nikolaja dzelzceļa līnijas projekta autors Pāvels Meļņikovs, kuram pilsētā uzcelts piemineklis. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam - vācu okupācijā. No 1942. gada 7. janvāra līdz 1942. gada 30. aprīlim Ļubaņas apkaimē notika Sarkanās armijas Ļubaņas operācija. Neveiksmīga uzbrukuma rezultātā krita vismaz 100 000 padomju karavīru. Kopējie Sarkanās armijas zaudējumi bija vairāk nekā 300 000 karavīru. Ļubaņas operācijā citu starpā gūsta krita ģenerālis Andrejs Vlasovs.

Kultūra

Pilsētā atrodas Pētera un Pāvila katedrāle - vienīgais dzelzceļnieku dievnams Krievijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Ļubaņa enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Eduards O'Rurke

Grāfs Eduards O'Rurke (dzimis  miris ) bija īru izcelsmes Romas Katoļu Tinistas atjaunotās Romas katoļu Rīgas bīskapijas pirmais bīskaps, Gdaņskas bīskaps emeritus un Sofēnas titulārbīskaps.

Biogrāfija un garīgā kalpošana 
Dzimis 1876. gadā Minskā grāfa Mihaela O'Rurka viņa sievas Angelikas, dzimušas fon Bohvicas, ģimenē. Cēlies no O'Rurku dzimtas atzara, kas 18. gadsimta pirmajā pusē pācēlās uz Krievijas impērijas anektēto Rīgas guberņu.

Mācījās jezuītu skolā Hirivā, no 1890. līdz 1898. gadam Viļņas un Rīgas ģimnāzijās. Līdz 1904. gadam studēja tautsaimniecību Rīgas Politehniskajā institūtā, 1903. gadā papildinājās Šveicē un Tirolē. No 1904. līdz 1908. gadam studēja teoloģiju Insbrukas universitātē. 1907. gada 27. oktobrī tika iesvētīts par Žemaitijas bīskapijas priesteri. 
No 1908. gada bija Pēterpils Garīgā semināra vēstures profesors, no 1910. gada augusta arhibīskapa kanoniķis.

1918. gadā pāvests Benedikts XV nolēma atjaunot Rīgas bīskapiju, ar 1918. gada 29. septembra bullu Commissum humilitati ieceļot grāfu O'Rurki par atjaunotās Rīgas bīskapijas pirmo bīskapu. Bīskapa konsekrācija noritēja Viļņā 1918. gada 15. decembrī, no Žemaitijas bīskapijas atdalītās Kurzemes, Zemgales un Sēlijas katoļu draudzes pārgāja Rīgas bīskapijas pakļautībā. O'Rurke par savu galveno pienākumu uzskatīja Rīgas bīskapijas un arhibīskapijas atjaunošanas organizēšanu.

Tomēr Latvijas pagaidu valdība, tā arī garīdznieki vēlējās, lai jaunās valsts bīskaps būtu latvietis. Ņemot vērā šo apstākli, bīskaps O'Rurke 1920. gada 10. aprīlī no šī amata atteicās un bīskapijas vadību pārņēma bīskapa ģenerālvikārs Antonijs Springovičs. 1926. gadā grāfs Eduards O'Rurke tika iecelts par jaundibinātās Dancigas bīskapijas bīskapu. Miris Romā 1943. gada 27. jūnijā.

Atsauces

Skatīt arī 
 Romas katoļu Rīgas Metropolijas (atjaunotās) bīskapu uzskaitījums

Ārējās saites 
 Hierarhija

Latvijas bīskapi
Latvijas Romas katoļu bīskapi
Latvijas Romas katoļu baznīca
Romas katoļu baznīca
Rīgas arhidiecēze
Rīgas arhidiecēzes bīskapi
1876. gadā dzimušie
1943. gadā mirušie
Vilhelms Lapelis

Vilhelms Toms Marija Lapelis (dzimis  Daugavpilī) ir Romas katoļu Liepājas diecēzes bīskaps emeritus, ordinēts 01.06.1986, konsekrēts 25.03.2000., aizstājot līdzšinējo bīskapu Ārvaldi Andreju Brumani. Bīskapa jaunākais brālis Vladislavs Lapelis, OP ir priesteris dominikānis.

