joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bihava (Baltkrievija)

Bihava () jeb Bihova () ir pilsēta Baltkrievijā, Mogiļevas apgabalā, Bihavas rajona centrs pie Dņepras upes.

Vēsture 
Pilsēta ir sens Lietuvas lielkņazistes ieroču ražošanas centrs. 14. gadsimtā bija Švidrigaiļa īpašumā, vēlāk kļuva par Gaštautu, tad Hodkeviču, bet 1628. gadā — Sapehu īpašumu. 16. gadsimta beigās—17. gadsimta sākumā pilsēta tika pārvērsta par nocietinātu vietu. Bihava divreiz piedzīvoja ievērojamus aplenkumus. 1702. gadā to aplenca un ieņēma koalīcija, kas karoja pret Sapehu dzimtu, bet 1707. gadā Ziemeļu kara ietvaros, cietoksni ieņēma un nopostīja krievu karaspēks.

1772. gadā Bihava Polijas pirmajā dalīšanā tika iekļauta Krievijas impērijā. 1902. gadā pilsētā tika izbūvēts dzelzceļš. No 1917. gada 11. septembra līdz 19. novembrim Bihovā ieslodzījumā atradās Krievijas armijas ģenerāļi, kuri bija atbalstījuši Korņilova dumpi. Daudzi no tiem vēlāk kļuva par redzamiem Balto kustības līderiem. Otrā pasaules kara laikā pilsētu 1941. gada 4. jūlijā ieņēma vācu karaspēks. Gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji tika ieslodzīti Bihavas geto, bet vēlāk iznīcināti holokaustā. Kopš 1991. gada — neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā.

Cilvēki
Pēc nacionālā sastāva pilsētas iedzīvotāji ir baltkrievi (89,47 %) un krievi (7,96 %).

Ārējās saites 
 
 Bihava vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Alternatīva Vācijai

"Alternatīva Vācijai" (, AfD) ir labēja populistiska un eiroskeptiska politiskā partija Vācijā.

Partija ir dibināta 2013. gada aprīlī, tā paša gada septembrī notikušajās federālajās vēlēšanās tā ieguva 4,7% balsu, gandrīz tika pārvarēta 5% barjera, lai iekļūtu Bundestāgā. Nākamajā gadā partija ieguva 7 no 96 Vācijai atvēlētajām vietām Eiropas Parlamentā. 2016. gada notiekošajās Vācijas federālo zemju vēlēšanās "Alternatīva Vācijai" iekļuva visu triju federālo zemju landtāgos.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Vācijas politiskās partijas
Jevgeņijs Tomaševskis

Jevgeņijs Tomaševskis (; dzimis  Saratovā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2005).

Biogrāfija 
Vairākkārt pārstāvējis Krieviju Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis trīs medaļas: 1997. gadā bronzas medaļu Eiropas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 2003. gadā bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā, 2004. gadā sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Kazaņā (2003), Saratovā (2006), Aeroflot Open Maskavā (2011), FIDE Grand Prix Tbilisi (2015). 2007. gadā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kur 3. kārtā zaudējis Ruslanam Ponomarjovam. 2009. gadā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2016. gadā Novosibirskā bijis trešais Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2018. gada septembrī Čeļabinskas apgabala Satkas pilsētā atkārtoti izcīnījis 3. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2019. gada augustā Iževskā uzvarējis Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2022. gada septembrī Čeboksaros dalījis 3.-5. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā.

Pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2012-2016). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2014) un bronzas (2016) medaļas;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2009, 2013-2015). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2015), sudraba (2009) un bronzas (2013) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2010, 2015). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2010) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2015) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā Tomaševskim piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2005. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Saratovas apgabalā dzimušie
Krievijas šahisti
Jans Ņepomņaščijs

Jans Ņepomņaščijs (; dzimis  Brjanskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2007).

Biogrāfija 
Vairākkārt pārstāvējis Krieviju Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis četras zelta medaļas: 2000. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 2001. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 2002. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 2002. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 2003. gadā Maskavā uzvarējis Tigrana Petrosjana memoriālā. 2007. gadā bijis otrais Veikanzē (Nīderlande). 2008. gadā Maskavā uzvarējis Aeroflot Open šaha turnīrā. 2008. gadā Dortmundē dalījis otro vietu lielmeistaru turnīrā Dortmunder Schachtage. 2010. gadā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā, kā arī bijis labākais Krievijas šaha čempionāta finālā. 2015. gadā Maskavā atkārtoti uzvarējis Aeroflot Open šaha turnīrā. 2016. gada oktobrī Maskavā uzvarējis Mihaila Tāla memoriālā. 2018. gada septembrī Čeļabinskas apgabala Satkas pilsētā dalījis 4.-6. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2020. gada decembrī Maskavā uzvarējis Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā.

2021. gada aprīlī Jekaterinburgā uzvarējis Pasaules šaha čempionāta pretendentu turnīrā un izcīnījis tiesības uz maču par Pasaules šaha čempiona nosaukumu ar Magnusu Karlsenu. 2021. gada decembrī Dubaijā zaudējis mačā par Pasaules čempiona nosaukumu pret Magnusu Karlsenu ar 3½ : 7½ (+0, =7, -4).

2021. gada decembrī Varšavā bijis otrais Pasaules ātrā šaha čempionātā, papildu mačā par 1. vietu zaudējot Uzbekistānas lielmeistaram Nodirbekam Abdusatorovam.

2022. gada jūlijā Madridē atkārtoti uzvarējis Pasaules šaha čempionāta pretendentu turnīrā par 1½ punktu apsteidzot tuvāko sekotāju un izcīnījis tiesības uz maču par Pasaules šaha čempiona nosaukumu.

Pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2010, 2014-2016). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 bronzas (2016, 2018) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (2016, 2018) un 2 bronzas (2010, 2014) medaļas;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2011, 2015-2017). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2015) un sudraba (2017) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (2015) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (2011-2013, 2017-2019). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2013, 2019) un sudraba (2017) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2011, 2013) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Ņepomņaščijam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2007. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Brjanskas apgabalā dzimušie
Krievijas šahisti
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Pavlo Eļjanovs

Pavlo Eļjanovs (; dzimis  Harkovā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2001).

