joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Svetla pie Sāzavas

Svetla pie Sāzavas () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Havlīčkūvbrodas apriņķī pie Sāzavas upes.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1204. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā. 

Čehijas pilsētas
Visočinas apgabala pilsētas
Šiliņš

Šiliņš (, ) bija viduslaiku monētas, no 1550. gada Anglijas, vēlāk Apvienotās Karalistes (1707-1971) un tās koloniju naudas vienības nosaukums. 
1643. gadā arī hercogs Jēkabs lika uzsākt sudraba Kurzemes šiliņu (Curlandiae solidus) kalšanu, kas kalpoja kā Kurzemes hercogistes galvenā naudas vienība.

Mūsdienās par šiliņiem dēvēta arī Austrijas nauda (1924-1938, 1945-2002), no 1966. gada Kenijas, Somālijas, Tanzānijas un Ugandas nauda.

Etimoloģija 
Vārda "šiliņš" izcelsme nav viennozīmīga. Nosaukums cēlies no Kārļa Lielā laika solidiem (), kas bija 20 daļa no sudraba mārciņas. Šī sudraba svara vienība tautā dēvēta par šiliņu. Uzskata, ka vārda saknei ir sakars ar senajās indoeiropiešu valodās sastopamo sakni *(s)kel- „skaldīt, nogriezt“.

Latvijā kaltie šiliņi 
Arhibīskapa Johana VI Ambundi valdīšanas laikā pēc 1422. gada monetārās reformas visās Livonijas konfederācijas naudas kaltuvēs tika ieviests vienots standarts un ieviesta vienota Livonijas monetārā sistēma. 1 ārtavs (ārtigs) tika pielīdzināts 12 Lībekas vecajiem šiliņiem un kopš 1426. gada 18. janvāra Livonijas landtāga lēmuma tika dēvēts par šiliņu (schilling), bet mazākās monētas tika sauktas par šerfiem (scherf). Vienā šiliņā bija 8 šerfi. 
No 1515. gadā Rīgā sāka kalt lielākas sudraba monētas - vērdiņus (ferding), markas un dālderus (thaler).
Starp naudas vienībām bija šādas attiecības: 1 dālderis = 4,5 markas = 18 vērdiņi, savukārt 1 vērdiņš = 9 šiliņi = 27 feniņi.

Pirmais Kurzemes un Zemgales hercogs Gothards Ketlers nodibināja naudas kaltuvi Jelgavā, kur no 1575. gada tika kalti pirmie hercogistes šiliņi (0,95-1,05 g) un dālderi. 
1643. gadā hercogs Jēkabs Jelgavā lika uzsākt 0,45-0,52 gramu, 1646. gadā — 0,70-0,80 gramu sudraba Kurzemes šiliņu (Curlandiae solidus) kalšanu, kas kalpoja kā hercogistes galvenā naudas vienība. 

1687. gadā hercoga Frīdriha Kazimira valdīšanas laikā ieviesa jaunu monetāro sistēmu, kurā bez 1,27-1,32 gramu šiliņiem (1696. gadā) un 3,51 gramu zelta dukātiem 1687., 1689., 1695. un 1696. gadā kala arī 1,02 gramu sudraba trīspolherus (Dreipolcher), 1689. un 1694. gadā kala 3,03 gramu sudraba sešgrašus (6 Grossus) un sudraba ortus (Ort).
1762. gadā, kad saasinājās cīņa par hercogistes troni, hercogs Kārlis Kristians Jozefs lika kalt 1,17-1,32 gramu vara šiliņus, 1,05-1,20 gramu sudraba grašus un 2,68 gramu sudraba sešgrašus. Pēc varas atgūšanas hercogs Ernests Johans 1763. gadā lika kalt 1,25-1,28 gramu vara šiliņus, 3,57 gramu vara grašus.

Atsauces 

Šiliņš
Latvijas nauda
Johans Kēlers

Johans Kēlers (, dzimis , miris ) bija igauņu profesionālās glezniecības pamatlicējs. Cēsu daiļkrāsotāja māceklis, Cēsu Sv.Jāņa baznīcas altārgleznas Pieta autors. Kārļa Roberta Jakobsona draugs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1926. gadā kā septītais bērns zemnieku ģimenē. Mācījās Vīlandes pilsētas skolā, pēc tam strādāja pie daiļkrāsotāja Cēsīs, kur tika pamanīts Kēlera gleznotāja talants. Ar Cēsu pilsmuižas īpašnieka Emanuela fon Zīversa finansiālu atbalstu Kēlers studēja Pēterburgas mākslas akadēmijā. No 1857. līdz 1861. gadam viņš ceļoja pa Rietumeiropu un Itāliju. 

No 1862. līdz 1874. gadam viņš bija Krievijas impērijas ķeizara Aleksandra II meitas Marijas Aleksandrovnas zīmēšanas skolotājs, līdztekus no 1869. līdz 1870. gadam arī akadēmijas pasniedzējs.
No 1886. līdz 1889. gadam Kēlers strādāja ārzemēs, pēc atgriešanās dzimtenē no 1891. līdz 1893. gadam bija Igauņu literātu biedrības (Eesti Kirjameeste Selts) prezidents. 

Miris 1899. gadā, apglabāts Sūre-Jāni kapos.

Ārējās saites 

Igauņu mākslinieki
Viljandi apriņķī dzimušie
Auļukalna ezers

Auļukalna ezers (arī Vaiveles ezers) ir ūdenstilpe Smiltenes novada Drustu pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā dienvidos no autoceļa V300. Garena, ziemeļu—dienvidu virzienā izstiepta, līkumota ezerdobe, krasti zemi, lēzeni, dibens — dūņains, smilšains. Ietek Stādiņupīte un vairāki grāvji, iztek Kalnupīte uz Pērļupi. Ezerā mīt līdaka, asaris, rauda, karūsa, līnis, rudulis.

Ezera ziemeļu krastā atrodas Auļukalna ciems, ir peldvieta.

Ezermītne 
Ezera austrumu daļā ir hidroarheoloģisku atradumu vieta — klāstu ezermītne.

Teika 
Par ezera rašanos vēsta 1880. gadā pierakstīta latviešu tautas teika (LFK 1400, 12254), kur minēta Vaiveles ezera nolaišanās netālu no Auļukalna
valsts nama, muižas laidaru un ganību vietā. Lopi ta paspēti pārdzīt mājās, bet divi auni bijuši aizņemti ar badīšanos un vēlāk vēl ezera dzelmē manīti, arī atsevišķas mājas. Laidara vārti arī savulaik esot malā izvilkti.

Atsauces 

Smiltenes novada ezeri
Drustu pagasts
Akācijas (ciems)

Akācijas, agrāk Audzu muiža, ir ciems Latvijā, Dobeles novada Krimūnu pagastā pie Auces upes un autoceļa V1098 (Dobele—Krimūnas—Zaļenieki). Vēsturiski veidojusies ap Audzu muižas (Neu-Friedrichshof) kompleksu.

Atsauces 

Dobeles novada ciemi
Latvijas ciemi
Krimūnu pagasts
Ždīreca pie Doubravas

Ždīreca pie Doubravas () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Havlīčkūvbrodas apriņķī.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1399. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā. 

Čehijas pilsētas
Visočinas apgabala pilsētas
Ceriņi (ciems)

Ceriņi, arī Pētera Upīša dārzs-muzejs un Upīša dārzs, ir ciems Latvijā, Dobeles novada Krimūnu pagastā uz dienvidaustrumiem no Dobeles, faktiski saplūdis ar Dobeles pilsētu. Ceriņu ciemā atrodas Latvijas Valsts Augļkopības institūts ar Pētera Upīša muzeju.