Biogrāfija 
Vilhelms Lapelis dzimis 1961. gada 30. decembrī Latgalē, Daugavpilī kā trešais bērns piecu bērnu latviešu ģimenē. Bērnību un skolas gadus pavadījis Sēlijā Subatē, kur ieguvis nepilnu vidējo izglītību. 1979. gadā iestājies Rīgas metropolijas Romas katoļu Garīgajā seminārā, studiju laikā 1980. gadā ticis iesaukts dienestā Padomju armijā un nosūtīts uz Arhangeļsku. Pēc dienesta beigšanas atsācis studijas seminārā, kuru beidzis 1986. gadā un tā paša gada 1. jūnijā Rīgas Svētā Jēkaba katedrālē kardināls Julijans Vaivods Vilhelmu Lapeli ordinējis par priesteri. Primīcijas dievkalpojums noticis 1986. gada 7. jūnijā Subates draudzē, sprediķojot priesterim Vilhelama Bēķim, kā arī piedaloties prāvestiem Vincentam Bārzdam, Jānim Silevičam, J. Budņickim. Pārzin latviešu, poļu un krievu valodas. Vienlaicīgi iestājies dominikāņu klosterī, kas tajā laikā darbojās nelegāli.

Garīgā kalpošana 
 21.07.1986. — 12.06.1987. Jelgavas un Kalnciema draudžu vikārs;
 12.06.1987. — 14.04.1988. Rīgas Sāpju Dievmātes draudzes vikārs;
 14.04.1988. — 09.1991. Dobeles, Auces un Silaiņu draudžu prāvests;
 09.1991. — 1992. Liepājas draudzes prāvests un dekanāta dekāns;
 1992. — 1993. Talsu, Cīruļu un Laucienes draudžu prāvests;
 1993. — Dominikāņu ordeņa Latvijas, Lietuvas un Baltkrievijas ģenerālā vikariāta vikārs jeb provinces priekšnieks.
 1996. — 2000. Liepājā pēc bīskapa Ārvalda Andreja Brumaņa aicinājuma kopā ar diviem dominikāņiem nodibina dominikāņu klosteri, organizē Svētā Dominika klostera celtniecību, ir diecēzes ģenerālvikārs, dekāns, Liepājas un apkārtējo draudžu prāvests.
 Vadījis misiju nedēļas Bauskā, Kuldīgā, Talsos, Jelgavā, Jēkabpilī, Ilūkstē, Saldū un Kalupē, bijis Katehētikas institūta un Rīgas Garīgā Semināra mācībspēks. 
 No 25.03.2000. Romas katoļu Liepājas diecēzes koadjutorbīskaps, Liepājas diecēzes palīgbīskaps;
 No 12.05.2001. Liepājas bīskaps bīskaps, arhibīskapa-metropolīta sufragans.
 20.06.2012 atkāpies no amata.

Skatīt arī 
 Bīskaps
 Romas katoļu Rīgas Metropolijas (atjaunotās) bīskapu uzskaitījums

Atsauces

Ārējās saites 
 Hierarhija
 Bīskapa vizītkarte

1961. gadā dzimušie
Daugavpilī dzimušie
Latvijas bīskapi
Latvijas Romas katoļu bīskapi
Latvijas Romas katoļu baznīca
Romas katoļu baznīca
Liepājas diecēzes bīskapi
Jelgavas diecēzes draudzes

Jelgavas diecēzes draudzes ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes pārvaldījumā atrodošas ticīgo jeb laju un garīdznieku kopas, kas apvienojušās lūgšanām dievnamos — bazilikās, baznīcās, kapelās, lūgšanu namos vai misiju punktos.

Kopumā Jelgavas diecēzē ir 58 draudzes, kas ietver aptuveni 80 520 laju jeb ticīgo katoļu.

