joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Līnijsekotājs

Līnijsekotājs jeb līnijsekotājrobots ir robots, kas ar sensoru palīdzību seko melnai līnijai neatkarīgi no tā, kāda ir šīs līnijas forma.

Robota ātrumu aprēķina ar fizikas formulu Ātrums=Ceļš/Laiks, jeb

Uzbūve 
Robotam ir 3 galvenās detaļas:
 Sensori;
 Dzinējs ar riteņiem;
 Elektroniskā shēma.

Sensori 

Sensori robotam dod signālu, kur atrodas līnija. Par sensoriem robotos parasti izmanto kādu no uzskaitītajiem variantiem:
 Fototranzistors un infrasarkanā diode;
 Infrasarkanais sensors un infrasarkanā diode;
 Tīmekļkamera.

Fototranzistors un infrasarkanā diode ir pats vienkāršākais un arī lētākais variants. Tomēr šo sensoru signālu var ietekmēt apkārtējā gaisma, piemēram, fotoaparāta zibspuldze. Variants ar infrasarkano sensoru un infrasarkano diodi ir nedaudz dārgāks, bet to pilnīgi neietekmē apkārtējā gaisma. Šis robots var labi pārvietoties pa līniju arī pilnīgā tumsā. Modelis ar tīmekļkameru ir ļoti precīzs un var labi pārvietoties pa dažādu krāsu līnijām, bet šī robota kustībai ir grūti uzrakstīt atbilstošu algoritmu. Bez tam robots var labi pārvietoties tikai spožā apgaismojumā.

Dzinējs 
Dzinējs nodrošina robota kustību. Ir svarīgi, lai dzinēji būtu jaudīgi, taču tiem jābūt kompaktiem un viegliem. Saķeri ar zemi nodrošina riteņi. Riteņi robotam var būt jebkādi — sākot ar plastmasas rotaļu ritenīšiem, beidzot ar virpotiem metāla riteņiem ar gumijas riepām.

Elektroniskā shēma 
Elektroniskā shēma ir robota smadzenes. Shēma apstrādā datus no sensoriem un dod signālu dzinējam. Shēma var būt analoga un vienkārša, bet ir iespējams izveidot daudz sarežģītāku shēmu, ko ir iespējams programmēt. Viss ir atkarīgs no paša zināšanām.

Sacensības 
Sacensību dalībnieku uzdevums ir izgatavot robotu, kurš pārvietojas, sekojot melnai līnijai. Katram robotam ir jāveic 3 pilni apļi. Roboti sacenšas individuāli uz viena un tā paša sacensību laukuma. Laukuma pamatne ir baltā krāsā (balts papīrs vai balta matēta krāsa). Uz laukuma ar melnu krāsu uzzīmēta 15 mm plata līnija — sacensību trase. Dalībniekam vai dalībniekiem, kuri piesaka robotu un piedalās ar to sacensībās, ir jābūt robota autoriem. Robots nedrīkst būt cilvēka vai datora attālināti vadāms. Jebkura veida savienojums ar datoru nav pieļaujams, robota programmatūrai (ja tāda tiek izmantota) un visiem vajadzīgajiem algoritmiem jāatrodas pašā robotā.</p>
<p>
2014. gada Latvijas labākie līnijsekotāji:

Atsauces

Ārējās saites
 Robotikas sacensības

Robottehnika
Uguņciems

Uguņciems, agrāk arī Uguņi, ir apdzīvota vieta Talsu novada Vandzenes pagastā pie autoceļa P127 (Talsi - Upesgrīva). Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Uguņu (Uguņciema; Uggunzeem) muižas centru.

Atsauces 

Vandzenes pagasts
Talsu novada ciemi
Latvijas ciemi
Alokstes ūdenskrātuve

Alokstes ūdenskrātuve ir mākslīga ūdenstilpe Alokstes lejtecē, Aizputes novada Lažas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļaustrumos lejpus Lanksēžiem. Izbūvēta 1952. gadā Kirova hidroelektrostacijas vajadzībām (2 turbīnas, kopējā jauda — 196 kW). Spēkstacija (Alokstes HES) atjaunota 1999. gadā; jauda 230 kW. Ūdenskrātuve izbūvēta vietā, kur upes ielejai  augsti, stāvi krasti. Dibens smilšains, vietām kūdrains. Ietek Krāvalks un 3 grāvji. Mīt līdaka, asaris, rauda, līnis, karūsa, karpa.

Atsauces 

Latvijas ūdenskrātuves
Lažas pagasts
Devans Dubniks

Devans Dubniks (; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2020) Dubniks spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Sanhosē "Sharks" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Juniora gados Dubniks spēlēja Rietumu hokeja līgas kluba Kemlūpas "Blazers" sastāvā. No 2001. līdz 2006. gadam "Blazers" rindās Dubniks aizvadīja kopumā 192 spēles.

