joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rīgas aplenkums (1709—1710)

Rīgas aplenkums Lielā Ziemeļu kara laikā ilga astoņus mēnešus no 1709. gada 3. novembra līdz 1710. gada 3. jūlijam.

Aplenkuma norise 
Tūlīt pēc uzvaras Poltavas kaujā 1709. gada jūlijā Pēteris I nekavējoties virzīja savas armijas uz labi nocietināto Rīgas pilsētu, kas tajā laikā bija galvenā Zviedrijas osta un stiprākais atbalsta punkts Baltijas jūras austrumu krastā. Pilsētas aizstāvēšanu vadīja zviedru ģenerālis Nils Štrombergs. 

Krievu karaspēks sasniedza Rīgu 1709. gada 3. novembrī un uzsāka vienlaicīgu Rīgas un Daugavgrīvas cietokšņu aplenkumu. Bolderājā un Mangaļsalā krievi uzcēla skanstis, ar to pilnībā pārtraucot Daugavgrīvas cietokšņa apgādi. Aplenkuma sākumā pirmos lielgabala šāviņus uz Vecrīgu esot izšāvis Krievijas cars Pēteris I, kas 1786. gada sienas gleznojumā vēl tagad apskatāms Rīgas Vēstures un kuģniecības muzeja Kolonnu zālē. Ilgais aplenkums beidzās tikai pēc tam, kad pilsētā sākās bads un mēra epidēmija, kā laikā gāja bojā ap 50% no Rīgas iedzīvotājiem. Rīgas aplenkuma laikā stipri cieta Vecrīgas apbūve, arī Doma baznīcas jumts.
Dreiliņmuižā (vācu: Dreylingshof) krievu feldmaršals Boriss Šeremetjevs 1709. - 1710. gadā iekārtoja savu kara nometni. Šeit 1710. gada 3. jūlijā tika parakstīta Vidzemes bruņniecības kapitulācija Krievijas caram, pretī saņemot 1561. gada Viļņas ūnijas līgumā paredzētās privilēģijas. 

1710. gada 19. augustā mēra un bada novājinātajam zviedru garnizonam tika dotas tiesības ņemt līdzi šautenes un mūzikas pavadībā, ar attītiem karogiem iziet no cietokšņa un doties uz Pērnavu. Zviedrija zaudēja savu galveno ostu Baltijas jūras austrumu krastā un vienu no stiprākajiem cietokšņiem. 

Pēc krievu karaspēka ierašanās Vidzemē un pēc tam arī Kurzemē sākās lielākā mēra epidēmija Latvijas vēsturē (Lielais mēris), kuras laikā izmira liela daļa iedzīvotāju un izzuda lībiešu valoda Vidzemē.

Lielais Ziemeļu karš
Aplenkumi
Kaujas Latvijas teritorijā
Rīgas vēsture
1709. gads
1710. gads
Dānijas Karaliste

Dānijas Karaliste (), arī Dānijas Karaļvalsts (Danmarks Rige), ir konstitucionālā monarhija, kuru veido Dānija, kas atrodas Ziemeļeiropā, un divas autonomas teritorijas Atlantijas okeāna ziemeļos — Grenlande un Fēru Salas. Ja Dānija ietilpst Eiropas Savienībā, tad Fēru Salas un Grenlande neietilpst Eiropas Savienībā.

Dānijas parlamentā no 179 vietām 175 ir Dānijai un pa divām ir Fēru Salām un Grenlandei. Lai arī Fēru Salas un Grenlande nav neatkarīgas valstis, tām ir pašām sava pašpārvalde. Starp šīm teritorijām pastāv sadraudzība, līdzīgi kā, piemēram, Nāciju Sadraudzība

 
 
 
Konstitucionālas monarhijas
ZIL-130

ZIL-130 (ZIL-431410) () ir PSRS un Krievijas daudztonnu kravas automašīna, ko ražoja ZIL rūpnīcā. Viena no visvairāk saražotajām kravas automašīnām Padomju Savienībā (saražotas vairāk nekā 3,4 miljoni tehnikas vienību). Plaši tika izmantota tautsaimniecībā un armijā, kā arī eksportētas. Ar kravnesību 5 līdz 6 tonnas ieņēma vidējas kravnesības kravas automašīnu nišu starp mazākas kravnesības GAZ-53 un lielākas kravnesības automašīnām MAZ-500. Automašīnas modelis tika izveidots, lai aizstātu ZIL-164. Automobilis tika ražots no 1962. līdz 1994. gadam Maskavā — Padomju Savienībā un Krievijā. Pirmie modeļi parādījās jau 1958. gadā, bet sērijveida ražošana šim modelim uzsākta 1962. gadā. 1995. gadā ražotne tika pārcelta uz Urālu Automotoru rūpnīcu (UamZ) un modelis pārdēvēts par UamZ-43140.

Kopš 1986. gada saskaņā ar zīmolu standartu OST 37.001-269-83 ZIL-130 sērijas modeļiem tika piešķirti jauni identifikatori: ZIL-431410 (ZIL-130), ZIL-431510 (ZIL-130Г), ZIL-441510 (ZIL-130В1), ZIL-431810 (ZIL-138), ZIL-431610 (ZIL-138А), u.c.

Variācijas 

 ZIL-130 1958. gada prototips
 ZIL-130 1962. gada prototips
 ZIL-130-66 — 1966. gada modelis
 ZIL-130-76 — 1976. gada modelis
 ZIL-130-80 — 1980. gada modelis
 ZIL-130-80ГУ
 ZIL-130 А
 ZIL-130 АН
 ZIL-130 АНШ
 ZIL-130 Б
 ZIL-130 Б2
 ZIL-130 Б2Ш
 ZIL-130 Б2-76
 ZIL-130 В
 ZIL-130 В1 traktors
 ZIL-130 В1-76
 ZIL-130 Г ar garāku bāzi
 ZIL-130 Г1
 ZIL-130 Г1-76
 ZIL-130 ГУ ar īpaši pagarinātu bāzi
 ZIL-130 ГУ-76
 ZIL-130 Д
 ZIL-130 Д1
 ZIL-130 Д1Ш
 ZIL-130 Д2
 ZIL-130 Е
 ZIL-130 К
 ZIL-130 КШ
 ZIL-130 Н
 ZIL-130 С — Ziemeļu versija
 ZIL-130 С-76
 ZIL-130 Ш
 ZIL-MMZ 130С
 ZIL-MMZ 130П
 ZIL-138 А — gāzes konteinera versija

Atsauces 

ZIL
Padomju automobiļi
ZIL-131

ZIL-131 () ir PSRS un Krievijas daudztonnu kravas automašīna ar palielinātu caurgājību, ko ražoja ZIL rūpnīcā. Automašīnas modelis tika izveidots, lai aizstātu ZIL-157. Sākotnēji tika ražots kā 6x6 riteņu piedziņas automobilis Padomju armijas vajadzībām. Šis modelis ir līdzīgs arī modelim ZIL-130.

ZIL
Padomju automobiļi
Siguldas bobsleja un kamaniņu trase

Siguldas bobsleja un kamaniņu trase atrodas, Latvijā, Siguldā. Trase uzbūvēta 1986. gadā, tās garums ir 1200 + 220 m un tā sastāv no 16 virāžām. Trasē tiek rīkotas bobsleja, kamaniņu un skeletona sacensības. Sākotnēji trasē nevarēja braukt bobsleja četrinieki, jo vajadzēja plašākas virāžas.

Pirms jaunuzceltajām bobsleja un skeletona trasēm Krievijā — Paramonovā un Sočos Siguldas trase bija vienīgā Austrumeiropā.

Vēsture 
Trases vēsture sākusi veidoties jau 19. gadsimta beigās, kad kņazs Nikolajs Kropotkins savas muižas teritorijā izbūvēja 900 m garu ledus ceļu ar vienu virāžu. Šī mākslīgi izveidotā ledus trase bija pirmā kamaniņu trase visā Baltijā. Trasei attīstoties, no ārzemēm sāka ievest arī pirmos bobus, un pēc to parauga vietējie entuziasti uzsāka gatavot kamaniņas paši.

Mūsdienu mākslīgās ledus trases projektēšanu veica Leipcigas sporta būvju zinātniski tehniskais centrs. Celtniecību veica Siguldas Pārvietojamā mehanizētā kolonna (PMK) un Sarajevā bāzētā Dienvidslāvijas firma Graming. Trases pirmā kārta nodota ekspluatācijā 1986. gadā.