Ārējās saites
Latvijas Valsts Augļkopības institūts

Atsauces 

Dobeles novada ciemi
Latvijas ciemi
Krimūnu pagasts
Henriks Magnuss fon Budenbroks

Henriks Magnuss fon Budenbroks (, dzimis , miris ) bija Zviedru Vidzemē dzimis Zviedrijas barons un ģenerālleitnants. Kaspara Frīdriha fon Budenbroka brālis. Zviedrijas armijā no 1741. gada. 1741. gadā bija zviedru spēku komandieris Somijā. 1741. gada 23. augustā krievu karaspēks Pētera Lasī vadībā sakāva zviedru spēkus pie Lapēnrantas. Lai arī fon Budenbroks tieši nepiedalījās kaujā, viņš tika izsaukts uz Zviedriju un kopā ar ģenerāli Kārli Emīlu Levenhauptu sodīti ar nāvi.

Ārējās saites 
Baltische Biographische Lexikon 
Svenskt biografiskt handlexikon 

1685. gadā dzimušie
1743. gadā mirušie
Vācbaltieši
Aužuļu liepa

Aužuļu liepa ir dižkoks, parastā liepa (Tilia cordata) Pāvilostas novada Vērgales pagastā. Aug tīrumā 50 m uz austrumiem no ceļa 1,8 km uz ziemeļiem no Ziemupes, nosaukta pēc agrākajām Aužuļu mājām. Ar 7,3 m apkārtmēru uzskatīta par otru resnāko liepu Latvijā. Stipri cietusi 2005. gada orkānā «Ervīns», zaļo tikai viens koka zars. Pirms orkāna koka augstums bija 22 m, vainaga projekcija 410 m².

Atsauces 

Latvijas dižkoki
Vērgales pagasts
Dižkoks

Dižkoks ir sevišķi vecs un resns koks, kam ir liela zinātniska, kultūrvēsturiska un estētiska nozīme. Parasti dižkoki ir valsts aizsardzībā kā īpaši dabas pieminekļi, dažos gadījumos arī kā vēsturiski vai kultūrvides pieminekļi. Terminu „dižkoks” literatūrā 1960. gados ieviesa Latvijas dižkoku pētīšanas pamatlicējs Staņislavs Saliņš. Viņš ieteica par dižkoka pamatkritēriju pieņemt stumbra apkārtmēru  augstumā no zemes. Mērīšana veicama, ņemot vērā vidi ap koku — slīpā nogāzē apkārtmērs tiek mērīts augstākajā pusē. Gadījumos, ja zem  augstuma koka stumbram ir šaurāka vieta, koka apkārtmērs tiek mērīts zemāk. Vairāku koku saaugumi netiek uzskatīti par vienu koku.

Latvijā reģistrēti ap 4000 dižkoku, bet kopā ar nereģistrētajiem to skaits tik lēsts ap 20 000. 2017. gadā Latvijas Dabas fonds dižkoku atzina par 2018. gada dzīvotni.

Vietējo sugu resnākie koki 
Norādīti dižākie zināmie vietējo sugu koki.

Kritēriji 
Kritēriji koku iekļaušanai aizsargājamo sarakstā.

Vietējās sugas

Citzemju sugas

Atsauces

Skatīt arī 
 Latvijas lielākie dižozoli

Ārējās saites 
 Latvijas izcilākie koki
 Dzintarzīmes. Latvijas lielākie koki
 Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas aģentūras datu bāze «Īpaši aizsargājamie un retie koki» 
 Visu koku sugu dižkoku statusu izmēri (M)

Latvijas daba
Dižkoki
Avīkne

Avīkne, arī Avikna, Aviekne, vidustecē — Sudrabstrauts, ir upe Kurzemē, Vadakstes labā krasta pieteka Dobeles un Saldus novados. Sākas no meža meliorācijas grāvju sistēmas Uzliekņa purvā Lielauces paugurainē Lielauces pagasta ziemeļrietumos. Tek pa Vadakstes līdzenumu dienvidu virzienā. Lielākajā daļā tecējuma gultne regulēta, uzņem apkārtējo meliorācijas sistēmu ūdeņus. Lielākā pieteka Melnupe (labā). Šķērso autoceļu P96 un Glūdas—Reņģes dzelzceļu.

Atsauces 

Dobeles novada upes
Saldus novada upes
Auces novada upes
Ventas baseina upes
Avīkne
Jevgēņijs Gleizerovs

Jevgēņijs Gleizerovs (; dzimis , Brjanskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1993).

Biogrāfija 
20.gadsimta 80. gados vairākkārt bijis Krievijas šaha čempionāta laureāts: 1985. gadā dalījis 2.-3. vietu, bet 1988. gadā dalījis 3.-4. vietu. Uzvarējis vairākos starptautiskos šaha turnīros, tajā skaitā 1993. gadā Voskresenskā un Čeļabinskā, 1994. gadā Drēzdenē, 1996. gadā Minskā, 1997. gadā Gēteborgā, 2000. gadā Ļubļanā un citos. FIDE Gleizerovam 1989. gadā piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1993. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Regulāri piedalās šaha turnīros Latvijā. 2015. gadā piedalījās Vladimira Petrova memoriālā Jūrmalā, kur spēcīgā konkurencē palika 25. vietā. Turnīrā "Vidzemes vasara" (Limbaži) 2012. gadā bijis 3. vietā, bet 2015. gadā šajā turnīrā izcīnījis 4. vietu.

Atsauces

Ārējās saites 

1963. gadā dzimušie
Brjanskas apgabalā dzimušie
Krievijas šahisti
PSRS šahisti
Priežciems

Priežciems ir ciems Mārupes novada Babītes pagastā, uz laiku ticis iekļauts Piņķu ciemā, vēlāk ciema statuss atjaunots. Atrodas pagasta austrumu daļā netālu no autoceļu A5 (Rīgas apvedceļš (Salaspils—Babīte)) un A10 (Rīga—Ventspils) krustojuma. Rīgas apvedceļš nošķir Priežciemu no Piņķiem, bet autoceļš A10 no Babītes. Priežciemā ietilpst arī savrupmāju ciemats Beberi, kas atrodas ciema dienvidu daļā pie Rīgas apvedceļa A5. Atrodas  no novada centra Mārupes

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Sēbruciems

Sēbruciems (agrāk arī Sēbri, Sēbru ciems, Seber) ir apdzīvota vieta Mārupes novada Babītes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā pie autoceļa Dzilnuciems—Piņķi 2 km no pagasta centra Piņķiem,  no novada centra Mārupes un 18 km no Rīgas centra.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Chrysolina graminis

Chrysolina graminis ir lapgraužu dzimtas suga, kurā ietilpst 7 pasugas. Sugas pārstāvji ir sastopami Eirāzijā, tai skaitā arī Latvijā.

Izplatība 
Chrysolina graminis sensu lato ir sastopama no Pireneju pussalas līdz Rietumķīnas. Nominālā pasuga (C. graminis graminis) ir izplatīta Eiropā; C. graminis artemisiae ir sastopama Dienvidaustrumeiropā, Kazahstānā, Centrālāzijā, Dienvidsibīrijā un Mongolijā; C. graminis auraria — Daurijā, Tālajos Austrumos, Austrummongolijā un Ķīnā; C. graminis christianae — Francijā; C. graminis mediterranea — Korsikā un Spānija; C. graminis rugulosa — Francijā; C. graminis santonici — centrālajos Alpos.

Pieaugušo vaboļu apraksts 
Pieaugušo vaboļu (imago) ķermeņa garums ir 8—11 mm. Ūsas ir īsas ar paplašinātiem augšējiem posmiem. Spiculum gastrale ir resns un Y-veidīgs.

C. graminis auraria ķermenis ir gaiši zaļš vai sarkanīgs ar vara toni. Segspārni uz diskiem ir ar plašu zilu strīpu un ar tievu — uz šuves.

Attīstīšanās 
Ziemo pieaugušās vaboles, bet iespējams, ka arī citas stadijas, augsnē. Pieaugušas vaboles parādās no kūniņām pavasarī. Pavasarī sākas pārošanas periods. Pēc pārošanas mātītes dēj olas uz barības auga (piemēram, parastā biškrēsliņa) vai apkārt tam nelielās kaudzītēs. Kāpurs iekūņojas pazemē pie barības auga jūlijā. Pieaugušas vaboles parādās augusta beigās.