Biogrāfija 
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 2005. gadā uzvarējis turnīrā Amsterdamā. 2006. gadā bijis labākais turnīrā Monreālā. 2007. gadā uzvarējis turnīrā Veikanzē (Nīderlande). 2009. gadā bijis labākais Bosna turnīrā Sarajevā. 2010. gadā uzvarējis FIDE Grand Prix sērijas noslēguma turnīrā Astrahaņā un bijis labākais Kopenhāgenas turnīrā Politiken Cup. 2012. gadā Maskavā dalījis pirmo vietu Aeroflot Open turnīrā. 2013. gadā dalījis 1.-3. vietu Reikjavikas turnīrā Reykjavik Open. 2013. gadā Sanktpēterburgā kopā ar Ivanu Bukavšinu dalījis pirmo vietu Mihaila Čigorina memoriālā, bet uzvarējis papildu mačā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 40. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 7 reizes (2004-2016). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2004, 2010), sudraba (2016) un bronzas (2012) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2010) un bronzas (2014) medaļas;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 6 reizes (2003-2005, 2009-2011, 2015-2017). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 bronzas (2009, 2017) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2009) un sudraba (2015) medaļas;
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2005, 2011, 2015). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2015) un bronzas (2011) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā Eļjanovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2001. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Harkivā dzimušie
Ukrainas šahisti
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Jurijs Krivoručko

Jurijs Krivoručko (; dzimis  Ļvovā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2006).

Biogrāfija 
2004. gadā ieņēmis 3. vietu Eiropas junioru šaha čempionātā. 2006. gadā Erevānā bijis 3. vietā Pasaules junioru šaha čempionātā. 2008. gadā Francijā dalījis 1.-8. vietu tradicionālajā šaha festivālā Cappelle-la-Grande Open (pēc papildu rādītājiem uzvarējis Vugars Hešimovs). 2009. gadā dalījis 1.-4. vietu Reikjavikas šaha turnīrā Reykjavik Open. 2011. gadā Grieķijā dalījis pirmās vietas divos turnīros Retimnā un Paleohorā. 2013. gadā Kijevā kopā ar Ruslanu Ponomarjovu uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā.

2021. gada novembrī Rīgā dalījis 24.-25. vietu 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 2016. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (2015-2017). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (2017) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2013-2015). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2015) un bronzas (2013) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2015) un bronzas (2013) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Krivoručko piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2006. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Beidzis Ļvovas Nacionālās Universitātes matemātikas fakultāti.

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Ļvivā dzimušie
Ukrainas šahisti
Antons Korobovs

Antons Korobovs (; dzimis  Kemerovā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2003).

Biogrāfija 
Harkovas šaha skolas audzēknis. Daudzkārtējais Ukrainas junioru šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis divas zelta medaļas: 1998. gadā U16 vecuma grupā un 2001. gadā U20 vecuma grupā. Vairākkārt pārstāvējis Ukrainu Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos, kuros 2001. gadā izcīnījis 2 sudraba medaļas: Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā un Eiropas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā.

2002. gadā Aluštā pirmo reizi uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā. 2004. gadā Ukrainas šaha čempionātā bijis otrais. 2008. gada Ukrainas šaha čempionātā kļuvis par bronzas laureātu. 2011. gadā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā zaudējis 2. kārtā. 2012. gadā Kijivā otro reizi uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā. Tajā pašā gadā Maskavā dalījis 1.-3. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Aerofłot Open. 2013. gadā Varšavā uzvarējis Eiropas čempionātā šaha ātrspēlē. 2013. gadā piedalījies arī Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā tikai 5. kārtā zaudējis nākamajam turnīra uzvarētājam Vladimiram Kramņikam. Pasaules kausa izcīņā piedalījies arī 2015. gadā, bet zaudējis jau 2. kārtā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 12. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 3 reizes (2014-2018). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2016) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2016) medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2015. gadā;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2013. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (2013) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2013) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā Korobovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2003. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Beidzis Harkovas Nacionālās Universitātes svešvalodu fakultāti.

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Ukrainas šahisti
Kemerovas apgabalā dzimušie
Ceļu satiksmes drošības direkcija

Ceļu satiksmes drošības direkcija (CSDD) ir valsts akciju sabiedrība, kas saskaņā ar Ceļu satiksmes likumu un saviem statūtiem pārrauga Latvijas ceļu satiksmes drošību. CSDD nodarbojas ar transportlīdzekļu reģistrāciju, autovadītāju kvalifikācijas eksāmenu pieņemšanu un vadītāja apliecību izsniegšanu un tehniskās apskates nodrošināšanu, kā arī pārrauga un veic ceļu drošības auditus, veido un uztur transportlīdzekļu un to vadītāju reģistru. Akciju sabiedrība arī nodrošina Rīgas Motormuzeja, tā Bauskas filiāles un Biķernieku trases darbību.

2022. gada septembrī par CSDD vadītāju konkura kārtībā tika izvēlēts tā ilggadīgais vadītāja vietnieks Aivars Aksenoks.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Transports Latvijā
Latvijas organizācijas
Plieņi

Plieņi ir apdzīvotā vieta Tukuma novada Sēmes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 9,7 km no pagasta centra Sēmes, 13,4 km no novada centra Tukuma un 82,3 km no Rīgas. Plieņos ietilspst arī ciema daļa Līkaiņi.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P131 (Tukums—Ķesterciems—Mērsrags—Kolka).

Atsauces
Lāčupe (Rīgas līča pieteka)

Lāčupe (arī Lāčupīte, augštecē - Lanka, Lankupe) ir Rīgas līcī ietekoša upe Tukuma novadā.

Izteka - no Sekļa ezera. Tek ziemeļrietumu virzienā, pamazām līdz Sēmei sagriežoties uz austrumiem. Augštecē tek caur Purvezeru un Sēmes dzirnezeru. Lejtecē tek paralēli jūras krastam. Ietek Rīgas līcī pie Klapkalnciema. Lāčupīti šķērso valsts autoceļi V1436 (Brīvnieki–Dzirciems–Jēči), P131 (Tukums—Ķesterciems—Mērsrags—Kolka), V1448 (Milzkalne–Cērkste–Apšuciems) un P128 (Sloka–Talsi). Tās krastos atrodas Sēme, Cērkste, Apšuciems un Klapkalnciems.

Atsauces

Tukuma novada upes
Engures novada upes
Rīgas līča baseina upes
Melnupe (Engures ezera pieteka)

Melnupe (arī Melnupīte, augštecē - Čiekurupe) ir Engures ezerā ietekoša upe Tukuma novadā. 

Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Engures ezera dienvidu galā. Melnupi šķērso valsts autoceļi P128 (Sloka—Talsi) un V1441 (Rideļi–Engure). Tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces

Engures ezera pietekas
Tukuma novada upes
Engures novada upes
Rīgas jūras līča baseina upes
Plieņupe

Plieņupe (augštecē — Plieņupīte, Ķeldas upīte) ir Rīgas līcī ietekoša upe Tukuma novadā.

Tek austrumu virzienā. Lielākā pieteka — Pakuļupīte. Ietek Rīgas līcī pie Plieņciema. Plieņupi šķērso valsts autoceļš P128 (Sloka—Talsi). Tās krastos atrodas Plieņciems.

Atsauces

Tukuma novada upes
Engures novada upes
Rīgas līča baseina upes
Andrijs Volokitins

Andrijs Volokitins (; dzimis  Ļvovā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2001).

