joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Krievu—turku karš (1806—1812)

Krievu-turku karš (1806—1812) bija viens no kariem, kas risinājās starp Osmaņu impēriju un Krievijas impēriju.

Karš sākās 1805. gadā, Napoleona karu rezultātā. Iedvesmojoties no Krievijas zaudējuma Austerlicas kaujā, Osmaņu impērija gāza no varas tās vasaļvalstu krieviem draudzīgos gospodarus: Aleksandru Moruzi Moldāvijā un Konstantīnu Ipsilanti Valahijā. Tai pat laikā viņu sabiedrotā Francija okupēja Dalmāciju un jebkurā brīdī varēja iebrukt Donavas valstīs. Lai pasargātu Krievijas robežu no iespējamā Francijas uzbrukuma, Moldāvijā un Valahijā ienāca 40 000 liels krievu karaspēks. Sultāns uz to atbildēja ar Dardaneļu slēgšanu krievu kuģiem un pieteica Krievijai karu.

Karavadoņi

Ārējās saites

Atsauces 

19. gadsimta kari
Krievu-osmaņu kari
Kari ar Osmaņu impēriju
Kari ar Krieviju
Kari Āzijā
Kari Eiropā
Krievu—austriešu—turku karš (1787—1792)

Krievu—austriešu—turku kara (1787—1792) pamatā bija Osmaņu impērijas mēģinājums atgūt iepriekšējā krievu—turku karā (1768—1774) Krievijas impērijai pazaudētās teritorijas.

Kara priekšvēsture 
1786. gadā Krievijas impērijas ķeizariene Katrīna II ar Svētās Romas impērijas ķeizara Jozefa II palīdzību iekaroja Krimu. Konstantinopolē asu reakciju bija izraisījuši iepriekšējā kara rezultātā noslēgtā Kučuk-Kainardžas līguma nosacījumi. Osmaņu negatīvo attieksmi pastiprināja arī Lielbritānijas un Francijas vēstnieku pilnīgais atbalsts pretējai pusei.

Kara norise 

1788. gadā sultāns pieteica karu Krievijai un lika apcietināt Krievijas vēstnieku Konstantinopolē Jakovu Bulgakovu. Tomēr Osmaņu impērijas karaspēks nebija pietiekami sagatavojies un šis mirklis bija pavisam nepiemērots kārtējai karadarbībai, jo Krievija un Habsburgu impērija tagad bija sabiedrotās. 1789. gadā osmaņi izspieda austriešus no Mehadijas un ieņēma Banatu, tomēr Austrijas armijai 1789. gada 8. oktobrī pēc trīs mēnešu aplenkuma feldmaršala Ernesta Gideona fon Laudona vadībā izdevās iekarot Serbijas galvaspilsētu Belgradu.

Toties feldmaršals Rumjancevs Moldāvijā ieņēma Jasus un Kotinu. Pēc ilga aplenkuma Grigorijam Potjomkinam izdevās arī ieņemt Očakovu, kur krievu karaspēks nogalināja pilnīgi visus iedzīvotājus. Ziņa par notikumiem Očakovā izraisīja sultāna nāvi.

Karavadoņi

Ārējās saites 

18. gadsimta kari
Krievu-osmaņu kari
Kari ar Osmaņu impēriju
Kari ar Krieviju
Krievu—turku karš (1768—1774)

Krievu—turku karš (1768—1774) bija nobeigums Krievijas impērijas teritorijas paplašināšanā, iekarojot Ukrainas dienvidus, Ziemeļkaukāzu un Krimu.

Priekšvēsture 
Karš bija turpinājums Polijas-Lietuvas kopvalsts iekšējām nesaskaņām starp augstmaņiem un karali Staņislavu II. Karalis bija Krievijas ķeizarienes Katrīnas II favorīts un viņa vara lielā mērā balstījās uz krievu karaspēja atbalstu.

Norise 
Poļu Ložas konfederācijas karaspēka vajāti, krievu armijas sastāvā esošie kazaki iebruka Osmaņu impērijas teritorijā esošajā Baltā. Osmaņu valdība kazakus vainoja tās padoto slepkavībās, bet Krievija šos apvainojumus noraidīja, kā rezultātā sultāns Mustafa III 1768. gada 25. septembrī Krievijai pieteica karu. Turki ar poļu opozicionāriem (Ložas konfederāciju) izveidoja savienību, turpretī Krievijas pusē nostājās Lielbritānija, kas krievu flotei sniedza savu jūras karaspēka speciālistu palīdzību.

Latvijā dzimušais ģenerālis Magnus Johans fon Bergs komandēja armijas korpusu Krimas frontē, uzvarēja 1772. gadā kaujā pie Kefas. 1773. gadā viņu paaugstināja par vadošo ģenerāli (general-en-chef).

Karavadoņi

Atsauces 

18. gadsimta kari
Krievu-osmaņu kari
Kari ar Osmaņu impēriju
Kari ar Krieviju
Kari ar Poliju
Krievu—turku karš (1735—1739)

Krievu-turku karš (1735—1739) norisinājās starp Krievijas impēriju un Osmaņu impēriju.

Kara cēloņi 
Karš izcēlās nesaskaņu dēļ, kuras pastāvēja pēc Polijas mantojuma kara (1733—1739) un pastāvīgiem Krimas tatāru sirojumiem. Par ieganstu karam kalpoja arī Krievijas centieni pievienot Krimas hanisti un iegūt pieeju Melnajai jūrai.

Kara norise 

Kaut arī Krievija kara laikā ieņēma Krimas hanisti, tomēr tai nācās no tās atkāpties. Kaujās Krievijas impērijas pusē piedalījās Latvijā dzimušais Ernests Gideons fon Laudons (1717—1790), vēlākais Habsburgu impērijas feldmaršals un Hieronīms Kārlis Frīdrihs fon Minhauzens (1720—1797), kura neticamie stāsti par piedzīvojumiem šajā karā vēlāk ieguva pasaules slavu.

Ievērojami kara dalībnieki 

18. gadsimta kari
Krievu-osmaņu kari
Kari ar Osmaņu impēriju
Kari ar Krieviju
Ungārijas Grand Prix

Ungārijas Grand Prix ir ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. Tā pirmo reizi notika 1936. gadā, Tautas parkā (Nēpligetā). Pirmā Formula 1 sacīkste te norisinājās pusgadsimtu vēlāk, 1986. gadā.

Tā bija pirmā F1 sacīkste aiz dzelzs priekškara. Ungārijas GP norisinājās lēnajā un ar maz apdzīšanas vietām slavenajā Hungaroringas trasē, netālu no valsts galvaspilsētas Budapeštas. Pirmo sacīksti vēroja apmēram 200 000 skatītāju, lai gan biļetes tolaik bija diezgan dārgas. Mūsdienās uz šo sacīksti ierodas daudzi Ziemeļeiropas iedzīvotāji, jo tā ir viena no tuvākajām un lētākajām F1 sacīkstēm sezonā.  

Vienīgo reizi Ungārijas GP lietus lijis 2006. gadā, kad notikumiem bagātā sacīkstē savu pirmo uzvaru šajā trasē izcīnīja Honda pilots Džensons Batons, kurš startēja no 14. vietas.

Uzvarētāji

Vairākkārtējie uzvarētāji (piloti)

Vairākkārtējie uzvarētāji (komandas)

Saraksts 
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.

Skatīt arī 
 F1 Grand Prix saraksts

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa , , , ,
Vesels skaitlis

Vesels skaitlis ir skaitļu kopa, kuru veido naturālie skaitļi, tiem pretējie skaitļi un nulle. Tātad veselo skaitļu piemēri ir 0, 1, -1, 2, −2, 3, -3 un tā tālāk. Veselo skaitļu ir bezgalīgi daudz, neeksistē lielākais un mazākais veselais skaitlis. Veselo skaitļu kopu apzīmē ar  ( — ‘skaitlis’). Šīs kopas apjoms ir vienāds ar naturālo skaitļu kopas apjomu. Veselie skaitļi ir reālo skaitļu apakškopa.

Pozitīvie un negatīvie skaitļi 

Saskaņā ar definīciju, veselo skaitļu sistēmu veido trīs daļas:
 naturālie skaitļi (skaitļi, kas rodas skaitīšanas rezultātā, tas ir, 1, 2, 3, 4, 5 un tā tālāk),
 nulle,
 negatīvi naturālie skaitļi (-1, -2, -3, -4, -5 un tālāk).