Jelgavas diecēzes draudžu uzskaitījums 

Jelgavas diecēzē ietilpst sekojošas draudzes: 
 Aknīstes Svētā Ignācija draudze
 Auces Svētās Terēzes no Bērna Jēzus draudze
 Bauskas Vissvētākā Sakramenta draudze
 Bārbeles draudze
 Bebrenes Svētā Jāņa Kristītāja draudze
 Bēnes draudze
 Brunavas Svētā Jāņa Kristītāja draudze
 Budbergas Svētās Trīsvienības draudze
 Demenes Jēzus Sirds draudze
 Dobeles Vissvētākās Trīsvienības draudze
 Dunavas Svētā Jāzepa draudze
 Dvietes Svētā Staņislava Kostkas draudze
 Eglaines Jaunavas Marijas — Baznīcas Mātes draudze
 Elejas draudze
 Elernes Kunga Jēzus debeskāpšanas draudze
 Ērberģes draudze
 Gārsenes draudze
 Glūdas-Nākotnes draudze
 Grendzes Svētā Pētera draudze
 Grīvas Svētās Jaunavas Marijas draudze
 Iecavas Svētā Antona draudze
 Ilūkstes Vissvētākās Jaunavas Marijas vārda draudze
 Īslīces draudze
 Janču Svētā Krusta draudze
 Jaunbornes Svētā Krusta atrašanas draudze
 Jaunjelgavas Svētā Krusta draudze
 Jaunsaules Svētā Konrāda draudze
 Jelgavas Bezvainīgās Jaunavas Marijas draudze
 Jēkabpils Vissvētākās Jaunavas Marijas dzimšanas draudze
 Kalnciema Kristus Karaļa draudze 
 Kankaļu Svētā Jāņa Kristītāja draudze
 Kaplavas Svētā Antona draudze
 * (Krāslavas) Priedaines Svētās Brigitas un Svētās Katrīnas no Sjēnas draudze
 Kumbuļu draudze
 Kurmenes Svētā Pētera draudze
  Lamiņu Svētā Jura draudze
 Lauceses Svētā Pētera un Pāvila draudze
 Līvbērzes Svētā Jāzepa draudze
 Medumu Svētā Jāņa Kristītāja draudze
 Neretas Svētā Gara draudze
 Ozolaines Svētā Ignācija no Lojolas draudze
 Penkules draudze
 Rubas draudze
 Rubeņu Svētā Pētera un Pāvila draudze
 Seces draudze
 Silenes Jaunavas Marijas Debesīs uzņemšanas draudze
 Skaistkalnes Svētās Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas draudze
 Sproģu draudze
 Staļģenes draudze
 Subates Svētā Miķeļa draudze
 Sventes Vissvētākās Trīsvienības draudze
 Tukuma Svētā Stefana draudze
 Varnaviču Vissvētākās Jaunavas Marijas draudze
 Vecumnieku draudze
 Viesītes draudze
 Zaļenieku draudze
 Zasas draudze
 Zemgales Svētā Krusta pagodināšanas draudze.

Atsauces 

Jelgavas diecēze
Rīgas vēstures un kuģniecības muzejs

Rīgas vēstures un kuģniecības muzejs ir muzejs Rīgā, kurā izstādītas ekspozīcijās par Rīgas vēsturi sākot ar pilsētas dibināšanu 1201. gadā un beidzot ar 20. gadsimta pirmo pusi. Rīgas vēstures un kuģniecības muzejs ir vecākais publiskais muzejs Latvijā un Baltijā, kā arī viens no vecākajiem Eiropā. Muzejs atrodas Vecrīgā, Rīgas Doma ansamblī (Palasta iela 4). 2018. gadā bija trešais apmeklētākais muzejs Latvijā (238 123 reizes).

Muzeja vēsture 
Par muzeja pirmsākumiem tiek uzskatīts 18. gadsimts. Tā pamatā ir Rīgas ārsta Nikolausa fon Himzela privātā kolekcija. Pēc ārsta nāves, viņa māte, Katrīna fon Himzele, pildot dēla pēcnāves vēlmi, uzdāvināja kolekciju Rīgai.  Rīgas rāte izveidoja muzeju, nodēvējot to Himzela vārdā. Muzejs atradās tā sauktajā Anatomijas teātrī (ēka nav saglabājusies). 1791. gadā muzejs tika pārcelts uz Rīgas Doma ansambļa austrumu spārnu, kas bija speciāli uzcelts pilsētas bibliotēkas un muzeja vajadzībām. 1816. gadā muzejā atvēra īpašo Mākslas kabinetu, bet 1881. gadā apvienojot Himzela muzeja un pilsētas numismātikas kolekcijas, izveidoja Pilsētas monētu kabinetu.

1964. gadā muzejs ieguva pašreizējo nosaukumu "Rīgas vēstures un kuģniecības muzejs".