Biogrāfija 
Daudzkārtējais Ukrainas junioru šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis divas zelta medaļas (1997, 1998) U12 vecuma grupā. 1998. gadā uzvarējis arī Pasaules junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 1999. gada Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā izcīnījis sudraba medaļu. 2001. gadā ieņēmis 2. vietu Ukrainas šaha čempionātā, 3. vietu Milana Vidmara memoriālā Slovēnijā, kā arī piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kur zaudējis 1. kārtā. 2003. gadā uzvarējis starptautiskos šaha turnīros Bermudā un Batumi. 2004. gadā Harkovā uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā. 2005. gadā uzvarējis starptautiskos šaha turnīros Bīlē un Lozannā. 2012. gadā Kijivā izcīnījis bronzas medaļu Ukrainas šaha čempionātā. 2014. gadā Vroclavā kļuvis par sudraba medaļas ieguvēju Eiropas čempionātā ātrajā šahā. Vairākkārt piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas (2005, 2007, 2013, 2015), kur labāko rezultātu sasniedzis 2007. gadā, kad pēc uzvaras 1. kārtā pār Le Kuan Ljemu iekļuvis 2. kārtā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 41. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 5 reizes (2004-2008, 2012, 2016). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2004), sudraba (2016) un bronzas (2012) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2016 - divas) medaļas;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (2001, 2007-2009, 2013, 2019). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2019) un bronzas (2009) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (2009) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2005. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Volokitinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2001. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Ļvivā dzimušie
Ukrainas šahisti
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Hikaru Nakamura

Hikaru Nakamura (; dzimis  Hirakatā) ir japāņu izcelsmes ASV starptautiskais lielmeistars šahā (2003).

Biogrāfija 
Piedzimis Japānā, taču jau 1989. gadā ģimene pārcēlusies uz Nakamuras mātes dzimteni - ASV. Šahu sācis spēlēt septiņu gadu vecumā. Desmit gadu vecumā kļuvis par ASV šaha federācijas meistaru, bet 2001. gadā FIDE Nakamuram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) un 2003. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 15 gadu un 79 dienu vecumā kļūstot par šaha lielmeistaru, Nakamura pārspēja Roberta Fišera 1958. gada rekordu.

2001. gadā uzvarējis ASV junioru šaha turnīrā Talsā un kļuvis par Pasaules junioru šaha čempionāta sudraba medaļas ieguvēju U14 vecuma grupā. 2004. gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā ticis līdz 4. kārtai. Tajā pašā gadā Mehiko uzvarējis starptautiskā šaha turnīrā, fināla pārspējot Sergeju Karjakinu ar 4½:1½. 2005. gadā pirmo reizi uzvarējis ASV šaha čempionātā. Tajā pašā gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Foxwoods Open, dalījis pirmo vietu Filadelfijas šaha turnīrā World Open un bijis otrais Lozannas jauno šaha meistaru turnīrā, finālā piekāpjoties Andrijam Volokitinam. 2006. gadā Lasvegasā uzvarējis šaha turnīrā North American Open. 2007. gadā Gibraltārā ieņēmis 2. vietu šaha festivālā (uzvarējis Vladimirs Akopjans) un uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Barselonā. 2008. gadā uzvarējis Gibraltāra turnīrā Gibtelecom Masters. 2009. gadā otro reizi kļuvis par ASV šaha čempionu, kā arī dalījis pirmās vietas šaha turnīros World Open Filadelfijā un Donostia-San Sebastian Chess Festival Sansevastjanā. 2011. gadā izcīnījis iespaidīgu uzvaru šaha turnīrā Veikanzē (Nīderlande) Tata Steel Group, apsteidzot Višvanatanu Anandu, Magnusu Karlsenu un Levonu Aronjanu. 2012. gadā trešo reizi kļuvis par ASV šaha čempionāta uzvarētāju, kā arī uzvarējis starptautiskā turnīrā Hogevēnā (Nīderlande). 2013. gadā uzvarējis Londonas šaha turnīrā London Chess Classic 2013. 2015. gadā uzvarējis Gibraltāra šaha festivālā un ceturto reizi kļuvis par ASV šaha čempionu.
2016. gadā Maskavā piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla pretendentu turnīrā, kurā palicis 7. vietā.
 2017. gada aprīlī Sentluisā kopā ar Fabiano Karuanu un Varužanu Akopjanu dalījis 3.-5. vietu ASV šaha čempionātā (uzvarējis Veslijs So). 2018. gada decembrī Sanktpēterburgā izcīnījis bronzas medaļas Pasaules čempionātos ātrajā šahā un šaha ātrspēlē. 2019. gadā uzvarējis ASV šaha čempionātā. 2022. gada jūlijā Madridē ierindojies 4. vietā Pasaules šaha čempionāta pretendentu turnīrā.

Pārstāvējis ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 7 reizes (2006-2018). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2016), sudraba (2018) un 2 bronzas (2006, 2008) medaļas;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (2010, 2013). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2010) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2010) un sudraba (2013) medaļas.

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
ASV šahisti
Nakamura

Nakamura ( vai 仲村 — 'vidusciems') ir izplatīts japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Hikaru Nakamura (Hikaru Nakamura; 1987) —  ASV šaha lielmeistars;
 Kadzujoši Nakamura (中村 一義; 1955) — Japānas futbolists;
 Kengo Nakamura (中村 憲剛; 1980) — Japānas futbolists;
 Kosuke Nakamura (中村 航輔; 1995) — Japānas futbolists;
 Naoši Nakamura (中村 直志; 1979) — Japānas futbolists;
 Šunsuke Nakamura (中村 俊輔; 1978) — Japānas futbolists;
 Tadaši Nakamura (中村 忠; 1971) — Japānas futbolists.

Japāņu uzvārdi
Rodrigesas fodijs

Rodrigesas fodijs, arī dzeltenais fodijs, Rodrigesas audējputns (Foudia flavicans) ir audējputnu dzimtas (Ploceidae) dziedātājputnu suga, kas endēma Rodrigesai — nelielai, Maurīcijai piederošai salai Indijas okeāna rietumu daļā. Ģeogrāfisko variāciju nav.

Izplatība 

Visbiežāk sastopams jauktos, vairāk nekā 5 m augstos mežos, kur dažreiz veido bariņus. Rodrigesas fodijs pielāgojies arī vairāku svešzemju augu sugu platībām. Vislielākais putnu blīvums teritorijās ar lieliem kokiem un augstu bioloģisko daudzveidību.

Izskats 
Neliels, mežos mītošs audējputns. Ķermeņa garums 12—13 cm, svars 13—17 g. Tēviņiem vairošanās sezonā galva un krūtis dzeltenas, galvas priekšpuse oranža. Mugurpuse, spārni un astes spalvas brūnas ar dzeltenbrūnu svītrojumu. Mātītēm blāvs apspalvojums visa gada garumā.