Negatīvajiem skaitļiem priekšā ir mīnusa zīme. Katram naturālajam skaitlim  ir pretējs negatīvs skaitlis , un tos saskaitot, vienmēr rezultāts ir nulle: . Nullei pretējais skaitlis ir nulle. Absolūtā vērtība (modulis) no jebkura vesela skaitļa, izņemot nulli, vienmēr ir naturāls skaitlis, piemēram, .

Algebriskās īpašības 
Veselajiem skaitļiem pamatā ir trīs algebriskās darbības: saskaitīšana, atņemšana un reizināšana. Jebkuru divu veselu skaitļu summa, starpība un reizinājums ir vesels skaitlis. Svarīga ir arī dalīšana, bet ne vienmēr rezultātā ir vesels skaitlis. Var būt gadījumi, kad dalījums ir ar atlikumu, vai arī rezultātu izsaka kā racionālu skaitli.

Saskaitīšana un atņemšana

Reizināšana

Citas īpašības 
 Visu veselo skaitļu kopa ir sanumurējama.
 Veselie skaitļi ir salīdzināmi.

Atsauces

Ārējās saites 

Matemātika
Skaitļi
Krievu—turku karš (1686—1700)

Krievu-turku karš (1686—1700) bija Eiropas valstu kopēji centieni mazināt Osmaņu impērijas ietekmi. Lielāku savstarpēju konfliktu starp eiropiešiem un turkiem sauc par Lielo turku karu.

Krievu-turku karš sākās uzreiz pēc tam, kad Krievijas cariste 1686. gadā pievienojās eiropiešu aliansei pret turkiem (Austrija, Lietuva-Polija un Venēcija). Kara laikā krievi sarīkoja karagājienus pret Krimu (1687 un 1689) un pret Azovu (1695 un 1696). Tā kā Krievija gatavojās karam ar Zviedriju un pārējās valstis noslēdza ar Osmaņu impēriju 1699. gadā Karlovicas līgumu, krievu valdībai arī nācās piekrist 1700. gadā noslēgt Konstantinopoles līgumu.

Azovas operācijas 

Azovas kampaņas, jeb Karagājieni uz Azovu sastāvēja no divām Krievijas impērijas kara operācijām Azovas ieņemšanai, lai iegūtu pieeju Azovas un Melnajai jūrām. Kampaņas vispārēji vadīja Pēteris I un to mērķis bija Osmaņu impērijas Azovas cietoksnis ar 4000 vīru lielu garnizonu. Cietoksnis tika ieņemts 1696. gadā.

Karavadoņi

Ārējās saites 

17. gadsimta kari
Krievu-osmaņu kari
Kari ar Osmaņu impēriju
Kari ar Krieviju
Krimas vēsture
Eiropas Grand Prix

Eiropas Grand Prix bija ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. No 1923. līdz 1977. gadam tas bija goda nosaukums kādai no Grand Prix sacīkstēm Eiropā, tomēr 1983. gadā norisinājās pirmā atsevišķā Eiropas GP.

Atsevišķā Eiropas GP ir norisinājies trijās valstīs - Lielbritānijā (Brendshečā un Doningtonā), Vācijā (Nirburgringā) un Spānijā (Heresā un Valensijā). Visbiežāk - 12 reizes no 18 - Eiropas GP ir norisinājusies Nirburgringā, tomēr sakarā ar līgumu Valensijā Eiropas GP sacīkstes notiks vismaz 7 gadus. Visbiežāk Eiropas GP ir uzvarējis Mihaels Šumahers (6 reizes). Visbiežāk uzvarējusī komanda ir Ferrari (6 reizes). Pēc . gada sezonas Eiropas GP vairs netiek aizvadītas, jo sākot ar 2013. gadu Spānijas lielā balva pamīšus notiek Barselonā un Valensijā.

Uzvarētāji

Vairākkārtējie uzvarētāji (piloti)

Vairākkārtējie uzvarētāji (komandas)

Saraksts

Atsauces

Skatīt arī 
 F1 Grand Prix saraksts
Kučuk-Kainardžas līgums

Kučuk-Kainardžas līgums (arī Kučuk-Kainaržas līgums) parakstīts 1774. gada 21. jūlijā Kučuk-Kajnardžā (tag. Kajnardža, Bulgārija) starp Krievijas impēriju un Osmaņu impēriju pēc 1768.-1774. gada krievu-turku kara. Karā uzvarējušo Krieviju līguma parakstīšanā pārstāvēja feldmaršals Pjotrs Rumjancevs.

Līguma saturs 

Osmaņi zaudēja savu vasaļvalsti Krimas hanisti, tai piešķirot suverenitāti. Osmaņi arī bija spiesti atteikties no Jedisanas teritorijas starp Dņepru un Dienvidu Bugu, kurā atradās Hersonas osta. Krievija ieguva Krimas ostas Kerču un Enikali, kā arī Kaukāza Kabardas reģionu.

Sekas 
Galvenais līguma iznākums bija tas, ka Krievija beidzot ieguva droši pieeju Melnās jūras ūdeņiem un tirdzniecības ceļu uz Dardaneļiem. Līgums bija liels trieciens Osmaņu impērijai. Krimas haniste, lai arī formāli palika neatkarīga, bija pilnībā atkarīga no Krievijas un jau 1783. gadā to oficiāli pievienoja Krievijas impērijai. Ar līgumu Krievija ieguva ne tikai teritoriāli, bet arī tiesiski. Tika atcelts Belgradas līgums (1739), kas Krievijai deva tiesības uz Azovas jūras piekrastes teritorijām, bet liedza tai būvēt nocietinājumus un izmantot jūru kuģošanai.

Līgums Krievijai piešķīra papildus politiskās un ekonomiskās priekšrocības. Piemēram, turpmāk Osmaņu impērijā esošie austrumu pareizticīgo kuģi drīkstēja kuģot zem Krievijas karoga un Konstantinopolē tika atvēlēta vieta austrumu pareizticīgo baznīcas celtniecībai. Krievija līguma pantus interpretēja tā, ka līgums tai deva tiesības aizstāvēt pareizticīgo pilsoņu tiesības Osmaņu impērijā un tā šo priekšrocību aktīvi izmantoja Moldāvijā un Valahijā, lai savās interesēs atbalstītu Grieķu neatkarības karu. Sultānam līgums deva tiesības aizstāvēt musulmaņus visā Krievijas teritorijā, tai skaitā Krimā, kas bija pirmā reize, kad osmaņu kalifam bija reāla, Eiropas valsts atzīta vara ārpus savas impērijas robežām.

Līgumi ar Osmaņu impēriju
Līgumi ar Krieviju
Krievu-osmaņu kari
Miera līgumi
Krimas vēsture
Moldāvija
1774. gads
Beļģijas Grand Prix

Beļģijas Grand Prix ir ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. Tā pirmo reizi norisinājās 1925. gadā, bet pirmā F1 sacīkste Beļģijā notika 1950. gadā.

F1 Beļģijas GP sacīkste ir notikusi Spa-Frankošampā, Zolderā un Nivelā. Kopš 1985. gada visas Beļģijas GP sacīkstes notiek Spa. 2003. un 2006. gadā sacīkstes nenotika rekonstrukcijas dēļ. Sacīkstēs bieži līst lietus un notiek avārijas, tādēļ Beļģijas GP ir iemīļojuši gan skatītāji, gan piloti. Visvairāk uzvaru te ir izcīnījis Mihaels Šūmahers (6). Ferrari komanda šeit ir uzvarējusi 16 reizes.

Uzvarētāji

Vairākkārtējie uzvarētāji (piloti)

Vairākkārtējie uzvarētāji (komandas)

Saraksts 
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.

Skatīt arī 
 F1 Grand Prix saraksts

Atsauces
GP2

GP2 ir starptautiskas autosacīkstes, kuras tiek uzskatītas par Formula 1 jauno talantu sagatavošanas sēriju. Tā ir Formula 2 (1953—1984) un Formula 3000 (1985—2004) sacīkšu pēctece. Sākot ar 2010. gadu tiks rīkotas arī GP3 sacīkstes. Čempionāta rīkotājam Bērnijam Eklstonam pieder tiesības arī uz nosaukumu "GP1".