Ekoloģija 
Vaboles dzīvo mitros tīrumos ar garu zāli. Tās ir polifāgi fitofāgi lapgrauži, kas barojas ar dažādiem augiem no kurvjziežu, lūpziežu, ceļteku, balzamīņu, skarblapju dzimtā.

Imago pārvietojas pa pūkainām augu daļām. Tie nav spējīgi lidot un visu dzīves ciklu pavada tuvumā pie vai uz barības augiem.

Barības augu sarakstā ir:
 kurvjziedi: pelašķi (parastais pelašķis, vītolu pelašķis), vībotnes, biškrēsliņi (parastais biškrēsliņš), pīpenes (parastā pīpene;
 lūpziedi: mētras (ūdens mētra, paleju mētra, Mentha longifolia x suaveolens), sārmenes purva sārmene;
 ceļtekas: veronikas (garlapu veronika);
 balzamīni: spriganes (puķu sprigane);
 skarblapji: vēršmēles (ārstniecības vēršmēle).

Dabiskie ienaidnieki 
Ziemā kurmi barojas ar ziemojošām vabolēm, kuras izrok pazemē.

Melnā skudra medī agrīno stadiju kāpurus. Divspārņi no kāpurmušu dzimtas, Macquartia (tai skaitā Macquartia dispar un Macquartia tenebricosa) un Policheta (Policheta unicolor) ģints pārstāvji ir atzīmēti kā kāpuru parazīti; Rhinophoridae dzimtas pārstāvis Rhinophora lepida ir atzīmēts kā Chrysolina graminis parazīts.

Atsauces

Ārējās saites 
 Chrysolina graminis (L., 1758). GBIF.org
 Chrysolina graminis (Linnaeus, 1758). Wydział Nauk Biologicznych

Lapgraužu dzimta
Avotmuižas ieži

Avotmuižas ieži ir divi smilšakmens atsegumi Braslas labajā krastā Krimuldas novada Lēdurgas pagastā. Izvietojušies pagasta austrumos pie bijušās Avotmuižas (Quellenhof). Lielais Avotmuižas iezis ir ap 15 m augsta un 150 m gara sarkana smilšakmens siena. Tā pakājē izplūst Svētavots, pie kura ticis upurēts vēl līdz 20. gadsimta 20. gadiem. 200 m lejpus atrodas 12—13 m augstais Mazais Avotmuižas iezis, kurā ir Avotmuižas Velnala

Atsauces 

Latvijas iežu atsegumi
Lēdurgas pagasts
007: SPEKTRS

"007: SPEKTRS" () ir 2015. gada Apvienotās Karalistes spiegu filma, kuras režisors ir Sems Mendess. Šī ir 24. filma par Džeimsu Bondu, ceturto reizi Bondu attēlo Denjels Kreigs. Šī ir otrā pēc kārtas Sema Mendesa režisētā Džeimsa Bonda filma, iepriekšējā ir "Operācija "Skyfall"". Tāpat šī ir pēdējā Džeimsa Bonda sērijas filma, ko izplata Columbia Pictures, jo nākamajām sērijas filmām izplatītājs ir Universal Pictures. Galvenās lomas tajā attēlo Kreigs, Kristofs Valcs, Lea Sedū, Bens Višovs, Neomija Herisa, Deivs Batista, Monika Belluči, Ralfs Fainss.

Filmā Bonds cīnās ar globālo noziedzīgo aģentūru SPEKTRS un tās vadītāju Ernstu Stavro BloFeldu (Kristofs Valcs). Spektra un Blofelda pirmā parādīšanās Eon Productions veidotajā filmā bija 1971. gada "Dimanti ir mūžīgi" (Diamonds Are Forever), Blofeldam līdzīgs tēls parādās arī 1981. gada filmā "Tikai tavās acīs" (For Your Eyes Only). Vairāki personāžus, tostarp M, Q un Manīpeniju, atveido aktieri no iepriekšējās sērijas filmas. Aktieru sastāvam ir piebiedrojušies Lea Sedū Dr. Medleinas Svonas lomā, Deivs Batista Hinksa kunga lomā, Endrū Skots Maksa Denbiga lomā un Monika Belluči Lūsijas Siaras lomā. 

Filmēšanas process norisinājās no 2014. gada decembra līdz 2015. gada jūlijam Austrijā, Apvienotajā Karalistē, Itālijā, Marokā un Meksikā. Triki filmā tika veidoti ar specefektu un kaskadieru līdzdalību, pēc iespējas izvairoties no datoranimācijas izmantošanas. "007: SPEKTRS" budžets bija apmēram 245 miljoniem ASV dolāru, kaut arī dažos avotos minēts, ka filmas izmaksas sasniegušas pat 300 miljonus ASV dolāru, tādējādi šī ir dārgākā Džeimsa Bonda sērijas filma.

Filmas pirmizrāde notika  Apvienotajā Karalistē, tieši 50 gadus pēc filmas "Zibenslode" (Thunderball), 30 gadus pēc "Skats uz slepkavību" un 20 gadus pēc "Zeltacs" filmu pirmizrādēm. ASV un Latvijas kinoteātros filmas pirmizrāde norisinājās . "007: SPEKTRS" saņēma dažādas kritiķu atsauksmes, tika slavētas spriedzes ainas, operatora darbs, aktierspēle un muzikālais pavadījums, bet kritizēts tika filmas ilgums un scenārijs. Filmas tēmas dziesma Writing's on the Wall Sema Smita izpildījumā, ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu un Zelta globusa balvu kā labākā dziesma. Filmas vispasaules ienākumi ir vairāk kā 880 miljoni ASV dolāru, padarot to par 2015. gada sesto ienesīgāko filmu un otro ienesīgāko filmu sērijā pēc "Operācijas "Skyfall"".

Nākamās filmas sērijas "Nav laiks mirt" pirmizrāde notika 2021. gada septembrī un tajā Kreigs pēdējo reizi atveidoja Bondu. Filmas režisors ir Kerijs Fukunaga.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2015. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
ASV piedzīvojumu filmas
Džeimsa Bonda filmas
Metro-Goldwyn-Mayer filmas
Sema Mendesa filmas
Gātciems

Gātciems ir ciems Mārupes novada Salas pagastā. Atrodas pagasta vidusdaļā Lielupes labajā krastā, lejpus Gātes atteikai, Mežzara salas rietumos.  no pagasta centra Spuņciema,  no novada centra Mārupes un  no Rīgas centra.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Nacionālā enciklopēdija

Nacionālā enciklopēdija ir universāla enciklopēdija latviešu valodā. Tās elektronisko versiju atvēra 2018. gada 18. decembrī. Enciklopēdijas redakcija darbojas Latvijas Nacionālās bibliotēkas paspārnē.

Kopsavilkums 

Nacionālās enciklopēdijas projekts darbu sāka 2014. gada nogalē. 2014. gada 18. decembrī par elektroniskās platformas piegādātāju izvēlēts uzņēmums Tilde. Nacionālās enciklopēdijas redakcija sāka darbu 2015. gada jūlijā. Enciklopēdijas izveidi pārrauga Nacionālās enciklopēdijas padome, kuru vada kultūras ministre Dace Melbārde.
Nacionālās enciklopēdijas redakcija sastāv no četriem redaktoriem un galvenā redaktora, vēstures doktora Valtera Ščerbinska.
Nozaru redakcijas kolēģijā darbojas 46 nozaru konsultanti, un to vada Latvijas Nacionālās bibliotēkas direktors Andris Vilks.

Finansējums no 200 000 līdz 250 000 eiro gadā Nacionālās enciklopēdijas izveidei piešķirts no 2014. līdz 2018. gadam, kopā sasniedzot 1 100 000 eiro.