Profesionāļa karjeru Dubniks sāka 2006.—07. gada sezonā, kuru aizvadīja ECHL klubā Stoktonas "Thunder". Nākamās divas sezonas hokejists aizvadīja AHL vienībā Springfildas "Falcons", visbeidzot 2009.—10. gada sezonā izcīnot vietu NHL komandas Edmontonas "Oilers" sastāvā. Viņš tika izsaukts uz "Oilers" īsi pēc tam, kad sezonas ievadā nopietnu traumu guva komandas pamatvārtsargs Nikolajs Habibuļins. Dubniks bija komandas otrais vārtsargs aiz Džefa Delorjē, laukumā dodoties 19 spēlēs. 2010.—11. gada sezonā Dubniks bija komandas otrais vārtsargs aiz Habibuļina, taču krievu vārtsarga traumu dēļ Dubniks aizvadīja 35 spēles. 2011.—12. gada sezonu Dubniks uzsāka jau kā komandas pamatvārtsargs, taču sezonas gaitā Habibuļins uz brīdi pamatvārtsarga vietu atguva.

2014. gada janvārī Dubniks tika aizmainīts uz Našvilas "Predators", taču vien pēc divām aizvadītām spēlēm tika nosūtīts uz AHL un nedaudz vēlāk aizmainīts uz Monreālas "Canadiens". "Canadiens" rindās hokejists nevienu spēli neaizvadīja, un vasarā kā brīvais aģents pievienojās Arizonas "Coyotes". "Coyotes" Dubniks bija komandas otrais vārtsargs aiz Maika Smita. 2015. gada janvārī Dubniks tika aizmainīts uz Minesotas "Wild", un kļuva par komandas pamatvārtsargu. 2015. gadā viņš bija viens no trim Vezinas balvas finālistiem, tika iekļauts otrajā NHL simboliskajā izlasē, kā arī ieguva Bila Mastertona balvu. 2016., 2017., un 2019. gadā Dubniks piedalījās NHL Visu Zvaigžņu spēlēs. "Wild" rindās Dubniks aizvadīja piecarpus sezonas, līdz 2020. gada rudenī tika aizmainīts uz Sanhosē "Sharks".

Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis četros Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Sanhosē "Sharks" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Bobs Geinijs

Bobs Geinijs (; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Karjeras gaitā aizvadījis 16 sezonas Nacionālās hokeja līgas kluba Monreālas "Canadiens" sastāvā, astoņas sezonas bijis komandas kapteinis, kļuvis par pieckārtēju Stenlija kausa čempionu. 1992. gada tika uzņemts Hokeja slavas zālē.

Pēc spēlētāja karjeras beigām no 1990. līdz 1993. gadam strādāja par Minesotas "North Stars" galveno treneri. No 1993. līdz 2002. gadam bija Dalasas "Stars" ģenerālmenedžeris. No 2002. līdz 2010. gadam bija Monreālas "Canadiens" ģenerālmenedžeris, īslaicīgi pildot arī komandas galvenā trenera funkcijas.

Spēlētāja karjera 
Monreālas "Canadiens" rindās Geinijs debitēja 1973.—74. gada sezonā. Nākamajā sezonā uzbrucējs spēlēja otrajā maiņā kopā ar Ivanu Kurnojē un Žaku Lemēru. No 1976. līdz 1979. gadam "Canadiens" izcīnīja četrus Stenlija kausa titulus, savukārt Geinijs četras reizes pēc kārtas ieguva Frenka Selkes balvu. 1979. gadā kā Stenlija kausa izcīņas vērtīgākais spēlētājs Geinijs ieguva Kona Smita balvu. 1982. gadā karjeru beidza "Canadiens" kapteinis Seržs Savārs, un viņa pienākumus pārņēma Geinijs. 1986. gadā uzbrucējs kļuva jau par pieckārtēju Stenlija kausa čempionu. 1988.—89. gada sezonā "Canadiens" vēlreiz sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, taču tajā sešās spēlēs piekāpās Kalgari "Flames". Pēc sērijas noslēguma Geinijs paziņoja par karjeras beigšanu.

Ārējās saites 

1953. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Ontārio dzimušie
Kamalda

Kamalda (arī Kamaldiņa, Kamaldiņš, Spiciera upe) ir Vijas kreisā krasta pieteka Smiltenes un Valmieras novados.