Atsauces

Ārējās saites 
 Muzeja mājaslapa

Muzeji Rīgā
Muzeji Latvijā
Latvijas vēsture
Pomerānijas Ēriks

Pomerānijas Ēriks (, , ; dzimis 1381/1382. gadā, miris ) bija Grifu dinastijas Norvēģijas karalis no 1389. līdz 1442. gadam (kā Ēriks III) un Dānijas un Zviedrijas karalis no 1396. līdz 1439. gadam (kā Ēriks VII Dānijā). Pirmais Kalmāras ūnijas karalis. Iesākumā valdīja kopā ar viņu adoptējušo māti — karalieni Margrēti.

Dzīves gājums 
Dzimis Pomerānijā Pomerānijas kņaza Vartislava VII un viņa sievas Mēklenburgas Marijas ģimenē, Dānijas karalienes Margrētes māsas mazdēls. Viņa dzimtais vārds bija Boguslavs, vārds Ēriks izvēlēts vēlāk.   
Septiņu gadu vecumā 1389. gadā ieradās Dānijā. 1397. gada 17. jūnijā Kalmarā tika kronēts par visu trīs Skandināvijas troņu (Dānijas, Zviedrijas un Norvēģijas) karali. Tomēr līdz pat savai nāvei 1412. gadā faktiskā valdniece bija Margrēte. 

1416. gadā par karaļa rezidenci tika izvēlēta Kopenhāgena, kas lika pamatus tās kļūšanai par galvaspilsētu Roskildes vietā 1443. gadā.
Gandrīz visu valdīšanas laiku Pomerānijas Ēriks, Svētās Romas impērijas ķeizara atbalstīts, neveiksmīgi karoja ar Hanza atbalstītajiem Šlēzvigas grāfiem. 1428. gadā Pomerānijas Ēriks ieviesa maksu par kuģošanu caur Zundu, kas tika iekasēta līdz pat 1857. gadam. 

Augot neapmierinātībai ar karaļa valdīšanu, 1439. gadā Pomerānijas Ēriks pameta Dāniju un apmetās Gotlandē, un tajā pašā gadā tika atcelts no Dānijas un Zviedrijas troņa. 1442. gadā Ēriks atteicās arī no Norvēģijas troņa. Gotlandē Pomerānijas Ēriks nodzīvoja līdz 1449. gadam, nodarbojoties ar pirātismu, līdz atgriezās dzimtajā Pomerānijā, kur nodzīvoja līdz mūža galam.

Ārējās saites 

1381. gadā dzimušie
1459. gadā mirušie
Dānijas monarhi
Zviedrijas monarhi
Norvēģijas monarhi
Grifu dinastija
Rietumpomožes vojevodistē dzimušie
Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā

UCI Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā ir ikgadējs pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā, kuru organizē Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (UCI). Pasaules čempionāts sastāv no vairākām sacensībām grupas braucienā, individuālajā braucienā ar atsevišķu startu un komandu braucienā. Šobrīd čempionātā ir iekļautas šādas sacensības:

 Vīriešu elites grupas brauciens
 Vīriešu elites individuālais brauciens ar atsevišķu startu
 Vīriešu komandu brauciens
 Vīriešu U23 grupas brauciens
 Vīriešu U23 individuālais brauciens ar atsevišķu startu
 Vīriešu junioru grupas brauciens
 Vīriešu junioru individuālais brauciens ar atsevišķu startu
 Sieviešu elites grupas brauciens
 Sieviešu elites individuālais brauciens ar atsevišķu startu
 Sieviešu komandu brauciens
 Sieviešu junioru grupas brauciens
 Sieviešu junioru individuālais brauciens ar atsevišķu startu

Visās kategorijās, izņemot komandu braucienus kopš 2012. gada, sportisti pārstāv nacionālās izlases, nevis savas profesionālās riteņbraukšanas komandas (atšķirībā no citiem lielākajiem velobraucieniem). Katras kategorijas uzvarētājam ir tiesības nēsāt baltu kreklu ar svītrām varavīksnes krāsās tās pašas kategorijas sacensībās laika posmā līdz nākamajam čempionātam.