Nedēļas nogalē notiek divas sacīkstes: sestdien un svētdien. Kvalifikācija sestdienas sacīkstei notiek piektdien un tā ir 30 minūtes gara. Sestdienas sacīkste ir apmēram 180 km gara. Katram pilotam ir vismaz vienu reizi jābrauc boksos un jānomaina vismaz divas riepas. Svētdien ir sprinta sacensības, kuras ir apmēram 120 km garas. Piloti startē tādā pašā secībā, kā viņi finišēja sestdien, vienīgi piloti no pirmās līdz astotajai vietai startē apgrieztā secībā, tātad tas, kurš finišēja astotais sestdien startē no pirmās starta vietas svētdien, bet sestdienas uzvarētājs startē no astotās vietas. 

Par uzvaru kvalifikācijā dod divus punktus, turklāt, katrā sacīkstē var nopelnīt punktu par ātrāko apli. Turklāt, ātrākā apļa uzstādītājam ir jānobrauc vismaz 90% sacīkstes. Sestdien punktus piešķir šādi (no pirmās līdz astotajai vietai): 10-8-6-5-4-3-2-1. Svētdien, savukārt, punktus piešķir šādi (no pirmās līdz sestajai vietai): 6-5-4-3-2-1. Maksimāli vienā nedēļas nogalē ir iespējams sakrāt 20 punktus. Īsajā GP2 vēsturē tas ir izdevies tikai Nelsinju Pikē . gada Ungārijas sacīkstē un Niko Hilkenbergam . gada Vācijas sacīkstē.

GP2 čempioni
Auce (upe)

Auce, arī Aucīte, Aucupe, Īle, lejtecē — Jaunais kanāls, ir upe Latvijā, Svētes kreisā krasta pieteka. Iztek no Lielauces ezera Lielauces paugurainē un tek caur Dobeles un Jelgavas novadiem. Pie Bēnes uz upes 19. gadsimtā izveidots dzirnavezers (platība 24,6 ha, dziļums ap 4,5 m). Penkules pagastā uz upes atrodas otra ūdenskrātuve — Dimzu ūdenskrātuve (11,4 ha). Kroņaucē atrodas vēl viena ūdenskrātuve — Kroņauces dzirnavezers (13,6 ha). Netālu no Jelgavas Auce ietek Svētes upē.

Pietekas 
Kreisā krasta pietekas
 Ružupe
 Sidrabene
 Strautiņu grāvis
Labā krasta pietekas
 Rīgava
 Govainis
 Dorupīte

Atsauces 

Dobeles novada upes
Jelgavas novada upes
Auces novada upes
Tērvetes novada upes
Auce (upe)
Auru pagasts
Bēnes pagasts
F1 Challenge '99-'02

F1 Challenge '99-'02 ir datorspēle par Formula 1 sacīkstēm, kuru izveidoja Image Space Incorporated sadarbībā ar EA Sports. Tā tika izlaista pārdošanā . Tajā ir četras F1 sezonas - 1999., 2000., 2001. un 2002. gada Tā kļuva ļoti populāra F1 fanu vidū un to joprojām spēlē daudzi cilvēki, tomēr 2005. gadā daļa spēlētāju izlēma sākt spēlēt jauno Image Space Incorporated spēli rFactor. 

F1 Challenge ir pieejamas daudzas modifikācijas, tostarp, citas sacīkšu sērijas, citas sezonas un izdomātas sezonas. Populārākās bija RH (Ralfa Humeriha) un CTDP (Cars and Tracks Development Project) modifikācijas. Viņi veidoja jaunās sezonas, sākot ar 2003. un beidzot ar 2006. gadu, kad viņi pievērsās rFactor. Sakarā ar iespēju spēlēt šo spēli daudzspēlētāju režīmā (Multiplayer) internetā tika izveidotas daudzas līgas. Arī Latvijā joprojām pastāv līgas, kuras ir jau vairākus gadus.

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 
 RaceSimulations - mājaslapa ar modifikācijām šai spēlei 

Macintosh spēles
PC spēles
PlayStation 2 spēles
1894. gads

1894. gads () bija parastais gads, kas sākās pirmdienā.

Notikumi 
 Par pasaules čempionu šahā kļuva Emanuels Laskers.

Janvāris 
 1. janvāris — Kalgari, Kanādā piešķirtas pilsētas tiesības.

Jūnijs 
 23. jūnijs — Sorbonā, Parīzē pēc barona Pjēra de Kubertēna iniciatīvas dibināta Starptautiskā Olimpiskā komiteja.

Augusts 
 1. augusts — sākās Pirmais Ķīnas-Japānas karš.

Oktobris 
 29. oktobris — par Vācijas kancleru tika iecelts Hlodvigs cu Hohenloe.

Novembris 
 1. novembris — par Krievijas imperatoru kļuva Nikolajs II Romanovs.

Dzimuši 
 8. janvāris — Maksimiliāns Kolbe (Maksymilian Kolbe), poļu mūks, svētais (miris 1941. gadā)
 30. janvāris — Boriss III (Борис III), Bulgārijas cars (miris 1943. gadā)
 1. februāris — Džons Fords (John Ford), ASV kinorežisors (miris 1973. gadā)
 10. februāris — Harolds Makmillans (Harold Macmillan), britu politiķis (miris 1986. gadā)
 26. februāris — Vilhelms Bitrihs (Wilhelm Bittrich), vācu karavīrs (miris 1979. gadā)
 11. marts — Oto Grotevols (Otto Grotewohl), VDR politiķis (miris 1964. gadā)
 15. aprīlis — Ņikita Hruščovs (Никита Хрущёв), PSRS vadītājs (miris 1971. gadā)
 23. aprīlis — Frenks Borzeigi (Frank Borzage), ASV kinorežisors un aktieris (miris 1962. gadā)
 26. aprīlis — Rūdolfs Hess (Rudolf Heß), vācu politiķis (miris 1987. gadā)
 23. jūnijs — Eduards VIII (Edward VIII), Apvienotās Karalistes karalis (miris 1972. gadā)
 13. jūlijs — Īzaks Bābels (Исаа́к Ба́бель), krievu rakstnieks (miris 1940. gadā)
 26. jūlijs:
 Oldess Hakslijs (Aldous Huxley), britu rakstnieks (miris 1963. gadā)
 Pjotrs Kapica (Пётр Капица), PSRS fiziķis (miris 1984. gadā)
 2. septembris — Jozefs Rots (Joseph Roth), Austrijas rakstnieks (miris 1939. gadā)
 14. oktobris:
 E. E. Kamingss (E. E. Cummings), amerikāņu dzejnieks (miris 1962. gadā)
 Heinrihs Libke (Heinrich Lübke), Vācijas prezidents (miris 1972. gadā)

Miruši 
 1. janvāris — Heinrihs Rudolfs Hercs (Heinrich Rudolf Hertz), vācu fiziķis (dzimis 1857. gadā)
 6. februāris — Teodors Bilrots (Theodor Billroth), austriešu ķirurgs (dzimis 1829. gadā)
 14. februāris — Ežēns Šarls Katalāns (Eugène Charles Catalan), franču matemātiķis (dzimis 1814. gadā)
 20. marts — Lajošs Košuts (Kossuth Lajos), ungāru revolucionārs (dzimis 1802. gadā)
 25. jūnijs — Marī Fransuā Sadī Karno (Marie François Sadi Carnot), Francijas prezidents (dzimis 1837. gadā)
 8. septembris — Hermanis fon Helmholcs (Hermann von Helmholtz), vācu fiziķis un fiziologs (dzimis 1821. gadā)
 1. novembris — Aleksandrs III (Александр III), Krievijas imperators (dzimis 1845. gadā)
 3. decembris — Roberts Luiss Stīvensons (Robert Louis Stevenson), skotu rakstnieks (dzimis 1850. gadā)
 7. decembris — Ferdinands de Lesepss (Ferdinand de Lesseps), franču uzņēmējs (dzimis 1805. gadā)
Paslenka

Paslenka () - pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz dienvidaustrumiem no Elblongas.

Līdz 1945. gadam pilsēta bija Vācijas (Austrumprūsijas) sastāvā un tās nosaukums bija Preisišhollanda (Preußisch Holland/Prūsijas Holande). Pilsētu dibinājuši pārceļotāji no Nīderlandes, kas atspoguļojās tās nosaukumā.

Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Paslenka iekļāvās Polijā, bet vācu iedzīvotāji no pilsētas tika padzīti.

Varmijas-Mazūrijas vojevodistes pilsētas
Hērons

Hērons (Ἥρων ὁ Ἀλεξανδρεύς) bija sengrieķu matemātiķis un mehāniķis, kurš savā svarīgākajā ģeometrijas darbā "Metrika" (3 grāmatās) attīstīja mācību par laukumu, virsmu un tilpumu mērīšanu.

Hērona darbiem lietišķajā matemātikā ir enciklopēdiska nozīme: vairākas viņa radītās mehāniskās un automātiskās ierīces ietekmējušas Eiropas zinātnes attīstību līdz pat renesanses laikmetam.

Skatīt arī 
 Hērona formula
 Hērona trijstūris
 Hērona dzinējs
 Hērona strūklaka

10. gadā dzimušie
70. gadā mirušie
Sengrieķu matemātiķi
Sengrieķu izgudrotāji
Harijs Hudini

Harijs Hudini (;  — ), īstajā vārdā Ēriks Veiss (Erik Weisz), bija ungāru izcelsmes amerikāņu burvju mākslinieks.

Viņam vēl zēnam esot, ģimene no Ungārijas emigrēja uz Ameriku. Iesācis karjeru kā akrobāts, Hudini kļuva slavens kā burvju mākslinieks, kas spēj izkļūt no vissarežģītākajām situācijām. Hudini iemācījās atsvabināties no visāda veida ķēdēm un saitēm. Viņš apceļoja Ameriku un Eiropu, aizraujot publiku ar saviem neparastajiem trikiem, piemēram, izlīšana no trako krekla vai izbēgšana no cietuma kameras. Viņš pat prata izlīst no hermētiski noslēgtas ūdens cisternas, bet Hudini slavenākais triks bija izkļūšana no "ķīniešu moku kambara", kurā viņu ieslēdz ar galvu uz leju un siekstā saslēgtām kājām. Visi Hudini triki balstījās uz fizisko spēku, prasmi un veiklību. Viņš sadusmojās ikreiz, kad kāds viņam piedēvēja mistiskas spējas un atmaskoja trikus, kas tika piedēvēti pārdabiskām spējām, piemēram, viltus zīlniekus. Hudini savā dzīvē izdomāja daudz un dažādus aizraujošus trikus, piemēram, lika izgaist zilonim, izgāja cauri ķieģeļu sienai.

Ārējās saites 

 Houdini Tribute, vairāk neka 400 fotogrāfijas, video un citas ar Hudini saistītas lietas 
 Hudini dzīves hronoloģija 
 Hudini muzejs Skrantonā, Pennsilvānija 
 Iluzionists.lv raksts par Hudini dzīvi

1874. gadā dzimušie
1926. gadā mirušie
Budapeštā dzimušie
Ungārijas ebreji
Ungārijas cilvēki
ASV cilvēki
Vecumnieki

Vecumnieki ir ciems Bauskas novadā, Zemgalē. Vecumnieku pagasta centrs. Izvietojies pie autoceļa P88 un Krustpils — Jelgavas dzelzceļa. Attālums līdz Rīgai ir 45 km, līdz novada centram Bauskai — 30 km. Uz cauri tekošās Taļķes izveidotas divas ūdenskrātuves — Vecais ezers un Jaunais ezers.

Vēsture 
Vecumnieki ir vēsturiska apdzīvota vieta, šeit atrastas 2.—9. gadsimta apmetņu vietas Čigānu pilskalnā.
Līdz Livonijas krusta kariem atradās pie Upmales zemes un Medenes zemes robežas, tad Bauskas fogtejā pie Aizkraukles komturejas robežas. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes dibināšanas 1567. gadā uzcēla luterāņu koka baznīcu, 1654. gadā hercogs Jēkabs iedibināja Riežu dzelzs manufaktūru, kas darbojās līdz Lielajam mērim 1710. gadā. Vecmuiža (Neugut) kļuva par Vecumnieku draudzes novada centru, 1746. gadā uzcēla jaunu koka baznīcu.
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes aneksijas Vecmuižu ar Krūzes pusmuižu (Krusenhof) un Sprinckalnes pusmuižu (Prinzenberg) 1798. gadā iznomāja slepenpadomniekam grāfam Vilhelmam Kārlim von Neselrodem (1724—1810). No 1840. līdz 1845. gadam uzcēla tagadējo mūra baznīcu, no 1887. līdz 1889. gadam Vecmuižas pamatskolu jeb "Sarkano skolu".
 
1920. gada zemes reformas laikā Vecmuižu sadalīja jaunsaimniecībās un 1925. gadā tai piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu.

No 2009. gada līdz 2021. gada administratīvi teritoriālajai reformai Vecumnieki bija Vecumnieku novada centrs. Pēc tam novads iekļauts Bauskas novadā.

Infrastruktūra 
Ciemā ir jaukta apbūves struktūra: 60 daudzdzīvokļu mājas (2—3 stāvu), savrupmājas, publiska rakstura objekti, ražošanas un tehniska rakstura objekti. Vecumniekos ir 22 ielas, kuru kopējais garums ir 10,05 km.

Vecumniekos ir koncentrēta lielākā daļa novada sociālās infrastruktūras objektu: vidusskola, mūzikas un mākslas skola, bibliotēka, tautas nams, luterāņu baznīca un katoļu kapela, sporta zāle (volejbola klubs "SK Vecumnieki"), veselības centrs.

Satiksme 
Cauri Vecumniekiem iet autoceļi Ķekava—Skaistkalne (P89) un Bauska—Linde (P88). Vecumniekus šķērso arī dzelzceļa līnija Jelgava I—Krustpils, pa kuru šobrīd notiek tikai kravu pārvadājumi un pasažieru satiksme ir pārtraukta. Vecumniekos ir dzelzceļa stacija.

Ievērojami novadnieki 
 Arnolds Spekke (1887—1972), diplomāts, vēsturnieks un filologs dzimis Vecmuižas pagastskolas pārziņa Andreja Spekkes ģimenē
 Ādolfs Klīve (1888—1974), tautsaimnieks, politiķis un sabiedriskais darbinieks dzimis Vecmuižas Klīvu saimnieka ģimenē (mūsdienās Klīvi)
 Aivars Siliņš (1947), aktieris
 Ingmārs Līdaka (1966), zoologs, dabas aizsardzības aktīvists, politiķis
 Ainārs Kovals (1981), vieglatlēts, šķēpa metējs

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 www.vecumnieki.lv

 
Bauskas novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Himalaji

Himalaji (, himālayaḥ — ‘sniegu valstība’) ir augstākā kalnu sistēma uz Zemes. Tās augstākā virsotne Everests (8848 m virs jūras līmeņa) ir arī augstākā virsotne pasaulē. Himalaji atrodas starp Tibetas kalnieni (ziemeļos) un Indas-Gangas līdzenumu (dienvidos) Indijas, Ķīnas, Nepālas, Pakistānas un Butānas teritorijās. Himalaju lokveidīgās sistēmas garums ir vairāk nekā 2500 km, platums sasniedz 300 km.

Ģeoloģija 
Himalaji veidojušies alpīnās oroģenēzes (kalnu veidošanās) laikā. Apmēram pirms 70 miljoniem gadu, krīta periodā, Indoaustrālijas tektoniskā plātne sāka virzīties zem Eirāzijas plātnes. 20 miljonu gadu laikā Indijas subkontinents sadūrās ar Eirāziju, kā rezultātā senais Tētisa okeāns izzuda un tā vietā pacēlās Himalaju kalni.

Arī mūsdienās notiek joprojām aktīvi ģeoloģiskie procesi. Gada laikā Indoaustrālijas plātne pārvietojas par 67 mm, kas nozīmē, ka pēc miljons gadiem tā būs pārvietojusies Āzijas virzienā par 150 km. Savukārt ik gadu Himalaji paceļas par 5 mm augstāk.

Uz ziemeļiem no Indas-Gangas līdzenuma Himalaji paceļas trīs pakāpēs: Priekšhimalajos (vidējais augstums 900–1200 m vjl), Mazajos Himalajos (3500–4500 m vjl) un Lielajos Himalajos (virs 6000 m vjl).