Iztece — no Niedrāja ezera, pēc citiem avotiem no Spiciera ezera. Iesākumā tek uz rietumiem, pirms Smiltenes pagriežas uz ziemeļiem. Ietek Vijā lejpus Sūbriem. Lielākās pietekas — Kurmīšupīte, Rustupīte. Kamaldu šķērso valsts autoceļi P24 (Smiltene—Valka), V243 (Blome—Birzuļi—Palsmane), V242 (Raudiņa—Višķi), tās krastos atrodas Kamaldiņa un Jaunbilska.

Atsauces 

Smiltenes novada upes
Valmieras novada upes
Strenču novada upes
Gaujas baseina upes
Bilskas pagasts
Jēkabs Landaus

Jēkabs Landaus ( — 1941. gads) bija ebreju izcelsmes Latvijas politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Ebreju nacionāldemokrātu partijas pārstāvis.

Biogrāfija 
Jēkabs Landaus piedzima . Ieguvis augstāko izglītību, strādājis ebreju skolā. Bijis Tautas padomes loceklis. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Ebreju nacionāldemokrātu partiju.

Miris 1941. gadā vācu okupācijas laikā.

Atsauces 

1860. gadā dzimušie
1941. gadā mirušie
Latvijas ebreji
Ebreju nacionāldemokrātu partijas politiķi
Tautas padomes locekļi
Satversmes sapulces deputāti
Amatas senleja

Amatas senleja ir dabas apvidus Vidzemes augstienē, viena no dziļākajām un savdabīgākajām Vidzemes un Latvijas upju ielejām. Izvietojusies Amatas upes vidustecē un lejtecē Amatas, Cēsu un Līgatnes novados. Senlejas daļa no autoceļa A2 līdz Amatas ietekai Gaujā ietilpst Gaujas nacionālā parka dabas lieguma zonā, bet daļa — Roču meža rezervātā. 

Amatas senleja veidojusies vienlaikus ar Gaujas senleju leduslaikmeta beigu posmā un pēcleduslaikmetā, ledāja kušanas ūdeņiem no Amatas augšteces ieplakas noplūstot uz Gauju. Senlejas augšdaļa no Dzirnupes ietekas līdz Rīgas—Valkas dzelzceļam atrodas Vidzemes augstienes pazeminājuma joslā, to ietver mežiem klātu kēmu pauguru un terašu joslas ar 2—4 terasēm. No dzelzceļa līdz ietekai Gaujā Amatas senleja sakrīt ar senāku pamatiežos iegrauztu ieleju. Tās dziļums pieaug no 15 līdz pat 50 metriem, platums — līdz 1—1,5 km. Līdz pat 40 m augstas dolomīta, mālu un smilšakmens kraujas mijas ar četrām līdz 15—16 m augstām akumulācijas un erozijas terasēm.

Senlejas krastos vairāki aizsargājami dabas objekti: Kājiņu ala, Vanagu iezis, Zvārtes iezis, Dzilnas iezis, Stūķu iezis, Ainavu krauja, Ķaubju iezis, Dambja iezis, Bruņa ala, Dolomītu krauja, Īļāku iezis, Vizuļu iezis, Kalnasmīdu avots.

Atsauces 

Latvijas upju senlejas
Velna klēpis (Nāruža)

Velna klēpis vai Velna grāvis ir ap 100 m garš un līdz 30 m plats akmeņu sablīvējums Nāružas upes gultnē uz Ērgļu un Ogres novadu robežas. Veidojies, upes gultnei laužoties cauri akmeņainai morēnai, izveidojot ieleju ar stāvām nogāzēm. Upes kritums šajā posmā 4—5 m un pati upīte lielākoties tek zem akmeņiem.

Atsauces 

Ģeoloģija
Mazozolu pagasts
Ērgļu pagasts
Oļegs Romaņišins

Oļegs Romaņišins (; dzimis , Ļvovā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (1976).

Biogrāfija 
Ļvovas šaha skolas audzēknis. 1973. gadā uzvarējis Eiropas šaha junioru čempionātā. FIDE viņam 1973. gadā piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1976. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Vairākkārt piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos. Labākie rezultāti - 1974. gadā dalīta 5.-7. vieta, 1975. gadā dalīta 2.-5. vieta,, 1980.-1981. gadā dalīta 3.-5. vieta, 1981. gadā izcīnīta 3. vieta. Vairāku starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā 1977. gadā Ļeņingradā dalījis pirmo vietu ar Mihailu Tālu, un divas reizes uzvarējis Akibas Rubinšteina memoriālos Polaņicazdrojā - 1980. gadā un 1992. gadā.