Barība 
Pārtiek no kukaiņiem, zirnekļiem, nektāra, sēklām un atsevišķiem augļiem. Barību meklē uz zemes un veģetācijā līdz 10 m augstumam.

Ligzdošana 
Veido monogāmus pārus. Ligzdošanas veids oportūnisks, bet visbiežāk ligzdo no jūlija līdz novembrim un no februāra līdz martam. Katram pārim ir sava teritorija. Ligzdai ir kupolveida forma, vīta no smalkiem zāļu stiebriņiem un palmu šķiedrām un rotāta ar artona gabaliņiem vai spalvām. Atrodas kādā augstā kokā. Olas ir gaiši zilas.

Populācija 
Mazāk nekā viena piektdaļa pasaules putnu sugu mitinās salās, taču vairāk nekā 90% no visiem izmirušajiem putniem aptver salu populācijas. Unikālo Rodrigesas un visu Maskarēnu salu faunu gandrīz pilnībā iznīcināja ievestie plēsēji un vietējās ekosistēmas konkurenti, dabiskās vides izpostīšana un pārmērīgās medības. Kopumā kopš 1600. gada Maskarēnu salās izmirušas vismaz 28 endēmas putnu sugas.

Rodrigesas fodija skaitu dramatiski ietekmēja to dzīves vietu pārveide lauksaimniecības vajadzībām 1960. gados un ciklons Monika 1968. gadā, pēc kura bija atlikuši tikai pieci līdz seši sugas pāri. Tika veikti aizsardzības pasākumi, kas galvenokārt nozīmēja augāja saglabāšanu un atjaunošanu. Tā rezultātā 1999. gadā dzelteno fodiju skaits pieauga līdz 334 pāriem, bet 2013. gadā sugas populāciju veidoja jau 4000—8000 īpatņi.

Atsauces

Literatūra 
 Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Zinātne. Rīga. 1981.
 Birds. Île Maurice • Rodrigues. Jacques de Spéville. December 2014.

Ārējās saites 
Beauty of Birds: Rodrigues Fody (Foudia flavicans)
Xeno-Canto: Rodrigues Fody · Foudia flavicans · Newton, A, 1865

Fodiji
Maurīcijas putni
Maurīcijas endēmie putni
Kopmaņi

Kopmaņi, izloksnē Kūpmaņi, ir ciems Alūksnes novada Malienas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km no pagasta centra Brenciem, 13 km no novada centra Alūksnes un 214 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P41 (Alūksne—Liepna), Ievednes upes krastā.

Atsauces
Juris Jansons

Juris Jansons ( Rīga —  Latvija) bija padomju un Latvijas fiziķis, Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis, Dr. habil. sc. ing.

No 1993. līdz 2011. gadam bijis Polimēru mehānikas institūta direktors, no 2001. līdz 2004. gadam — Latvijas Zinātnes padomes priekšsēdētājs, viceprezidents. No 2004. līdz 2016. gadam vadījis Fizikas un tehnisko zinātņu nodaļu, no 2011. līdz 2016. gadam — PMI Zinātnisko padomi.

Ārējās saites 
 Biogrāfija Latvijas Zinātņu akadēmijas vietnē

1939. gadā dzimušie
2016. gadā mirušie
Rīgā dzimušie
Latvijas fiziķi
PSRS fiziķi
Veslijs So

Veslijs Barbasa So (; dzimis  Kavitē) ir Filipīnu starptautiskais lielmeistars šahā (2008), kas kopš 2014. gada pārstāv ASV.

Biogrāfija 
Vairākkārt pārstāvējis Filipīnas Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvis 2005. gadā, kad ieņēmis 4. vietu. 2008. gadā kopā ar Li Čao dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Dubaijā un uzvarējis turnīrā Manilā. 2009. gadā pirmo reizi piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā ticis līdz 4. kārtai. Tajā pašā gadā uzvarējis šaha turnīrā Veikanzē (Nīderlande). 2011. gadā dalījis pirmo vietu šaha turnīrā Malmē un piedalījies Pasaules kausā šahā, kur izstājies 2. kārtā. 2013. gadā dalījis pirmo vietu Reikjavikas šaha turnīrā un piedalījies Pasaules kausā šahā, kur atkal izstājies 2. kārtā. 2014. gadā Havanā uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā un Lasvegasas šaha turnīrā North American Open. Tāpat 2014. gadā Bergamo uzvarējis ACP Golden Classic sērijas šaha turnīrā. 2015. gadā Veikanzē dalījis 2. vietu lielmeistaru turnīrā Tata Steel un izcīnījis bronzas medaļu ASV šaha čempionātā. 2015. gadā arī piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā atkārtojis savu labāko rezultātu, iekļūstot 4. kārtā. 2017. gada janvārī Veikanzē uzvarējis Tata Steel lielmeistaru turnīrā. 2017. gada aprīlī Sentluisā uzvarējis ASV šaha čempionātā, papildu mačā par 1. vietu pieveicot Oleksandru Oņiščuku. 2017. gadā Tbilisi iekļuvis Pasaules kausa šahā pusfinālā, kurā piekāpies Dinam Ližeņam. 2018. gada martā Berlīnē palicis 7. vietā pretendentu turnīrā. 2018. gadā Sentluisā izcīnījis bronzas medaļu ASV šaha čempionātā. 2020. gada oktobrī uzvarējis ASV šaha čempionātā, kas COVID-19 pandēmijas dēļ notika tiešsaites režīmā. 2021. gada jūnijā Bukarestē dalījis 2.-4. vietu Grand Chess Tour 1. posma turnīrā. 2021. gada oktobrī trešo reizi uzvarējis ASV šaha čempionātā. 2022. gada oktobrī Sentluisā ierindojies 5. vietā ASV šaha čempionātā.

Pārstāvējis Filipīnu un ASV komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (2006-2012, 2016-2018). ASV izlases sastāvā komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2016) un sudraba (2018) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2016) medaļu;
 Āzijas spēļu šaha turnīrā piedalījies 2010. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2010) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2006. gadā So piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2008. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Četrpadsmit gadu un nepilnu divu mēnešu vecumā bijis septītais jaunākais šaha lielmeistars visā šī nosaukuma piešķiršanas vēsturē.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
ASV šahisti
Filipīnu šahisti
Semjuels Šenklends

Semjuels Šenklends (; dzimis  Bērklī) ir ASV starptautiskais lielmeistars šahā (2011).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt deviņu gadu vecumā. 2008. gadā debitējis ASV šaha čempionāta finālā un izcīnījis bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2010. gadā uzvarējis ASV junioru šaha čempionātā, bet 2011. gadā Sentluisā bijis trešais ASV šaha čempionātā. 2011. gadā Hantimansijskā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā, kurā ticis līdz 2. kārtai, kur zaudējis Abhidžītam Guptam. 2014. gadā kļuvis par Amerikas kontinenta individuālā šaha čempionāta sudraba laureātu un dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Santaklārā (ASV). 2018. gadā Sentluisā uzvarējis ASV šaha čempionātā. 2021. gada oktobrī izcīnījis 7. vietu ASV šaha čempionātā. 2022. gada janvārī dalījis 11.-12. vietu tradicionālajā Tata Steel Masters lielmeistaru turnīrā. 2022. gada oktobrī Sentluisā ierindojies 6. vietā ASV šaha čempionātā.