Ietekme uz klimatu 
Himalajiem ir liela ietekme uz klimatu gan Indijas subkontinentā, gan Tibetas kalnienē. Tie neļauj no ziemeļiem ieplūst aukstām gaisa masām. Līdz ar to Indijā klimats ir daudz siltāks nekā tā paša platuma grādos citās pasaules daļās. Tā ir arī kā barjera musona vējiem, neļaujot tiem ieplūst Āzijas centrālajā daļā. Himalaju dienvidu pakājē ir viens augstākajiem nokrišņu daudzumiem gadā.

Himalaju augstākās virsotnes

Atsauces

Ārējās saites
Iztvaikošana

Iztvaikošana ir fizikāls process, kad šķidruma molekulas, haotiski kustoties, iegūst tik lielu kinētisko enerģiju, ka tās atstāj šķidrumu, pārvarot pārējo molekulu pievilkšanās spēkus. Tātad šķidruma daudzums vaļējā traukā nemitīgi samazinās. Lai šķidrums iztvaikotu, tam nav obligāti jāsasniedz vārīšanās temperatūra. Vārīšanās ir iztvaikošanas process apstākļos, kad apkārtējais spiediens ir vienāds ar tvaika parciālspiedienu attiecīgajā temperatūrā. Vārīšanās laikā iztvaikošana notiek visā šķidruma tilpumā, nevis tikai no virsmas.

Iztvaikošana var notikt arī no cieta agregātstāvokļa — to sauc par sublimāciju.

Iztvaikošana un kondensācija 
Pretējais process iztvaikošanai ir kondensācija — vielas atgriešanās no gāzveida stāvokļa šķidrā stāvoklī. Gan iztvaikošana, gan kondensācija var norisināties vienlaikus. Ja trauks ir vaļējs, tad šķidrumu atstājušās molekulas var arī neatgriezties šķidrumā. Šajā gadījumā iztvaikošana un kondensācija nekompensējas un šķidruma daudzums samazinās. Ja gaisa plūsma virs trauka aiznes radušos tvaiku, šķidrums iztvaiko ātrāk, jo tvaika molekulām samazinās iespēja atkal atgriezties šķidrumā.

Molekulārfizika
Termodinamika
Suntažu luterāņu baznīca

Suntažu luterāņu baznīca ir luteriešu dievnams Ogres novada Suntažu pagasta Suntažos. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Baznīcas interjera objekti — altāris, kancele, soli, ērģeļu prospekts un luktas ir 19. gadsimta mākslas pieminekļi. Baznīcas zvans ir viens no lielākajiem starp Latvijas lauku draudzēm. Draudze ir aktīva. Dievkalpojumi Dievnamā notiek katru otro, ceturto un piekto svētdienu, kā arī Baznīcas svētkos pl. 14:00 ar Svēto Vakarēdienu. Draudzē šobrīd kalpo mācītājs Mārtiņš Kalējs.

Vēsture 
Baznīca, kas saglabājusies līdz mūsdienām nav pirmā celtne šajā vietā, jo pirms tam šeit atradušies vairāki koka dievnami. Šo vietu kristiešu kolonizatori izvēlējās ar nolūku, jo šeit atradusies lībiešu svētvieta. Pašreizējā baznīcas ēka celta 1780.—1782. gadā. Baznīca celta klasicisma stilā pēc Kristofa Hāberlanda projekta.

1874.—1875. gadā dievnamam veikta pamatīga rekonstrukcija, kuras rezultātā baznīca ieguvusi arī jaunu iekārtu un arī jaunu altārgleznu 1878. gadā, kuras autors ir Jūliuss Gotfrīds Zigmunds.

Otrā pasaules kara laikā baznīca tika izmantota kā munīcijas noliktava. Padomju okupācijas laikā dievnams vairākkārt cietis no vandaļu ielaušanās.

Brāļu kapi 
Pie baznīcas atrodas Pirmā pasaules kara karavīru apbedījumi, kuri pēc Otrā pasaules kara tika pārveidoti par padomju karavīru kapiem, 1973. gadā pārveidojot arī iepriekš Latvijas Republikas laikā uzstādīto pieminekli. Esošajam šūnakmens piemineklim piekombinējot padomju simbolikai raksturīgās zvaigznes, kā arī uzstādot blakus līdzīgas trijstūra formas metāla konstrukciju. Blakus baznīcai uzstādīti apmēram 1,5 m augsti ieejas vārti ar gadaskaitļiem 1941 un 1945.

Atsauces 

Luterāņu baznīcas Latvijā
Suntaži
Suntažu muiža

Suntažu muižas pils () atrodas Ogres novada Suntažu pagasta Suntažos, Mazās Juglas krastā. Mūsdienās tajā atrodas Suntažu vidusskola.

Vēsture 
Lielā Ziemeļu kara laikā senā Suntažu viduslaiku pils tika nopostīta un vēlāk uz vecajiem pamatiem tika uzcelta jaunā pils. 1764. gadā Suntažu muiža pārgāja barona Honalda Gustava Ingelstroma īpašumā (viņa māte dzimusi Meka). 1780. gadā muižā valdīja grāfs fon Mengdens, 1782. gadā - majors Magnuss Johans fon Grothuss. 1816. gadā muiža nonāca Hānenfeldu dzimtas īpašumā.  
19. gadsimtā ēkai tika piebūvēti divi kvadrātiski torņi, kas būvēti Tjūdoru stilā.

1905. gada revolūcijas laikā (27. novembrī) pili daļēji nodedzināja. 1909. gadā  muižas pēdējais īpašnieks fon Hanenfelds to atjaunoja, uzbūvējot otro stāvu. Kvadrātiskā torņu augšdaļa tika pārveidota par astoņstūrainu. 

Pēc agrārās reformas 1920. gadā Suntažu muižas pili atsavināja iepriekšējiem īpašniekiem un tajā iekārtoja Suntažu pamatskolu, kas 1952. gadā pārtapa par Suntažu vidusskolu. 1984. gadā ēkai uzcēla piebūvi ar mācību kabinetiem un sporta zāli, kas vizuāli pazemina tās arhitektonisko izteiksmību.

Muižas apbūves komplekss 
Muižas vēsturiski izveidojās kā savdabīgs lauku uzņēmums mūsdienu izpratnē, tādēļ kungu jeb pils ēku ieskāva arī vairāku citu būvju komplekss - pienotava, stallis, kūts, klētis, kalpu mājas, veļas, putnu un dārzkopja mājas.

Atsevišķas no šīm ēkām ir saglabājušās arī līdz pat mūsu dienām, dažas atrodas sliktā stāvoklī, bet citas gājušas bojā. Kaut gan sliktā stāvoklī, bet vēl ir saglabājies arī muižas akmeņu žogs, kas kādreiz ieskāva visu muižas teritoriju.

Atsauces

Skatīt arī 
 Latvijas piļu un muižu asociācija

Suntažu pagasts
Suntaži
Ogres rajons
Muižas Latvijā
Kaguja

Kaguja ( Kaguya, sākotnējais nosaukums SELENE) bija Japānas Mēness mākslīgais pavadonis. Tas apgādāts ar 13 zinātniskajiem instrumentiem un diviem maziem atdalāmiem kosmiskajiem aparātiem. Zonde palaista  no Tanegašimas kosmodroma. Tā iegāja Mēness orbītā . Misija ilga 1 gadu un 8 mēnešus.

Nosaukumi 
Kosmiskā aparāta sākotnējais nosaukums bija SELENE (no ). Selēne bija Mēness dieviete sengrieķu mitoloģijā. Lai dotu zondei nosaukumu, tika rīkots konkurss, kurā tika izvēlēts vārds Kaguja. Kaguja bija Mēness princese senā japāņu pasakā. Pēc mazo pavadoņu Rstar un Vstar atdalīšanas tiem tika piešķirti nosaukumi Okina un Ouna (arī no tās pašas pasakas)
.

Uzdevumi 
Misijas galvenie uzdevumi:
 Pētīt Mēness izcelsmi un tā ģeoloģisko evolūciju.
 Iegūt informāciju par Mēness virsmu.
 Radiopārraides eksperimenti Mēness orbītā

Lidojuma gaita 
SELENE sākotnēji tika paredzēts palaist 2003. gadā, bet nesējraķetes avārija citā misijā un tehniski sarežģījumi aizkavēja startu līdz 2007. gadam. Starts  nenotika, jo tika atklāta nepareizi uzstādīta elektroniska iekārta.