Enciklopēdija 2018. gadā oktobrī izdota papīra formātā, pirmajā sējumā ir 864 lappuses, tas maksā no 38,50 eiro. Drukātais sējums ir tematiski fokusēts uz Latviju un veltīts Latvijas Republikas simtgadei. Interese par šo izdevumu bija tik liela, ka tas tika dažu dienu laikā izpārdots un tika drukāta papildu tirāža. Kopš 2018. gada decembra enciklopēdija ir pieejama elektroniskā versijā. Interneta versija nav tematiska un aptver visdažādākās tēmas par pasaules kultūru, zinātni, tautsaimniecību u.c.

Elektroniskā versija 

2019. gada februārī Nacionālās Enciklopēdijas vietnē bija ap 900 šķirkļi.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Latvijas enciklopēdijas
Tīmekļa vietnes
Latvija 100
Dziesmuvara

Dziesmuvara ir Latvijas Universitātes jauktais koris, kas dibināts 1925. gadā kā Dziesmuvaras biedrība, atjaunota 2000. gadā.

Vēsture 
Kora biedrības dibināšanas sapulce notika 1925. gada 9.aprīlī. Pirmais kora mēģinājums notika 1925. gada septembrī Ķeniņa komercskolas aktu zālē Tērbatas ielā 15/17, kas bija noīrēta diviem vakariem nedēļā. Īpaša loma Dziesmuvaras attīstībā bija profesoram un mācītājam Voldemāram Maldonim, kas sekmēja Dziesmuvaras apstiprināšanu Universitātes padomē tās pirmsākumā. 
Koris koncertēja Norvēģijā, Zviedrijā, Somijā, Dānijā, Igaunijā u.c. valstīs. Izcilas atsauksmes "Dziesmuvara" saņēma par saviem koncertiem Skandināvijā 1934. gada koncertbraucienā Oslo un Stokholmā.

Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā Kuldīgā notika viens no pēdējiem Dziesmuvaras koncertiem. Tur palika karogs un tika noglabāts zemē. Pēc Sarkanās armijas otreizējās ienākšanas Latvijā 1944. gadā Dziesmuvaras darbība Latvijā tika pārtraukta, daudzi kora dalībnieki līdz ar tā vadītāju Ādolfu Ābeli emigrēja uz Rietumvāciju un vēlāk uz ASV, kur Ņujorkas dziesmuvarieši atjaunoja kori. Koris pastāvēja līdz Ādolfa Ābeles nāvei 1967. gadā, bet kā sabiedriska organizācija turpināja savu darbību arī vēlāk. "Dziesmuvaras" sekcijas bija Austrālijā, Jaunzēlandē, Anglijā, Vācijā, Kanādā un citās valstīs, Austrālijā kādu laiku pastāvēja koris ar "Dziesmuvaras" vārdu. 1988. gadā ASV tika izveidots "Dziesmuvaras" Latviešu mūzikas fonds, līdz 2002. gadam iznāca "Dziesmuvaras" valdes izdevums "Dziesmuvaras Ziņas". 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1995. gadā aprakto karogu izraka un nogādāja Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā, tomēr oriģinālais karogs bija ļoti satrupējis un nebija izliekams ekspozīcijā. Tā vietā trimdas dziesmuvarieši bija izgatavojuši jaunu vecā karoga kopiju, ko atveda uz Latviju. 2000. gadā Latvijā atjaunoja Dziesmuvaras biedrību un kori.

Simboli 
Dziesmuvariešu cepurītes ir ar baltu virsu, kas nozīmē — daiļums, bet vara brūnā apmalīte — darbs. Saviešiem uz brūnās cepures apmales ir sudraba nozīmīte ar Latvijas Universitātes galvenās ēkas apveidu. Uzņemot par pilntiesīgu biedru, pasniedz arī krūšu nozīmi — stilizētas koklītes ar Universitātes apveidu. Dziesmuvaras pamattikumi ir Darbs, Draudzība un Daiļums. Darbs attīsta tā darītāju, darbs dod īsto dzīvesprieku. Daiļums ir saskaņa starp dzīvi un dziļāko personību. Noteicējs ir iekšējais daiļums. Draudzībā cilvēki mācās saprast katra savdabībā labāko, tāpat – novērst un piedot tā vājības.

Diriģenti 
 Alfrēds Kalniņš (1925—1927)
 Ādolfs Ābele (1927—1944)
 Bruno Skulte (1963—1969)
 Ainārs Rubiķis (2000—2007)
 Edgars Račevskis un Krista Audere (2007—2013)
 Aivis Greters (2014-2018)
 Nora Žeigure (no 2018)

Atsauces 

Latvijas kori
Latvijas Universitāte
Bramberģe

Bramberģe bija ciems Latvijā, Jelgavas novada Glūdas pagastā pie autoceļa V1059. Izveidojies pie 17. gadsimtā celtās Bramberģes muižas (Brandenburg).

Pēc 2011.gada novadu teritoriālās reformas Bramberģe zaudējusi ciema statusu.

Atsauces 

Latvijas ciemi
Glūdas pagasts
Jihlava

Jihlava () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Visočinas apgabala un Jihlavas apriņķa centrs pie Jihlavas upes.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta ap 1233. gadā dibināja Bohēmijas karalis Vāclavs I. Jihlava ir sens sudraba ieguves centrs. No viduslaikiem pilsētas iedzīvotāju vairums bija vācieši, veidojot etnisku anklāvu čehu iedzīvotāju vidū. Gadsimtu gaitā Jihlavas () vācu iedzīvotāji radīja savdabīgu kultūras vidi. Husītu karu laikā pilsēta palika uzticīga katoļticībai, tāpēc vairākas reizes tika aplenkta. Trīsdesmitgadu kara laikā pilsētu divreiz ieņēma zviedri. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Sports 
Pilsētā bāzēta hokeja komanda Jihlavas "Dukla", kas laika posmā no 1967. līdz 1991. gadam 12 reizes kļuvusi par Čehoslovākijas hokeja līgas čempioni.

Cilvēki 
Jihlava ir autosportista Martina Prokopa (Martin Prokop, 1982) un hokejista Jirži Šlēgra (Jiří Šlégr, 1971) dzimtā pilsēta. Pilsētā mācījies komponists Jans Duseks (Jan Ladislav Dussek, 1760—1812). Jihlavā bērnību pavadījis austriešu komponists Gustavs Mālers (Gustav Mahler‎, 1860—1911).

Čehijas pilsētas
Visočinas apgabala pilsētas
Dorupe (Glūdas pagasts)

Dorupe ir ciems Latvijā, Jelgavas novada Glūdas pagastā autoceļu P97 (Jelgava—Dobele—Annenieki) un P96 (Pūri—Auce—Grīvaiši) krustojumā.

Atsauces 

Latvijas ciemi
Glūdas pagasts
Avotmuižas Velnala

Avotmuižas Velnala bija ala Krimuldas novada Lēdurgas pagastā. Izvietojusies Braslas labajā krastā smilšakmens Mazajā Avotmuižas iezī. Bijusi ap  gara un dziļumā sadalījusies divos zaros. 1970. gados aizbrukusi, izveidojot ap  un  platu sufozijas piltuvi. 1989. gadā atlikusī alas daļa atrakta, tās garums bijis ap , bet vēlāk aizbrukusi atkal. 2006. gadā bija redzama  gara,  augsta un  plata tuneļveida eja.

Atsauces 

Latvijas alas
Lēdurgas pagasts
Glūda

Glūda ir ciems Latvijā, Jelgavas novada Glūdas pagasta centrs. Atrodas pie autoceļa P96 (Pūri—Auce—Grīvaiši) dzelzceļa šķērsojuma. Ciemā atrodas Glūdas dzelzceļa stacija, kas ir sākumpunkts dzelzceļa līnijai Glūda—Reņģe, kura šeit atzarojas no dzelzceļa līnijas Jelgava—Liepāja. Glūdas luterāņu baznīca (1848) mūsdienās pamesta.

Atsauces 

Latvijas ciemi
Glūdas pagasts
Zemgale (Glūdas pagasts)

Zemgale, agrāk Kažemeri, Kažmēre jeb Kažmēru muiža, ir ciems Latvijā, Jelgavas novada Glūdas pagastā pie autoceļa V1059 un Tērvetes upes. Veidojusies apr vēsturisko Kažmēres (Kasimirshof) muižu.