Atjaunojoties Latvijas Republikai, trases uzturēšanai tika izveidota bezpeļņas organizācija valsts SIA "Bobsleja un kamaniņu trase "Sigulda"", bet ar Ministru Kabineta rīkojumu nr. 743 tā tika pārveidota par valsts sabiedrību ar ierobežotu atbildību. Ilgstoši šo uzņēmumu ir vadījis Dainis Dukurs, kuru nomainīja Daniels Nātriņš, bet kopš 2021. gada beigām trases direktore ir bijusī vieglatlēte Ieva Zunda.

Bobsleja trasē tika veikta pretsaules un ārējo nokrišņu aizsardzības sistēmas nomaiņa.  tiek atklāta mākslīgā ledus starta estakāde.

Trases virāžas 
Kopējais trases garums (ar bremzēšanas zonu) ir 1420 m. Kopējais virāžu skaits ir 16. Trases garums no vīriešu starta punkta ir 1200 m, bet no sieviešu starta punkta — 1000 m. Maksimālais attīstāmais ātrums trasē ir 120 km/h (no vīriešu starta).

Čempionāti 
 FIL Eiropas čempionāts:
 1996;
 2010
 FIL pasaules čempionāts:
 2003
 2015

Atsauces

Ārējās saites 
 

Bobsleja, kamaniņu un skeletona trases
Celtnes un būves Siguldā
Fonņa-Kebana nacionālais parks

Fonņa-Kebana nacionālais parks () ir nacionālais parks, kas atrodas Čionsona grēdas centrālajā daļā, Vjetnamas provincē Kuanbiņā, aptuveni 50 km uz rietumiem no Donhojas pilsētas. Rietumos nacionālais parks robežojas ar Laosā esošo Himnamno dabas liegumu. Parka nosaukums aizgūts no Fonņas alas un Kebana meža.

Fonņa-Kebana nacionālā parka centrālās daļas platība 857,54 km², bet tās buferzonas platība ir aptuveni 1954 km². 648,94 km² no parka teritorijas ir stingri aizsargāti. Parks tika izveidots, lai aizsargātu vienu no pasaules lielākajiem reģioniem, kur norisinās karsta procesi kopš paleozoja ēras. Nacionālajā parkā ir augsta bioloģiskā daudzveidība un endēmisms. Šeit ir sastopamas daudzas sugas, kas ir iekļautas pasaules Sarkanajā grāmatā. 2003. gadā parks tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Pirms 2001. gadā tika dibināts nacionālais parks, šeit atradās dabas liegums. 1986. gadā, kad tika izveidots dabas liegums, tā sākotnējā platība bija aptuveni 50 km². 1991. gadā dabas lieguma teritorija tika palielināta līdz 411,32 km².

Ģeoloģija un ģeomorfoloģija 

Alu sistēmas, ar kurām lepojas Fonņa-Kebana nacionālajā parkā, ir sākušas veidoties pirms vairāk nekā 400 miljoniem gadu paleozoja laikmetā. Parka lielākās vērtības ir 17 lielas alas un aptuveni 300 mazākas alas un grotas, kā arī pazemes upes, kuru kopgarums sasniedz 126 km. Garākā ir Thjendionas ala, kas tika atklāta 2005. gadā. Tās garums ir aptuveni 31 km.

Klimats 
Fonņa-Kebana nacionālajā parkā ir raksturīgs tropu musonu klimats. Gaiss ir silts visu cauru gadu, kā arī augsts gaisa mitrums. Gada vidējā gaisa temperatūra ir no +23 līdz +25 °C. Maksimālās temperatūras rekords ir +41 °C, bet minimālā temperatūra +6 °C. Karstākais periods ir jūlijs un augusts, kad vidējā temperatūra ir +28 °C. Vēsākais periods ir no decembra līdz februārim, kad vidējā temperatūra ir +18 °C. Gada vidējais nokrišņu daudzums ir no 2000 līdz 2500 mm. 88% no nokrišņiem ir laika posmā no jūlija līdz decembrim. Relatīvais mitrums ir 84%.

Atsauces

Ārējās saites 

Vjetnamas nacionālie parki
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Vjetnamā
Apskates vietas Vjetnamā
Kuanbiņa
Kokosu (Kīlinga) Salas

Kokosu (Kīlinga) Salas () ir Austrālijas teritorija. Šīs salas ir izvietojušās uz diviem atoliem, savukārt tie sastāv no 27 atsevišķām salām. Kokosu (Kīlinga) Salas atrodas Indijas okeānā aptuveni pusceļā no Šrilankas uz Austrāliju.

1886. gadā Kīlinga salas un Ziemsvētku salu iekļāva Šauruma apmetņu kroņa kolonijā (Сrown Colony of the Straits Settlements), bet 1946. gadā Singapūras kolonijas sastāvā. 1955. gadā Kokosu salas kļuva par Austrālijas Savienības daļu.

Atsauces
Minūte

Minūte (, cēlies no  — ‘sīks, mazs’), saīsinājums — min (arī min.), ir laika vai leņķa mērvienība.

Kā laika mērvienība minūte atbilst  daļai stundas vai 60 sekundēm. Kā plaknes leņķa mērvienība tā atbilst  daļai leņķa grāda. Kā loka garuma mērvienība tā atbilst  daļai loka grāda vai  daļai riņķa. Ja minūte tiek lietota kā leņķa mērvienība, tās apzīmējums ir prim simbols, kas tiek lietots aiz skaitļa, piemēram, 5′ nozīmē ‘piecas minūtes’.

Minūte nav Starptautiskās mērvienību sistēmas mērvienība ne kā laika, ne kā leņķa mērvienība, tā tiek klasificēta kā ārpus SI mērvienība, kas ir pieņemta lietošanai kopā ar SI mērvienībām.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Laika mērvienības
Cunami brīdinājuma sistēma

Cunami brīdinājuma sistēma ir brīdinājuma sistēma, kura ir izveidota, lai laikus brīdinātu cilvēkus par cunami viļņa tuvošanos. Lai cunami brīdinājuma sistēma darbotos efektīvi, ir jābūt diviem ļoti svarīgiem priekšnoteikumiem: 1) laikus jāatklāj, ka tuvojos cunami vilnis; 2) jābūt komunikāciju infrastruktūrai, kas ļautu noziņot cilvēkiem par tuvojošos nelaimi.

Lai nu kā, bet cilvēci nevar pasargāt no zemestrīcēm vai cunami, taču iespējams mazināt to izraisītās sekas, laikus brīdinot bīstamajā zonā dzīvojošos cilvēkus. No kļūdām ir jāmācās, un šādu sāpīgu mācību mums visiem sniedza Āzijas katastrofa.

Cunami brīdinājuma sistēmas tiek iedalītas divās kategorijās: starptautiskās un reģionālās cunami brīdināšanas sistēmās.

Starptautiskās cunami brīdinājuma sistēmas 
Starptautiskās cunami brīdinājuma sistēmas tiek saīsinājumā apzīmētas ar IWS. Un šādas sistēmas ir izvietotas Klusajā okeānā, Indijas okeānā, Atlantijas okeāna ziemeļu daļa un Vidusjūrā.

Klusais okeāns 
Klusajā okeānā cunami brīdinājuma sistēmu kontrolē Klusā okeāna cunami brīdināšanas centrs (PTWC), kurš izvietots Havaju salās. Pēc tam, kad seismogrāfi reģistrē zemūdens zemestrīci un īpaši spiediena mērītāji okeāna dibenā acumirklī fiksē cunami veidošanos, tiek nosūtīts signāls uz PTWC, kas savukārt tālāk nosūta brīdinājumu uz apdraudētajām teritorijām.

Indijas okeāns 

Pēc  notikušā Āzijas cunami, kas prasīja vairāk nekā 230 000 upurus, arī Indijas okeānā seismologi izveidoja cunami brīdināšanas sistēmu. Toreiz pēc pirmā grūdiena Indijas okeāna zemestrīci dažas minūtes vēlāk reģistrēja seismiskā stacija Kokosu salās. Taču seismologi nepietiekami novērtēja stihijas spēku. Turklāt viņiem nebija iespējams izplatīt brīdinājumu par nāvējošā viļņa tuvošanos, jo šajā pasaules daļā nebija izveidota pienācīga brīdinājuma sistēma, kas palīdzētu izsargāties no cunami. Ja šāda sistēma pastāvētu, būtu iespējams izglābt dzīvību tūkstošiem cilvēku.