Kaguja tika palaista  01.31.01 UTC ar nesējraķeti H-2A no Tanegašimas kosmodroma. Sākotnējā orbīta bija 281,55 km (perigejs) / 232960 km (apogejs). 

 zonde sasniedza Mēness apkārtni un iegāja sākotnējā 101 x 11741 km polārā orbītā.  autonomā lidojumā tika palaists retranslācijas pavadonis Okina (Rstar), kura orbītas parametri bija 100 x 2400 km.  tika izlaists otrais pavadonis Ouna (Vstar) 100 x 800 km orbītā.  Kaguja iegāja aptuveni 100 km riņķveida orbītā. Ar Okina tika mērīts Kaguya ātrums, bet Ouna ar lielu precizitati noteica visu trīs aparātu pozīcijas. Tas ļāva sastadīt gravitācijas karti.

JAXA  paziņoja, ka Kaguja ir izvērsusi Mēness magnetometru, Mēness radara zondi (Lunar Radar Sounder), ka arī Zemes Augšējās atmosfēras un plazmas kameru (Upper atmosphere and plasma imager).

 tika paziņots, ka zondes divu mēnešu pārbaužu laiks ir beidzies, un Kaguja sāka pilna apjoma zinātniskos pētījumus.

2008. gada oktobra beigās Kaguja bija pabeidzis sākotnēji plānotos uzdevumus. Pavadonis Okina Mēness virsmā ietriecās . Kaguya misija tika pagarināta līdz 2009. gada martam. Pēc tam bija plānots pakāpeniski samazināt zondes orbītas augstumu un 2009. gada augustā aparāts beigtu savu darbību, ietriecoties Mēnesī. Tomēr plāns tika mainīts, jo Kaguja sistēmas pilnībā vairs nedarbojās un aparāta orbīta tika samazināta straujāk. 2009. gada 10. jūnijā 18:25 UTC Kaguja ietriecās Mēnesī. Sadursmes brīdī kosmiskais aparāts lidoja ar ātrumu apmēram 6000 km/h. Sadursme notika, tam lidojot gandrīz paralēli Mēness virsmai, apmēram 1 grāda slīpā leņķī.

Misijas rezultāti 
 Tika precizēta Mēness topogrāfiskā karte;
 Izveidota Mēness neredzamās puses gravitācijas karte, atklatas gravitācijas anomālijas;
 Pirmoreiz optiski novērota Šekltona krātera iekšpuse.

Atsauces 

Japānas starpplanētu zondes
Mēness zondes
55. gads

55. gads bija parastais gads, kurš sākās trešdienā Jūlija kalendārā.

Notikumi

Pēc vietas

Romas impērija 
 Romas imperators Nērons kļūst arī par Romas konsulu.
 Nērons nosūta Korbulo ieviest kārtību Partijā.
 Nērona māte Agripina jaunākā tiek padzīta no impēriskās pils uz Antonijas villu.
 Romiešu jurists Sabīns uzraksta trīs grāmatas par pilsoņu tiesībām.

Pēc tēmas

Reliģija 
 Apustulis Pāvils uzraksta savu Pirmo vēstuli korintiešiem.

Dzimuši 
 Epiktets, grieķu-romiešu filozofs

Miruši 

 11. februāris — Britāniks (Britannicus) — Romas imperatora Klaudija un viņa trešās sievas Mesalīnas dēls (dzimis 41.)

 

als:50er#55
Hologrāfija

Hologrāfija (no  (hòlòs) — ‘viss, vesels’; γραφή (grafè) — ‘rakstīšana’) ir zinātne par hologrammu izgatavošanu. Plašākā nozīmē hologrāfija ir viļņu frontes interferometrisks pieraksts un tās reproducēšana. Hologramma ir fotogrāfiju veids, kur attēlu var apskatīt trīs dimensijās. Hologrāfijas tehniku izmanto arī, lai optiski varētu uzkrāt, atjaunot un uzkrāt informāciju. Šo tehniku plaši izmanto, lai radītu telpiskus attēlus ar hologrammu palīdzību, īpaši zinātniskās fantastikas daiļradē, piemēram, filmās "Zvaigžņu ceļš", "Zvaigžņu kari", "Sarkanais punduris", Quantum Leap u.c.

Izgudrošana 
Hologrāfiju 1947. gadā izgudroja ungāru fiziķis Deniss Gabors (1900—1979). Par šo darbu viņš 1971. gadā saņēma Nobela prēmiju fizikā. Atklājums bija negaidīts pētījuma rezultāts, uzlabojot elektronmikroskopus Anglijas pilsētiņā Ragbi British Thomson-Houston kompānijā. British Thompson-Houston iesniedza patentu 1947. gada 17. decembrī (un saņēma patentu GB685286), bet šī nozare reāli neattīstījās līdz 1960. gadam, kad tika izgatavots pirmais lāzers.

1962. gadā PSRS zinātnieks Jurijs Denisjuks izgatavoja pirmo hologrammu, kurā attēlots trīsdimensiju priekšmets. Tajā pašā gadā arī ASV Mičiganas Universitātē Emets Leits un latviešu izcelsmes zinātnieks Juris Upatnieks izgatavoja hologrammu.

Atsauces 

Fotogrāfija
Colin McRae: DiRT

Colin McRae: DiRT ir datorspēle par rallija sacīkstēm. Tā ir viena no Kolina Makreja rallija spēļu sērijas spēlēm. To izveidoja un izdeva Codemasters. PC un Xbox 360 versijas Eiropā tika izlaistas pārdošanā , bet ASV - . PS3 versija Eiropā tika izlaista , bet Austrālijā - . Dažas dienas iepriekš, , Kolins Makrejs gāja bojā helikoptera avārijā. ASV spēle tika pārdota ar nosaukumu DiRT.

Pirmās nedēļas laikā tika pārdotas 500 000 spēles kopijas. Spēļu apskatnieki šo spēli arī novērtēja pozitīvi. Spēlē ir trīs veidi - karjera, čempionāts un rallija pasaule. Karjerā ir jāpiedalās sacīkstēs un līdz ar to jākāpj pa nosacītu piramīdu, kurai ir 11 stāvu. Piramīdas augšgalā ir "čempionu čempions". Čempionātā ir jāpiedalās vairākās sacīkstēs, kuru kopējais laiks izšķir čempionu. Vairākspēlētāju režīmā internetā ir iespējams spēlēt līdz pat 99 cilvēkiem.

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

PC spēles
PlayStation 3 spēles
Xbox 360 spēles
Savanna

Savanna ir bioma (dabas zona), kas izplatīta subekvatoriālajā un tropu joslā. Savannām raksturīgi zālaini līdzenumi, kuros aug reti koki un krūmi. Tajās valda tropisks musonu klimats ar izteiktiem sausajiem un lietus periodiem.

Ģeogrāfiskais stāvoklis 

Savannas sastopamas Āzijas dienvidos subekvatoriālajā klimata joslā, Indostānas pussalā, atsevišķos Indoķīnas pussalas iekšējos rajonos, Āfrikā abpus ekvatoram, mitro tropisko mežu zonā Indijas un Atlantijas okeānu piekrastēs un arī Madagaskaras salā.

Klimatiskie apstākļi 
Savannās 5—7 mēnešus gadā ilgst sausuma periods. Tad dienas vidū gaisa temperatūra var pārsniegt pat +40 °C ēnā. Sākoties lietus sezonai, pakāpeniski paaugstinās gaisa mitrums.

Augsnes 
Savannās mēdz būt sarkanās un dzeltenās augsnes. Šīs augsnes satur daudz alumīnija un dzelzs, kā rezultātā tās iegūst savu krāsu.
Sausajā periodā augsne ir dzeltena, bet mitrajā sarkana. Savannas augsnē trūdvielas uzkrājas vasarā.

Raksturīgākie augi 

Savannās sastopamas dažādas akācijas, tīkkoki, bambusi, baobabs, dažādas palmu sugas, kebračo, araukārijas un citi augi.

Raksturīgākie dzīvnieki 
Savannās mīt antilopes, zebras, lauvas, žirafes, dažādi grauzēji, sikspārņi, odi, kā arī ziloņi, pāvi, mangusti, čūskas un tīģeri.

