joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
1609. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1609. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospoļitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Šajā laikā notika karadarbība starp Žečpospoļitu un Zviedrijas karalisti.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.

 Hercogs Frīdrihs Bauskai dāvināja zīmogu ar lauvas attēlu, tāpēc šo gadu uzskata par oficiālu pilsētas statusa piešķiršanu.
 Poļu karavadonis Jans Hodkēvičs sakāva Mansfelda komandēto karaspēku, ieņēma Daugavas grīvu un rezultātā zviedri zaudēja savu pēdējo atbalsta punktu pie Daugavas.
 Ēveles evaņģēliski luteriskajai baznīcai ērģeļmeistars Šteins uzbūvēja ērģeles.

Janvāris 
 janvāris — Kurzemes hercogs Vilhelms apprecējās ar Prūsijas hercogistes princesi Sofiju, kā sievas pūru saņemot Prūsijai ieķīlāto Grobiņas apgabalu.

Marts 
 13. marts — Prūsijas hercogistes valdība Kēnigsbergā izdeva apliecinājumu, ka hercogs Vilhelms ir samaksājis 50 000 guldeņu ķīlas naudas par Grobiņas apgabalu. Šis Vilhelmam izsniegtais dokuments nodrošināja Kurzemes hercogu tiesības pret iespējamām Prūsijas pretenzijām nākotnē. Bet faktiski tā ir princeses Sofijas, kā hercoga Vilhelma sievas pūra daļa.

Kultūra

Zinātne

Dzimuši 
 22. marts —  Jans II Kazimirs Vāsa, Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs, kā arī nominālais Livonijas lielhercogs (miris 1672.)

Miruši

Attēlu galerija 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
1610. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1610. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospoļitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Šajā laikā notika karadarbība starp Žečpospoļitu un Zviedrijas karalisti.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.

 Jaunais Lašu īpašnieks Fitinghofs pārcēla baznīcu no Pabēržu miesta uz Lašu muižu.
 Kuldīgas Sv. Katrīnas draudzē mācītāju Henrihu Arendu nomainīja Filips Arnoldi.
 Tīrot Rīdzenes upes gultni tika atrastas 1297. gadā karā nopostītā tilta paliekas.

Novembris 
 7. novembris — Kuldīgas Sv. Katrīnas baznīcā tika kristīts nākamais Kurzemes un Zemgales hercogs Jēkabs.

Kultūra

Zinātne 
 Tika pabeigta Vinlandes katoļu prāvesta Dionīsija Fabrīcija Livonijas vēsture (Livonicae Historiae compendiosa series, in quatuor digesta partes ab anno 1158 usque ad annum 1610), kur pirmo reizi visas latviešu apdzīvotās teritorijas apzīmētas par Latviju, t.i. ar „Lothavia” nosaukumu. Viņa rakstos Latvija daloties: in Libiam, Lothaviam veram, Curlandiam, Semigaliam (Lībā, īstā Latvijā, Kursā un Zemgalē).

Dzimuši 
 22. marts —  Jēkabs Ketlers, tiek uzskatīts par ievērojamāko Kurzemes un Zemgales hercogu. (miris 1682.)

Miruši 
 marts —  Dāvids Hilhens, humānists, jurists un Romiešu tiesību zinātājs, Rīgas pilsētas sindiks, Polijas ķēniņa sekretārs un Vidzemes zemes tiesas notārs. Vidzemes zemes tiesību un likumu kodeksa (Liefländische Landtrechte und Constitutiones) autors, viens no Rīgas bibliotēkas (Bibliotheca Rigensis) dibinātājiem.  (dzimis 1561.)
 4. decembris —  Prūsijas Sofija, Prūsijas hercogistes princese un Kurzemes hercogiene. Hercoga Jēkaba māte (dzimusi 1582.)

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
1602. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1602. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospoļitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, bet dienviddaļā Grobiņas apgabals, kuri nebija pakļauti Kurzemes hercogistei. Šajā gadā šeit notika karadarbība starp Zviedijas un Polijas spēkiem.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa. 
 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.
 Pēc pērnās karadarbības Vidzemē plosījās mēris. Latvieši meklēja palīdzību pagāniskajos kultos. P. Einhorns rakstīja: "Viņi salikuši naudu kopā, nopirkuši vienu lopu, upurējuši to un beidzot apēduši. Šādu upuri sauc par sobaru. Tāpat viņi salikuši labību kopā, darījuši alu un cepuši maizi, piesaukuši pagānu ceremonijām Dievu, lai viņš novērstu mēri... To viņi darījuši 1602. gada lielā mērī". Cēsīs dzīvi bija palikuši tikai 18 pieauguši vīrieši.
 zviedri nojauca Limbažu pils ārējos nocietinājumus un tie vairs netika atjaunoti.
 Korfu ģimene, kura dzīvoja Krustpils pilī, saņēma no Polijas karaļa Sigismunda III privilēģiju mantot šo īpašumu uz mūžīgiem laikiem.
 No vairāku Raunas pilsmuižai piederošu māju zemēm stārasts Pēteris Veselavskis izveidoja Veselavas muižu.

Dzimuši

Miruši 
 17. maijs —  Jirgens fon Fārensbahs,  Livonijas karavadonis dažādu valstu karadienestā. Cēsu pirmais vaivads. (dzimis 1551.)
 19. jūnijs — Jans Abramovičs, Lietuvas Lielkņazistes valsts darbinieks, viens no kalvinisma līderiem valstī. Piedalījās Livonijas karā. Tērbatas vaivadijas vojevoda (prezidents), kā arī 1589. gadā Cēsu pils stārasts. (dzimis 1540.)
 4. jūlijs — Mēklenburgas Anna, Mēklenburgas princese un Kurzemes hercogiene, hercoga Gotharda sieva.(dzimusi 1533.)
 — Gerhards Dēnhofs,  Polijas—Lietuvas kopvalsts armijas pulkvedis, Durbes stārasts. Kā Tērbatas vaivads vadīja Pārdaugavas Livonijas hercogistes aizsardzību pret Zviedrijas karaļa Gustava Ādolfa uzbrukumu. (dzimis 1554.)

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Ādams Kreicbergs

Ādams Kreicbergs (1961—1933) bija latviešu virsnieks, Latvijas armijas ģenerālis (1926).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1861. gada 16. aprīlī Dzirciema pagasta “Bauzēnos” kalpa ģimenē. Mācījās Tukuma apriņķa skolā, 1882. gadā kā brīvprātīgais sāka dienestu Krievijas impērijas armijas 98. kājnieku pulkā, tad mācījās Rīgas junkurskolā (1883—1886) un dienēja 97. Vidzemes pulkā.
Piedalījās Mukdenas kaujās Krievijas—Japānas karā (1904—1905), apbalvots ar 3. šķiras Sv. Annas ordeni ar lenti un šķēpiem. Ā. Kreicbergs dienēja dažādos pulkos, 1913. gadā sasniedza apakšpulkveža dienesta pakāpi.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gadā viņu ieskaitīja 68. kājnieku divīzijas 272. kājnieku pulkā, piedalījās Austrumprūsijas kaujās pie Tilzītes un Mazūrijas kaujās 1914. un 1915. gadā. 1917. gadā pulkvedis Kreicbergs komandēja 181. kājnieku pulku līdz tā izformēšanai 1918. gada janvārī—februārī.
Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas viņu 1918. gada martā Galīcijā demobilizēja.