Vēsture 
Pirmais pasaules čempionāts notika 1921. gadā. Tajā bija tikai viena sacensība, kura bija vīriešu amatieru grupas brauciens. Pirmais profesionālais pasaules čempionāts notika 1927. gada jūlijā Vācijā, Nirburgringā. Tajā profesionāļu konkurencē uzvarēja Itālijas pārstāvis Alfredo Binda, bet amatieriem Beļģijas pārstāvis Žans Ārtss, kurš vēlāk uzvarēja arī profesionāļu konkurencē 1935. gada čempionātā. Sieviešu sacensības tika ieviestas 1958. gadā. 1994. gadā pirmoreiz notika sacensības visās kategorijās individuālajā braucienā ar atsevišķu startu.

Līdz 1995. gadam notika atsevišķas sacensības profesionāliem sportistiem un amatieriem. 1996. gadā amatieru kategoriju aizvietoja ar kategoriju vīriešiem jaunākiem par 23 gadiem, bet profesionāļu kategorija kļuva par atvērto (vēlāk elites) kategoriju.

Kopš 1995. gada sacensības notiek septembra beigās, kas ir Eiropas sacensību sezonas beigu pusē, bieži vien neilgi pēc Vuelta a España. Pirms tam sacensības parasti notika vasaras laikā, augusta beigās vai pirmajā septembra nedēļā (ar izņēmumu 1970. gadā, kad čempionāts notika sezonas vidū).

Katru gadu čempionāts notiek citā pilsētā vai reģionā. Sacensības var notikt salīdzinoši līdzenā trasē, kurā priekšrocības ir sprinteriem vai arī kalnainākā apvidū, kur labāk izpausties var kalnu braukšanas speciālisti vai vispusīgi braucēji. Jebkurā gadījumā sacensību trase parasti ir noslēgts aplis, kurā dalībnieki veic vairākus apļus.

Čempionāti

Atsauces 

Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
Klarenss Zēdorfs

Klarenss Klaids Zēdorfs (; dzimis  Paramaribo, Surinamā) ir bijušais Nīderlandes futbolists, pašlaik treneris, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes izlases dalībnieks.

Zēdorfs ir pirmais futbolists, kurš Čempionu līgā uzvarējis trīs klubu sastāvā — ar Amsterdamas "Ajax" 1995. gadā, 1998. gadā ar Madrides "Real" un ar AC Milan 2003. un 2007. gadā. 2004. gadā bijušais Brazīlijas futbolists Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Karjeru uzsāka vienā no slavenākajiem Nīderlandes klubiem Amsterdamas "Ajax", pēc tam vienu sezonu aizvadīja Itālijā (Dženovas "Sampdoria"), trīs gadus pārstāvēja Madrides "Real" vienību, taču kopš 1999. gada atkal spēlē Itālijā. Papildu četriem izcīnītajiem UEFA Čempionu līgas kausiem viņš ir divkārtējs Nīderlandes un Itālijas čempions, kā arī vienreiz bijis Spānijas čempions. Viņš ir viens no visvairāk spēles UEFA klubu sacensībās aizvadījušajiem spēlētājiem.

Nīderlandes izlases sastāvā spēlējis 1998. gada FIFA Pasaules kausā (4. vieta), kā arī trijos Eiropas čempionātu finālturnīros: 1996., 2000. (pusfināls) un 2004. gadā (pusfināls).

Pēc spēlētāja karjeras beigām strādājis kā treneris AC Milan, Ķīnas klubā Shenzhen F.C. un Akoruņas "Deportivo". 2018. gada augustā tika apstiprināts par Kamerūnas izlases galveno treneri. Pēc neveiksmīgā 2019. gada Āfrikas Nāciju kausa, kur komanda izstājās astotdaļfinālā, tika atbrīvots no amata.

Sasniegumi

Spēlētāja kerjera 
Ajax

 Eredivisie: 1993–94, 1994–95
 KNVB beker: 1992–93
 Johan Cruijff Schaal: 1993
 UEFA Čempionu līga: 1994–95

Real Madrid

 Spānijas La Liga: 1996–97
 Supercopa de España: 1997
 UEFA Čempionu līga: 1997–98
 Starpkontinentālais kauss: 1998

AC Milan

 Itālijas Serie A: 2003–04, 2010–11
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 2004, 2011
 UEFA Čempionu līga: 2002–03, 2006–07
 UEFA Superkauss: 2003, 2007
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

Individuālie sasniegumi

 FIFA 100

Ārējās saites 

 

1976. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
FIFA 100
Kamerūnas futbola izlases treneri
Madrides "Real" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
Brunavas baznīca

Brunavas Svētā Jāņa Kristītāja Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Bauskas novada Brunavas pagasta apdzīvotā vietā Brunavā.