Reģionālās cunami brīdinājuma sistēmas 
Reģionālās (vai lokālās) cunami brīdinājuma sistēmas tiek izveidotas vietās, kur bieži notiek zemestrīces un ir nepieciešams pēc iespējas ātrāk noreaģēt un brīdināt iedzīvotājus par cunami viļņa tuvošanos. Šādas sistēmas ir izveidojusi Japāna.

Atsauces

Ārējās saites 
  Tsunami Warning & Alert System (Cunami brīdinājuma un trauksmes sistēma)
  Pacific Tsunami Warning Center (Klusā okeāna cunami brīdināšanas centrs)
  Indian Ocean Tsunami Warning System (Indijas okeāna cunami brīdināšanas sistēma)

Brīdinājuma sistēmas
Cunami
Koporje

Koporje (, ) ir sens cietoksnis, kas atrodas vēsturiskajā votu apdzīvotajā Ingrijas zemē, šobrīd ciems Ļeņingradas apgabala dienvidrietumos.

Vēsture 
Pirmo reizi cietoksnis ir pieminēts Novgorodas hronikā sakarā ar tās karu pret Livonijas ordeņa karaspēku, kas kopā ar dāņiem un Tērbatas igauņiem 1240. gadā bija ieņēmuši Ingriju un uzcēluši šeit koka cietoksni.
1280. gadā Aleksandra Ņevska dēls Dmitrijs uzbūvē šeit mūra cietoksni, kas pēc diviem gadiem tiek nopostīts, bet 1297. gadā atkal atjaunots.
1581. gadā Livonijas kara laikā Koporji iekaro zviedri, tomēr pēc miera līguma 1591. gadā atdod to Krievijai.
1612. gadā to atkal ieņem zviedri un pilnīgi iegūst 1617. gadā pēc Stolbovas miera līguma.
1703. gadā Lielā Ziemeļu kara laikā Koporji pēc trīs dienu aplenkuma un apšaudes ar lielgabaliem ieņem krievu karaspēks Borisa Šeremetjeva vadībā. 
1763. gadā cietoksni beidz izmantot militāriem mērķiem.
1979. gadā pilsdrupas daļēji restaurētas.

Citāts no Novgorodas Sofijas hronikas 
"Tai pat gadā, kad dižais Aleksandrs Jaroslavovičs guva uzvaru, no Rietumu zemēm vāci un igauņi ieradās Votzemē (Водь). Un visu iekaroja un uzlika meslus, un uzcēla Koporjē pilsētu (городъ) dižā kņaza Aleksandra Jaroslavoviča tēvzemē. [..] Tai pat gadā kņazs Aleksandrs devās pret vāciem uz Koporjes pilsētu kopā ar novgorodiešiem un ieņēma pilsētu, bet vācus atveda uz Novgorodu."

Literatūra 
 Овсянников О. В. Копорье. Историко-архитектурный очерк. — Л.: 1976. 
 Кирпичников А. Н. Каменные крепости Новгородской земли. — Л.: 1984.

Ārējās saites 

 Koporjes cietoksnis (angliski)
 Militārs apraksts (angliski)
 Koporjes cietokšņa fotogrāfijas (angliski)

Krievijas ciemi
Bijušās pilsētas
Ļeņingradas apgabals
Cietokšņi un forti
Krievijas vēsture
Stambulas ila arhipelāgs

Stambulas arhipelāgs, arī Salas, Sarkanās salas un Prinču salas (turku: Adalar, Kızıl Adalar, Prens Adaları; grieķu: Prinkiponisia, Πριγκηπονήσια) ir Turcijas administratīvā vienība Stambulas ilā un tā sastāv no deviņām salām, kas atrodas Marmora jūrā. Arhipelāgā ietilpst šādas salas:
 Lielā sala (Büyükada, 5.36 km²);
 Hejbeli sala (Heybeliada, 2.4 km²);
 Burgaza sala (Burgazada, 1.5 km²);
 Kinali, jeb Hennas sala (Kınalıada, 1.3 km²);
 Sedefa, jeb Perlamutra sala (Sedef Adası, 0.157 km²);
 Jassi, jeb Plakanā sala (Yassıada, 0.05km²);
 Sivri, jeb Asā sala (Sivriada, 0.05km²);
 Kašika, jeb Karotes sala (Kaşıkadası 0.006 km²);
 Tavšana, jeb Zaķa sala (Tavşanadası, 0.004 km²).

Ārējās saites 

 Stambulas arhipelāga attēli
 Stambulas daudzveidības sala Jigala Šleifera rakstā Christian Science Monitor 
 Salas, kas atteicās no motorizētā autotransporta
 Kartes: MultiMap.com, FallingRain.com
 Stambulas salas - „Turkish Daily News”
Mana cīņa

"Mana cīņa" () ir bijušā Vācijas diktatora Ādolfa Hitlera sarakstīta grāmata, kurā autobiogrāfiski elementi tiek kombinēti ar nacisma ideoloģiju. Pirmais grāmatas sējums tika izdots 1925. gadā, bet otrais — 1926. gadā. 

Grāmatu Hitlers sāka rakstīt cietumā, kur deviņus mēnešus bija ieslodzīts pēc 1923. gadā notikušā neveiksmīgā Alus puča, kurā viņš centās sagrābt varu valstī. Grāmatā Hitlers pauda uzskatus par to, ka Vācijai ir vajadzīgs labs līderis, liela armija, pašpietiekamības ekonomika, no valsts jāizskauž ebreji, kā arī jāapspiež komunisms. 

Pēc nacistu sagrāves Otrajā pasaules karā "Mana cīņa", aizbildinoties ar to, ka tā pauž nacistisko ideoloģiju, vairākās Eiropas valstīs tika aizliegta, lai gan pēc kāda laika aizliegums lielākoties tika atcelts.

Kad Latvija pēc Trešās atmodas bija atguvusi savu neatkarību, šī grāmata tika izdota arī latviešu valodā.

Ārējās saites 
 "Mana cīņa" latviski
 "Mana cīņa" vāciski
 "Mana cīņa" angliski 
 "Mana cīņa" krieviski

Grāmatas
Ādolfs Hitlers
Nacisms
Banda Ačeha

Banda Ačeha ir pilsēta Indonēzijā, Ačehas provinces administratīvais centrs. Tā atrodas uz Sumatras salas Indonēzijā. 2007. gadā šajā pilsētā dzīvoja aptuveni 260 000 iedzīvotāji. Līdz 1956. gadam Bandas Ačehas nosaukums bija Kutaradža.

 Banda Ačeha saņēma pirmo un vissmagāko cunami viļņa triecienu, kuru izraisīja Indijas okeāna zemestrīce. Tas prasīja aptuveni 10 000 upurus.

Indonēzijas pilsētas
Bū Gīrcs

Bū jeb Bo Hāralds Gīrcs (, dzimis  — miris ) bija zviedru luterāņu mācītājs, baznīcas darbinieks (bīskaps) un kristīgo darbu autors.

Dzīvesgājums 

Bū Hāralds Gīrcs dzimis Ēlandē, Zviedrijā. Viņš bija otrais bērns ķirurga Knuta Haralda Gīrca un viņa sievas Annas astoņu bērnu ģimenē. Vecāki nebija ticīgi, taču saviem bērniem sniedza, tradicionāli kristīgās vērtībās balstītu morālo audzināšanu. Pirmā Pasaules kara laikā tēvs nosūtīja Bū ar diviem brāļiem uz Vāciju valodas prasmju uzlabošanai, kur viņi piedzīvoja arī pēckara badu. Pēc vidusskolas beigšanas Bū uzsāka studijas Upsalas universitātē tēva profesijā — medicīnā. Studēt sācis kā ateists, tomēr ieinteresējis par reliģiju, viņš pameta studijas. Tālāk B.Gīrcs uzsāka filoloģijas studijas, tās papildinādams ar teoloģijas studijām pie tai laikā slavena Jaunās Derības profesora Antona Fridrihsena. Šis laiks deva iedvesmu vēlākai grāmatai “Ar paša acīm” (), vēsturiskam romānam par Jēzus dzīvi. Bū Gīrcs savas dzīves laikā vairākkārt piedzīvojis laulātās draudzenes zaudēšanas smagumu.