1918. gada septembrī pulkvedis Kreicbergs atgriezās Latvijā un 1918. gada 19. novembrī Rīgā iestājās Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos.
Latvijas brīvības cīņu sākumā viņu 17. decembrī iecēla par Rīgas apriņķa apsardzības priekšnieku. Pēc Sarkanās armijas uzbrukuma Kreicbergs 1919. gada 2. janvārī atstāja Rīgu un maijā ieradās Liepājā, no kurienes kopā ar Pagaidu valdību atgriezās Rīgā.
1919. gada 12. jūlijā Ā. Kreicbergu atkal iecēla par Rīgas apriņķa apsardzības priekšnieku un komandantu līdz 1920. gada februārim.
Ā. Kreicbergs atvaļinājās 1926. gada 31. decembrī pēc ģenerāļa dienesta pakāpes saņemšanas, vēlāk bija viens no Andreja Pumpura biedrības dibinātājiem.

Miris Rīgas Kara slimnīcā 1933. gada 17. maijā. Apbedīts Rīgas Lielajos kapos.

Atsauces

Literatūra 
 Latvijas armijas augstākie virsnieki :1918-1940 : biogrāfiska vārdnīca/(sast. Ēriks Jēkabsons, Valters Ščerbinskis); Latvijas Valsts vēstures arhīvs. 

Krievijas impērijas virsnieki
Latvijas ģenerāļi
Tukuma novadā dzimušie
1603. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1603. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospoļitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, bet dienviddaļā Grobiņas apgabals, kuri nebija pakļauti Kurzemes hercogistei. Šajā gadā šeit notika karadarbība starp Zviedijas un Polijas spēkiem.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa. 
 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.

 Pie ūdens kapteiņa kantora un loču apmetnes uz kāpas tā laika Lielupes, vēlākās Buļļupes labajā krastā tika ierīkota muitnīca. Atrodoties pie Daugavas ietekas jūrā, tai vēsturiski bija liela nozīme, gadsimtiem ilgi kontrolējot garām braucošo kuģu satiksmi. Muita sagādāja ievērojamus zaudējumus Kurzemes hercogistei, tādēļ hercogs Jēkabs pat vēlējies izrakt Lielupes izeju jūrā pie Slokas, lai nebūtu jābrauc garām Bolderājas muitai un Daugavgrīvas cietoksnim. Bolderājas miestiņš izveidojās lielākoties šīs muitnīcas dēļ.
 Tika likvidētas iepriekšējā gada bada sekas.
 Vācijā skrejlapas veidā tika izdots vācu mācītāja Frīdriha Engelkena iepriekšējā gadā rakstīts teksts par notikumiem Kurzemes hercogistē (par badu un tā izraisīto kanibālismu). Tur viņš šajā laikā pildīja mācītāja pienākumus.

Dzimuši 
 23. jūlijs —  Aksels Lilijs, zviedru karavīrs un valstsvīrs. Zviedru Pomerānijas ģenerālgubernators, feldmaršals, Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators. (miris 1662.)

Miruši 
 20. oktobris —  Kristaps Nikolajs Radvils, Lietuvas dižkunigaitijas valstsvīrs un karavadonis no Radvilu dzimtas. Viļņas vaivads, Lietuvas lielhetmanis, sakāva zviedrus Kokneses kaujā. (dzimis 1547.)

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
1612. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1612. gada notikumi Latvijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Šajā laikā pēc pamiera nolēgšanas bija pierimis poļu-zviedru karš starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karalistes karaspēkiem.

Notikumi

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.
 Hercogs Vilhelms Jaunaucē dibināja draudzi un uzcēla tur mūra baznīcu.
 Vērgale tika pārdota Heinriham fon Sakenam, viņa dzimtai īpašumā tā piederēs līdz 1722. gadam.

Kultūra

Zinātne 
 oktobris — Georgs Mancelis pārcēlās no Ščecinas uz Rostoku un iestājās Rostokas Universitātē studēt teoloģiju.

Dzimuši 
 27. septembris — Hieronims Radzejovskis, Žečpospoļitas valsts darbinieks un diplomāts, Inflantijas vaivads. Kroņa vicekanclers, Sejma maršals. (miris 1667.)

Miruši 
 27. septembris — Pjotrs Skarga, jezuīts, sludinātājs, polemists un agiogrāfs, viens no Polijas—Lietuvas kontrreformācijas līderiem, pirmais Viļņas Universitātes rektors, viens no Brestas baznīcas ūnijas galvenajiem ideologiem. Kopā ar jezuītu principālu Kampanu un pāvesta legātu Posevīno dibināja jezuītu kolēģijas Polockā, Tērbatā un arī Rīgā.(dzimis 1536.)

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Kirils Ševčenko

Kirils Ševčenko (; dzimis , Kijivā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2017).

Biogrāfija 
Kramatorskas šaha skolas audzēknis. Ar šahu sācis nodarboties trīs gadu vecumā. Astoņu gadu vecumā kļuvis par meistarkandidātu, 13 gadu vecumā par starptautisko meistaru. 2018. gadā izcīnijis sudraba medaļu Ukrainas šaha čempionātā šaha kompozīciju risināšanā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 34. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2021. gadā Ukrainas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

2002. gadā dzimušie
Kijivā dzimušie
Ukrainas šahisti
Baložu sacīkstes 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Baložu sacīkstes bija viens no neoficiālajiem sporta veidiem, kas tika aizvadīts 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīze. Šīs sacensības tika aizvadītas no 1900. gada 24. jūnija līdz 23. septembrim, tās tika aizvadītas Vensānas gaisa balonu stacijā. 

Starptautiskā Olimpiskā komiteja šobrīd neatzīst baložu sacensības kā oficiālo sporta veidu olimpisko spēļu programmā. Baložu sacensības galvenokārt notika no rīta puses, lai baloži varētu atgriezties pirms tumsas iestāšanās. Taču atsevišķi paraugdemonstrējumi notika arī dienas vidū, kad 1900. gada Pasaules izstādi apmeklēja cilvēku pūļi. Kopumā sacensībās tika gaisā palaisti vairāki tūkstoši baloži.