Vēsture 
Brunavas baznīca ir uzcelta 1773. gadā pulkveža Brunava sievas Margaritas vadībā. Vēlākos gados to Tukuma un Jelgavas baznīcu cēlāja prāvesta Kazimira Jasenas vadībā laika posmā no 1897. līdz 1900. gadam atjaunoja, pārbūvēja, piebūvējot divus aptuveni 15 metrus augstus torņus kā arī paplašināja. Līdz inkorporācijai Rīgas bīskapijā 1920. gadā Brunava piederēja Poņevežu dekanātam un saucās Brunoviški.

Baznīca 1976. gadā no ārpuses apšūta ar dēļiem un nokrāsota dzeltenā krāsā. Priekšā neliels vējtveris ar ieejas durvīm uz visām trim pusēm.

Brunavas baznīcas fasāde un zvanu torņa fasāde atjaunota, saglabājot iepriekšējo tumši brūno krāsu,  2016. gada vasarā (maijs līdz augusts) priestera A.Vizbeļa laikā. Priesteris A.Vizbelis savas kalpošanas laikā daudz ir darījis baznīcas un teritorijas atjaunošanā - apzāģēti lielie koki, nokrāsoti baznīcas torņi un sēta ap baznīcu, sakārtota baznīcas teritorija.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Arnis Vizbelis. Svētā Mise tiek svinēta svētdienās pulksten 9.00, svētku dienās un dažkārt arī darba dienās.

Draudzē svētdienās notiek svētdienas skola, kurā aicināti piedalīties bērni no 5-13 gadiem.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Triju Ķēniņu svētki, Kristus ciešanu svētdiena, Baltā svētdiena, Dieva apredzības svētki un Svētā Jāņa Kristītāja svētki (40 stundas).

Tehniska informācija 
Brunavas baznīca ir koka celtne ar cinkota skārda jumtu. Tā ir viennavas telpa ar cementa grīdu. Dievnama celtne sākotnēji bija 11 metrus gara un 7 metrus plata. Pēc pārbūves celtne kļuva 20 x 13 x 8 metrus liela. Divi baznīcas būvētie torņi atrodas baznīcas priekšpusē un izvirzīti uz āru. 1976. gadā baznīca tika apšūta ar dēļiem un nokrāsota. Dievnama priekšā ir uzbūvēts vējtveris ar ieejas durvīm uz visām trijām pusēm. Baznīca nav apkurināma. Ap baznīcu ir mūra žogs.

Interjers 

Baznīcā ir aplūkojami 18. gadsimta altāri, kas ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi. (Aizs. Nr. 3004), kā arī 18.gadsimta beigās darinātas lustras no metāla, stikla, satur 18 sveces.

Baznīcas priesteri 
Aivars Taukuls

Romāns Grantovskis

Arnis Vizbelis, kalpot Brunavas draudzē sācis no 2009. gada, kalpo pašlaik.

Ārējās saite 
 Baznīcas foto
 Baznīcas foto

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Jelgavas diecēzes baznīcas
Brunavas pagasts
Landskoronas baznīca

Landskoronas Vissvētās Trīsvienības Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Šķaunes pagasta centrā Šķaunē.

Vēsture 
Sākotnēji jau 1696. gadā Šķaunē, toreiz Landskoronā, atradusies kapela, ko bija uzbūvējuši Pasienes dominikāņi, sākot misiju darbu. Vēlāk šajā vietā bijusi koka baznīca, kuras celšanas laiks nav zināms, bet tā ir pastāvējusi jau 1769. gadā.

Pašreizējā mūra baznīca uzcelta 1828. gadā par muižkunga Mārtiņa Karņicka līdzekļiem. To atjaunoja un paplašināja 1859. gadā.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudze pastāv no 1773. gada. Draudzi apkalpo prāvests Andris Sprukts  (iepriekš - Aivars Kursītis). Draudzei ir astoņpadsmit kapsētas.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Vasarsvētki, Svētās Marijas Magdalēnas svētki, Svētā Laurencija svētki. Katra mēneša 11. datumā notiek īpaši dievkalpojumi Lurdas Dievmātes godam.