PSRS un Ukrainas izlases sastāvā sekmīgi piedalījies dažādās šaha komandu sacensībās:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1978, 1992-2000). Komandu kopvērtējumā izcīnījis 2 sudraba (1978, 1996) un 2 bronzas (1998, 2000) medaļas.
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1993-2001). Komandu kopvērtējumā izcīnījis zelta (2001) un sudraba (1993) medaļas, bet individuāli - sudraba (2001) medaļu.
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 6 reizes (1977-1983, 1992, 1999-2001). Komandu kopvērtējumā izcīnījis 3 zelta (1977, 1980, 1983) un sudraba (1992) medaļu. Individuālā vērtējumā izcīnījis 3 zelta (1977, 1980, 1983) medaļas.
 Pasaules studentu komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1974, 1976, 1977) un visas reizes izcīnījis zelta medaļas gan komandu, gan individuālajā vērtējumā.
 1979. un 1981. gadā Ukrainas izlases sastāvā uzvarējis PSRS komandu čempionātos.
 Divas reizes uzvarējis PSRS komandu kausos - 1978. gadā sporta biedrības "Avangard" un 1982. gadā sporta biedrības "Trud" sastāvos.

Vairākkārt piedalījies arī Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1979. gadā starpzonu turnīrā Rīgā kopā ar Florinu Georgiu dalījis 5.-6. vietu, un abiem pietrūcis tikai puspunkts, lai iekļūtu pretendentu skaitā. 1993. gadā Groningenā Profesionālās šaha asociācijas rīkotajā kvalifikācijas turnīrā iekļuvis pretendentu skaitā. 1994. gadā Ņujorkā pretendentu maču ceturtdaļfinālā zaudējis Indijas lielmeistaram Višvanatanam Anandam ar 2:5 (+0, -3, =4).

Pazīstams arī kā atklātņu teorētiķis. Romaņišina vārdā ir nosaukts variants Nimcoviča aizsardzībā: 1. d4 Zf6 2. c4 e6 3. Zc3 Lb4 4. g3.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē fide.com
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules studentu komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org ((PSRS komandu kausi)

1952. gadā dzimušie
Ļvivā dzimušie
PSRS šahisti
Ukrainas šahisti
Džons Kohrens

Džons Kohrens (; , Skotija — , Londona) bija Lielbritānijas šahists un advokāts.

Biogrāfija 
Dzimis Skotijā. Jaunībā dienējis Lielbritānijas karaliskajā flotē. 1815. gadā bijis viens no virsniekiem, kuri pavadījuši Napoleonu trimdā uz Svētās Helēnas salu. Pēc dienesta beigām izvēlējies advokāta karjeru. Bijis viens no vadošajiem Londonas šahistiem 19. gadsimta sākumā. 1821. gadā devies uz Franciju, kur sacenties mačos ar labākajiem franču šahistiem, tajā skaitā arī ar Luiju Šarlu de Laburdonē. 1822. gadā publicējis savu darbu par šahu — Treatise on the Game of Chess ("Traktāts par šaha spēli"). 1824. gadā devies uz Indiju, kur strādājis līdz 1869. gadam. Neliela pārtraukuma laikā (1841-1843) viesojies Londonā, kur ticies ar tā laika spēcīgākajiem šahistiem, ieskaitot Hovardu Stauntonu.

Kohrena vārdā ir nosaukts atklātnes variants krievu aizsardzībā — Kohrena gambīts: 1. e4 e5 2. Zf3 Zf6 3. Zxe5 d6 4. Zxf7. Jaunāko laiku vēsturē gambītā jaunas idejas atklāja Latvijas meistars Alvis Vītoliņš.

Ārējās saites 

1798. gadā dzimušie
1878. gadā mirušie
Skotijā dzimušie
Britu juristi
Lielbritānijas šahisti
Andrēnu kalns (Dzērbenes pagasts)

Andrēnu kalns ir neregulāras formas lielpaugurs Vidzemes augstienes Mežoles paugurainē, Vecpiebalgas novada Dzērbenes pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā pie autoceļa P30 uz austrumiem no Andrēniem. Izstiepts ziemeļu—dienvidu virzienā, garums 2 km. Apaudzis ar egļu mežu, nogāzes klajas.

Atsauces 

Dzērbenes pagasts
Vidzemes augstiene
Latvijas pauguri
Annenieku ūdenskrātuve

Annenieku ūdenskrātuve ir mākslīga ūdenstilpe Bērzes upē Dobeles novada Annenieku pagastā. Izvietojusies pagasta vidusdaļā pie autoceļa A9 (šķērso ūdenskrātuves aizsprostu) augšpus Anneniekiem. Apkārtējo kolhozu un sovhozu izbūvēta 1952. gadā kā Iļjiča HES ūdenskrātuve kādreizējo Annasmuižas dzirnavu vietā. HES darbojās līdz 1970. gadam, kad tika iekonservēts. Spēkstacija atjaunota 2002. gadā, jauda 300 kW. Dibens smilšains, vietām dūņains, krasti stāvi, vietām slīpi. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis, zandarts, līnis, karpa, sudrabkarūsa, vēdzele, rudulis, baltais sapals.