Atsauces 

Latvijas ciemi
Glūdas pagasts
Brāļi Jurjāni

Brāļi Jurjāni (Pēteris (1851—1900), Andrejs (1856—1922), Juris (1861—1940) un Pāvuls (1866—1948) Jurjāni) bija latviešu mūziķi un pedagogi, komponisti un folkloristi. Vairāku Vispārējo latviešu dziesmu svētku virsdiriģenti.

Dzīvesgājums 
Brāļi Jurjāni dzimuši Ērgļu pagastā. Viņu tēvs bijis visā apkārtnē iecienīts audējs un māte — liela tautas dziesmu zinātāja. Tēva brālis Jānis Jurjāns — viens no jaunlatviešu kustības pamatlicējiem. 

Andrejs Jurjāns 1873. gadā piedalījās I vispārējos latviešu dziesmu svētkos Rīgā un 1875. gadā devās uz Pēterburgas konservatoriju mācīties ērģeļspēli un kompozīciju. Studiju gados publicēja dziesmu krājumu "Daiņa" (1877). Arī Juris Jurjāns no 1879. līdz 1883. gadam mācījās Pēterburgas konservatorijā un bija mežradznieks Pēterburgas Ķeizariskās operas orķestrī.

Pēc konservatorijas beigšanas Andrejs un Juris Jurjāni strādāja par Harkovas mūzikas skolas pedagogiem, kur mācījās arī jaunākais brālis Pāvuls.

1880. gados brāļi Jurjāni nodibināja mežraga kvartetu, kas piedalās III vispārējos dziesmu svētkos (1888) un apceļoja Latviju, iepazīstinot visplašākās tautas masas ar klasiskās mūzikas vērtībām.

Latviešu komponisti
Latvijas folkloristi
Latvijas mūziķi
Madonas novadā dzimušie
Polna

Polna () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Jihlavas apriņķī. Polnas centrs ir pilsētbūvniecības piemineklis.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1242. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. 17. gadsimtāpilsētā izveidojās ebreju kopiena. 1863. gadā gandrīz visa pilsēta nodega ugunsgrēkā. 1899. gadā Polnā ebrejs Leopolds Hilzners tika apvainots jaunas sievietes ritualā slepkavībā. Hilznera aizstāvībā prāvā iesaistījās Tomāšs Gariks Masariks. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Cilvēki 
No 1840. līdz 1841. gadam Polnā dzīvoja čehu rakstniece Božena Ņemcova (Božena Němcová, 1820-1862).

Čehijas pilsētas
Visočinas apgabala pilsētas
Blukas

Blukas ir Mežciema daļa, agrāk tas bija ciems Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagastā. Atrodas pie Vircavas upes un autoceļa P94 (Jelgava-Staļģene-Code).

Atsauces 

Latvijas bijušie ciemi
Jaunsvirlaukas pagasts
Dzirnieki

Dzirnieki ir ciems Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagastā, pie autoceļu P94 (Jelgava-Staļģene-Code) un V1002 (Dzirnieki-Pilsrundāle) krustojuma.

Atsauces
Lobotomija

Lobotomija (cēlies no grieķu valodas lobos — "daiva", tome — "griezt") ir ķirurģiska vienas vai vairāku nervu šķiedru atdalīšana no smadzeņu pieres daivas kā smagu garīgu traucējumu ārstēšanas metode; var būt arī ķirurģiska kāda orgāna daivas izņemšana vai atdalīšana. Savu popularitāti lobotomija ieguva psihoķirurģijas ēras uzplaukuma laikā 20.gs. 40.un 50.gados.

Vēsture 
Pirmie psihoķirurģijas mēģinājumi tika veikti jau 1888.gadā, kad šveiciešu psihiatrs Gotlībs Burkharts pirmoreiz mēģināja ārstēt garīgas saslimšanas, tiešā veidā ietekmējot smadzenes. 1888. un 1889.gadā dažāda veida smadzeņu operācijas tika veiktas 6 pacientiem, taču ārstu sabiedrības attieksme bija ļoti noraidoša. G. Burkharta pētījums tika turpmāko gadu laikā apskatīts dažu citu pētnieku darbos, taču būtiskais pavērsiena punkts notika 1935.gadā. Portugāļu neirologs Egašs Monišs izstrādāja jaunu tehniku smadzeņu operācijai, ko nodevēja par prefrontālo leikotomiju. Operācijas E. Moniša vadībā veica neiroķirurgs Pedru Almeida Lima. Lai gan sākotnēji atkal E. Monišs saskārās ar kolēģu pretdarbību, metode drīz vien kļuva arvien populāraka. 1949.gadā Egašs Monišs kopā ar Valteru Hesu saņēma dalītu Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā. Prēmija Egašam Monišam tika piešķirta par “viņa leikotomijas terapeitiskā efekta pētījumiem dažādu psihožu ārstēšanā”.

Psihoķirurģijas ērā lielākais lobotomijas aizstāvis bija amerikāņu ārsts Valters Frīmans. Viņš izgudroja transorbitālās lobotomijas tehniku, ar ķirurģisku instrumentu, pēc formas līdzīgu ledus cirtnim, caur acs spraugu un orbītu izņemot daļu no pieres daivas. Savas darbības laikā no 1935.-1967.gadam veica lobotomiju aptuveni 3400 pacientiem.

Lobotomijas noriets 

Lobotomijas ēras noriets sākās ap 20.gs. 50.gadiem, kad tika atklāts torazīns kā efektīvs antipsihotisks preparāts un uzlabota elektrokonvulsīvās terapijas (zināmas arī kā elektrošoka terapijas) drošība. Pēdējā lobotomijas operācija ASV tika veikta 1967.gadā — neirologs Valters Frīmans. PSRS lobotomiju aizliedza 1950.gadā, jo trūka zinātniska pamatojuma procedūras efektivitātei un nebija izstrādāti pēcoperācijas uzraudzības principi. Mūsdienās Pasaules Veselības organizācija uzskata, ka piespiedu ārstēšana un psihoķirurģija nekad nav bijusi nepieciešama.

Lobotomijas pielietojums 

Lobotomijas operācijas tika veiktas pacientiem ar dažādām psihozēm. Bieži vien bez zinātniska pamatojuma tika izmantota situācijās, lai nomierinātu depresīvus, epileptiskus pacientus. 20.gs. 60. un 70.gados ASV vairāki neirologi aicināja veikt psihoķirurģiskas operācijas, to skaitā, lobotomiju, afroamerikāņu iedzīvotājiem, lai ierobežotu dumpjus un sacelšanas, kas izplatījās ASV teritorijā. Pacienti bieži vien kļuva apātiski, zaudēja interesi par ikdienas notikumiem, personīgo higiēnu.

Atsauces 

Medicīna
Viesturs Lukševics

Viesturs Lukševics (dzimis  Kuldīgā) ir bijušais Latvijas šosejas riteņbraucējs, šobrīd treneris. 2020. gadā kļuvis par Latvijas čempionu grupas braucienā.

Mācījies Murjāņu sporta ģimnāzijā.

2009. gadā uzvarējis Latvijas čempionātā grupas braucienā U23 grupā. 2016. gadā izcīnījis sudraba medaļu elites grupā.
 
2020. gada beigās Latvijas čempiona statusā noslēdzis karjeru un kļuvis par treneri Kuldīgas novada sporta skolā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1987. gadā dzimušie
Latvijas riteņbraucēji
Kuldīgā dzimušie
Babītes polderis

Babītes polderis ir 822 ha liels polderis Babītes novada Babītes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Babītes ezera ziemeļaustrumu krastā. Izbūvēts laika posmā no 1939. gada, kad uzbērts no ezera norobežojošais dambis, līdz 1959. gadam, kad uzbūvēta sūkņu stacija un pabeigts detālās nosusināšanas tīkls. Polderī pārsvarā kūdrainas un smilšainas augsnes, darbojas laistīšanas sistēma. Ziemeļaustrumu daļā to šķērso autoceļš A10 un Rīgas—Ventspils dzelzceļš. Daļa poldera pie Piņķiem apbūvēta, ierīkots golfa laukums.