Bū Gīrcs tika ordinēts 1934. gadā. No 1934. līdz 1949. gadam viņš kalpoja kā mācītājs Ostrahisbijā, Ekebijā, Linčepingā un Torpā. Nozīmīga bija viņa draudzība ar Bohuslēnes mācītāju Gēsti Nelsonu, kura iespaidā nostiprinājās B.Gīrca kristīgā pārliecība. 1948. gadā ievēlēts par Gēteborgas bīskapu un nākamā gada 22. maijā kopā ar Lundas bīskapu Andešu Nīgrēnu iesvētīts šajā amatā. Bīskapa amatā B.Gīrcs kalpoja līdz 1970. gadam.

B.Gīrcs bijis Zviedrijas lielākās konfesionālās kustības Baznīcas pulcēšanās ap Bībeli un Ticības apliecībām () vadītājs un kalpojis kā viceprezidents Pasaules Luterāņu federācijā () (1957—1963). Pensijā esot, viņš iztulkoja Jauno Derību un sniedza visu tās grāmatu komentārus. 

Bū Gīrcs nomira 1998. gada 12. jūlijā Gēteborgā. B.Gīrcs bija ražīgs daudzu grāmatu un rakstu autors, laika posmā starp 1930. un 1964.gadu iznākuši aptuveni 600 dažādu nosaukumu darbi. Latviski tulkotas divas no viņa grāmatām, kā arī vairāki raksti.

Literatūra 
 Bo Gīrcs. Kristus Baznīca. — Rīga: Luterisma mantojuma fonds, 2006.
 Bo Gīrcs. Dieva Āmurs. — Rīga: Ausburgas institūts, 2001.

Ārējās saites 

1905. gadā dzimušie
1998. gadā mirušie
Zviedrijas luterāņu bīskapi
Zviedrijas teologi
Luterāņu teologi
Zviedru rakstnieki
Iedzīvotāju skaits

Iedzīvotāju skaits ir termins socioloģijā un bioloģijā, kas galvenokārt norāda cilvēku skaitu kādā valstī, reģionā, pilsētā vai kādā citā apdzīvotā vietā. Dažreiz iedzīvotāju skaitu sauc arī par populāciju.

Skatīt arī 
 Valstu uzskaitījums pēc iedzīvotāju skaita
 Valstu uzskaitījums pēc iedzīvotāju vidējā dzīves ilguma

Ārējās saites 

Demogrāfija
Socioloģija

id:Penduduk#Penduduk dunia
Korsikāņu valoda

Korsikāņu valoda (Corsu vai Lingua Corsa) ir romāņu saimes valoda, kurā runā Korsikas salā Francijā un Sardīnijas salas ziemeļu daļā. Tāpat kā citām Francijas mazākumtautību valodām, arī korsikāņu valodai nav nekāda oficiāla statusa. Pēc UNESCO datiem korsikāņu valoda pieder pie apdraudētajām valodām.

Ārējās saites 

 Ethnologue par korsikāņu valodu

Bibliogrāfija 
 Marcel Peres, Le Chant religieux corse

Romāņu valodas
Francijas valodas
Basku valoda

Basku valoda (euskara) ir izolēta valoda, kurā galvenokārt runā aptuveni ceturtā daļa basku, kas apdzīvo Basku zemes reģionu, kas atrodas uz Spānijas—Francijas robežas Pireneju pussalas ziemeļos. Kopējais valodas pratēju skaits tiek lēsts mazliet vairāk par 1 miljonu, no tiem aptuveni 65% dzīvo Spānijā, 25% — Francijā, bet atlikušie 10% citās pasaules valstīs.

Spānijas autonomajās komūnās Basku Zemē un Navarrā basku valoda ir oficiālā valoda. Veicot basku valodas pētīšanu, nav atrasta saistība ar kādu citu valodu. Tā ir izolēta valoda un nepieder ne pie indoeiropiešu, ne pie urāliešu, ne pie tjurku, ne pie semītu valodu saimēm, pie kurām pieder pārējās valodas, kurās runā eiropieši.

Uzskata, ka basku valoda ir viena no nedaudzajām valodām, kas ir radusies no Eiropas senāko iedzīvotāju valodām jeb priekšindoeiropiešu valodām, pie kurām piederējušas arī etrusku un mīnojiešu valodas.

Basku alfabēts 
Basku alfabēts ir veidots no spāņu alfabēta atmetot nevajadzīgos burtus C, Q, V, W un Y

Basku valodas dialekti

Atsauces

Ārējās saites 

 Euskaltzaindia
 Ethnologue par basku valodu
 Concise basku valodas kursi
 Basku zemes lingvistiskā karte
 Euskara Kultur Elkargoa
 Rosetta par basku valodu
 Valodas politikas departaments (Basku Zemes valdība)
 Basku kultūras institūts
 Basku Zemes universitāte
 Basku psiholingvistika
 Morris Student Plus: Basku-angļu-basku vārdnīca

Izolētās valodas
Spānijas valodas
Francijas valodas
Basku zeme (reģions)
Basku Zeme
Piekraste

Piekraste ir jūras vai iekšzemes ūdenstilpes krastam pieguļoša sauszemes teritorija, kur vērojamas ūdens baseina darbības pēdas. Vārds piekraste dažreiz tiek izmantots arī kā īpašības vārds, piemēram, piekrastes ūdeņi, piekrastes salas.

Fiziskā ģeogrāfija
Nacionālā okeānu un atmosfēras administrācija

Nacionālā okeānu un atmosfēras administrācija (, NOAA) ir ASV Komercijas departameta zinātniskā aģentūra, kas nodarbojas ar okeānu un atmosfēras pētījumiem. NOAA veic laikapstākļu prognozēšanu un cilvēku brīdināšanu par dabas stihijām, kā arī jūru un atmosfēras raksturošanu, vada okeānu un piekrastes resursu izmantošanu un aizsardzību, veic pētījumus, lai labāk izprastu apkārtējo vidi. Dibināta 1970. gadā, tās centralais birojs atrodas Rokvilā, Mērilendā. NOAA administrators kopš 2001. gada ir atvaļinātais flotes viceadmirālis Konrāds Lotenbeičers (Conrad C. Lautenbacher).

NOAA stratēģiskais mērķis ir informēt sabiedrību, kā okeāni, piekrastes un atmosfēra ietekmē globālo ekosistēmu, kas savukārt ļautu tai pieņemt labākus sociālos un ekonomiskos lēmumus.
Tritons

Tritons var būt:
 Tritons sengrieķu mitoloģijā — Poseidona un Amfitrītes dēls;
 Tritons astronomijā — Neptūna lielākais pavadonis;
 tritons bioloģijā — abinieks;
 tritons atomfizikā — tritija atoma kodols;
 tritons — disonējošs mūzikas intervāls.
Čuvašu valoda

Čuvašu valoda (Чăваш чĕлхи) ir tjurku saimes valoda, kurā runā Krievijas vidusdaļā Pievolgā galvenokārt čuvaši. Tā ir vienīgā dzīvā oguru atzara valoda.

Čuvašu valoda ir oficiālā valoda Čuvašijas Republikā un tajā runā vairāk kā 1,3 miljoni cilvēku. Tikai 86% etnisko čuvašu runā čuvašu valodā. Neskatoties uz to, ka čuvašu valoda tiek pasniegta skolās un zināmā mērā lietota plašsaziņas līdzekļos, tā ir atzīta par apdraudēto valodu, jo krievu valodai ir izteikti dominējošā loma visā čuvašu valodas lietošanas areālā.

Čuvašu valodas rakstība ir veidota uz kirilicas pamata ar vairākiem papildus pielāgotiem burtiem: .

Ārējās saites 

 Čuvašu-turku interneta vārdnīca
 Čuvašu-krievu vārdnīca
 Multivalodu čuvašu interneta vietne
 Nutshell Chuvash
 Čuvašu tauta un valoda
 Эктор Алос-и-Фонт. Оценка языковой политики в Чувашии
 15 июня 2012 года в Чебоксарах состоялся пикет в защиту чувашского языка
 Эктор Алос-и-Фонт, «Преподавание чувашского языка и проблема языкового поведения родителей», Чувашский государственный институт гуманитарных наук, 2015, Шупашкар.
 Скоро чувашский язык останется «какой-то культурной традицией»

Oguru valodas
Krievijas valodas
Čuvašija
Reģions

Reģions (no  — 'valsts, apgabals') ir ģeogrāfijas termins, kurš tiek izmantots dažādi. Galvenokārt ar terminu "reģions" apzīmē nelielu sauszemes vai ūdens teritoriju, kuru vieno kāda kopīga lieta, piemēram, salas (Mikronēzija), jūra (Marmora jūras reģions) u.c.