Atsauces 

Latvijas ūdenskrātuves
Annenieku pagasts
Apes dolomīta atsegums

Apes dolomīta atsegums ir kopš 1977. gada aizsargājams ģeoloģisks objekts Apes novada Apes pagastā. Izvietojies Apes pilsētas dienvidu pierobežā starp Uskaniem un Apes muižu. Atsedzas tikai šajā apvidū sastopamais rupjkristāliskais augšdevona Pļaviņu svītas dolomīts. Uz dolomīta virsmas zem segkārtas vērojamas ledāja ierautas skrambas un slīpējums.

Atsauces

Ārējās saites 
Dabas aizsardzības pārvalde. Apes dolomīta atsegums

Apes pagasts
Latvijas iežu atsegumi
Mstislavs I Vladimirovičs (Lielais)

Mstislavs Vladimirovičs (vikingu sāgās: Haralds, 1076-1132) jeb Mstislavs Vladimirovičs Lielais (, , ) bija Kijevas lielkņazs no 1125. līdz 1132. gadam. Līdz tam bija Novgorodas (1088—1094, 1095—1117), Rostovas (1094—1095) un Belgorodas kņazs (1117—1125).

1111. gadā Novgorodas kņazs Mstislavs Vladimirovičs iebruka Ugaunijā un Atzelē, bet cieta sakāvi.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1076. gadā Smoļenskas kņaza Vladimira un viņa sievas Gitas, Harolda Godvinsona meitas, ģimenē. Jau 12 gadu vecumā viņa vectēvs Kijevas lielkņazs Vsevolods Jaroslavičs (valdīja 1076—1093) iecēla Mstislavu par Novgorodas kņazu. 
Drīz pēc viņa vectēva nāves 1094. gadā konkurējošais Rurikoviču atzars - Čerņigovas kņazi Olgoviči padzina Mstislavu no Novgorodas un viņš vienu gadu valdīja Rostovā.
Pēc atgriešanās Novgorodā viņš 1095. gadā apprecējās ar Zviedrijas karaļa Inges Vecākā meitu Kristīni.
Savas valdīšanas laikā kņazs Mstislavs pievērsās baznīcu celtniecībai Novgorodā un karagājieniem pret polovciešiem (1107, 1111) uz pret Ugaunijas un Adzeles čudiem (1111). Pēc tam, kad viņa tēvs 1113. gadā kļuva par Kijevas lielkņazu Vladimiru Monomahu, viņš 1113. un 1116. gadā atkal devās uz Ugauniju ievākt meslus. Ap 1111. gadu viņš izprecināja savu meitu Malmfrīdu Norvēģijas karalim Sigurdam I, bet ap 1116. gadu meitu Ingeborgu Dānijas karaļa Ērika I dēlam Knudam Lavardam.
1117. gadā tēvs Mstislavu iecēla par Belgorodas kņazu un savu līdzvaldnieku. Par Novgorodas kņazu iecēla viņa dēlu Vsevolodu Mstislaviču. 1222. gada viņa trešā meita Dobrodeja (Добродея), ar kristīto vārdu Eipraksija, tika izprecināta Bizantijas imperatora dēlam.  
 
Pēc Vladimira Monomaha nāves 1125. gadā Mstislavs kļuva par Kijevas lielkņazu un iesaistījās cīņās par varu ar Čerņigovas Svjatoslavičiem un iecēla savu dēlu Izjaslavu par Kurskas kņazu. 1129. gadā Kijevas lielkņazs Mstislavs uzbruka Polockas kņazistei un izsūtīja kņazu Dāvidu trimdā uz Cargradu, kas ir Konstantinopole vai arī Gerzike. Pēc tam viņš hronikās vairs nav pieminēts.

1130. gadā viņš sūtīja savu dēlu Novgorodas kņazu Vsevolodu meslu ievākšanas karagājienā uz Ugauniju, bet 1131. gadā krievu karaspēks tika sakauts pie Tērbatas. 1132. gadā Kijevas lielkņaza karaspēks uzbruka lietuviešiem, bet tika sakauts atceļā.   
Miris 1132. gada 14. aprīlī Kijevā. Pēc viņa nāves Kijevas Krievzeme saira atsevišķās kņazistēs.