Atsauces 

Latvijas polderi
Babītes pagasts
Alapina variants

Alapina variants  ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: 1. e2-e4 c7-c5 2. c2-c3 .

Tas pieder pie sicīliešu aizsardzības un to klasificē pie pusatklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu B33.

Vēsture 
Pirmoreiz gājiens 2. c3 ticis spēlēts partijā H. Poperts — H. Stauntons (Londona, 1841), bet laikabiedru vidū lielu atsaucību neguva. Tikai pēc 1898. gada turnīra Vīnē, kurā Semjons Alapins, pēc 1. e4 c5 lietojot gājienu 2. c3, nospēlēja vairākas interesantas partijas, variants iekļuva arī pasaules spēcīgāko šahistu "redzes laukā" un to sāka saistīt ar Alapina vārdu.. Gājienam veltītas analīzes publicēja Ā. Nimcovičs, S. Tartakovers. 1942. gadā Prāgas turnīrā to divreiz partijās pret Podgorniju un Foltisu spēlējis toreizējais pasaules čempions Aleksandrs Aļehins.

Galvenie varianti 
 2. ... d7-d5 — visbiežākais turpinājums.
 2. ... Zg8-f6 
 2. ... e7-e6 
 2. ... d7-d6
 2. ... g7-g6 
 2. ... e7-e5

Literatūra

Atsauces

Ārējās saites 
 Partijas, kurās spēlēts Alapina variants ar 2. ... Zf6.
 Partijas, kurās spēlēts Alapina variants ar 2. ... d5.

 

Šaha atklātnes
Jānis Dakteris

Jānis Dakteris (dzimis  Tukumā) ir profesionāls Latvijas šosejas riteņbraucējs. Šobrīd pārstāv Luksemburgas komandu Differdange - Losch.

Kopš 12 gadu vecuma nodarbojies ar riteņbraukšanu, trenējies Tukuma veloklubā "Sprints AVK/TSS", treneris – tēva brālis Jānis Dakteris.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1991. gadā dzimušie
Latvijas riteņbraucēji
Tukumā dzimušie
Badnovas purvs

Badnovas purvs vai Vecumu purvs ir pārejas—augstā tipa purvs Viļakas novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā starp Vecumiem un Badnovu. Kopējā platība 106 ha. 1977. gadā purvā 100 ha platībā izveidots dzērvenāju liegums, kopš 2004. gada iekļauts Vecumu mežu dabas parkā.  Nozīmīga austrumu tipa augstā purva ar ārkausa kasandru aizsardzības teritorija. Purvu ietver purvaini priežu un jauktie meži. Fragmentāri sastopami apšu meži. Dzērvenāji aizņem 70—80 % purva teritorijas, galvenokārt lielā dzērvene. Natura 2000 teritorija.

Atsauces 

Latvijas purvi
Vecumu pagasts
Natura 2000
Balda (upe)

Balda (arī Kažaune) ir Maltas kreisā krasta pieteka Rēzeknes un Krāslavas novados. Iztek no Bižas ezera Andrupenes pagastā, plūst pa Latgales augstienes Maltas pazeminājumu ziemeļrietumu virzienā. Gultne iztaisnota un padziļināta, kalpo par noteku apkārtējām meliorācijas sistēmām. Vairāki nelieli strauti pievada apkārtējo ezeru ūdeņus. Upi trīs reizes šķērso reģionālais autoceļš P57 (Malta_Sloboda). Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Bronki un Dorotpole.

Uz upes 19. gadsimta 1.pusē Baldas ciemā tika ierīkotas ūdensdzirnavas, tagad - vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis. Baldas ūdensdzirnavas savā promocijas darbā "Ūdensdzirnavu un mazo HES ainavas Latvijā" ir pētījusi arhitekte Lilita Zeltiņa.

Atsauces 

Krāslavas novada upes
Rēzeknes novada upes
Andrupenes pagasts
Dagdas novada upes
Pāces dīķis

Pāces dīķis vai Baložezers ir mākslīga ūdenstilpe Talsu novada Dundagas pagastā. Uzstādināts uz Pāces pietekas Vīgriežupītes kolhoza «Dundaga» zivsaimniecības vajadzībām. Krasti zemi, dibens dūņains, ziemeļos smilšains. Dīķī divas salas ar kopējo platību 2 ha. Notece ziemeļu galā zem autoceļa P77 pa betona slieksni uz Pāces dzirnavezeru. Mīt līdaka, asaris, rauda, līnis, plaudis, plicis, rudulis, mailīte. Ziemeļrietumu krastā Pāces ciems, viesu nams.

Atsauces 
 

Talsu novada ezeri
Dundagas pagasts
Dundagas novada ezeri
Baložupe

Baložupe (arī Rencēnupe vai Dzirnavupe) ir upe Vidzemē, Sedas kreisā krasta pieteka Valmieras novada Rencēnu pagastā. Sākas Ošupes mežā austrumos no Rencēniem, plūst ziemeļrietumu virzienā pa Burtnieka līdzenumu. Upe visā garumā pārrakta un iztaisnota. Pie Muldēniem un Zeltiem uzstādināti dīķi. Šķērso autoceļu P17.

Atsauces 

Valmieras novada upes
Burtnieku novada upes
Sedas pietekas
Salacas baseina upes
Gustavs Ķempelis

Gustavs Ķempelis (1874—1940) bija latviešu jurists un sabiedriskais darbinieks. Latviešu strēlnieku bataljonu organizēšanas komitejas vicepriekšsēdētājs.
Latvijas pretalkohola kustības veidotājs, vairāku atturības biedrību dibinātājs un vadītājs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1874. gada 7. maijā Raudonpamūšes muižas uzrauga ģimenē Lietuvā. Pēc tēva nāves 1882. gadā pārcēlās uz Rīgu, mācījās Aleksandra ģimnāzijā. Studēja tieslietas Maskavas Universitātē (1896—1900), pēc tam advokāts Rīgā. 1901. gada vasarā atturības biedrības „Auseklis” valdes sekretārs, 1907. gadā nodibināja Vidzemes pretalkohola biedrību.
Pirmā pasaules kara laikā darbojās Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komitejā (1915—1917), bija priekšsēdētāja biedrs.
Pēc Februāra revolūcijas bija Republikāņu partijas līdzdibinātājs 1917. gada 7. aprīlī. 1917. gada 22. decembrī Ķempeli ievēlēja par provāciskās Vidzemes Zemes padomes locekli.
1921. gada 25. maijā piedalījās Bezpartejisko pilsoņu grupas dibināšanā.

Līdztekus bija arī laikraksta „Jaunā Balss” redaktors (1923—1928), bankas direktors un Latvijas Atturības biedrības priekšsēdētājs. A/S „Izdevējs” Valdes un p/s „Latvis” Padomes dalībnieks. Latviešu senatnes biedrības biedrs, Latviešu veco strēlnieku biedrības biedrs. Latvijas Centrālās pretalkohola biedrības priekšnieks.

Miris 1940. gada 24. maijā Rīgā, apbedīts Lielajos kapos.

Apbalvojumi 
 Triju zvaigžņu ordenis III šķira (1927)

Atsauces 

1874. gadā dzimušie
1940. gadā mirušie
Latvijas Republikāņu partijas politiķi
Latvijas advokāti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Ūdens planēta

Ūdens planēta, dažkārt saukta arī par ūdens pasauli, ir hipotētiska citplanēta, kuras virsmu pārklāj viens milzīgs un nepārtraukts okeāns.