Reģions ir mazāka teritorija no kaut kādas lielākas teritorijas, piemēram, pasaules (pasaules reģioni), valsts (administratīvais iedalījums), bet savukārt tas ir lielāks nekā kāda specifiska vieta.

Starp citu 
Reģiona ir dienvidu Itālijā esošās pilsētas Redžo di Kalabrijas kādreizējais nosaukums.

Ģeogrāfija
Etnoss

Etnosa jēdziens ir Padomju Savienības beigu gados PSRS Zinātņu akadēmijas Etnogrāfijas institūta izstrādāta teorija, kas izskaidro tautību kā sociālu cilvēku kopums, kuras locekļi apzinās sevi kā vienota grupa, pretstatā pārējiem etnosiem. Jēdziena galvenais izstrādātājs bija Etnogrāfijas institūta ilggadējais direkors Juliāns Bromlejs. Kopš Padomju savienības sabrukuma etnosa teorija ir zaudējusi nozīmi Krievijas Federācijas tautību politikas veidošanā un akadēmiskajā vidē.

Saskaņā ar etnosa teoriju etnosam piederošie identificē sevi ar reālu vai iedomātu kopēju izcelsmi un vēsturi. Izveidojies ilgstošā vēsturiskā attīstībā noteiktā vidē un to bieži, bet ne vienmēr, vieno līdzīga kultūra, valoda, mentalitāte vai līdzīgas antropoloģiskās īpašības. Etnoss — bioloģiski sociāla cilvēku kopa, kas izveidojusies ilgstošā vēsturiskā attīstībā noteiktā dabas vidē un kuru vieno kopēja kultūra, valoda, mentalitāte, vienādas antropoloģiskās īpatnības.

Atsauces 

 
Antropoloģija
Džastins Timberleiks

Džastins Timberleiks (Justin Timberlake; dzimis ) ir amerikāņu popmūzikas dziedātājs, dziesmu autors, aktieris, mūzikas ierakstu producents.

Timberleiks ir dzimis Memfisā, Tenesī štatā. Viņš ir Linnas Garlesas un Randala Timberleika dēls. Viņš kļuva pasaulslavens kā viens no pusaudžu puišu popgrupas 'N Sync dalībniekiem. 2002. gadā viņš uzsāka veiksmīgu solo karjeru, izdodot savu debijas albumu Justified, kas visā pasaulē pārdots vairāk nekā 7 miljonos eksemplāru. Viņa nākamais albums "FutureSex/LoveSounds" bija vēl veiksmīgāks par iepriekšējo, tas ir pārdots vairāk nekā 8 miljonos kopiju visā pasaulē. Trīs no šī albuma singliem sasniedza 1. vietu ASV Billboard dziesmu topā. Timberleiks savas solo karjeras laikā ir ieguvis desmit Grammy mūzikas balvas. Viņš ir sadarbojies ar Timbaland, The Black Eyed Peas, Nelliju Furtado, Bejonsi, T.I., Nelliju, Snoop Dogg, 50 Cent,'Duran Duran un citiem pasaulē pazīstamiem mūziķiem.

Piedalījies televīzijas šovā Saturday Night Live (1975—), ieguvis četras Emmy balvas. Sākot ar 2008. gadu vairāk pievērsies kinoaktiera karjerai. Kā aktieris ir attēlojis nozīmīgas lomas vairākās filmās, tostarp "Plašais ceļš" (The Open Road, 2009), "Sociālais tīkls" (2010), "Sliktā skolotāja" (2011), "Laikā" (2011), "Noderīgi draugi" (2011), Runner Runner (2013), "Stāsts par Levinu Deivisu" (2013), "Brīnumu rats" (2017), Palmer (2021).

Diskogrāfija

Studijas albumi

Singli

Atsauces

Ārējās saites 

 

1981. gadā dzimušie
Tenesī dzimušie
Amerikāņu dziedātāji
Grammy balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Skiti

Skiti šaurākajā nozīmē ir apzīmējums irāņu grupas valodā runājošām ciltīm, kas kopš 7. gadsimta pirms Kristus dzīvoja tagadējās Krievijas un Ukrainas dienviddaļas stepēs un uzturēja ciešus sakarus ar Melnās jūras grieķu kolonijām un tālāk uz ziemeļiem dzīvojošajām pirmbaltu un pirmsomugru ciltīm. Plašākā nozīmē par skitiem dēvē visas indoirāņu valodās runājošās ciltis, kas šajā periodā dzīvoja Austrumeiropas un Centrālāzijas stepju zonā (sarmati, saki u.c.), kas izveidoja nomadu tautu agrīnos valstiskos veidojumus (Skītija, Sarmatija, Alanija u.c.). Seno autoru ietekmē, kas visus barbarus iedalīja ķeltos, ģermāņos un skitos, līdz pat viduslaikiem par skitiem dēvētas arī citas šajā reģionā dzīvojošās ciltis. Skitu kultūras ir atstājusi ietekmi uz toreizējo kaimiņtautu kultūrām, tostarp ķeltu, ģermāņu, slāvu, baltu un somugru tautām.

Literatūra 
 Граков Б. Н. Скифы. — М.: 1971. 
 E. V. Cernenko, M. V. Gorelik: The Scythians 700-300 BC. Osprey, London 1983. 
 Iaroslav Lebedynsky: Les Scythes. La civilisation nomade des steppes, VII.-III. siéc av. J.-C. Errance, Paris 2003. 
 François Cornillot: L'aube scythique du monde slave. in: Slovo. Revue du Centre d'Études Russes, Eurasiennes et Sibériennes (CERES), Paris 14.1994, 77-259. 
 François Cornillot: Le feu des Scythes et le prince des Slaves. in: Slovo. Revue du CERES. Paris 20/21.1998, 27-127. 
 Hermann Parzinger: Die Skythen. Beck, München 2004.  (neuer, hervorragender Gesamtüberblick)
 Hermann Parzinger, Wilfried Menghin und Manfred Nawroth (Hrsgg.): Im Zeichen des Goldenen Greifen. Königsgräber der Skythen. Prestel Verlag, München 2007

 E.D. Frolov: Die Skythen in Athen. in: Hyperboreus. Studia classica. Beck, München/St. Peterburg 6.2000,1, S.3-30.

Ārējās saites 
 Ceļojoša izstāde "Skitu ķēniņu kapenes" 
 Hērodota "Vēsture" (fragmenti par skitiem) 

Irāņu tautas
Senie laiki
Ukrainas vēsture
Krievijas vēsture
Semjuels Hantingtons

Semjuels Filipss Hantingtons (, dzimis , miris ) — bija amerikāņu politologs. Pazīstams kā civilizāciju sadursmes koncepcijas izstrādātājs un aizstāvis.

Beidza Jeila Universitāti, Hārvarda Universitātē ieguva doktora grādu.

1968. gadā publicēja darbu Political Order in Changing Societies, kurā oponēja modernizācijas teorētiķu uzskatiem, ka ekonomiskais un sociālais progress noteikti novedīs pie demokrātijas nodibināšanās dekolonizētajās valstīs. Tajā pašā gadā Hantingtons bija prezidenta Lindona Džonsona padomdevējs un publiski aizstāvēja Dienvidvjetnamas lauku rajonu bombardēšanu Vjetnamas kara laikā. 1977. un 1978. gadā Hantingtons bija ASV Nacionālās Drošības padomes koordinators.

1993. gadā Hantingtons žurnālā Foreign Affairs publicēja rakstu The Clash of Civilizations?, kurā oponēja Frensisa Fukujamas vēstures beigu teorijai un apgalvoja, ka laikā pēc Aukstā kara pasaules lielākie konflikti notiks nevis ideoloģiskā, bet civilizāciju (kultūru) līmenī.