Pārstāvējis ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2014-2018). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2016) un sudraba (2018) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2014) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2015. gadā;
 Panamerikas komandu šaha čempionātos piedalījies 2013. gadā. Gan komandu, gan individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2008. gadā Šenklendam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2011. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
ASV šahisti
Rejs Robsons

Rejs Robsons (; dzimis  Guamā) ir ASV starptautiskais lielmeistars šahā (2010).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt trīs gadu vecumā, kad ģimene pārcēlusies no Guamas salas uz Floridu. Kopš 2004. gada pārstāvējis ASV dažādās Pasaules junioru šaha čempionātu vecumu grupās. Divas reizes pēc kārtas (2005, 2006) dalījis pirmo vietu Panamerikas junioru šaha čempionātos. 2007. gadā uzvarējis šaha turnīrā Čikāgā, bet 2008. gadā bijis labākais šaha turnīrā Maiami. 2009. gadā kļuvis par ASV junioru šaha čempionu un piedalījies Pasaules kausa šahā izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas, kur 1. kārtā zaudējis Baaduram Džobavam. Arī 2011. gada Pasaules kausa šahā izcīņā izstājies 1. kārtā pēc zaudējuma Etjēnam Bakro). 2013. gada Pasaules kausa šahā izcīņā 1. kārtā uzvarējis Andriju Volokitinu, bet 2. kārtā zaudējis citam Ukrainas šaha lielmeistaram Vasiļam Ivančukam. 2015. gadā Sentluisā izcīnījis sudraba medaļu ASV šaha čempionātā. 2021. gada oktobrī izcīnījis 6. vietu ASV šaha čempionātā. 2022. gada oktobrī Sentluisā izcīnījis 2. vietu ASV šaha čempionātā.

Pārstāvējis ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2012, 2016-2018). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2016) un sudraba (2018) medaļas;
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2010, 2013). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2010) medaļu;
 Panamerikas komandu šaha čempionātā piedalījies 2013. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2008. gadā Robsonam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2010. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
ASV šahisti
Tiangong 2

Tiangong 2 (,  — "Debess pils 2") bija Ķīnas orbitālā stacija, oficiāli saukta par kosmisko laboratoriju. Tā paredzēta nākotnes staciju dzīvības nodrošināšanas sistēmu pārbaudei un saslēgšanās eksperimentiem ar citiem kosmosa kuģiem. Tā ir daļa no Tiangong projekta (zināma arī kā "Projekts 921-2"), kas paredz orbītā izveidot lielāku, modulāru, daļēji pastāvīgi apdzīvojamu staciju ap 2020. gadu.

Tiangong 2 ir 10,4 m garumā ar masu aptuveni 8,6 t. Tā sastāv no diviem cilindriskiem nodalījumiem, kuriem ir dažādi diametri. Tievākais ir resursu modulis, kurā ir dzinēji, degvielas tvertnes, saules baterijas. Otrs ir eksperimentu modulis 3,35 m diametrā ar iekšejo tilpumu 15 m³, kurā var dzīvot un strādāt kosmonauti. Tas ir apgādāts ar saslēgšanās mehānismu.

Lidojuma gaita 
Tiangong 2 palaista  14:04:09 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 2F no Dzjucjuaņas pavadoņu palaišanas centra. 

25. septembrī laboratorijas orbīta pacelta līdz 393 km.

18. oktobrī 19:24 UTC pie stacijas pieslēdzās kosmosa kuģis Shenzhou 11 ar kosmonautiem Dzjinu Haipenu un Čeņu Dunu. 17. novembrī 04:41 UTC Shenzhou 11 atvienojās no Tiangong 2.

2017. gada 22. aprīlī 04:16 UTC Ķīnas pirmais automātiskais kravas kuģis Tianzhou 1 saslēdzās ar Tiangong 2.
27. aprīlī pabeigts stacijas degvielas uzpildīšanas pirmais eksperiments, pārsūknējot degvielu no Tianzhou 1 uz Tiangong 2.
14. un 15. jūnijā veikts otrais degvielas pārsūknēšanas eksperiments.
19. jūnijā 01:37 UTC Tianzhou 1 atvienojās no Tiangong 2. Tas attālinājās 5 km attālumā no stacijas un pēc tam atkal tuvojās tai, līdz 06:55 UTC kravas kuģis saslēdzās ar laboratoriju.
21. jūnijā 01:47 UTC Tianzhou 1 atkal atvienojās no Tiangong 2.
2017. gada 12. septembrī Tianzhou 1 veica izmēģinājuma saslēgšanās operācijas ar Tiangong 2 paātrinātā režīmā (6,5 stundās standarta 2 diennakšu vietā).

2018. gada 13. jūnijā Tiangong 2 veica divu impulsu manevru, pazeminot orbītu no 388 × 391 km līdz 293 × 299 km. Tas līdzinājās noiešanas no orbītas manevram. 22. jūnijā tika veikts vēl divu impulsu manevrs, kas atjaunoja orbītu uz 390 × 399 km.

2019. gada 19. jūlijā Tiangong 2 tika novadīta no orbītas un sadega Zemes atmosfērā.

Atsauces 

2
Dzilnas iezis

Dzilnas iezis ir četrpakāpju devona smilšakmens iezis Amatas kreisajā krastā, Cēsu novadā. Ieža kraujas augstums tiek lēsts ap 36,5–40 m, garums līdz 300 m, kā arī iezī visaktīvākie sāniskās erozijas un sufozijas procesi Latvijā, kuru dēļ Dzilnas ieža krasts atkāpjas par aptuveni 1 m gadā. No ieža iztek vairāki avoti, kas veido ūdenskritumus un ziemā pat 10 m augstus leduskritumus. No avotu dzelžainā ūdens un māliem daudzviet iezis ir iekrāsojies sarkanā krāsā. Iezis ir redzams, ejot pa upes labajā krastā esošo ģeoloģisko taku gar Amatu. Ziemā Dzilnas iezī kāpj alpīnisma entuziasti, kā arī dažkārt iezi apmeklē Austrumu filozofi un ekstrasensi, lai meditētu.