Atsauces 

1900. gada vasaras olimpisko spēļu sporta veidi
Vidzemes partija

"Vidzemes partija" ir  izveidota politiskā partija Latvijā. Partija orientējas uz Vidzemes reģionālismu. Partija pašlaik (2021), kopā ar Latvijas attīstībai, vada Aizkraukles un Valkas novada pašvaldības, kā arī ir pārstāvniecība Alūksnes, Cēsu, Ķekavas, Limbažu, Ogres, Siguldas un Valmieras novada pašvaldībās.

2022. gada vasarā tika parakstīts memorands ar Latvijas attīstībai, par kopīgu startu apvienības Attīstībai/Par! sarakstos 14. Saeimas vēlēšanās

Atsauces 

Latvijas politiskās partijas
Ūdens motosports 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Ūdens motosports bija viens no sporta veidiem, kas tika aizvadīts 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīze. Sacensības notika 1900. gada 23. un 24. jūnijā, Sēnas upes baseinā, Aržantejā. Ūdens motosportā startēja 49 sportisti, visi Francijas pārstāvji. Laivas pēc to garuma bija iedalītas četrās kategorijās.

Nākamā reize, kad ūdens motosports bija iekļauts olimpisko spēļu programmā bija 1908. gads, kad tās notika Londonā. Starptautiskā Olimpiskā komiteja šobrīd neatzīst ūdens motosportu kā oficiālo sporta veidu olimpisko spēļu programmā.

Rezultāti 

 6.5 m (12 km)
 1. vieta — Žoržs Pitrs, Francija, 47:15
 2. vieta — Žils Valtons, Francija, 53:34
 3. vieta — Nav zināms, Francija, 53:59

 6.5 m (50 km)
 1. vieta — Žoržs Pitrs, Francija, 3:40:19
 2. vieta — Žils Valtons, Francija, 3:53:02
 3. vieta — Dimā, Francija, 4:19:08

 6.5 — 8 m (12 km)
 1. vieta — Nav zināms, Francija, 54:17
 2. vieta — Dezligņērs, Francija, 59:15

 6.5 — 8 m (50 km)
 1. vieta — Žibērs, Francija, 4:21:02
 2. vieta — Dezligņērs, Francija, 4:25:00
 3. vieta — Mišelsens, Francija, 4:26:03

 8 — 10 m (20 km)
 1. vieta — Odins, Francija, 1:30:39
 2. vieta — G. Galiss, Francija, 1:31:59
 3. vieta — Marniks, Francija, 1:32:20

 8 — 10 m (60 km)
 1. vieta — Ogists Diso, Francija, 4:40:45
 2. vieta — Marniks, Francija, 4:41:14
 3. vieta — G. Galiss, Francija, 4:43:40

 10 — 15 m (24 km)
 1. vieta — Ksavjērs Šelhers, Francija, 1:09:27
 2. vieta — Šindlers, Francija, 1:27:25
 3. vieta — Depress, Francija, 1:27:52

 10 — 15 m (72 km)
 1. vieta — Ksavjērs Šelhers, Francija, 3:49:00
 2. vieta — Šindlers, Francija, 4:23:20
 3. vieta — Depress, Francija, 4:33:00

Atsauces 

1900. gada vasaras olimpisko spēļu sporta veidi
Bogdans Daniels Djaks

Bogdans Daniels Djaks (; dzimis , Rimnikuvilčā) ir Rumānijas starptautiskais lielmeistars šahā (2016).

Biogrāfija 
2021. gadā uzvarējis Rumānijas šaha čempionātā.

Pārstāvējis Rumānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (2016—2018);
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (2015—2021).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 15. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2014. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2016. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Lielmeistara nosaukumu saņēmis 14 gadu, 7 mēnešu un 27 dienu vecumā un bijis jaunākais lielmeistars Rumānijas šaha vēsturē.

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Vilčas žudecā dzimušie
Rumānijas šahisti
Juiti

Juiti ir viena no eskimosu tautām. Apdzīvo divus ciemus ASV piederošajā Sentlorensas salā un septiņās apdzīvotās vietas Čukču pussalas austrumos Krievijas Federācijā. Tuvu radniecīga Aļaskas jupikiem un ir vienīgā no eskimosu tautām, kas dzīvo Āzijā.

Etnonīms 
Etnonīms «juiti», kas veidots no to pašnosaukuma йупигыт, yupighyt — ‘īstie cilvēki’, ieviests 1931. gadā Padomju Krievijā ziemeļu tautu atbalsta kampaņas ietvaros. Dažādos avotos un kontekstos juitus dēvē arī par Sibīrijas eskimosiem, Sibīrijas jupikiem vai Āzijas eskimosiem. Krievijas oficiālajā statistikā dēvē par eskimosiem. Pēc lietotās valodas un reģiona dalās unazigmitos (čapļiniešos), nivukagmitos (naukaniešos) un siginigmitos (sirenikiešos).

Apdzīvotības areāls 

Juiti tradicionāli apdzīvo Čukču pussalas rietumu un dienvidu piekrasti, kā arī 80 km attālo Sentlorensas salu Beringa jūrā. Juitu tradicionālā nodarbošanās ir jūras dzīvnieku (vaļu, valzirgu, roņu u.c.) medības un tie dzīvoja galvenokārt nelielos ciemos jūras piekrastē. Arheoloģiskie artefakti liecina, ka eskimosu kultūras pārstāvji Sentlorensas salā mituši jau pirms 2000 gadiem.

Sentlorensas salu 1878.—1880. gadā piemeklēja bads un iedzīvotāju skaits samazinājās no 4000 līdz 700. 1926. gadā 10 juitu ģimenes no Provideņijas līča un Čapļina raga pārcēlās uz Vrangeļa salu, kur tika nodibināta jauna kolonija. Otrā pasaules kara laikā un 1950. gados Sentlorensas salā un Čukču pussalas piekrastē tika izveidota PSRS un ASV militārā infrastruktūra, kuras dēļ vairāki juitu ciemi tika likvidēti un iedzīvotāji pārcelti uz jaunizveidotiem centralizētiem ciematiem.

Mūsdienās juiti dzīvo divos ciematos Sentlorensas salā — Savunga un Gembela, kā arī lielākoties septiņās apdzīvotās vietās Čukču pussalas piekrastē — Novoje Čapļina, Sireņiki, Lavrentija, Provideņija, Ueļkaļa, Lorina un Uelena. Juitu kopiena no Vrangeļa salas tika evakuēta 1990. gadu beigās līdz ar citiem salas iedzīvotājiem. Sentlorensas salā juiti ir galvenā etniskā kopiena (ap 80%), bet Čukču pussalā juiti mīt daudznacionālos ciemos līdzās čukčiem, krieviem u.c. Pēc skaita lielākā juitu kopiena Čukču pussalā ir Novoje Čapļinas ciemā (ap 280 iedzīvotāju), kur tie veido ap 70 % no kopējā iedzīvotāju skaita.