Tehniska informācija 
Landskoronas baznīca ir nobalsināta mūra celtne ar cinkota skārda jumtu. Tā ir vairāknavu ēka ar flīžu grīdu, 34 metrus gara un 17 metrus plata. Dievnams celts, izmantojot vecās baznīcas fundamentu. Ap baznīcu ir metāla žogs. Baznīcas dārzā atrodas nobalsināts mūra zvanu tornis ar zvaniem. 1989. gadā baznīcā noritējuši remontdarbi.

Landskoronas katoļu baznīca ar žogu un zvanu torņiem ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Interjers 
Lielajā altārī ir no vitrāžām veidota Vissvētākās Trīsvienības glezna ar Jēzus Sirds statuju. Baznīcā ir redzama Lurdas Dievmātes skulptūra, kas šeit uzstādīta pirmo reizi Latgalē. 

Landskoronas katoļu baznīcas altāris un vitrāža ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi.

Landskoronas katoļu baznīcas ērģeles ir iekļautas Latvijas ērģeļu katalogā.

Ārējās saites 
 Baznīcas vēsture

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Šķaunes pagasts
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Eversmuižas baznīca

Eversmuižas Svētā Andreja Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Ludzas novada Ciblas pagasta Ciblā. Baznīca ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, bet tās altāra retabls un altāra mensa ar tabernākulu ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi.

Vēsture 
Pirmā koka kapela šeit bijusi jau 1698. gadā, ko uzcēluši Pasienes dominikāņi.
Pašreizējo baznīcu uzcēla 1771. gadā Nikolajs Karņickis par saviem līdzekļiem, kas tikusi konsekrēta Svētā Andreja godam. 1876. gadā baznīca tika pagarināta par 6,5 metriem torņu virzienā. Baznīcas dārzā atrodas zvanu tornis, kas ir ticis uzbūvēts 1883. gadā.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Antons Justs.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Svētā Jāzepa svētki, Vasarsvētki, Svētā Eliasa svētki, Jaunavas Marijas vārda diena, Svētā Andreja svētki.

Arhitektūra 
Baznīca ir baroka laikmeta koka sakrālās celtnes paraugs. Tā ir 30 metrus gara un 10,5 metrus plata vairāknavu ēka ar poligonālo altārdaļu un diviem sānu ģērbkambariem, frontāliem sānu torņiem, kā arī slēgtu priekštelpu. No vidusjoma sānu jomi ir atdalīti ar trīs daudzskaldņu kolonveida stabiem. Tai ir vienkārši četrstūrveida formas torņi ar piramidālām, stāvām smailēm. Apkārt baznīcas dārzam atrodas mūra sēta, kas uzbūvēta 1896. gadā.

Interjers 
Baznīcas logi ir veidoti barokam raksturīgās formās ar starpveida dalījumu un pusaploces pārsedzi. Visu altāra telpu starp diviem logiem aizņem galvenā altāra rentabls, kura centrā ir glezna "Svētā ģimene". Sānu altāri ir divu stāvu. Baznīcā atrodas divi mākslas darbi — gleznas "Svētais Pēteris" (1745.) un "Svētā Rozālija" (1746.). Baznīcas ērģeles ir uzstādītas 1891. gadā.

Ārējās saites 
 Baznīcas vēsture

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Cibla
Beibe Zahariasa

Mildrēda Ella "Beibe" Didriksone Zahariasa (;  — ) bija ASV sportiste. Viņa guva labus panākumus golfā, basketbolā un vieglatlētikā.

ESPN vērtējumā viņa tika atzīta par Ziemeļamerikas 10. izcilāko 20. gadsimta sportisti un Associated Press vērtējumā viņa ieņēma 9. vietu.

Beibe Zahariasa pārstāvēja ASV 1932. gada Losandželosas Olimpiskajās spēlēs vieglatlētikas sacensībās. Viņa izcīnīja divas uzvaras (80 m barjerskrējienā un šķēpa mešanā), kā arī augstlēkšanā izcīnīja sudraba medaļu.

1935. gadā viņa uzsāka golfa karjeru, tieši šajā sporta veidā Beibe Zahariasa lielākos panākumus. 1938. gadā viņa piedalījās vienā no vīriešu PGA tūres sacensībām, Zahariasa bija pirmā sieviete, kas piedalās šajās sacensībās (nākamās sievietes PGA tūrē startējušas vienīgi 60 gadus vēlāk).