Ieža pakāpes 
Dzilnas iezim ir četras pakāpes:
 1. pakāpe ir noturīgs sarkanā māla slānis, kas 30 grādu leņķī sniedzas no ūdens līmeņa līdz aptuveni 7 metru augstumam.
 2. pakāpe ir blokos sadalījusies smilšakmens siena, kas stiepjas no 7 līdz aptuveni 18 m augstumam.
 3. pakāpe ir 30 grādus slīpa, 8 m augsta nogāze, kurā ir ieaudzis mežs. 1993. gada vasarā vētra nogāza šo mežu sešu hektāru platībā. Nākamajos gados Gaujas nacionālā parka uzraudzībā tika nozāģēti lauztie koki un tika iestādīts jauns mežs. Šajā mežā ir iespējams pārvietoties bez speciāla aprīkojuma, kā arī mežā sākas vairāki no avotu ūdenskritumiem.
 4. pakāpe ir 10 m augsta baltā smilšakmens siena.

Vēsture 
1930. gados notika ģeologa Kārļa Ašmaņa vadīta Gaujas pieteku krastu izpēte, kurā arī tika pētīti Amatas krastos esošie ieži, bet Dzilnas iezis Ašmaņa pētījumos nav pieminēts. Nosaukums "Dzilnas iezis" pirmo reizi tika pieminēts 1956. gadā R. Vētras veidotajā tūrisma ceļvedī "Sigulda". 1970. gadā Amatas krastu iedzīvotāju dzimtas pētīja rakstniece Melānija Vanaga un noskaidroja, ka ieža nosaukums nav sens, tā to esot saukuši tūristi un ekskursanti un nosaukums esot laika gaitā iegājies. 1970. gados notika straujākā ieža erozija, tajā bieži notika nobrukumi.

Latvijas dabas pētnieks Guntis Eniņš izvirza teoriju, ka iezis ir izveidojies Otrā pasaules kara laikā un pirmajos gados pēc kara, izskaidrojot, kādēļ Ašmaņa pētījumos nefigurē ieža nosaukums.

Atsauces

Ārējās saites 
 Gunta Eniņa raksts par Dzilnas iezi

Latvijas iežu atsegumi
Cēsu novads
Amata
Mērnieki (Malienas pagasts)

Mērnieki, izloksnē Miernīki, ir ciems Alūksnes novada Malienas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 3 km no pagasta centra Brenciem, 14 km no novada centra Alūksnes un 216 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas starp autoceļu P41 (Alūksne—Liepna) un Dambītes upi.

Atsauces
Dienvidu žirafe

Dienvidu žirafe (Giraffa giraffa) ir žirafu dzimtas pārnadzis, kas sastopams Dienvidu Āfrikā: Dienvidāfrikā, Angolā, Namībijā, Botsvanā, Zambijā, Zimbabvē un Mozambikā. Tā ir viena no četrām mūsdienās dzīvojošām žirafu ģints (Giraffa) sugām, un saskaņā ar mūsdienu sistemātiku dienvidu žirafei ir 2 pasugas. Sugas kopējā populācija ir apmēram 52 000 indivīdi.

Kopīgās īpašības 
Dienvidu žirafei ir noapaļoti vai taisnstūraini raibumi, dažiem zvaigžņveidīgi pagarinājumi. Raibumi ir arī uz kājām, un virzienā uz leju tie kļūst mazāki. Kažoka pamatkrāsa ir gaiši dzeltena, saglabājoties nemainīgai līdz pat kāju nagiem. Tā mājo savannā un sausajos mežos, barojoties ar koku lapām, ziediem un jaunajiem dzinumiem. Īpaši iecienītas ir akāciju audzes. 

Dienvidu žirafes dabīgie ienaidnieki ir lauvas, leopardi, plankumainās hiēnas un hiēnsuņi, kuri parasti uzbrūk mazuļiem, jo pieaugušajiem īpatņiem uzbrūk tikai lauvas. Vairāk par žirafes anatomiju un īpatnībām var izlasīt galvenajā rakstā žirafes.

Sistemātika

Atsauces

Ārējās saites 
Nationalgeographic: Giraffe
Giraffes in South Africa
EOL: South African Giraffe
ARKive: Giraffe (Giraffa camelopardalis)

Žirafu dzimta
Āfrikas fauna
Sviestiņi

Sviestiņi, izloksnē Svīstiņi, ir ciems Alūksnes novada Malienas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 6 km no pagasta centra Brenciem, 16 km no novada centra Alūksnes un 218 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa V396.

Atsauces
Glostera

Glostera (, ) ir pilsēta Apvienotajā Karalistē, Anglijā. Pilsēta atrodas pie netālu no Anglijas—Velsas robežas, Glosteršīras nemetropoles grāfistē. 2014. gadā Glosterā dzīvoja 123 tūkstoši iedzīvotāju. Apdzīvoto vietu dibināja senie romieši imperatora Nervas laikā. Tās nosaukums latīņu valodā bija Colonia Glevum Nervensis.

Anglijas futbolā pilsētu pārstāv futbola klubs Gloucester City A.F.C.. Glosterā populārs ir regbijs, 2015. gadā šeit tika aizvadītas dažas no Pasaules kausa spēlēm.

Ārējās saites 

Anglijas pilsētas
Sebežnieki

Sebežnieki, izloksnē Sebežnīki, ir ciems Alūksnes novada Malienas pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 7 km no pagasta centra Brenciem, 18 km no novada centra Alūksnes un 220 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V398, Sebežnieku grāvja krastā.

Atsauces
Marta Litinska

Marta Litinska (; dzimusi kā Šula ()  Ļvovā, arī Litinska-Šula) ir Ukrainas starptautiskā lielmeistare šahā (1976).

Biogrāfija 
No 1970. gadu sākuma līdz 1980. gadu beigām bijusi viena no vadošajām PSRS šahistēm. PSRS sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi zelta (1972), 5 sudraba (1971, 1973, 1974, 1982, 1985) un bronzas (1981) medaļas. Ukrainas izlases sastāvā 2 reizes (1979, 1981) uzvarējusi PSRS komandu šaha čempionātos. 1982. gadā komandas Trud sastāvā uzvarējusi PSRS komandu šaha kausā. 1991. gadā Ukrainas izlases sastāvā uzvarējusi PSRS sieviešu komandu šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte, tajā skaitā izcīnījusi 2. vietu Brašovā (1972), dalījusi 1.-2. vietu Belgradā (1987), dalījusi 2.-3. vietu Atēnās (1990), dalījusi 1.-2. vietu Ļvovā. 

Par panākumiem turnīros FIDE 1972. gadā Litinskai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1976. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Vairākkārt piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros, kuros divas reizes uzvarējusi (1985, 1987).  Divas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas pretendentu mačos, kuros 1974. gadā pusfinālā Rīgā piekāpusies Nanai Aleksandrijai ar 2½:5½ (+2, =1, -5), bet 1980. gadā ceturtdaļfinālā Bādenbādenē uzvarējusi Gīzelu Fišdiku ar 4½:3½ (+4, =1, -3), taču pusfinālā Viļņā atkal piekāpusies Aleksandrijai ar 5:7 (+3, =4, -5). Divas reizes piedalījusies arī Pasaules šaha čempiones izcīņas pretendentu turnīros, kuros 1986. gadā Malmē ierindojusies 3. vietā, bet 1988. gadā Chaltubo (tagad Gruzija) palikusi 4. vietā.