Pēdējais Hantingtona darbs ir 2004. gadā izdotais Who Are We? The Challenges to America's National Identity, kurā proponēts, ka imigrācija ASV, sevišķi no Latīņamerikas, apdraud ASV nacionālo identitāti.

Hantingtons ir divreiz izvirzīts ievēlēšanai ASV Zinātņu akadēmijā, tomēr abas reizes tika nobalsots pret, lielā mērā pateicoties matemātiķa Serža Langa pārmetumiem par matemātikas metožu nekorektu izmantošanu Hantingtona darbos.

ASV politologi
Navarras karaliste

Navarras karaliste (, , ) bija karaliste, kas laikā no 905. līdz 1589. gadam pastāvēja Pireneju pussalas ziemeļrietumos un Francijas rietumdaļā.

Vēsture 

905. gadā grāfs Sančo Garsija (it kā vestgotu karaļa Rekkareda pēctecis) proklamēja no franku valsts neatkarīgu Navarras karalisti (basku Nafarroako), un uzraiz sāka paplašināt savas valsts teritoriju, atņemot franku un mauru zemes. Visveiksmīgākais no Navarras karaļiem bija Sančo III Garsija (Sancho Garcés III), kura laikā (aptuveni 1000.-1035.) Navarras karaliste pletās pa visu Ibērijas pussalas ziemeļdaļu.

 1076. gadā Navarru uz brīdi iekaroja Aragonas karaliste, taču jau 1134. gadā Navarra atkal bija suverēna karaliste ar Garsiju V tronī.
 1234. gadā pēc Sančo VII nāves (viņam nebija bērnu), Navarras tronī kāpa jauna Bluā dinastija, kuras pamatlicējs bija Šampaņas grāfs Tibo IV Lielais, d'Bluā. Pēdējā šīs dinastijas karaliene Joanna (Žanna, 11.01.1272.-02.04.1305.) 1284. gada 16. augustā aprecējās ar Francijas karali Filipu IV Skaisto, un Navarra uz personālūnijas pamata līdz 1328. gadam iekļāvās Francijas karalistē. 
 1441. gadā līdz ar karalienes Blankas laulībām, Navarra uz personālūnijas pamata līdz 1479. gadam iekļāvās Aragonas karalistē.
 1479. gadā par Navarras karali kļuva Fuā grāfs Fransisks Fēbs un Navarras zemes tika apvienotas ar Bearnu.

1484. gadā Navarrā sāka valdīt Albrē (Albret) dzimta - Joans (Žans) d'Albrē aprecējās ar Navarras troņmantnieci Katrīnu de Fuā. 1512. gadā Aragonas karalis un Kastīlijas reģents Ferdinands II Katolis atņēma karalim Joanam visu Navarras karalistes daļu uz dienvidiem no Pirenejiem, izņemot Lejasnavarru. 1521. gada karaļa Anrī d'Albrē mēģinājums ar bruņotu spēku atgūt zaudētās teritorijas bija neveiksmīgs (cieta smagu sakāvi pie Pavijas, krita gūstā).

1547. gadā Karaliene Joanna III d'Albrē (Jeanne d'Albret) apprecējās ar Burbonē un Vandomas hercogu Antuānu (Antoine de Bourbon, duc de Vendôme). Viņu dēls Anrī (Henri IV, Henri le Grand, Henri de Navarre) 1589. gadā kļuva par Francijas karali Anrī IV. Kopš tā laika Navarras Pireneju pussalas daļa ir Spānijas īpašumā, bet Pireneju kalnu ziemeļos esošās Navarras teritorijas ir Francijas sastāvā. Francijas karaļi līdz pat Franču revolūcijai un pēc tam arī Burbonu restaurācijas laikā turpināja lietot Navarras karaļu titulu.

Bijušās valstis Eiropā
Bijušās Eiropas monarhijas
Francijas vēsture
Spānijas vēsture
Navarra
Basku zeme (reģions)
Meniešu valoda

Meniešu valoda (Gaelg vai Gailck; //) ir ķeltu saimes gēlu atzara valoda, kurā runā ap tūkstoš cilvēku Menas salā. Tā ir senīru valodas pēctece, daļēji līdzīga Olsteras un Gelovejas īru valodas dialektiem.

Ārējās saites 

 Informācija par meniešu valodu
 isle-of-man.com valodas sadaļa 
 Gēlisko valodu vārdnīcas
 Meniešu-angļu vārdnīca
 Tiešsaistes meniešu valodas kursi

Gēlu valodas
Apvienotās Karalistes valodas
Menas valodas
Edmontonas "Oilers"

Edmontonas "Oilers" () ir profesionāls Kanādas hokeja klubs, kas ir bāzēts Edmontonā, Kanādā. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Rietumu konferences Klusā okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1972. gadā kā Albertas "Oilers" un kopš 1979. gada spēlē NHL, pirms tam startēja WHA čempionātā.

Savas pastāvēšanas vēsturē "Oilers" ir 5 reizes uzvarējis NHL, 7 reizes ir kļuvis par konferences uzvarētāju un 7 reizes — divīzijas čempionu. Mājas spēles komanda aizvada Rogers Place hallē. Lielu daļu savas profesionālā spēlētāja karjeras "Oilers" rindās aizvadīja leģendārais Veins Greckis.

Sasniegumi 
 Stenlija kauss: 5
 1983–84, 1984–85, 1986–87, 1987–88, 1989–90

 Konferences čempioni: 7
 1982–83, 1983–84, 1984–85, 1986–87, 1987–88, 1989–90, 2005–06

 Divīzijas čempioni: 7
 1978–79 (WHA), 1981–82, 1982–83, 1983–84, 1984–85, 1985–86, 1986–87

Spēlētāji 
Klubā savulaik spēlējuši tādi spēlētāji kā Marks Mesjē, Pols Kofijs, Jari Kurre, Žaks Plānts, Als Hamiltons, kā arī leģendārais Veins Greckis.

Pašreizējais sastāvs 
Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 9. oktobrī.

Vārtsargi 
36  Džeks Kempbels
 41  Maiks Smits
 74  Stjuarts Skiners

Aizsargi 

 2  Evans Bušārs

 5  Dankans Kīts
20  Sleiters Kūkuks
22  Taisons Berijs
 25  Dernels Nērss (Kapteiņa palīgs)
 27  Brets Kulaks
 28  Raiens Marijs
 58  Dmitrijs Samorukovs
 74  Evans Bušārs
 77  Oskars Klefboms
86  Filips Brobergs

Uzbrucēji 

 10  Dereks Raiens
13  Jese Puljujervi
14  Devins Šors
16  Tailers Bensons
18  Zeks Haimens
26  Matiass Jonmarks
 29  Leons Draizaitls (Kapteiņa palīgs)
37  Vorens Fogls
55  Dilans Holovejs
56  Kailers Jamamoto
71  Raiens Maklods
91  Evanders Keins
 93  Raiens Ņūdžents-Hopkinss (Kapteiņa palīgs)
 97  Konors Makdeivids (Kapteinis)

Latvijas hokejisti "Oilers" sastāvā

Līderi

Komandas visu laiku rezultatīvākie spēlētāji

Kluba spēlētāju rekordi 
 Visvairāk gūto vārtu sezonā: Veins Greckis, 92 (1981.—82., NHL rekords)
 Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Veins Greckis, 163 (1985.—86., NHL rekords)
 Visvairāk gūto punktu sezonā: Veins Greckis, 215 (1985.—86., NHL rekords)
 Visvairāk soda minūšu sezonā: Stīvs Smits, 286 (1987.—88.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Pols Kofijs, 138 (1985.—86.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā, starp debitantiem: Jari Kurri, 75 (1980.—81.)

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Hockey-Reference profils
Hermione Grendžera

Hermione Džīna Grendžera (; dzimusi ) ir viena no galvenajām varonēm Harija Potera romānos kopā ar Hariju Poteru un Ronu Vīzliju, Rona Vīzlija sieva grāmatu sērijas epilogā.

Biogrāfija 

Hermione Grendžera ir dzimusi vientiešu ģimenē, tomēr viņa ir labākā skolniece savā gadā. Viņas māte un tēvs ir zobārsti. Viņai nav ne māsu, ne brāļu. Viņas vecāki ļoti lepojas, ka meita mācās Cūkkārpā.