Valoda 
Juiti runā eskimosu—aleutu saimei piederošajās juitu valodās. Tās ir tuvu radniecīgas Aļaskā izplatītajai jupiku valodai. Pie juitu valodām pieder radniecīgās unazigmītas (čapļiniešu) valoda un nivukagmītas (naukaniešu) valoda, kā arī izmirusī siginigmitu (sireņikiešu) valoda. Čapļiniešu valodā runā ap 1200 juitu, no kuriem ap 1000 dzīvo Sentlorensas salā ASV, bet ap 200 — Čukču pussalas dienvidaustrumos Krievijā. Naukaniešu valodā runā ap 70 cilvēku Čukču pussalas austrumos. Pēdējais sireņikiešu valodas pratējs mira 1997. gadā. Čapļiniešu valoda ASV tiek dēvēta par Sibīrijas jupiku valodu; 2014. gadā tā kļuva par vienu no Aļaskas pavalsts oficiālajām valodām.

Atsauce

Ārējās saites 

ASV tautas
Sibīrijas un Krievijas Tālo Austrumu tautas
Pirmiedzīvotāji
Aļaska
Čukotkas autonomais apvidus
Eskimosi
Ahils Parošs

Nikolā Ahils Parošs (; dzimis , miris ) bija franču sporta šāvējs. Startējis 1900. gada un 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kurās kopā izcīnījis piecas olimpiskās medaļas, kā arī izcīnījis vairākais medaļas pasaules čempionātā.

Sportiskā karjera 
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Parošs startēja septiņās šaušanas disciplīnās, no kurām četrās izcīnīja olimpiskās medaļas. Olimpisko zelta medaļu viņš izcīnīja 300 metru šaušanā guļus pozīcijā. Sudraba medaļas viņš izcīnīja 50 metru šaušanā individuālajās un arī komandas sacensībās, bet bronzas medaļu ieguva 300 metru šaušanā komandām.

1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Antverpenē Parošs startēja 10 šaušanas disciplīnās. Olimpisko sudraba medaļu viņš izcīnīja 300 metru šaušanā ar militāro šauteni guļus pozīcijā.

Periodā no 1897. līdz 1921. gadam Parošs izcīnīja 31 medaļu (7 zelta, 15 sudraba un 9 bronzas medaļas) pasaules čempionātā šaušanā.

Rezultāti 
 Olimpiskās spēles

Atsauces

Ārējās saites 
 Ahils Parošs (Olympics profils) 
 Ahils Parošs (Olympedia profils) 
 Ahils Parošs (Sports Reference profils) 

1868. gadā dzimušie
1933. gadā mirušie
Francijas šāvēji
Francijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Francijas sportisti 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Šāvēji 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Šāvēji 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
1920. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki šaušanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki šaušanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki šaušanā
Francijas olimpiskie zelta medaļnieki
Francijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Francijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Jons Sivebeks

Jons Sivebeks (, dzimis ) ir bijušais Dānijas futbolists, spēlēja labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks.

Pārstāvējis komandas Dānijā, Anglijā, Francijā un Itālijā. Vienu sezonu spēlējis arī Manchester United komandā.

Ar Dānijas futbola izlasi uzvarējis 1992. gada Eiropas čempionātā. Kopumā piedalījies 87 mačos un guvis vienus vārtus. Piedalījies arī 1984. un 1988. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1986. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Velje

 Dānijas čempionāts: 1984
 Dānijas kauss: 1981

Dānija

 Eiropas čempionāts: 1992

Ārējās saites 

1961. gadā dzimušie
Dānijas futbolisti
Dānijas izlases futbolisti
Manchester United F.C. spēlētāji
AS Saint-Étienne spēlētāji
AS Monaco FC spēlētāji
1984. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Dienviddānijas reģionā dzimušie
Latvijas čempionāts treka riteņbraukšanā

Latvijas čempionāts treka riteņbraukšanā ir ikgadējas sacensības, kurās noskaidro Latvijas čempionu vairākās disciplīnās.

Piemērotas infrastruktūras trūkuma dēļ Latvijas čempionāts nenotika kopš 1995. gada, līdz pēc ilga pārtraukuma 2020. gadā tas tika sarīkots Lietuvā, Panevēžā, Cido Arena, kā daļa no Baltijas čempionāta.

Vīrieši

Sprints

Keirins

Punktu sacīkste

Skrečs

Daudzcīņa (omniums)

Atsauces 

Riteņbraukšanas sacensības Latvijā
Spēlmaņu nakts 2020/2021

Spēlmaņu nakts 2020/2021 balvu pasniegšanas ceremonija norisinājās 2021. gada 23. novembrī Rīgā, Dailes teātrī. Ceremonijas laikā tika apbalvotas 2020./2021. gada teātra sezonas izrādes un to veidotāji, kā arī pasniegta balva par mūža ieguldījumu teātra mākslā un Latvijas Mobilā Telefona Teātra inovācijas balva. Balvas "Skatuves naglas" tika pasniegtas 13 kategorijās. Balvu par mūža ieguldījumu saņēma komponists Imants Kalniņš. Balvu Grand Prix (Gada izrāde) saņēma Dailes teātra izrāde “Smiļģis”, režisors Viesturs Kairišs.

Ceremonija 
“Spēlmaņu nakts” tradicionāli tiek rīkota Eduarda Smiļģa dzimšanas dienā, kas šajā gadā bija režisora 135 gadu jubileja. Ceremonija tika organizēta ar Kultūras ministrijas finansiālu atbalstu un notika 28. reizi. Ceremonijas idejas autori — Ojārs Rubenis un Laura Groza, režisore — Laura Groza, scenārija autors — Mārtiņš Meiers, scenogrāfs — Mārtiņš Vilkārsis, muzikālais vadītājs — Juris Vaivods, video mākslinieks: -8, kostīmu māksliniece — Ilze Vītoliņa, gaismu mākslinieks — Oskars Pauliņš, producente — Asnate Siliņa.

Žūrija 
Žūrijas komisijas sastāvs: Zane Radzobe (teātra kritiķe un zinātniece, žūrijas komisijas priekšsēdētāja), Edīte Tišheizere (teātra kritiķe un zinātniece), Juta Ance Ķirķis (teātra kritiķe), Undīne Adamaite (teātra kritiķe un kultūras žurnāliste), Gundega Saulīte (teātra kritiķe).

Nominācijas un laureāti 
Teātri varēja paši izvirzīt žūrijai izskatīšanai savas labākās izrādes — 12 teātri izvirzīja katrs pa trim vai četrām izrādēm. Žūrija papildus vērtēja arī 2021. gada Valmieras vasaras teātra festivāla izrādes, Latvijas Kultūras akadēmijas diplomdarbu izrādes un neatkarīgo teātru pieteikumus konkursam.

Balvas ieguva 13 laureāti.

Tika pasniegta arī Latvijas Mobilā Telefona Teātra inovācijas balva. To saņēma Latvijas Nacionālā teātra virtuālās realitātes izrādes “Atver acis” radošā komanda.