Jau kopš 21. gadsimta sākuma atsevišķi pētījumi un datorsimulācijas, kurās tika pārbaudīti dažādi planētu veidošanās modeļi, paredzēja, ka vismaz teorētiski šāda veida ūdens pasaulēm būtu jāeksistē, kas veidotu tā saukto vidusposmu starp mazākajām Zemes grupas planētām un lielākajām gāzu planētām. Šāda planētu kategorija ir kļuvusi ticamāka un aktuālāka tieši pēdējo gadu laikā, kad astronomiem arvien biežāk izdodas atklāt citplanētas, kas diametra un masas ziņā ir lielākas nekā Zeme, taču mazākas par Urānu un Neptūnu — Saules sistēmas mazākajām gāzu planētām. Tomēr, lai pēc iespējas precīzāk identificētu, vai konkrētā citplanēta ir potenciāla ūdens pasaule vai gāzu planēta, ir jāņem vērā arī šīs planētas blīvums. 

Patlaban daži no potenciālajiem kandidātiem uz šādas planētas statusu varētu būt 2009. gadā atklātā citplanēta GJ 1214 b un 2011. gadā atklātā citplanēta Kepler-22b.

Raksturojums

Izcelsme

Tā kā Saules sistēmā nav sastopama neviena ūdens planēta, mūsu zināšanas par šo planētu izcelsmi ir samērā mazas. Tomēr par spīti tam pastāv teorijas, kas cenšas izskaidrot, kā šīs planētas varēja rasties, kur viena no populārākajām teorijām ir saistīta ar tā saukto planētas migrācijas procesu. Proti, zinātnieki pieļauj domu, ka ūdens planētas ir izveidojušās savu zvaigžņu sistēmu attālajos reģionos — līdzīgi kā ārējās planētas Saules sistēmā  — kur tās sākotnēji ir bijušas ledus planētas ar ievērojami lielu daudzumu ūdeni, amonjaku un oglekļa dioksīdu. Laika gaitā tās ir sākušas migrēt savu zvaigžņu sistēmu iekšējā reģiona virzienā un, nonākušas pietiekami tuvā orbītā ap savu zvaigzni, ledus kārta planētas virsmu ir pārvērtusi vienā lielā okeānā. No mūsdienu datorsimulācijām ir iespējams secināt, ka planētu migrācija no zvaigžņu sistēmas ārējā reģiona uz iekšējo reģionu un otrādi ir iespējama, taču tā nebūt nenozīmē, ka tā ir simtprocentīgi pareiza.

Fizikālās īpašības 

Lai gan vairāk nekā vienu trešo daļu (70,8 %) Zemes virsmas klāj ūdens, to neiekļauj ūdens planētu kategorijā, jo tikai 0,05 % no Zemes kopējās masas sastāda ūdens kārta, kas ir tikai dažus kilometrus dziļa. Savukārt uz ūdens planētām ūdens varētu sastādīt vairāk kā 10 % no kopējās planētas masas, kur ūdens kārtas dziļums būtu mērāms vairākos simtos kilometru. Šādos apstākļos spiediens ūdens planētu dzelmēs būtu ievērojami lielāks, nekā tas ir novērojams uz Zemes — līdz pat 10 miljoniem atmosfēru un vairāk — kas visticamāk novestu pie cietas ledus kārtas veidošanās šo akvaplanētu dzelmēs. Turklāt pastāv samērā liela iespēja, ka šo citplanētu okeāni būs krasi atšķirīgi no tiem okeāniem, kas ir sastopami uz Zemes — proti, tie varētu lielākoties sastāvēt ne tikai no tīra ūdens — ūdeņraža un skābekļa — bet arī no cita veida ķīmiskajiem savienojumiem un minerālvielām, kā, piemēram, no amonjaka, metāna u.tml.

Skatīt arī 
 Karstie jupiteri
 Ledus planēta
 Ūdens

Atsauces
Balta (upe)

Balta (arī Balda) ir upe Latgalē, Daugavas labā krasta pieteka Augšdaugavas novadā. Sākas Ambeļu pagasta dienvidos pie Mīžusātas, plūst dienvidu virzienā pa Dagdas pauguraini. Upes augštece pārrakta un iztaisnota. Augšpus Izvaldas dzelzceļa stacijas tek caur vairākiem nelieliem ezeriem. 3 nelielas pietekas. Lejtecē Daugavas loku dabas parkā tek pa dziļu ieleju. Šķērso autoceļus A6 un Daugavpils—Indras dzelzceļu. Lielākās apdzīvotās vietas krastā ir Meļņica un Panteliški.

Atsauces 

Augšdaugavas novada upes
Ambeļu pagasts
Biķernieku pagasts
Daugavpils novada upes
Burhards fon Etingens

Burhards fon Etingens (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes zirgkopības speciālists.

No 1866. līdz 1868. gadam mācījies Bērzaines ģimnāzijā. No 1869. līdz 1872. gadam studēja matemātiku Tartu universitātē. No 1873. gada dienēja Prūsijas armijā. Pēc demobilizācijas nodarbojās ar zirgkopību. No 1895. līdz 1912. gadam bija prestižo Trakēnenes zirgu staļļu (Hauptgestüt Trakehnen) vadītājs - landstaļļmeistars (Landstallmeister) Austrumprūsijā (tagad Jasnaja Poļana, Ņesterovas rajons, Krievija). Nodarbojās ar Traķēnes zirgu sķirnes attīstīšanu.

Ārējās saites 

Etingena biogrāfija Altefeldes zirgu staļļu mājaslapā , 
Etingena grāmata Horse breeding in theory and practice 

1850. gadā dzimušie
1923. gadā mirušie
Vācbaltieši
Kārniņi

Kārniņi ir ciems Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagastā, pie Vircavas upes un autoceļa V1071 (Mežciems-Staļģene-Stūrīši).

Atsauces
Telča

Telča () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Jihlavas apriņķī. Telčas centra apbūve iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 12. gadsimtā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Fakti 
1979. gadā Telčā tika uzņemta Vernera Hercoga filma "Voicehs".

Čehijas pilsētas
Visočinas apgabala pilsētas
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Čehijā‎
Tušķi

Tušķi ir ciems Jelgavas novada Līvbērzes pagastā, pie Svētes upes, autoceļu P97 (Jelgava—Dobele—Annenieki), P98 (Jelgava (Tušķi)—Tukums) un V1065 (Tušķi—Kalnciems) krustojumā.

Atsauces
Lielvircava

Lielvircava ir ciems Jelgavas novada Platones pagastā, pie Audruves upes ietekas Vircavā, autoceļu V1072 (Platones stacija—Sesava—Lietuvas robeža) un V1086 (Lielvircava—Oglaine—Zāģeri) krustojumā. 

Apdzīvotā vieta veidojusies Lielvircavas muižas  (Groß-Würzau) centrā.

Cilvēki 
 Juris Alunāns (1832-1864), viens no jaunlatviešu kustības dalībniekiem, latviešu nacionālās valodniecības pamatlicējs apglabāts Lielvircavas kapos.

Atsauces
Erkils Puaro

Erkils Puaro () ir izdomāts beļģu izmeklētājs, kura autore ir Agata Kristi.

Puaro ir viens no rakstnieces populārākajiem tēliem. Laikā no 1920. līdz 1975. gadam parādījies 33 romānos, vienā lugā un vairāk nekā 50 īsajos stāstos. Darbi par viņu tikuši ekranizēti filmās un televīzijas seriālos. Puaro ir attēlojuši vairāki aktieri, tai skaitā Deivids Sušē, Pīters Ustinovs, Alberts Finijs un Orsons Velss. Par ievērojamāko Puaro attēlotāju tiek uzskatīts Sušē, kas viņu tēloja Agatha Christie's Poirot seriālā 13 sezonas.

Puaro bija policists Beļģijā. Pirmā pasaules kara aizbēga uz Angliju, tur viņš apmetās netālu no sievietes, kas viņam palīdzēja uzsākt jauno dzīvi, mājas. Pēc sievietes nogalināšanas izmeklēšanas un vainīgā atrašanas Britu slepenais dienests uzticēja Puaro citu lietu izmeklēšanu.