Pirmajā gadā Šķirmice viņu iedalīja Grifidorā. Neviens ar viņu negribēja draudzēties. Pēc kāda nelaimes gadījuma ar trolli Hermionei uzradās divi draugi, Harijs un Rons, kuri palika ar viņu kopā dažādās situācijās. Hermiones gudrā galva palīdzēja gan Ronam, gan Harijam.

Trešajā grāmatā Hermione sev iegādājās rudu runci, kuru nosauca par Blēžkāji. Blēžkājis bija ļoti gudrs un palīdzēja atmaskot Pīteru Sīkaudzi. Tieši Blēžkāja dēļ Rons un Hermione sakašķējās. Pīters Sīkaudzis bija zvēromags, kurš bija pieņemts kā Rona mājdzīvnieks - Kašķis. Blēžkājis to vien darīja kā ķerstīja Sīkaudzi. Rons, protams, beigās piedeva Hermiones runcim.

Ceturtajā grāmatā Hermione trejburvju turnīra laikā satika slaveno kalambolistu Viktoru Krumu, kurš ar Hermioni sadraudzējās. Ronam gan tas nešķita neko labi. Viņam Krums sāka nepatikt, jo viņš beidzot saprata, ko jūt pret Hermioni. Kad Krums aizbrauca, Hermione ilgojās pēc viņa, bet samierinājās un viss atkal nokārtojās. Arī piektajā grāmatā viņa palīdzēja Harijam iekļūt ministrijā un noklausīties viņam domāto pareģojumu. DA jeb Dumidora armijā - skolēnu veidotā armijā, kas ir pret Ambrāžas mācīšanu un par Dumidora atgriešanos, Hermione iemācījās izsaukt savu aizstāvi - ūdru.

Visās grāmatās Hermione Harijam ļoti palīdzēja. Viņa grāmatās meklēja dažādu informāciju par to, kas Harijam nepieciešams. Daudzreiz citi viņu paķēra uz zoba par to, ka viņa lasa grāmatas. Bet tieši viņas dēļ Harijs uzzināja par Nikolasu Flamelu - Filozofu akmens izgudrotāju. Hermiones lielākā vājība laikam ir grāmatas, bet draugi viņai ir vissvarīgākie visā pasaulē. Pēdējā Harija Potera grāmatā Hermione saprata, ka viņai patīk Rons. Pēc Rona aiziešanas viņa un Harijs turpināja meklēt Horkrustus. Kad Rons atgriezās, viss nostājās vecajās sliedēs, bet diezgan veltīgie meklējumi viņai neļāva padoties. Lai Voldemorts neatrastu viņas vecākus, Hermione viņiem izdzēsa atmiņu un nosūtīja atvaļinājumā uz Austrāliju.

Hermione ir diezgan reālistiska. Viņa tic visam, ko izlasa vēstures un zinātnes grāmatās, bet pasakas viņa uzskata par māņiem. Tieši šī vājība ir tā, kuru neklausoties Harijs atrada pareizo risinājumu pats. Hermione tic realitātei, nevis bērnu pasakām, tomēr viņai arī nācās noticēt.

Hermiones vīrs Rons ir ļoti laimīgs, ka viņam ir tik gudra sieva. Protams, ar Hariju viņi sazinās gandrīz katru nedēļu, bet tagad visiem ir savas ģimenes. Hermiones meitu sauc Roze, bet dēlu - Hugo.

Atsauces 

Harijs Poters
Kino tēli
Literatūras tēli

de:Figuren der Harry-Potter-Romane#Hermine Granger
Lords Voldemorts

Lords Voldemorts jeb Toms Svereldo Melsudors ir tēls Dž. K. Roulingas grāmatu sērijā "Harijs Poters". Voldemorts pirmo reizi tiek minēts grāmatu sērijas pirmajā daļā "Harijs Poters un Filozofu akmens", kas tika izdota 1997. gadā. Lords Voldemorts parādās katrā grāmatu un filmu sērijā, izņemot daļā "Harijs Poters un Azkabanas gūsteknis", kur tas ir tikai pieminēts.

Dzīves gājums 
Lords Voldemorts ir Salazara Slīdeņa vienīgais pēctecis. Melsudora māte bija ragana, bet tēvs vientiesis, tādēļ Toms mainīja savu vārdu uz lordu Voldemortu, lai viņam nebūtu jānēsā sava tēva "vientieša" vārds un uzvārds.

Toms uzauga bāreņu namā un jau agrā bērnībā bija pamanījis, ka viņš ir citāds, viņš ir īpašs. Nereti, kādās ekskursijās viņš saviem biedriem kaut ko nodarīja. Parasti, nodarot kaut ko saviem upuriem, viņš savāca kādu trofeju. Šīs trofejas viņš glabāja kastītē, skapī.

Cūkkārpas skolā Toms tika iedalīts Slīdeņa namā. Skolotāji nespēja neapbrīnot Toma gudro galvu un izskatu. Viņš spēja samulsināt kuru katru, tikai ne Dumidoru, kurš tolaik strādāja par pārvērtību pasniedzēju. Skolā Tomam apkārt vienmēr bija atbalstītāju pulciņš, bet viņam nebija neviena īsta drauga. Toms sevi uzskatīja par augstāku un priviliģētāku, un gudrāku burvi nekā pārējie.

Pēdējo skolas gadu laikā viņš nogalināja savu tēvu. Sāka vervēt sekotājus "nāvēžus" — cilvēkus, kuri necieta draņķasiņus un vientiešus. Nāvēži, pēc sava valdnieka pavēles, nogalināja, tomēr Voldemorts palika nepārspēts savās tumšajās zintīs un gudrībā. Un tad Severuss Strups, viens no viņa nāvēžiem, pateica Melsudoram pareģojumu, kas gāzīs Voldemortu no troņa. Pareģojumā minēts tika zēns, kurš dzimis jūlija beigās. Un kā par nelaimi, tas bija Harijs Poters vai Nevils Lēniņš. Tikai sev zināmu apsvērumu dēļ Voldemorts izlēma, ka tas ir Harijs Poters. Voldemorts centās Hariju nonāvēt.

Horkrusti 
Kādu reizi viņš profesoram Gliemjragam prasīja, lai viņš izstāsta par horkrustiem un kā tos var dabūt. Toms uzzināja, lai dabūtu horkrustus, viņam vajadzēja nogalināt un izmantot sarežģītu burvestību, tad dvēsele sašķelsies. Nošķelto daļu jāievieto kādā priekšmetā un horkrusts gatavs. Tikai maksimālais horkrustu daudzums, ko kāds burvis bija izveidojis, bija trīs. Toms gribēja septiņus, jo tas bija vismaģiskākais skaitlis.

Viņš atrada īpašus priekšmetus, kas kādreiz bija piederējuši kādam no torņa dibinātājiem, vai sev ļoti tīkamus un nogalināja cilvēkus, sašķeļot dvēseli septiņās daļās. Pēdējais horkrusts, kuru viņš pat nesaprata, ka ir izveidojis, bija Harijs Poters. 

Pēc smaga trieciena daļa Voldemorta dvēseles iegāja Harijā un tā arī palīdzēja Harijam ar Voldemortu sazināties. Tās dēļ Voldemorts arī sākumā nespēja Harijam pietuvoties.

Pēdējā Harija Potera grāmatā atklājas visi Toma Melsudora horkrusti:
 Slīdeņa medaljons
 Melsudora dienasgrāmata
 Gredzens ar Peverelu ģerboni
 Klementīnes Kraukļanagas diadēma
 Elšpūša biķeris
 Čūska Nagīni
 Harijs Poters

Harijs Poters
Literatūras tēli

de:Figuren der Harry-Potter-Romane#Lord Voldemort
Grafēma

Tipogrāfijā par grafēmu (no grieķu γράφω - rakstu) sauc rakstu zīmju sistēmas pamatvienību. Grafēma var būt burts, hieroglifs, cipars, pieturzīme vai jebkurš cits individuāls simbols kādā rakstu sistēmā.

Grafēmai jābūt viennozīmīgi atšķiramai no citām tās pašas rakstības ietvaros. Viena un tā pati grafēma var pieņemt atšķirīgas formas (alogrāfi, glifi), mainīt savu izskatu atkarībā no šrifta, bet grafēmai ir jāsaglabā zināma uzbūves shēma, zīmes "skelets", kas to diskrēti atšķirtu no citiem burtiem (simboliem) konkrētajā rakstu sistēmā.