Atsauces

Ārējās saites 

 Ипатьевская летопись par kņaza Mstislava valdīšanu

1076. gadā dzimušie
1132. gadā mirušie
Rurika dinastija
Kijevas lielkņazi
Gomeļas apgabalā dzimušie
Apriķu līdzenums

Apriķu līdzenums ir dabas apvidus Rietumkursas augstienes rietumu malā Aizputes, Kuldīgas un Durbes novados. Stiepjas 27 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā no Gudeniekiem līdz Dunalkai un 16 km platumā no Saļienas līdz Ķikuriem. Rietumos pa Baltijas ledus ezera 2. stadijas krasta līniju robežojas ar Piejūras zemienes Piemares līdzenumu, dienvidrietumos — ar Vārtājas līdzenumu, dienvidos un austrumos — ar Bandavas pauguraini, bet ziemeļos — ar Kurmāles pauguraini.

Ģeoloģija 
Apriķu līdzenumam ir sarežģīts pamatiežu virsas reljefs ar nelielu lokālu pacēlumu un pazeminājumu miju; to virsas augstums ir  vjl, bet pazeminājumos —  zjl. Virsu veido augšdevona dolomīti un dolomītmerģeļi, ziemeļu daļā izplatīti smilšakmeņi. Pamatiežus sedz ap  biezi kvartāra nogulumi. Lielākajā līdzenuma daļā virspusē atsedzas limnoglaciālie pieledāja nogulumi (māli un mālsmilts). Dažviet šos nogulumus sedz aluviālie ezeru un purvu nogulumi. Ezeru ieplakās, pārpurvotajās ieplakās un upju ielejās sastopamas saldūdens kaļķiežu atradnes.

Apriķu līdzenums ir viens no viszemākajiem augstieņu apvidiem Latvijā. Virsas augstums lielākoties 30—40 m, lielākais absolūtais augstums ir  vjl paugurgrēdā starp Apriķiem un Paduri.

Klimats 
Klimats mēreni silts un mitrs. Valdošie ir rietumu vēji, kas pastiprina Baltijas jūras ietekmi. Līdzenuma teritorijā ir viena no mazākajām gada un diennakts temperatūras amplitūdām Latvijā. Gada vidējā temperatūra ir 6,5 °C; janvārī — –3,5 °C, jūlijā — 16,5 °C. Bezsala periods 140—150 dienas. Sniega sega nepastāvīga; izveidojas pēc 20. decembra un saglabājas līdz marta vidum.

Hidrogrāfija 
Upju tīklu veido Baltijas jūras piekrastes baseina upes — Rīva, Tebra ar pietekām Aloksti un Grāpsti, kā arī Durbe ar Dubeņu un Akmeni. Lielākā daļa upju sākas Rietumkursas augstienes pauguraiņu daļā. Starppauguru ieplakās daudz mazu ezeriņu. Uz upēm vairāki dzirnavu dīķi un ūdenskrātuves, ielejās — zivju dīķi.

Atsauces 

Latvijas līdzenumi
Betulīns

Betulīns ir kristāliska balta organiskā viela, kas ir atrodama bērza tāsī. Tieši šīs vielas dēļ bērza stumbram ir balta krāsa. Betulīns ir galvenā bērza tāss ekstrakta sastāvdaļa, un tā daudzums var mainīties no 10% līdz 40% (betulīna masas daļa absolūti sausajā tāsī) atkarībā no bērza sugas, vecuma, klimata apstākļiem un gadalaika.

Atklāšana 
Betulīnu atklāja Johans Tobiass Lovics (), 18. gadsimta krievu ķīmiķis. 1788. gadā Lovics sublimēšanas ceļā ieguva no bērza tāss baltu ķīmisko savienojumu, kuram bija izteiktas pretapdegumu īpašības. 1831. gadā betulīns tika iegūts ekstrakcijas ceļā.

Iegūšana 

Betulīnu iegūst pārsvarā ekstrakcijas ceļā. Dažādi šķīdinātāji var izšķīdināt dažādu daudzumu:

Betulīna izmantošana tautas medicīnā 

Bērza miza tiek izmantota ārīgi kā dezinficējošs līdzeklis. Austrumu medicīnā betulīnu izmanto gan ārīgi, gan iekšķīgi (kā pretdrudža līdzekli, kā arī kuņģa slimību un tuberkulozes ārstēšanai). Medicīnā tiek izmantota arī betulīnskābe (betulīna atvasinājums).

Betulīna perspektīvas AIDS ārstēšanā

Pašlaik ASV tiek izstrādāti betulīna atvasinājumi (precīzāk — betulīnskābes amīdi un peptīdi), kam ir anti-HIV aktivitāte. Taču betulīna atvasinājumu ar tādu aktivitāti iegūšanas metodes ir samērā sarežģīti.

Galerija

Atsauces 

Terpenoīdi
Polijas Tautas Republika

Polijas Tautas Republika (PTR), oficiālais nosaukums Polijas Republika (1944-1952), Polijas Tautas Republika (1952-1989), bija Austrumu bloka valsts, kas pastāvēja no 1944. līdz 1989. gadam.