Spēlmaņu nakts balva par mūža ieguldījumu tika piešķirta komponistam Imantam Kalniņam.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2021
Muhamads el Idrīsi

Muhamads el Idrīsi (, dzimis aptuveni 1100. gadā, miris 1165. gadā) bija arābu ģeogrāfs, kartogrāfs un ēģiptologs. Viņš izveidoja Tabula Rogeriana (“Rožēra karti”) — vienu no visdetalizētākajām viduslaiku pasaules kartēm. Viņš bija Sicīlijas karalistes valdnieka Rožēra II padomdevējs.

Ārējās saites 

1100. gadā dzimušie
1165. gadā mirušie
Ģeogrāfi
Kartogrāfi
Arābi
Musulmaņi
Sadursme (1995. gada filma)

"Sadursme" () ir 1995. gada ASV krimināldrāma. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Maikls Manns. Filmā galvenās lomas atveido Als Pačīno, Roberts De Niro, Toms Saizmors, Daiena Venora, Eimija Brenemana, Ešlija Džuda, Mikelti Viljamsons, Vess Studi, Teds Levins, Džons Voits un Vels Kilmers.

Filma ir par Losandželosas policista Vinsenta Hannas (Als Pačīno) mēģinājumiem notvert zagli Nīlu Makkouliju (Roberts De Niro) un par to, kā tas ietekmē viņu personīgās dzīves.

Filma ir balstīta uz Čikāgas policista Čaka Adamsona mēģinājumiem notvert zagli vārdā Nīls Makkoulijs, pēc kura ir nosaukts arī De Niro tēls. Šī bija pirmā filma, kurā Als Pačīno un Roberts De Niro vienlaicīgi  parādījās uz ekrāna. Filma bija gan kritiski, gan finansiāli veiksmīga, nopelnot 187 miljonus ASV dolārus pie 60 miljonu budžeta. Lai gan filma nesaņēma nekādas nozīmīgas nominācijas, "Sadursme" tiek uzskatīta par vienu no nozīmīgākajām žanra filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Warner Bros. filmas
Maikla Manna filmas
Labākais šāvējs

"Labākais šāvējs" () ir 1986. gada ASV asa sižeta drāma, kuras režisors ir Tonijs Skots. Filmā galvenās lomas atveido Toms Krūzs, Kellija Makgilisa, Vels Kilmers, Entonijs Edvardss un Toms Skerits.

Filma ir par jaunu ASV jūras spēku pilotu Pītu "Maveriku" Mičelu (Toms Krūzs), kurš tiek nosūtīts uz īpašu apmācības skolu "Labākais šāvējs".

"Labākais šāvējs" pirmizrāde notika . Filma saņēma dalītus kritiķu vērtējumus, galvenokārt izceļot specefektus un Krūza un Makgilisas tēlojumu. Filma finansiāli bija ļoti veiksmīga, nopelnot 357 miljonus ASV dolārus pie tikai 15 miljonu budžeta. Filmas tituldziesma "Take My Breath Away" saņēma Kinoakadēmijas balvu par labāko dziesmu. Filma pavisam tika nominēta četrām Kinoakadēmijas balvām. 2015. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālais kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Filmas turpinājums — "Top Gun: Maveriks" tiks izdots .

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gada filmas
ASV filmas
Paramount Pictures filmas
Tonija Skota filmas
Kazino (filma)

"Kazino" () ir 1995. gada ASV kriminālfilma. Filmas režisors ir Mārtins Skorsēze. Filmā galvenās lomas atveido Roberts De Niro, Šerona Stouna, Džo Peši, Dons Riklss, Kevins Polāks un Džeimss Vudss. Filma ir balstīta uz 1995. gada grāmatas "Casino: Love and Honor in Las Vegas", kuras autors un arī viens no filmas scenāristiem ir Nikolass Piledži. Šī ir astotā Skorsēzes filma, kurā ir piedalījies Roberto De Niro.

Filma ir par azartspēļu ekspertu Semu Rotsteinu (De Niro), kuru mafija nosūta pārvaldīt kazino Lasvegasā.

"Kazino" pirmizrāde notika . Filma saņēma gan pozitīvas kritiķu atsauksmes, gan bija finansiāli veiksmīga. Šerona Stouna saņēma Zelta globusa balvu kā labākā aktrise drāmas filmā, kā arī tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gada filmas
ASV filmas
Universal Pictures filmas
Mārtina Skorsēzes filmas
Hasans Salihamidžičs

Hasans Salihamidžičs (, dzimis ) ir bijušais Bosnijas un Hercegovinas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Bosnijas un Hercegovinas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Salihamidžičs ir Vācijas Bundeslīgas kluba Bayern Munich sporta direktors.

Sācis savu karjeru Vācijas komandā Hamburger SV. 1998. gadā pievienojies Bayern Munich komandai, kur pavadījis nākamos deviņus gadus. Tā laikā viņš izcīnīja sešus Vācijas Bundeslīgas titulus, četrus Vācijas kausus, Starpkontinentālo kausu, kā arī uzvarējis 2000.—2001. gada UEFA Čempionu līgas sezonā. Vēlāk četrus gadus pārstāvējis Itālijas komandu Juventus. Savu karjeru noslēdzis VfL Wolfsburg komandā 2012. gadā.

Bosnijas un Hercegovinas futbola izlases sastāvā piedalījies 42 mačos un guvis 6 vārtus. Viņš ir četras reizes ticis atzīts par Bosnijas gada futbolistu un 2001. gadā atzīts par Bosnijas gada sportistu.

Pēc spēlētāja karjeras beigām strādājis televīzijas kanālos Sky Deutschland, RTL un ZDF. 2017. gadā kļuvis par Bayern Munich sporta direktoru.

Sasniegumi 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1998–99, 1999–2000, 2000–01, 2002–03, 2004–05, 2005–06
 DFB Pokal: 1999–2000, 2002–03, 2004–05, 2005–06
 DFB Ligapokal: 1998, 1999, 2000, 2004
 UEFA Čempionu līga: 2000–01
 Starpkontinentālais kauss: 2001

Individuālie sasniegumi

 Bosnijas un Hercegovinas gada sportists: 2001
 Bosnijas gada futbolists: 2000, 2004, 2005, 2006

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Bosnijas un Hercegovinas Federācijā dzimušie
Bosnieši
Bosnijas un Hercegovinas futbolisti
Bosnijas un Hercegovinas izlases futbolisti
Hamburger SV spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji
Čapļina rags

Čapļina rags () vai Unaziks () ir zemesrags Beringa jūras krastā, Čukču pussalas galējais dienvidaustrumu punkts. Administratīvi ietilpst Krievijas Čukotkas autonomā apvidus Provideņijas rajonā.

Ģeogrāfija 
Zemesrags izvietojies Čukču pussalas dienvidaustrumu galā, 70 km plats jūrasšaurums to atdala no ASV piederošās Sentlorensas salas. zemesragu veido divas savienojošas smilšu sēres, tā krasti lēzeni, zemi. Smilšu sēres norobežo applūdušu zemieni — Naivaka ezeru. Zemesrags ietilpst Beringijas nacionālā parka teritorijā.