Skatīt arī 
 Alogrāfs
 Burts
 Digrāfs
 Glifs
 Trigrāfs
 Zīme

Tipogrāfija
Ortogrāfija
Ekseteras katedrāle

Ekseteras katedrāle jeb Apustuļa Pētera katedrāle Ekseterā ir anglikāņu baznīcas katedrāle Ekseterā, Lielbritānijā.

Vēsture

Katedrāles izveide 
Katedrāles dibināšana tiek datēta ar 1050. gadu, kad uz to, tālāk no iespējamiem uzbrukumiem, pārvietoja bīskapa mītni. Pati katedrāle bijusi neliela baznīca, uzcelta romiešu leģiona nometnes vietā. Kad tā palika par mazu un dievkalpojumus nācās noturēja ārpusē, 1107. gadā izlēma būvēt jaunu katedrāli normāņu stilā. To oficiāli atklāja 1133. gadā. Normāņu stilu var raksturot kā romiešu stilu, ko tālāk attīstīja normāņi (tā laika Anglijas iekarotāji no kontinenta). 11. un 12. gadsimtā normāņi cēla nocietinātas pilis, torņus ar pagrabiem, parasti kvadrātveida, retāk cilindriskas vai daudzstūra formas, kā arī klosterus, baznīcas, katedrāles. Tiem raksturīgas masīvas proporcijas un noapaļotas arkas. Šis stils cēlies Normandijā un izplatījās Rietumeiropā, galvenokārt Anglijā.

Modernizācija 
1250. gadā katedrāli atzina par izgājušu no modes, un to sāka pārbūvēt gotiskā stilā. Tomēr iespaidīgie 12. gadsimta normāņu torņi tika saglabāti. Pārbūve ilga gandrīz gadsimtu un tās rezultāts bija brīnišķīga būve gotiskajā stilā. Izmantoja vietējo akmeni, arī marmoru. Vēlāk piebūvēja kapelas. Laika gaitā katedrāle cietusi no vēsturiskiem notikumiem — Henrija VIII laika klosteru reformas, angļu pilsoņu karā, iekšējo interjeru pārbūvēja karalienes Viktorijas laikā 19. gadsimtā, 2. pasaules kara laikā uzlidojumos cieta logu vitrāžas. Tās atjaunoja un sekoja katedrāles attīrīšanas darbi, kur atklāja senos romiešu nocietinājumus un katedrāles pirmsākumus rietumu pusē.

Arhitektūra 
Ievērojamākais interjerā ir lielais pulkstenis, ministrelu galerija, jumtu ciļņi. Rietumu pusē atrodas gotiskas izrotātas skulptūru rindas, ko sāka veidot 1340. gadā un tas ilga ap 100 gadu. Skulptūras ir neformālas, dzīvespriecīgas, sākotnēji bijušas spilgti krāsotas. Skulptūras aizklāj daļu rietumu puses logu. Katedrāle nav augsta, jo tika saglabāti normāņu torņi un sienas, un tas noteica augstuma izvēli. Tika saglabātas jomas proporcijas. Iekšpusē jomu balsta visgarākie nepārtrauktie gotiskie griesti Anglijā: 20 metrus augsti un 90 metrus gari (raksturīgi perpendikulārajam gotiskajam stilam). Tos rotā velves un ciļņi.

Ministrelu galerija (ap 1350. gadu) atrodas katedrāles kreisajā daļā un ir izgreznota ar eņģeļu figūrām, kas spēlē mūzikas instrumentus, tās atjaunotas un apzeltītas pēc oriģinālā parauga. Ziemeļu sienas lepnums ir pulkstenis — zila ciparnīca ar lilijas simboliem attēlo saules 24 stundu ciklu. Zelta bumba centrā ir zeme. Centrā atrodas ērģeles (1665) un 2 altāri. Kancele rotāta ar 17. gadsimta Bībeles ainu gleznojumiem. Dienvidu transepta pusē atrodas agrīnās angļu gotikas piebūve (1224.-44. gadi), kas tagad rotāta ar mūsdienu bronzas skulptūrām. Angļu tēlniecības meistardarbs ir bīskapa vietas pārsegs, veidots no ozola 60 pēdu augstumā (1312.). Joprojām tiek restaurēta Sv.Džeimsa un Tomasa kapela dienvidu pusē, ko iznīcināja 1942. gada uzlidojumā.

Galerija 

Katedrāles
Gotiskā arhitektūra
Anglikāņu baznīcas Apvienotajā Karalistē
Ruņupes ieleja

Ruņupes ieleja ir dabas liegums Dienvidkurzemes novadā. Izvietojies Ruņas upes augšteces un tās pieteku Kauliņupes un Dakterišķes ielejās. Liegums izveidots 1977. gadā unikāla Ruņas upes posma aizsardzībai. Izcila vairāku Eiropas nozīmes mežu biotopu — nogāžu un gravu mežu, ozolu mežu, kā arī jauktu ozolu, gobu, ošu mežu upju krastos — aizsardzības teritorija. Natura 2000 teritorija.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ruņupes ielejas dabas pērles

Latvijas dabas liegumi
Natura 2000
Priekules pagasts
Gramzdas pagasts
Vaiņodes pagasts
Ruņa
Skanderbeg

Skanderbeg (vāciski: 21. Waffen Gebirgs Division der SS „Skanderbeg“ (albanische Nr.1)) bija 21. Waffen SS kalnu strēlnieku divīzija, kas tika komplektēta no  albāņiem un nosaukta par godu albāņu nacionālajam varonim Skanderbegam.

Izveidota 1944. gadā pēc Heinriha Himlera pavēles. Pirmais komandieris bija SS oberfīrers (Oberführer) Šmidhubers. Nākamais komandieris — oberšturmbanfīrers (Obersturmbannführer) Grafs. Atšķirības uniformās: balta feska. Kalnu jēgeri (partizānu apkarotāji). Kopā 11 000 vīru. Devīze: "Mans gods ir uzticība" (Meine Ehre heisst Treue).

Sākotnējā darbība bija apkarot serbu partizānus Kosovā, pēc tam Austrumu fronte. 1945. gadā Austrijas teritorijā padevās gūstā Sabiedrotajiem.

Ārējās saites

Atsauces 

Albānijas vēsture
Ieroču SS divīzijas
Rots

Rots var būt:

 Elvins Rots (Alvin E. Roth, 1951), amerikāņu ekonomists;
 Filips Rots (Philip Roth, 1933), amerikāņu rakstnieks;
 Jozefs Rots (Joseph Roth, 1894-1939), austriešu rakstnieks;
 Klauss Frīdrihs Rots (Klaus Friedrich Roth; 1925-2015), Vācijā dzimis britu matemātiķis;
 Mihaēls Rots (Michael Roth,  1721-1785), vācu tautības latgaliešu rakstnieks, tulkotājs, katoļu garīdznieks, misionārs;
 Tims Rots (Tim Roth, 1961), angļu aktieris un režisors

Uzvārdi
Raimonds Tiguls

Raimonds Tiguls (dzimis , Talsos, Latvijā) ir latviešu mūziķis, ambientās mūzikas un elektroniskās mūzikas komponists un producents.

Saņēmis vairākas Mūzikas ierakstu Gada balvas — 2006. gadā nominācijā "Labākais mūsdienu tautas mūzikas albums" (par albumu "Zils. Balts. Zaļš."), savukārt nominācijā "Labākais instrumentālās, filmu vai teātra mūzikas albums" saņēmis balvu gan 2006. ("Zils. Balts. Zaļš."), gan 2003. gadā par albumu "Bay Lounge".
Idejas autors un organizators Ārpasaules mūzikas koncertiem Tiguļkalnā, Talsos.

Diskogrāfija 

 "Moonligh sound design" (1999, UPE)
 "Moonligh sound design" (1999, ZYX Music, Vācija)
 "Don't turn away" (2001)
 "De angelis" (2001), kopā ar Schola Cantorum 
 "Bay Lounge"ījumu
 "Vēstule Ziemassvētkos" (2009, Moonlight Sound Design)
 "Carmina" (2011, Moonlight Sound Design)
 "Islands" (2012, Moonlight Sound Design)
 "Vaira. Saules Dainas" (2016, Moonlight Sound Design) sadarbībā ar Vairu Vīķi-Freibergu

Atsauces 

1972. gadā dzimušie
Latvijas mūziķi
Talsos dzimušie