Bruno Oja

Bruno Oja (, skatuves vārds Bruno O’Ya;  Tallinā —  Tartu) bija igauņu un padomju teātra un kino aktieris, kā arī dziedātājs. No 1960. gadu beigām dzīvoja un darbojās galvenokārt Polijā. Ievērojamu dzīves posmu nodzīvojis arī Rīgā.

Izglītība un pirmie darba gadi 
Bruno Oja dzimis Tallinā. No piecu gadu vecuma sācis mācīties klavierspēli pie igauņu komponista un pedagoga Eugena Kappa. Vēlāk studējis un strādājis visdažādākajās darba vietās un arodos, tostarp brīvajā laikā aizrāvies ar mūziku, sportu, pantomīmu, aktierspēli.

Tartu universitātē un vēlāk Maskavā studējis medicīnu. Spēlējis PSRS (1952. gadā) un Latvijas PSR basketbola izlasēs, kā arī Latvijas PSR ūdenspolo izlasē. Līdz profesionāla aktiera karjeras uzsākšanai strādājis dažādus gadījuma darbus — pulētājs (VEF), krāvējs, u.c.

Dzīvojot Rīgā, no darba un sporta brīvajā laikā aizrāvies ar mūziku (spēlējis ģitāru un kontrabasu, dziedājis), kā arī pantomīmu un aktiermākslu. No 1956. — 1964. gadam strādājis LPSR Skolotāju nama estrādes orķestrī, no 1959. gada kā solists. Vienlaikus spēlējis ģitāru un dziedājis dažādos muzikālos sastāvos vairākos Rīgas restorānos.

Kino karjera 
Paralēli muzikālajai darbībai no 1959. gada uzsācis arī kinoaktiera gaitas. Strādājis pie lomām dažādās PSRS kinostudijās — Mosfilm, Lenfilm, M. Gorkija kinostudijā, Belarusfilm, Lietuvas kinostudijā, Rīgas Kinostudijā, vēlāk, pārceļoties uz dzīvi Polijā, strādājis dažādās Polijas kinokompānijās (Kamera, Iluzions), kā arī VDR kinokompānijā DEFA.

Par Broņusa lomu spēlfilmā "Neviens negribēja mirt" (1966) saņēmis PSRS Valsts prēmiju.

1971. gadā filmējies Rīgas Kinostudijas spēlfilmā "Tauriņdeja", kas uzņemta pēc Zigmunda Skujiņa romāna "Karjera" motīviem.

Igauņu filmās sācis spēlēt tikai pēdējos dzīves gados 21. gadsimtā.

Privātā dzīve 
Bruno Oja bija cilvēks ar daudziem talantiem un interesēm, kuras nemitīgi mainījās un lielā mērā veidoja viņa karjeru un dzīvi. Bieži Oja ir ticis uztverts kā dēkainis un avantūrists, kas apgrūtinājis viņa attiecības ar birokrātiju gan savā dzimtenē Igaunijā, gan Maskavā.

Bruno Ojas dzīvi var raksturot arī ar nemitīgu pārcelšanos no vienas dzīves vietas uz otru. No Tallinas uz Rīgu, no Rīgas uz Maskavu, no Maskavas uz Vroclavu.

Rīgā Bruno Oja pirmām kārtām ieguva slavu kā harizmātisks un ekspresīvs deju vakaru vadītājs un dziedātājs. Vēlāk īpašu latviešu publikas atzinību ieguva arī filma ar Bruno Oju galvenajā lomā "Tauriņdeja", kurā scenārists aprakstījis paša Ojas vētraino dzīvi.

1966. gadā PSRS un Polijas kopražojuma spēlfilmas uzņemšanas laikā Oja iepazinās ar poļu sievieti un nekavējoties ar to apprecējās, nodrošinot savu pārcelšanos no PSRS tuvāk Rietumiem, kas izsauca kritiku padomju iestādēs un apgrūtināja viņa turpmāko filmēšanos padomju filmās. Sākotnēji Oja strādāja Vroclavas kultūras centrā, bet drīz vien kļuva par pieprasītu kinolomu atveidotāju dažādās Polijas kinokompānijās.

1973. gadā viņš Somijā ierakstīja skaņuplati  humoristiskā stilā krievu valodā "Es eju, eju, eju...".

Bijis 4 reizes precējies, ir viena meita.

Pēc Igaunijas neatkarības atjaunošanas Oja atgriezās Igaunijā. Izveidoja savu uzņēmumu, kas vēlāk bankrotēja. Mūža pēdējos gadus pavadījis klusu dzīvi Tartu pilsētā, strādājot bērnu un jauniešu interešu centrā par pasniedzēju un rakstot memuārus ("Viesis šajā zemē", 2000). Miris 2002. gada 9. oktobra rītā.

Filmogrāfija 
1960 "Tava laime", Rīgas Kinostudija
1961 "Tēva zeme", Telefilma-Rīga
1962 "49 dienas" ()
1962 "Ceļš uz piestātni" ()
1963 "Ģenerālis un margrietiņas" ()
1963 "Šāviens miglā" ()
1964 "Mājiņa kāpās", Rīgas Kinostudija
1964 "Atceries, Kaspar!" ()
1964 "Cīrulītis" ()
1965 "Laiks doties uz priekšu!" () 
1965 "Inženiera Garina hiperboloīds" ()  
1965 "Uz vienas planētas" ()   
1966 "Neviens negribēja mirt" (), Lietuvas Kinostudija
1967 "Operācija "Trests"" () 
1967 "Pavasaris pie Oderas" ()
1968 "Vilku atbalss" () 
1969 "Pans Volodijevskis" () 
1970 "Lamatas" () 
1971 "Melnie sausiņi" (, ), PSRS un VDR kopražojums
1971 "Tauriņdeja", Rīgas Kinostudija
1972 "Koperniks" (), Polijas un VDR kopražojums
1974 "Plūdi" (, ), Polijas un PSRS kopražojums, filma nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai
1977 "Ērgļa zīme" () (TV seriāls)
1977 "Brīvības kareivji" (), PSRS un VDR kopražojums
1977 "Kentauri" (, , ), PSRS, Ungārijas un Čehoslovākijas kopražojums
1984 "Bruņinieki un laupītāji" () 
1985 "Ķiveres un kapuces" () 
1988 "Pans Kleks kosmosā" (), Polijas un Čehoslovākijas kopražojums

Atsauces

Ārējās saites 

 Bruno Oja filmas.lv
Kino-teatr profils 

1933. gadā dzimušie
2002. gadā mirušie
Igauņu kinoaktieri
Poļu kinoaktieri
Tallinā dzimušie
PSRS Valsts prēmijas laureāti