Vēsture 
Tagadējo nosaukumu zemesragam 1828. gadā piešķira Fjodors Litke par godu Pirmās Kamčatkas ekspedīcijas dalībniekam mičmanim Pjotram Čapļinam (Петр Чаплин). Senākās ASV izdotās kartēs saukts arī par Indienpointu (Indian Point).

Čapļina rags un tā apkārtne ir vēsturiski viens no galvenajiem juitu apdzīvotības centriem — te atradās liels ciems Unazika (Čapļina), no kura cēlies čapļiniešu valodas unazikmitas nosaukums. Ciemu 1957. gadā pārvietoja uz jaunu vietu un nodēvēja par Novoje Čapļinu. Zemesraga apkārtnē atrodas vairāki eskimosu kultūras arheoloģiskie pieminekļi.

Zemesragā izvietota bāka un robežsardzes postenis. No 1937. gada zemesragā darbojās Misčapļinas polārā meteostacija. Otrā pasaules kara laikā Čapļina ragā izbūvēja rezerves lidlauku lidmašīnu pārdzīšanas trasē no Aļaskas uz Sibīriju.

Atsauces

Ārējās saites 
 PHOTO-ILLUSTRATIVE COLLECTIONS OF A.S.FORSHTEIN. Ungazik (Chaplino) village
 «Национальный парк «Берингия» МЫС ЧАПЛИНА

Krievijas zemesragi
Čukotkas autonomais apvidus
Beringa jūra
Ilze Rijniece

Ilze Rijniece ir latviešu mūziķe, komponiste, dziesmu autore un vokālā pedagoģe.

Dzimusi Madonā, pašlaik dzīvo Rīgā.

Piedalījusies šovā X-faktors. Piedalījusies labdarības maratonā "Dod pieci" 2019. gadā un 2020. gadā.

Studējusi Jāzepa Vītola Latvijas mūzikas akadēmijā. 

Piedalījusies daudzos dažādos koncertos gan kā solo māksliniece, gan uzstājoties ar grupu. 

2021. gadā Aronas pilskalnā pirmatskaņojusi muzikāli vizuālu uzvedumu "Uzkāpt savā kalnā".

Ilze Rijniece ir vairāku dziesmu autore, piemēram, "Mans vārds"; "Dedziet gaišu uguntiņu"; "Kundze dārziņā"; "Horizonts"; "Dvēselīte"; "Sirds no jauna iedegsies".

Atsauces 

Latviešu mūziķi
Luiss Fernandess

Luiss Migels Fernandess Toledo (, dzimis ) ir Francijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Fernandess ir dzimis Spānijā. Deviņu gadu vecumā pārcēlies uz Franciju un 1981. gadā ieguvis Francijas pilsonību. Savu karjeru sācis Paris Saint-Germain komandā, kur arī nospēlējis lielāko daļu savas karjeras. Kopā ar Parīzes komandu viņš izcīnīja vienu Division 1 titulu un divus Coupe de France. Vēlāk spēlējis citā Parīzes komandā RC Paris un Cannes komandā. 1985. gadā atzīts par Francijas gada futbolistu.

Ar Francijas futbola izlasi uzvarējis 1984. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.

1992. gadā kļuvis par treneri. Savu trenera karjeru sācis Cannes komandā, vēlāk vadījis arī Paris Saint-Germain. Fernandesa vadībā Paris Saint-Germain komanda izcīnīja vienu Coupe de France, vienu UEFA Kausu ieguvēju kausu un vienu UEFA Intertoto kausu. Trenējis arī komandas Spānijā, Katarā un Izraēlā. Bijis Izraēlas un Gvinejas futbola izlases galvenais treneris.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Paris Saint-Germain

 Division 1: 1985–86
 Coupe de France: 1981–82, 1982–83

Francija

 Eiropas čempionāts: 1984

Individuālie sasniegumi

 Francijas gada futbolists: 1985

Trenera karjera 
Paris Saint-Germain

 Coupe de France: 1994–95
 Coupe de la Ligue: 1994–95
 Trophée des Champions: 1995
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1995–96
 UEFA Intertoto kauss: 2001

Ārējās saites 

1959. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
Francijas futbola treneri
Parīzes "Saint-Germain" spēlētāji
1984. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Izraēlas futbola izlases treneri
Gvinejas futbola izlases treneri
Bazils Bolī

Bazils Bolī (, dzimis ) ir bijušais Francijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Lielāko daļu karjeras pavadījis Francijas klubos Auxerre un Marseille. Ar Marseille komandu divas reizes kļuvis par Division 1 čempionu un uzvarējis 1992.—1993. gada UEFA Čempionu līgas sezonā. Vēlāk pārstāvējis Skotijas klubu Rangers, Francijas klubu Monaco un Japānas klubu Urawa Red Diamonds.

Ar Francijas futbola izlasi piedalījies 1992. gada Eiropas čempionātā. Kopumā nospēlējis 45 mačus un guvis vienus vārtus.

Sasniegumi 
Marseille

 Division 1: 1990–91, 1991–92
 UEFA Čempionu līga: 1992–93

Rangers

 Skotijas Premjerlīga: 1994–95

Individuālie sasniegumi

 Division 1 labākais jaunais spēlētājs: 1984

Ārējās saites 

1967. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Rangers F.C. spēlētāji
AS Monaco FC spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Hanss van Brēkelens

Hanss van Brēkelens (, dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists, spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Nīderlandes komandā FC Utrecht, kur viņš nospēlēja 142 mačus. 1982. gadā pievienojies Anglijas komandai Nottingham Forest, kur pavadījis divus gadus. Vēlāk spēlējis PSV Eindhoven komandā, ar kuru viņš izcīnīja sešus Eredivisie titulus, trīs Nīderlandes kausus, kā arī uzvarējis 1987.—1988. gada Eiropas kausa sezonā. Spēlējot Nīderlandē, van Brēkelens ir četras reizes atzīts par Nīderlandes gada labāko vārtsargu.

Ar Nīderlandes futbola izlasi piedalījies kopumā 73 mačos. Triumfējis 1988. gada Eiropas čempionātā, kur finālā viņš atvairīja 11 metru soda sitienu. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā un 1990. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
PSV Eindhoven

 Eredivisie: 1985–86, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1990–91, 1991–92
 Nīderlandes kauss: 1987–88, 1988–89, 1989–90
 Nīderlandes Superkauss: 1992
 Eiropas kauss: 1987–88

Nīderlande

 Eiropas čempionāts: 1988

Individuālie sasniegumi

 Nīderlandes gada vārtsargs: 1987, 1988, 1991, 1992

Ārējās saites 

1956. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nottingham Forest F.C. spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Futbola vārtsargi
Utrehtas provincē dzimušie
Adri van Tigelens

Adrianuss Andreass "Adri" van Tigelens (, dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Sparta Rotterdam komandā, bet vēlāk spēlējis Groningen komandā. 1996. gadā pievienojies Beļģijas komandai Anderlecht, ar kuru viņš divas reizes izcīnīja Beļģijas līgas čempionu titulu. Vēlāk ar PSV Eindhoven komandu 1992. gadā uzvarējis Eredivisie.