Pārstāvējusi PSRS un Ukrainas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 4 reizes (1988, 1992-1996). Komandu vērtējumā izcīnījusi 2 sudraba (1988, 1992) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1988) medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījusies 1992. gadā un komandu vērtējumā izcīnījusi zelta medaļu.

2002. gadā Naumburgā (Vācija) uzvarējusi Pasaules senioru šaha čempionātā. Arī nākamajos Pasaules senioru šaha čempionātos bijusi uz goda pjedestāla: 2003. gadā - 2. vieta, bet 2004. gadā - 3. vieta.

Pēc izglītības ir matemātiķe, beigusi Ļvovas Universitāti.

Atsauces

Ārējās saites 

1949. gadā dzimušie
Ļvivā dzimušie
Ukrainas šahisti
PSRS šahisti
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Baku pilsētas trase

Baku pilsētas trase (; ) ir  Formula 1 sacīkšu trase, kas izveidota Baku pilsētas ielās Azerbaidžānā. Trase tika atklāta 2016. gadā. Atskaitot Soču autodromu Krievijā, Baku pilsētas trase ir vienīgā pirmās formulas sacīkšu trase Kaukāza reģionā.

Baku pilsētas trase ir 6,003 km gara ar 20 līkumiem. Trase sastāv no divām pilnīgi atšķirīgām sekcijām. Pilsētas jaunajā daļā trasē ir vairāki taisni ielu posmi ar klasiskiem 90 grādu pagriezieniem. Savukārt pilsētas vēsturiskā centra daļā trasē ir izteikti lēni līkumi, kur sacīkšu mašīnām ir nepieciešams maksimāls piespiedējspēks. Trase ir zīmīga ar garāko starta — finiša taisni F1 kalendārā, kas 2,2 km garumā stiepjas gar Kaspijas jūras piekrasti. Trasi ir projektējis vācu inženieris Hermans Tilke.

Trasē pirmās sacensības bija 2016. gada Eiropas Grand Prix izcīņa kurā uzvaru izcīnīja vācu pilots Niko Rosbergs un viņa pārstāvētā Mercedes vienība.

Galerija

Skatīt arī
 F1 trašu saraksts

Atsauces

Ārējās saites 

Official website , 

Baku
Eiropas Grand Prix
Azerbaidžānas Grand Prix
Celtnes un būves Azerbaidžānā
Sendija Stjuarte

Sendija Stjuarte (; dzimusi 1958. gada 13. janvārī Sanfrancisko) ir dziesmu autore, dziedātāja un taustiņinstrumentāliste no Hjūstonas Teksasā, ASV. Viņa ir galvenokārt pazīstama ar savu albumu Cat Dancer un sadarbību ar grupas Fleetwood Mac vokālisti Stīviju Niksu. Sendija Stjuarte piedalās Purple Songs Can Fly Project labdarības projektā, muzikāli palīdzot bērniem, kas ārstējas no vēža un asins traucējumiem Teksasas bērnu onkoloģijas centrā.

Karjera 
1983. gadā tika izdots Stjuartes pirmais singls Saddest Victory. Dziesmas video tika atskaņots MTV vairākas nedēļas, bet dziesma neiekļuva Billboard singlu topā. Saddest Victory bija pirmais singls no Sendijas Stjuartes debijas albuma Cat Dancer.

Sendija Stjuarte dziedāja fona vokālu, spēlēja sintezatorus un klavieres Stīvijas Niksas otrajā albumā 1983. gada Wild Heart. Stjuarte kopā ar Stīviju sarakstīja vairākas albuma dziesmas, ieskaitot If Anyone Falls, Stīvijas un Sendijas duetu Nightbird un Nothing Ever Changes. Divas no Stjuartes sarakstītajām dziesmām sasniedza top 40 ASV singlu topā — If Anyone Falls guva 17. vietu, bet Nightbird sasniedza 33. vietu. Sendija un Stīvija kopā sarakstīja dziesmas arī vēlākajiem Stīvijas albumiem — Street Angel un Trouble in Shangri-la.

1985. gadā Stjuarte ierakstīja duetu This Is Your Day ar Nīlu Rodžersu filmai "Baltās naktis" ar Mihailu Barišņikovu un Gregoriju Hainu galvenajās lomās..

1985. gadā Stjuarte arī piedalījās Japānas bezalkoholiskā dzēriena Mets TV reklāmā.

1987. gadā tika izdots albums Blue Yonder, ko ierakstīja Sendija Stjuarte kopā ar Deividu Mandeju. Albums sākotnēji bija iecerēts kā Stjuartes otrais solo albums, bet tika nolems to veidot sadarbībā ar Mandeju. Šajā pašā gadā viņa sarakstīja dziesmu Seven Wonders ar Stīviju Niksu. Dziesma tika izdota 1987. gada Fleetwood Mac albumā Tango in the Night. Dziesma sasniedza 19. vietu ASV Billboard Hot 100 singlu topā un 2. vietu ASV Billboard roka dziesmu topā. 2014. gada janvārī Niksa izpildīja dziesmu "Amerikāņu šausmu stāsta" trešās sezonas noslēguma sērijā. Tas palīdzēja dziesmai sasniegt 18. vietu ASV digitālajā roka topā un pārdot 13 000 singla kopijas.

Stjuarte sarakstīja dziesmu Valentine Belindas Kārlaislas 1989. gada albumam Runaway Horses. Kārlaisla šo dziesmu izpilda vairākās koncerttūrēs.

2009. gada 10. novembrī Sendijas Stjuartes Cat Dancer tika izdots CD formātā.

Atsauces 

1958. gadā dzimušie
ASV pianisti
ASV taustiņinstrumentālisti
2016.—2017. gada LBL sezona

2016.—2017. gada LBL sezona bija 26. Latvijas Basketbola līgas sezona. Regulārā sezona sākās  un ilga līdz 2017. gada aprīlim. Sezonā startēja 10 komandas: Barons, BK Jēkabpils, Jūrmala/Fēnikss, Latvijas Universitāte, Liepāja/Triobet, Ogre/Kumho Tyre, BK Valka/Valga, Valmiera/ORDO, Rīgas VEF, BK Ventspils.
Par čempioniem kļuva VEF Rīga, kas finālsērijā ar 4:0 uzvarēja BK Ventspils.

Komandas

Regulārā sezona

Izslēgšanas spēles 

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 
 LBL mājaslapa
 Eurobasket profils 

2016. gads sportā
2017. gads sportā
2016. gads Latvijā
2017. gads Latvijā
Latvijas Basketbola Līgas sezonas
Atenboro krūkaugs

Atenboro krūkaugs (Nepenthes attenboroughii) ir krūkaugu dzimtas kukaiņēdāju augs.