Iedzīvotāju nodarbošanās 
Savannu iedzīvotāji pamatā nodarbojas ar zemkopību (audzē rīsus, tēju, pākšaugus u.c. pārtikas produktus) un lopkopību (audzē aitas, kazas).

Ārējās saites 

Biomas
Fidžiešu valoda

Fidžiešu valoda (Na vosa vaka-Viti) ir viena no austronēziešu valodām, kas izplatīta Fidži. Tā ir dzimtā valoda 350 000 fidžiešu jeb mazāk nekā pusei valsts iedzīvotāju, bet vēl 200 000 to apguvuši kā svešvalodu. 1997.gada konstitūcijā fidžiešu valoda līdzās angļu un hindustāņu valodai noteikta kā Fidži valsts valoda.

Normētās fidžiešu valodas pamatā ir Mbau salā lietotās valodas paveids, kas pieder austrumufidžiešu valodām.

Fonoloģija 
Fidžiešu valodas līdzskaņu fonēmas parādītas sekojošajā tabulā:

Skaņas  sastopamas tikai aizguvumos no citām valodām. Skaņas  sastopamas tikai atsevišķos Fidži novados.

Patskaņi:

Ortogrāfija 
Fidžiešu alfabēts ir veidots uz latīņu alfabēta pamata, un tajā ietilpst turpmāk minētie burti.
A B C D E F G I J K L M N O P Q R S T U V W Y

a b c d e f g i j k l m n o p q r s t u v w y

Līdzskaņus apzīmejošajiem burtiem atbilst turpmāk minētās fonēmas:

Papildus tam digrāfs dr apzīmē postalveolāru skaņu , dažreiz precīzi izrunātu kā .

Patskaņu burti a e i o u pamatā atbilst to attiecīgajām IPA vērtībām. Patskaņu garums parasti rakstībā netiek attēlots, izņemot vārdnīcas un valodas mācību grāmatas, kur garums tāpat kā latviešu valodā tiek apzīmēts ar garumzīmi virs patskaņa.

Atsauces

Ārējās saites 

 Ethnologue par fidžiešu valodu
 Fidžiešu valodas alfabēts, rakstība un izruna 
 Fidžiešu-angļu un angļu-fidžiešu vārdnīca 

Malajiešu-polinēziešu valodas
Fidži valodas
Ožiša

Ožiša () ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz ziemeļiem no Pišas pie Šņardvi ezera. Līdz 1945. gadam ar nosaukumu Arisa () atradās Vācijas (Austrumprūsijas) sastāvā.

Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Ožiša iekļāvās Polijā, bet vācu iedzīvotāji no pilsētas tika padzīti.

Ožišā atrodas Lietuvas-Polijas Miera spēku bataljona (LITPOLBAT, Lithuanian-Polish Peace Force Battalion) štābs.

Varmijas-Mazūrijas vojevodistes pilsētas
Bertrāns Gašo

Bertrāns Gašo (; dzimis , Luksemburgas Lielhercogistē) ir bijušais sacīkšu pilots, zināms pateicoties savai Formula 1 karjerai.

Gašo sāka piedalīties kartingu sacīkstēs 15 gadu vecumā. 1983. gadā viņš nokļuva Vinfīldas skolā, pazīstamā Francijas braukšanas skolā. Vēlāk viņš sāka braukt Formula Ford 1600. 1986. gadā viņš izcīnīja Lielbritānijas titulu. 1987. gadā viņš sacentās Lielbritānijas F3 un kļuva par vicečempionu. Gadu vēlāk viņš piedalījās Formula 3000 sacīkstēs, kur nebija īpaši veiksmīgs.

1989. gadā Bertrāns debitēja F1, jaunās Onyx komandas sastāvā. Lai gan viņš brauca diezgan labi, viņš tika atlaists sezonas vidū pēc tam, kad negatīvi izteicās presē par savu priekšnieku. Pēdējās divās sezonas sacīkstēs Gašo brauca ar Rial. 1990. gadā Gašo brauca ar Coloni formulu, tomēr tā bija tik lēna, ka viņam neizdevās ne reizi kvalificēties, dažkārt viņš pat netika pāri priekškvalifikācijas barjerai. Gadu vēlāk viņš nokļuva jaunajā Jordan komandā. Viņš vairākkārt izcīnīja punktus un pat Ungārijas GP uzstādīja ātrāko apļa laiku, tomēr tā bija viņa pēdējā sacīkste šajā komandā. Londonā viņš ar asaru gāzi uzbruka kādam taksometra šoferim un tika apcietināts uz vairākiem mēnešiem. Tolaik nezināmais Mihaels Šumahers vienu sacīksti nobrauca Gašo vietā. Sezonas pēdējā sacīkstē, Austrālijas GP, Bertrāns brauca Larrousse komandā. Viņš šajā komandā palika arī nākamgad un izcīnīja vienu punktu Monako GP. Viņš izlaida vienu gadu un atgriezās 1994. gadā ar Pacific formulu. Viņš šajā komandā pavadīja divus gadus un tad beidza karjeru.

Viņa lielākais sasniegums ārpus F1 ir uzvara 1991. gada Lemānas sacīkstēs kopā ar Džoniju Herbertu un Folkeru Veidleru.
 

Beļģijas autosportisti
Formula 1 piloti
Formula 3 piloti
46. gads

46. gads bija parastais gads, kurš pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

Notikumi

Pēc vietas

Romas impērija 
 Konsuli ir Dekims Valeriuss Asiatiks un Marks Jūnijs Silans Torkatuss.
 Apdzīvota vieta Celje iegūst pilsētas tiesības.
 Dobrudža tiek iekļauta Romas Mēzjas provincē.
 Tautas skaitīšana uzrāda, ka Romas pilsoņu skaits pārsniedz 6 miljonus. 
 Pēc karaļa nāves Trāķija kļūst par Romas provinci.
 Romu un tās ziemeļaustrumu robežu savieno Donavas ceļš.

Āzija 
 Sausums un siseņu invāzija Mongoijas stepēs izraisa badu un sacelšanos sjonnu vidū.

Dzimuši 
 Plutarhs, grieķu vēsturnieks (aptuvens datums)

Miruši 
 Roimitalks III no Trāķijas (noslepkavots)

 

als:40er#46
Mārtiņš Bruņenieks

Mārtiņš Bruņenieks (dzimi  Saukas pagasta Caunānos, miris  Rīgā) bija latviešu pedagogs, filologs, pētījis latviešu mitoloģiju.

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Saukas pamatskolā, Jēkabpils apriņķa skolā, Jelgavas klasiskajā ģimnāzijā. No 1888. līdz 1892. gadam studējis slāvu filoloģiju Maskavas universitātē.

1892. gadā kļuva par skolotāju ģimnāzijā Rīgā, laikā no 1894. līdz 1922. gadam dzīvoja Kijevā, kur strādāja ģimnāzijā par skolotāju un universitātē par vācu valodas lektoru. 1922. gadā atgriezies uz dzīvi Latvijā. Līdz 1939. gadam strādājis Jēkabpils ģimnāzijā par skolotāju, 1944. gadā kļuva par Latvijas Valsts universitātes vācu valodas lektoru un profesoru.

Viņa pirmā publikācija bija 1892. gadā krājumā "Pūrs" ievietotais raksts "Lielu vīru psiholoģija". 1897. gadā Bruņenieks sarakstījis "Anglijas civilizācijas vēsturi", vairākas mācību grāmatas latviešu un vācu valodā.

Nodarbojies ar latviešu mitoloģijas pētīšanu, kurā izmantojis salīdzinošo valodniecību.

1939. gadā ticis apbalvots ar III šķiras Atzinības krustu.

Publikācijas 
 1897 — "Anglijas kultūras vēsture"
 1928 — "Jāņi — auglības svētki"
 1928 — "Mūsu valodas krusts un bēdas"
 1930 — "Senlatviešu reliģiskais pasaules uzskats"
 1939 — "Senlatviešu Māra"
 1940 — "Senlatviešu Laima"

Atsauces

Ārējās saites 
 Biogrāfija lapā "Brīva Daugava"

1866. gadā dzimušie
1950. gadā mirušie
Jēkabpils novadā dzimušie
Latviešu valodnieki
Latvijas pedagogi
Latvijas Universitātes darbinieki
Atzinības krusta komandieri
Anatols Dinbergs

Anatols Dinbergs (1911—1993) bija Latvijas diplomāts. Latvijas Republikas pilnvarotais lietvedis un sūtniecības vadītājs ASV un  Latvijas Republikas diplomātiskā un konsulārā dienesta vadītājs (1970—1991).