Ar Nīderlandes futbola izlasi uzvarējis 1988. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā un 1990. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Anderlecht

 Beļģijas līga: 1986–87, 1990–91
 Beļģijas kauss: 1987–88, 1988–89
 Beļģijas Superkauss: 1986, 1987

PSV

 Eredivisie: 1991–92
 Nīderlandes Superkauss: 1992

Nīderlande

 Eiropas čempionāts: 1988

Ārējās saites 

1957. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
FC Groningen spēlētāji
Briseles "Anderlecht" spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Dienvidholandē dzimušie
Nidžats Abasovs

Nidžats Abasovs (; dzimis , Baku) ir Azerbaidžānas starptautiskais lielmeistars šahā (2011).

Biogrāfija 
2015. gadā uzvarējis Veikanzē (Nīderlande) starptautiskajā šaha turnīrā. 2016. gadā uzvarējis Cīrihes starptauskajā šaha turnīrā Zurich Christmas Open. 2017. gadā uzvarējis Azerbaidžānas šaha čempionātā un Baku starptautiskajā šaha turnīrā.

Pārstāvējis Azerbaidžānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 2016. gadā;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2019. gadā;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2021. gadā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 93. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2011. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Baku dzimušie
Azerbaidžānas šahisti
1613. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1613. gada notikumi  Latvijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Šajā laikā pēc pamiera nolēgšanas bija pierimis poļu-zviedru karš starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karalistes karaspēkiem.

Notikumi

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.

 Pēc poļu hetmaņa Jana Karola Hodkeviča pavēles tika atjaunota Salaspils Svētā Jura baznīca. Pateicībā Dievam par piešķirto uzvaru Salaspils kaujā Viņš baznīcas atjaunošanai ziedoja personiskos līdzekļus.
 Aizkrauklē tika uzbūvēta koka baznīca.
 Tika uzcelta Apšu baznīca.
 Greviuss Gothards, Liepājas vācu un latviešu draudzes mācītāja dēls, tika iecelts par Nīcas un Bārtas draudžu mācītāju.
 Kristians Krummers pārdeva Ozolmuižu (Aahof) Falviciusam Johanam Rotermundam.
 Johans fon Bērsš Ēdoles muižu nodeva Verneram fon Bēram.
 Lielvārdes pils atradās drupu stāvoklī (vairs netika atjaunota), Raunas Evaņģēliski Luteriskā baznīca bez jumta, bet no Krimuldas baznīcas bija palikušas tikai četras sienas.

Kultūra

Zinātne

Dzimuši

Miruši 
 25. jūlijs — Johans fon Bērs, Ēdoles, Zlēku, Rindas un Popes muižu īpašnieks, hercoga Magnusa padomnieks, Piltenes fogts. (dzimis 1543.)

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Janīna Jalinska

Janīna Jalinska (dzimusi ) ir latviešu ekonomiste, juriste, pašvaldību darbiniece, politiķe. Šobrīd 13. Saeimas deputāte, pārstāv Daugavpils novada partiju un Zaļo un Zemnieku savienību. Iepriekš ilgus gadus darbojusies pašvaldībās, bijusi Daugavpils rajona padomes priekšsēdētāja (2005—2009) un Daugavpils novada domes priekšsēdētāja (2009—2018).

Biogrāfija 
1977. gadā ieguvusi ekonomista izglītību, 2002. gadā Sociālo tehnoloģiju augstskolā — jurista izglītību. Dzīvo Augšdaugavas novada Līksnas pagastā.

Politiskā darbība 
J. Jalinska bijusi Līksnas pagasta (sākotnēji ciema) vadībā kopš 1984. gada. 1994. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Līksnas pagasta padomē, kā arī ievēlēta par pagasta padomes priekšsēdētāju. Tādu pašu vēlētāju un ievēlēto deputātu atbalstu J. Jalinska saņēma arī 1997., 2001. un 2005. gada pašvaldību vēlēšanās. Pēc 1997. gada pašvaldību vēlēšanām vina kļuva arī par Daugavpils rajona padomes priekšsēdētāju, saglabājot šo amatu līdz pat 2009. gadam, kad mainījās administratīvais iedalījums.

Kopš 2005. gada pārstāvēja Latvijas Zemnieku savienību. 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Daugavpils novada domē no LPP/LC saraksta, kā arī tika ievēlēta par novada domes priekšsēdētāju. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēta Daugavpils novada domē, šoreiz jau no gadu iepriekš dibinātās Daugavpils novada partijas, atkārtoti ievēlēta par novada domes priekšsēdētāju. Šādu pat vēlētāju un ievēlēto deputātu atbalstu J. Jalinska saņēma arī 2017. gada pašvaldību vēlēšanās.

2018. gadā J. Jalinska tika ievēlēta 13. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, pārstāvot tajā Daugavpils novada partiju.

Atsauces 

1958. gadā dzimušie
13. Saeimas deputāti
Konstantīns Pobedonoscevs

Konstantīns Pobedonoscevs (, 1827—1907) bija krievu tiesībnieks un valstsvīrs. 
Pobedonosceva ietekmē Krievijas impērijas ķeizars Aleksandrs III 1881. gadā izsludināja manifestu, kurā darīja zināmu, ka viņš, paļaudamies uz patvaldības varu un patiesību, cieši apņēmies patvaldību nostiprināt un pret visiem uzbrukumiem aizstāvēt. Pobedonoscevs saglabāja varu arī Nikolaja II laikā līdz pat 1905. gada revolūcijai. Viņa vadībā par valdošo principu kļuva reliģiskās dogmās iestingušas pareizticības un uz krievu nacionālismu dibināta despotisma izplatīšana. Baltijas guberņas zaudēja autonomiju, vietējo pašvaldību, pārvaldes un tiesu iekārtu pielīdzināja Krievijas guberņām, kur visas administrācijas un tiesu funkcijas veica krievu valdības iecelti ierēdņi.

Darbi 
 Победоносцев К.П. Курс гражданского права. СПб., 1868-1880.

Atsauces 

1827. gadā dzimušie
1907. gadā mirušie
Krievijas vēsture
Krievijas cilvēki
Novgorodas republika

Novgorodas republika () jeb Novgorodas zeme (Новгородскаѧ землѧ), lokāli dēvēta par Dižās Novgorodas Kungu ( bija Novgorodas pilsētvalsts, kas izveidojās pēc Rurikoviču dinastijai piederošo Novgorodas kņazu varas sairuma.