Tā ir kritiski apdraudēta suga, kas sastopama nelielā platībā Viktorijas kalna apkārtnē, Filipīnu Palavanas salā. Šis retais krūkaugs ierindots Zemeslodes 100 visapdraudētāko sugu sarakstā.

Atklāšana 
Pirmo reizi krūkaugu 2000. gadā ievēroja misionāri, kas devās uz Viktorijas kalna smaili. Pārbaudot misionāru liecības, biologu grupa 2007.gadā zinātnei atklāja iespaidīgo un krāsaino sugu. Kopš tā laika kalna augšējās nogāzēs ir atrastas trīs auga kolonijas.

Apraksts 

Ložņājošs puskrūms. Stumbra caurmērs var pārsniegt 3,5 cm, garums — virs 1,5 m. 

Gaļēdājauga lapojums veido tvertnes formu un izkārtots pamīšus. Šīs tvertnes veida lapas līdz pusei pildītas ar skābas pH reakcijas šķidrumu. Krūkas "lūpa" jeb peristoma ļoti koša; tās apakšdaļā ir atskabargaini zobiņi, bet krūkas iekšmalu klāj slidenas vaska plātnītes. Pārslīdot pāri šādai "lūpai", upurim nav ne mazāko izredžu izglābties. Lai gan Atenboro krūkaugi spēj notvert pat grauzējus, visbiežākais to "medījums" ir sīki kukaiņi, piemēram, skudras. 2012. gadā botāniķu grupa krūkā konstatēja beigtu cirsli. 

Krūkas, kura producē Atenboro krūkaugi, ir vienas no lielākajām ģintī. To tilpums var pārsniegt 1,5 litrus. Krūkas ir trauslas, garums — virs 30 cm, platums — 16 cm. To krāsojums no  zaļas vai dzeltenas līdz tumšai purpura.

Kā citi ģints pārstāvji, atenboro krūkaugs ir divmāju augs, kam raksturīgi nošķirti vīrišķie un sievišķie ziedi.

Izplatība un veģetācija 
Kalnu suga, kas sastopama sākot no 1450 m v.j.l. līdz Viktorijas kalna virsotnei 1726 m augstumā. Tās nelielais areāls aizņem vien nepilnus 10 km², populācijas blīvums — mazāk par vienu augu uz 20 m². Aug starp skrajiem krūmājiem un augsnē ar bagātu niķeļa un magnija saturu.

Atenboro krūkauga areāls nepārklājas ar citām ģints sugām un neveido starpsugu krustojumus.

Apdraudējums 
Lielāko apdraudējumu rada augu kolekcionāri. Ārzemju tūristi Filipīnās izrāda ievērojamu interesi par retām augu sugām, un vietējie iedzīvotāji nereti savvaļā ievāc un ceļmalu kioskos tiem pārdod šīs sugas. Kalnu augsne ir bagāta ar smago metālu, un iespējamā derīgo izrakteņu atradņu atklāšana potenciāli apdraud sugas pastāvēšanu nākotnē.

Atsauces

Literatūra 
 Augu ģeogrāfija un daudzveidība. Normunds Priedītis. Apgāds Zvaigzne ABC, 2009. 

Krūkaugu dzimta
Filipīnu flora
Zemeslodes 100 visapdraudētākās sugas
Teitupīte

Teitupīte (arī Skribatupe, augštecē - Ziveņupīte) ir Rīgas līcī ietekoša upe Tukuma novadā.

Izteka - no Zivenes ezera. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Rīgas līcī pie starp Enguri un Ķesterciemu. Teitupīti šķērso valsts autoceļi P128 (Sloka—Talsi) un P131 (Tukums—Ķesterciems—Mērsrags—Kolka). Tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces

Tukuma novada upes
Engures novada upes
Rīgas līča baseina upes
Siksts IV

Siksts IV (; dzimis ; pilsoniskais vārds — Frančesko della Rovere (Francesco della Rovere), miris ) bija renesanses laika Romas pāvests no 1471. gada līdz nāvei 1484. gadā.

1471. gadā ziedoja antīkās bronzas kolekciju "Romas tautai", tā likdams pamatus Kapitolija muzejiem. Siksts IV ir pāvests, kurā vārdā nosaukta Siksta kapela, pēc kura rīkojuma no 1477. līdz 1480. gadam tā tika renovēta. Siksts IV ir Vatikāna arhīvu un Upsalas Universitātes dibinātājs. Modernizēja Romas arhitektūru, tai skaitā uzcēla pirmo jauno tiltu (Ponte Sisto) pār Tebru kopš Romas impērijas laikiem.

Siksts IV bija spāņu inkvizīcijas dibinātājs. Anulēja vairākus Konstances koncila lēmumus. Siksta IV laikā kūrijā valdīja nepotisms. Pāvests iesaistījās Paci sazvērestībā pret Mediči ģimeni Florencē.

Ārējās saites 

 

1414. gadā dzimušie
1484. gadā mirušie
Romas pāvesti
Funkcionālā pārtika

Funkcionālā pārtika ir pārtika, kam pievienotas dažādas bioloģiski aktīvas sastāvdaļas, kas uzlabo veselību, veicina organisma fizioloģisko darbību un samazina saslimstības risku. Apzīmējums „funkcionālā pārtika” radās Japānā 20. gadsimta 80. gados, kad tās zinātnieki veica plašus pētījumus par atsevišķu pārtikas sastāvdaļu ietekmi uz organismu un saslimstību, tādējādi cenšoties mazināt valsts veselības sistēmas izmaksas.

Ražošana 

Funkcionālo pārtiku ražo ar 4 dažādām pieejām:

produkta izejvielās samazinot to vielu daudzumu, kas identificētas kā patērētājam kaitīgas (piemēram, kāda alerģiska olbaltumviela);
produktā palielinot to dabīgo sastāvdaļu daudzumu, kam ir labvēlīga iedarbība uz veselību;
papildinot produktu ar tādām veselību labvēlīgi ietekmējošām sastāvdaļām, kas tajā sākotnēji nav bijušas;
ar labvēlīgākas iedarbības vielām aizstājot tādas uzturvielas, ko patērētāji parasti no pārtikas uzņem par daudz (piemēram, tauku aizstāšana ar ogļhidrātu bāzes tauku aizvietotājiem).

Funkcionālās sastāvdaļas 
Funkcionālās pārtikas funkcionalitāti nodrošina pievienojot šādas funkcionālās sastāvdaļas:

Atsauces

Ārējās saites 
Inta Brikere (2015. gada 9. jūlijs). Kas tā tāda – funkcionālā pārtika. Ēd gudri. Latvijas Avīze. Skatīts: 2016. gada 25. septembrī.

Pārtikas zinātne
Uzturs