Pēc Puaro nāves pēdējā Kristi romānā laikraksta The New York Times pirmajā lapā tika publicēts Puaro nekrologs — viņš ir pirmais tēls, kura nekrologs publicēts laikraksta pirmajā lapā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Angļu literatūra
Literatūras tēli
Beļānu ezers

Beļānu ezers (arī Balta ezers, Baltais ezers, Baltezers, Bjaļe; ), ir ezers Augšdaugavas novada Skrudalienas pagastā uz Latvijas un Baltkrievijas robežas. Ezeram līčaina ezerdobe, kopējā platība 94 ha, no tiem 55,4 ha — Latvijā, bet 38,6 ha — Baltkrievijā. Krasti zemi, lēzeni, dienvidos stāvi, dibens dūņains, siekstains, vietām smilšains. Ietek strauts no Beļankas ezera, iztek Kuriļišku upīte uz Valņaņišku ezeru. Mīt līnis, karūsa, asaris, līdaka, rauda. Ziemeļos no ezera iet autoceļš P68, pie kura Silenes robežpārejas punkts.

Atsauces 

Augšdaugavas novada ezeri
Skrudalienas pagasts
Baltkrievijas ezeri
Daugavpils novada ezeri
Liepupes muiža

Liepupes muižas jeb Perniģeles muižas () pils ir baroka stilā 1751. gadā celta muižas kungu māja Liepupē. Viena no vislabāk saglabātajām 18. gadsimta muižu pilīm Vidzemē.

Vēsture 
Perniģeles muiža izveidojusies senajā līvu Metsepoles zemē, kas kopš 13. gadsimta sākuma ietilpa Rīgas arhibīskapijas Līvu galā.  Zināms, ka 15. gadsimtā Perniģeles draudzes novads izlēņots dažādām Rīgas arhibīskapu vasaļu dzimtām - Fītinghofiem (1403), Ikšķiļiem, Koskuliem (1467), Rozeniem (1490). Zviedru Vidzemes laikā 1630. gadā to ieguva A. Tīzenhauzens.

Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas Impērijai 18. gadsimtā muiža piederēja Meku dzimtas atzaram (). Tagadējo muižas kungu māju 1751. gadā uzcēla Rīgas mūrniekmeistars Johans Andreass Hāberlands (Kristofa Hāberlanda tēvs) pēc    muižas īpašnieka Frīdriha Vilhelma fon Meka atraitnes Annas Sofijas pasūtījuma.

Kopš 1829. gada muiža trīs paaudzēs piederēja fon Zengeriem, pēc 1920. gada zemes reformas 1922. gadā muižu viņiem atsavināja, un Perniģeles muiža tika sadalīta 92 vienībās (7 bija rentes mājas) 2498 ha kopplatībā. 1930. gados muižā ierīkoja laukstrādnieku skolu.
Pēc Otrā pasaules kara bijušajā muižas kungu mājā bija iekārtots padomju saimniecības "Liepupe" kantoris. 2003. gadā muiža tika iekļauta 100 apdraudētāko pieminekļu sarakstā. Pakāpeniski tās īpašniece kopš 2004. gada muižas centra ēkas atjaunoja un tajās iekārtoja viesu namu.

Apraksts 
Kungu mājas pirmā stāva telpu interjers veidots kā kopēja, gaismas caurstrāvota telpa, kur zāles saplūst cita ar citu. Pirmā stāva telpas un pagrabs paredzēti viesu uzņemšanai. Otrajā stāvā un Pārvaldnieka ēkā kopā izvietoti 16 apartamenti. Liepupes muižu ieskauj 3,5 ha liels ainavu parks ezera krastā.

Atsauces 

Liepupes pagasts
Muižas Latvijā
Pilis Latvijā
Pēterlauki

Pēterlauki, agrāk Pētermuiža, ir ciems Jelgavas novada Platones pagastā, pie autoceļa V1085 (Vircava—Platone). Pēterlaukos atrodas 1860. - 1870. gadā celtās Pēterlauku vējdzirnavas, kas ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Pētera muižu (Gut Peterfeld).

Atsauces
Pētermuiža

Pētermuiža var būt:

Pētermuiža - ciems Vecumnieku novada Valles pagastā;
Pētermuiža - ciems Bauskas novada Vecsaules pagastā;
Pētermuiža - ciems Neretas novada Zalves pagastā;
Pētermuiža - ciems Līvānu novada Rožupes pagastā;
Pēterlauku agrākais nosaukums.
Poķi (Platones pagasts)

Poķi ir ciems Jelgavas novada Platones pagastā, pie Platones upes, netālu no autoceļa A8 (Rīga—Jelgava—Lietuvas robeža (Meitene)).

Atsauces
Poķi

Poķi var būt:

Poķi - mazciems Burtnieku novada Valmieras pagastā
Poķi - mazciems Jelgavas novada Kalnciema pagastā
Poķi - vidējciems Jelgavas novada Platones pagastā
Atpūta (Svētes pagasts)

Atpūta ir ciems Jelgavas novada Svētes pagastā, pie Svētes upes, netālu no autoceļa P95 (Jelgava—Tērvete—Lietuvas robeža (Žagare)), piekļaujas Jelgavas pilsētas teritorijai.

Atsauces
Baltais purvs (Mārkalnes pagasts)

Baltais purvs ir dabas liegums Alūksnes novadā. Izvietojies Mārkalnes pagasta ziemeļos, aizņem Balto pūru (74 ha) un apkārtējās mežu platības. Izveidots 1977. gadā kā dzērvenāju liegums, lai aizsargātu augstā purva, pārejas purva un purvainu mežu biotopus. Purvā daudz nelielu minerālsalu. Liegumā sastopamas tādas īpaši aizsargājams augu sugas kā stāvlapu dzegužpirkstīte, plankumainā dzegužpirkstīte, purva sūnene, gada staipeknis; ligzdo zivjērglis. Dzērvenāji aizņem 54,2 ha, to segums 20—80 %, galvenokārt lielā dzērvene. Liegums ir iekļauts Natura 2000 — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.

Atsauces 

Mārkalnes pagasts
Latvijas dabas liegumi
Natura 2000
Pjērs Sentamāns

Pjērs Sentamāns (; , Lo un Garonna — , Alžīrija) bija Francijas šahists.

Biogrāfija 
Jaunībā strādājis par valsts ierēdni Parīzē. No 1819. līdz 1821. gadam bijis gubernatora sekretārs Franču Gviānā. Vēlāk pametis šo amatu un bijis gan žurnālists, gan aktieris, kā arī veiksmīgs Bordo vīna tirgotājs. 1848. gada Francijas revolūcijas laikā bijis Nacionālās gvardes kapteinis. Vēlāk atgriezies valsts darbā un no 1851. līdz 1852. gadam bijis Francijas konsuls Kalifornijā. 1861. gadā aizgājis pensijā un dzīves nogali pavadījis Franču Alžīrijā.

Bijis viens no sava laika labākajiem Francijas šahistiem un pazīstamās Parīzes šaha kafejnīcas Café de la Régence patstāvīgajiem apmeklētajiem. 1840. gadā pēc Laburdonē nāves ticis uzskatīts par Francijas spēcīgāko šahistu. No 1842. gada līdz 1847. gadam bijis šaha žurnāla Le Palamède redaktors. 1843. gadā nospēlējis divus mačus ar spēcīgāko Anglijas šahistu Hovardu Stauntonu. Pirmo maču Londonā Sentamānam izdevies minimāli uzvarēt ar 3½:2½, bet atbildes mačā Parīzē nācies piekāpties ar 8:13. Pēc šīs neveiksmes Sentamāns pamazām pārstājis piedalīties nopietnos turnīros. Vienīgi 1858. gadā nospēlējis neoficiālu maču ar amerikāņu šahistu Polu Morfiju, kurā cietis sakāvi ar 1:7, kā arī piekritis būt par Morfija sekundantu mačā pret Ādolfu Andersenu. Bijis pozicionāla stila šahists, bieži lietojis slēgtās atklātnes.

Atsauces

Ārējās saites 

1800. gadā dzimušie
1873. gadā mirušie
Lo un Garonnā dzimušie
Francijas šahisti