Atsauces

Ārējās saites 

 LPGA tūres profils 

1911. gadā dzimušie
1956. gadā mirušie
ASV basketbolisti
ASV golferi
ASV vieglatlētes
Šķēpa metēji
1932. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Augstlēcēji
Barjerskrējēji
Teksasā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Rūdolfs Virhovs

Rūdolfs Ludvigs Kārlis Virhovs (; dzimis , miris ) bija vācu ārsts, antropologs, patologs, vēstures pētnieks un politiķis. Modernās patoloģijas pamatlicējs. Devis būtisku ieguldījumu sociālās medicīnas attīstībā.

Dzīvesgājums 
Dzimis Pomerānijā. Studējis Prūsijas Militārājā akadēmijā. Pēc studijās strādāja Charité slimnīcā, Humbolta Berlīnes universitātē, vēlāk Vircburgas universitātē.

Darbi 
Virhovs uzskatāms par citopatoloģijas, zinātnes kura apskata šūnu patoloģijas, pamatlicēju. Pirmoreiz izskaidroja vairāku slimību (piemēram, leikēmijas) būtību. Atbalstīja un ieviesa zinātnes apritē Roberta Rēmaka uzskatu par jaunu šūnu veidošanos dalīšanos rezultātā.

Rūdolfs Virhovs proponēja modernās sanitārijas nozīmi cīņā pret slimībām. Gan Prūsijas, gan Impērijas parlamenta deputāts un viens no redzamākajiem Oto fon Bismarka oponentiem.

Nodarbojās arī ar senatnes pētniecību. Piedalījās Heinriha Šlīmaņa arheoloģiskajos izrakumos Trojā. 1877.gada vasarā Rūdolfs Virhovs ieradās Latvijā un datēja Āraišu ezerpili.

Ārējās saites 

Vācijas mediķi
Rietumpomožes vojevodistē dzimušie
Ciskādu baznīca

Ciskādu Svētā Jāņa Kristītāja Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Rēzeknes novada Sakstagala pagasta Ciskādos.

Vēsture 
Pirmā katoļu baznīca šeit tika uzcelta 1751. gadā. Tā bija koka baznīca, ko uzcēla par muižnieka Franča Sokolovska līdzekļiem un veltīja Jaunavas Marijas aizbildniecībai.

Pašreizējā baznīca tika uzcelta prāvesta Vincenta Tomašūna vadībā senās baznīcas vietā vecajā kapsētā 1900. gadā. Tās būvniecību vadīja inženieris Vileišis. Dievnama būvēšanas laikā dievkalpojumi tika noturēti speciāli būvētā šķūnī. Baznīcu konsekrēja Mogiļevas arhibīskaps Vincents Kļučinskis 1914. gadā Jāņa Kristītāja godam.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Sākotnēji draudzi apkalpoja Rēzeknes jezuīti, vēlāk laicīgie priesteri. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Imants Petrovskis. Draudzei ir trīspadsmit kapsētas.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Svētā Jāzepa diena, Vasarsvētku pirmā diena, Svētā Jāņa Kristītāja diena, Dievmātes Aizgādības svētki, Jaunavas Marijas Bezvainīgi Ieņemtās svētku diena.

Tehniska informācija 
Ciskādu baznīca ir sarkanu ķieģeļu mūra celtne ar cinkota skārda jumtu un torni. Tai ir trīs navu telpa ar flīžu grīdu, 42 metrus gara un 17 metrus plata. 1984. gadā baznīcas iekštelpas nokrāsoja ar līmes un eļļas krāsām, ko vēlāk atjaunoja 1991. gadā. Ap baznīcu ir mūra žogs.

Arhitektūra 
Baznīca būvēta romānikas stilā.

Interjers 
Baznīcā ir lietošanas kārtībā ērģeles. Apskatāma glezna "Madonna ar bērnu", Jaunavas Marijas glezna sudraba ietvarā un 1795. gada krucifikss, kas ir tēlnieka Stratužicka mākslas darbs, kas ir saglabāts no vecās baznīcas.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ciskādu Sv. Jāņa Kristītāja baznīcas fotogrāfijas

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Ciskādi
Sakstagala pagasts