Vēsture 
Pirmajos pēckara gados notika Polijas jauno robežu noteikšana - pirmskara Polijas republikas austrumu teritorijas tika neatgriezeniski zaudētas PSRS, kas kā kompensāciju Polijai piešķīra karā sakautās Vācijas provinces uz austrumiem no Oderas upes - Pomerāniju, Silēziju, daļu no Brandenburgas un Austrumprūsijas. Robežu izmaiņām sekoja masīva iedzīvotāju pārvietošana, poļiem pametot PSRS un ukraiņiem un vāciešiem pametot Poliju.

Pretēji solījumiem Polijā sarīkot brīvas daudzpartiju vēlēšanas, Staļins nodrošināja to, ka varu savās rokās koncentrēja komunisti, kas pakāpeniski samazināja dažu atļauto opozīcijas partiju darbību. 1947. gadā sarīkotajās vēlēšanās 80,1% balsu ieguva komunistu vadītais Demokrātiskais bloks un 1952. gadā tika pieņemta jauna konstitūcija, kas oficiāli izveidoja Polijas Tautas Republiku. 
 
1956. gadā Poznaņā izcēlās strādnieku nemieri, kas, kopā ar negaidīto valsts vadītāja Boļeslava Beruta nāvi noveda pie valsts un partijas pakāpeniskas de-staļinizācijas un padomju virsnieku atbrīvošanas no komandieru posteņiem poļu armijā. 

1970. gadā, lai uzlabotu problēmu nomākto ekonomiku, valdība strauji pacēla galveno pārtikas preču cenas. Tas noveda pie masīviem strādnieku protestiem, kuru apspiešanā tika izmantots bruņots spēks. Lai nomierinātu iedzīvotājus, ilggadīgo partijas vadītāju Vladislavu Gomulku atbrīvoja no amatiem un nomainīja ar Edvardu Gereku. Gereks mēģināja strauji uzlabot Polijas ekonomisko stāvokli uzsākot modernizācijas programmu, kas tika finansēta ar aizņēmumiem no ASV un Rietumvācijas. Šis plāns sabruka pēc 1973. gada naftas krīzes un Polija bija iedzīvojusies milzīgā valsts parādā. Iedzīvotājos pieauga neapmierinātība ar komunistu režīmu. Papildus impulsu opozīciji sniedza Karola Vojtilas ievēlēšana par Romas pāvestu 1978. gadā. Savas vizītes laikā 1979. gada jūnijā jaunais pāvests aicināja opozīciju veidot paralēlas sociālās institūcijas, kas krīzes gadījumā spētu pārņemt varu no komunistiem. 

Kopējā situācija valstī noveda pie protestu un streiku aktivitātes pieauguma, kuru vadīja Gdaņskas strādnieku līderis Lehs Valensa. 1980. gada septembrī Gereks tika atbrīvots no amatiem, varai mēģinot rast kompromisu ar Valensas vadīto arodbiedrība Solidaritāte, kurai 1981. gada beigās bija deviņi miljoni biedru. Lai saglabātu varu, ar PSRS pamudinājumu 1981. gada 13. decembrī premjerminists, ģenerālis Vojcehs Jaruzeļskis ieviesa kara stāvokli, arestēja opozīcijas vadītājus un 1982. gada 8. oktobrī aizliedza Solidaritāti. 

Polijas vājais ekonomiskais stāvoklis, sociālistiskās sistēmas kopējais sabrukums noveda pie sarunām starp Jaruzeļski un Solidaritātes līderiem 1989. gadā kuru rezultātā 1989. gadā tika sarīkotas brīvas vēlēšanas, kurās pilnīgu uzvaru guva Solodaritāte. 1989. gada 29. decembrī Sejms veica konstitūcijas izmaiņas, kas atjaunoja demokrātiju valstī. 

Polijas vēsture
Mstislavs Rostislavičs (Drosmīgais)

Mstislavs Rostislavičs (Drosmīgais) (, ap 1143-1180) bija Novgorodas kņazs no 1179. līdz 1180. gadam. Līdz tam bija Belgorodas (1161—1163, 1167—1171) un Smoļenskas kņazs (1175—1177).

1180. gadā Novgorodas kņazs Mstislavs Rostislavičs iebruka Ugaunijā un Tālavā.

Dzīvesgājums 
Dzimis ap 1043. gadu Smoļenskas kņaza Rostislava ģimenē. Nosaukts vectēva Mstislava Vladimiroviča vārdā, kas bija Novgorodas kņazs (1088—1117), vēlāk Kijevas lielkņazs (1125—1132). 
Arī viņa tēvs atkārtoti bija Kijevas lielkņazs (1154—1155, 1159—1161, 1161—1167), šajā laikā Mstislavu iecēla par Belgorodas kņazu (1161—1163, 1167—1171). 1168. gadā viņš piedalījās karagājienā pret polovciešiem, 1169. gadā piedalījās senkrievu kņazu savstarpējās cīņās Andreja Bogoļubska pusē, bet 1174.—1175. gadā Mstislava un Jaropolka Rostislaviču pusē cīņās par varu Vladimiras-Suzdaļas kņazistē.