Dzīvesgājums 
Dzimis Rīgā  inženiera Alfrēda Dinberga ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā ar vecākiem bēgļu gaitās Vitebskā.  

Studēja Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinību fakultātēs (beidza 1937), Rīgas Finanšu institūtā (beidza 1931). Bija latviešu studentu korporācijas Fraternitas Lettica biedrs.
Līdztekus no 1932. gada darbojās Ārlietu ministrijā, sākumā bija praktikants (1932), ārštata darbvedis Latvijas goda konsulātā Lodzā (1933-1934), korespondents Rietumu nodaļā un Juridiskajā nodaļā (1934-1935).
No 1937. gada jūnija sekretāra palīgs Lativjas konsulātā Ņujorkā, no septembra - atašejs.

Pēc Latvijas okupācijas ar sūtņa Vašingtonā A. Bīlmaņa lēmumu 1940. gada septembrī iecelts par vicekonsulu, konsula pienākumu izpildītāju. Pēc Ņujorkas konsulāta likvidēšanas 1941. gada janvārī pārcelts par atašeju sūtniecībā Vašingtonā, bija pagaidu pilnvarotais lietvedis (1948-1949), no 1949. gada jūnija vēstniecības 1. sekretārs.
Līdztekus darbam vēstniecībā papildinājās politiskajās zinātnēs Džordžtaunas universitātē Vašingtonā (1943—1946), kur 1953. gadā ieguva doktora grādu politoloģijā par disertāciju The Incorporation of Latvia into the Soviet Union in 1940-41 (Latvijas inkorporācija Padomju Savienībā 1940-1941). No 1954. gada novembra sūtniecības padomnieks. 

1970. - 1991. gadā bija Latvijas pilnvarotais lietvedis un sūtniecības vadītājs ASV un visa Latvijas Republikas diplomātiskā un konsulārā dienesta vadītājs rietumu pasaulē. Iecēla Latvijas pārstāvjus Anglijā, Austrālijā, Francijā, Kanādā un Vācijā. 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. - 1992. gadā bija Latvijas vēstnieks ASV, 1991. gadā Latvijas pastāvīgais pārstāvis un vēstnieks ANO. 

Miris  Vašingtonā.

Apbalvojumi 
1993. gadā apbalvots ar Latvijas Republikas Ministru padomes Goda rakstu.

Atsauces 

1911. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
1993. gadā mirušie
Latvijas diplomāti
Latvijas vēstnieki ASV
Trimdas latvieši
Sarkanais punduris (seriāls)

Sarkanais punduris () ir Lielbritānijas zinātniskās fantastikas seriāls, kuru rādīja BBC2 no 1988.gada līdz 1999.gadam.

Ārējās saites 

Apvienotās Karalistes televīzijas seriāli
Henrijs (nozīmju atdalīšana)

Henrijs var būt:

 Henrijs (personvārds)
 Henrijs — elektriskās induktivitātes mērvienība

Cilvēks ar šādu vārdu 
 Henrijs II Plantagenets (Henry II Plantagenet, the Curtmantle, 1133—1189) — Anglijas karalis
 Henrijs III Plantagenets (Henry the Young King, 1155—1183) — Anglijas karalis
 Henrijs III Plantagenets (Henry II Plantagenet, 1207—1272) — Anglijas karalis
 Henrijs IV Lankasters (Henry IV, of Bolingbroke, 1367—1413) — Anglijas karalis
 Henrijs V Lankasters (Henry V of Lancaster, 1387—1422) — Anglijas karalis
 Henrijs VI Lankasters (Henry VI of Lancaster, 1421—1471) — Anglijas karalis
 Henrijs VII Tjudors (Henry VII Tudor, 1457—1509) — Anglijas karalis
 Henrijs VIII Tjudors (Henry VIII Tudor, 1491—1547) — Anglijas karalis

Cilvēks ar šādu uzvārdu 
 Džozefs Henrijs (Joseph Henry, 1797—1878) — ASV fiziķis
 Viljams Henrijs (William Henry, dzimis kā Juzefs Navrockis, 1859—1928) — poļu izcelsmes Lielbritāniju pārstāvošs peldētājs un ūdenspolo spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.

Skatīt arī 
 Anrī

Uzvārdi
Vītoliņš

Vītoliņš (sieviešu dzimtē Vītoliņa) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „vītols” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Alvis Vītoliņš (1946—1997) — šahists;
 Harijs Vītoliņš:
 Harijs Vītoliņš (1915—1984) — hokejists, treneris;
 Harijs Vītoliņš (1941) — hokejists, treneris;
 Harijs Vītoliņš (1968) — hokejists, treneris;
 Jānis Vītoliņš:
 Jānis Vītoliņš (1937—2000) — aktieris un režisors;
 Jānis Vītoliņš (1886—1956) — komponists;
 Jānis Vītoliņš (1954) — politiķis.

Latviešu uzvārdi
Lapsa

Par lapsu, lapsām sauc visus suņu dzimtas (Canidae) lapsu cilts (Vulpini) dzīvniekus, kā arī dažus dzīvniekus no suņu cilts (Canini) un suņu dzimtas pamatcilts (Basal Caninae). Lapsas no lapsu cilts (Vulpini), lai izceltu piederību šai ciltij, bieži sauc par īstajām lapsām.

Sistemātika 
Šajā sistemātikā apkopotas ģintis, kuru sugu dzīvniekus mēdz saukt par lapsām. Suņu cilts sugas bieži sauc gan par lapsām, gan vilkiem, gan suņiem.
 Lapsu cilts Vulpini
 ģints 
 Suņu cilts Canini
 ģints †Folklendu vilki (Dusicyon)
 ģints Īsausu zorro (Atelocynus)
 ģints Krēpjvilki (Chrysocyon)
 ģints Maikongi (Cerdocyon)
 ģints 
 Suņu dzimtas pamatcilts (Basal Caninae)
 ģints Lielausu lapsas (Otocyon)
 ģints

Skatīt arī 
 Lapsa (uzvārds)

Atsauces 

Suņu dzimta
Bēnes ezers

Bēnes ezers (arī Bēnes dzirnavezers) ir līkumota mākslīga ūdenskrātuve Dobeles novada Bēnes pagastā. Uzstādināts 19. gadsimtā, uzpludinot Auces upi Bēnes dzirnavām. Dzirnavezerā izveidots aizsprosts ar  platu un  augstu pārgāzi. Krasti slīpi, vietām stāvi, dibens mālains, dūņains. Mīt līdaka, asaris, rauda, līnis, plaudis, karūsa, zutis. Ir peldvieta.

Atsauces 

Latvijas dzirnavezeri
Dobeles novada ezeri
Bēnes pagasts
Auces novada ezeri
Balvu ezers

Balvu ezers (arī Bolvu azars) atrodas Balvu novada Kubulu pagastā un Balvu pilsētā. Caurteces režīma ezers, kam cauri tek Balupe, kas iztekot no ezera tiek regulēta. Ezera platība ir 167,9 hektāri un maksimālais dziļums ir 3,9 metri.

Zoofīti 
Ezerā sastopamās zivis ir līdaka, rauda, asaris, karūsa, līnis, plaudis un zutis. Ezerā sastopami arī gulbji.

Makrofīti 
Ezerā sastopami meldri, niedres, kosas, kalmes, parīss, pameldri, ežgalvītes, platlapu vilkvālītes, grīšļi, sīkās lēpes, ūdensrozes, lēpes, spirodellas, raglapes, glīvenes (skaujošās, spožās, ķemmveida), daudzlapes, elodejas, elši.

Tūrisma objekti 
Blakus Balvu ezeram atrodas Balvu muiža. Ezerā ir arī publiska peldvieta.

Atsauces 

Balvu novada ezeri
Balvi
Kubulu pagasts
Balvu pagasts
Pele (nozīmju atdalīšana)

Pele var būt: 

 peles — grauzēju kārtas dzīvnieki;
 datorpele — kursora pozicionēšanas ierīce;
 Pele — Brazīlijas futbolists;
 Abedi Pele — Ganas futbolists.

Skatīt arī 
 Pelē