Vēsture 
Pēc tam, kad 1136. gadā novgorodieši padzina kņazu Vsevolodu, augstākā Novgorodas varas institūcija bija tautas sapulce — veče, bet izpildvara piederēja Bajāru padomei, amatpersonas bija vēlētas. Sākotnēji karaspēku vadīja no malas pieaicināts kņazs, bet vēlāk večes ievēlēts tūkstošnieks.

1236. gadā Novgorodas veče par kņazu aicināja 16 gadus veco kņazu Aleksandru Jaroslavoviču, kura tēvs kņazs Jaroslavs Vsevolodovičs 1238. gada kļuva par Vladimiras lielkņazu un Zelta Ordas vietvaldi mongoļiem pakļautajās krievu zemēs.
1240. gada vasarā pie kaujā pie Ņevas upes novgorodieši sakāva zviedru sirotājus, 1240. gada rudenī ieņēma Izborsku un Pleskavu, bet 1242. gadā Ledus kaujā uzvarēja vācu bruņinieku un igauņu karaspēku. 

Romas pāvests Inocents IV 1248. gadā vērsās pie Novgorodas kņaza (vēstules tekstā  — "apgaismotā Naugardijas karaļa Aleksandra") ar piedāvājumu pievienoties Romas katoļu baznīcai un kopīgi uzsākt cīņu pret mongoļiem, 1251. gadā Novgorodā ieradās divi citi katoļu baznīcas legāti ar pāvesta bullu, tomēr Aleksandrs pārdomāja un kļuva par Vladimiras-Suzdaļas lielkņazu un mongoļu hanu vietvaldi visā Krievzemē.
Pēc lielkņaza Aleksandra nāves Zelta ordas vietvaldis 1268. gadā uzdeva Novgorodas kņazam Jaroslavam Jaroslavičam organizēt karagājienu uz Dāņu Igauniju, taču krievu karaspēks cieta neveiksmi Rakveres kaujā un atkāpās uz krievu zemēm. Zelta Ordas virsvaras laikā 14. gadsimtā par Novgorodas kņaziem aicināja Tveras kņazus. 1327. gadā Maskavas kņazs Ivans I Kaļita apspieda Tveras sacelšanos pret Zelta ordas nodokļu ievācējiem un 1328. gadā kļuva par Novgorodas kņazu. Pēc Tveras kņazu krišanas nežēlastībā Novgorodā dominēt sāka Maskavas lielkņazi. 15. gadsimtā Novgoroda pārvaldīja lielu teritoriju no Pleskavas zemēm rietumos līdz Maskavas zemēm austrumos un no Ingrijas ziemeļos līdz Volgas augštecei dienvidos. 

Lietuvas—Maskavijas karu laikā 1449. gadā Maskavija piespieda Novgorodai atteikties no savienības ar Lietuvas dižkunigaitiju. 1478. gadā Maskavas lielkņazs Joans III uzvarēja Novgorodas karaspēku un pievienoja to saviem valdījumiem. 1510. gadā Maskavas lielkņazs Vasilijs III padzina Novgorodas un Pleskavas večes.
Livonijas kara laikā 1570. gadā cars Ivans IV sarīkoja Novgorodas slaktiņu, kurā nogalināja līdz 60 000 nepakļāvīgo novgorodiešu.

Atsauces

Ārējās saites 

Novgorodas vēsture
Veļikijnovgoroda
Jans Vauterss

Jans Jakobuss Vauterss (, dzimis ) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā pārstāvējis Nīderlandes klubus Utrecht, Ajax un PSV Eindhoven. Ar Ajax komandu 1990. gadā uzvarējis Eredivisie turnīrā, 1987. gadā UEFA Kausu ieguvēju kausā un 1992. gadā UEFA kausā. Spēlējis arī Vācijas Bundeslīgas komandā Bayern Munich. 1994. gadā kļuvis par Bundeslīgas čempionu. 1990. gadā Vauterss tika atzīts par Nīderlandes gada futbolistu.

Ar Nīderlandes futbola izlasi uzvarējis 1988. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1992. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā.

Kā treneris vadījis tādus Nīderlandes klubus kā Utrecht, Ajax un PSV Eindhoven.

Sasniegumi 
Utrecht

 Nīderlandes kauss: 1984–85

Ajax

 Eredivisie: 1989–90
 Nīderlandes kauss: 1986–87
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1986–87
 UEFA kauss: 1991–92

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1993–94

PSV

 Nīderlandes kauss: 1995–96

Nīderlande

 Eiropas čempionāts: 1988

Individuālie sasniegumi

 Nīderlandes gada futbolists: 1989–90

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Monrepo muiža

Monrepo muiža (Krīdenera muiža vai Monrepos) bija muiža (muižiņa) mūsdienu Teikas teritorijā, Rīgā. Muiža izzudusi gados pēc Otrā pasaules kara. Tās centrs atradās Ropažu un Džutas ielas krustojumā mūsdienu Čiekurkalna tirgus un degvielas uzpildes stacijas "Viada" teritorijā. Muižas īpašumi savulaik atradās Džutas, Austrumu, Vāveres ielu areālā starp Ropažu un Brīvības ielām.

Vēsture 
Muižiņas nosaukums cēlies no franču vārda mon repos ('mana atpūta'). No muižiņas īpašnieka Palma (Palm) uzvārda cēlies līdzās esošās Palmu ielas nosaukums. Aptuveni šajā pašā rajonā J. K. Broces darbā (1., 102.lpp.) iekļautā kartē atzīmēta 17. gadsimta Krīdenera muižiņa. 18. gadsimtā tā minēta jau ar Monrepo vārdu. 19. un 20. gadsimta mijā no muižas zemes nodalīja zemes gabalus ielu un apbūves gabalu ierīkošanai (piemēram, Kaukāza iela, Caunes iela, posms starp muižu un Rīgas vagonbūves rūpnīcu u.c.). Daudzās no šeit uzbūvētajām ēkām apmetās strādnieki, kuri strādāja "Fenikss" (tagad RVR), "Union", Džutas u.c. apkārtnes rūpnīcās.

Pēc agrārās reformas 1920. gadu sākumā muiža palika Rautenfeldu dzimtas īpašumā, bet 1927. gadā kā tās īpašniece dzimtnomā uzrādīta Palma kundze. 1924. gadā presē rakstīts, ka tolaik risinājās strīdi starp muižas īpašniekiem un zemesgabalu rentniekiem par zemes īpašuma tiesībām.  1926. gada februārī daļa rentnieku izveidoja Rīgas un apkārtnes mazsaimnieku biedŗību "Monrepos". 1936. gada Rīgas pilsētas plānā muiža atzīmēta ar adresi Ropažu ielā 6. Pēdējoreiz muižas ēkas redzamas 1947. gada Padomju armijas Ģenerālštāba kartē.

Atsauces 

Muižas Rīgā