Vēlāk bija Smoļenskas kņazs (1175—1177), bet 1179. gadā tika izvēlēts par Novgorodas kņazu. Jau tā paša gada nogalē viņš vadīja karagājienu pret pagāniem uz Čudu zemi (Ugauniju, Sakalu un Tālavu?), kurā piedalījušies ap 20 tūkstoši karavīru. 
 
Tālāk viņš devās (cauri Jersikai?) karagājienā uz Polocku, kas tolaik atradās Smoļenskas kņazu pakļautībā, tomēr viņu apturēja Smoļenskas karaspēks viņa brāļadēla Mstislava Romanoviča vadībā. 
Miris 1180. gada 14. jūnijā Novgorodā, apglabāts Sv. Sofijas katedrālē. Viņa dēli bija Novgorodas kņazs Mstislavs Mstislavičs un Pleskavas kņazs Vladimirs Mstislavičs, kas turpināja Novgorodas ekspansiju ugauņu un letgaļu zemēs.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ипатьевская летопись par kņaza Mstislava valdīšanu

1180. gadā mirušie
Rurika dinastija
Novgorodas kņazi
Krists Neilands

Krists Neilands (dzimis  Ventspilī) ir profesionāls Latvijas šosejas riteņbraucējs, kas pārstāv Izraēlā reģistrēto UCI Pasaules tūres komandu .

Karjera 
Treniņus sācis Kuldīgas novada sporta skolā, pēc tam mācījies Murjāņu sporta ģimnāzijā, pārstāvējis amatieru komandas Fans Team, NN Sporta klubs. 2013. gadā pievienojies Rietumu-Delfin komandai.

2014., 2015. un 2016. gadā uzvarējis Latvijas čempionātā šosejas riteņbraukšanā gan grupas, gan individuālajā braucienā U-23 vecuma grupā. 2015. gadā bijis otrais Latvijas čempionātā grupas braucienā arī elites grupā.

2015. gada septembrī parakstījis līgumu ar ASV kontinentālo komandu Axeon Cycling. Komandas īpašnieks un direktors tobrīd bija Aksels Merkss. Sezonas beigās Neilands parakstīja līgumu uz diviem gadiem ar Pro Continental komandu Cycling Academy Team.

Israel Cycling Academy 
2017. gada 7. maijā izcīnījis pirmo uzvaru profesionāļa statusā Azerbaidžānas tūres pēdējā posmā.

2017. gadā uzvarējis Latvijas čempionātā grupas braucienā.

Tika iekļauts komandas sastāvā startam 2018. gada Giro d'Italia. Velobrauciena laikā Neilands iesaistījās arī vairākos atrāvienos un tūri noslēdza kopvērtējuma 73. vietā. 15. jūnijā uzvarēja viendienas sacensībās Dwars door het Hageland - Aarschot.

2018. gadā otrreiz uzvarēja Latvijas čempionātā grupas braucienā. 

2019. gada maijā daudzdienu velobrauciena Vuelta a Asturias kopvērtējumā izcīnīja otro vietu. Drīz pēc tam tika paziņots, ka otro gadu pēc kārtas viņš iekļauts komandas sastāvā startam Giro d'Italia. Sacensību 17. posmā Neilands iesaistījās atrāvienā un izcīnīja piekto vietu. Sacensības Neilands noslēdza kopvērtējuma 100. vietā. 13. jūnijā Neilands uzvarēja Ungārijas daudzdienu sacensību otrajā posmā, kļūstot par līderi kopvērtējumā. Neilands uzvarēja arī sacensību 4. posmā un nosargāja arī pārsvaru kopvērtējumā. 27. jūnijā pirmo reizi uzvarēja Latvijas čempionātā individuālajā braucienā. 2019. gada augustā Neilands izcīnīja trešo vietu Arctic Race of Norway sacensību kopvērtējumā un uzvarēja jauno braucēju klasifikācijā. 2019. gada septembrī Neilands uzvarēja viendienas sacensībās Grand Prix de Wallonie. 2019. gada decembrī  Neilands saņēma Latvijas gada balvu sportā kategorijā "gada uzlecošā zvaigzne",  bet 2020. gada janvārī tika atzīts arī par iepriekšējā gada labāko Latvijas riteņbraucēju.

Neilands tika iekļauts komandas sastāvā startam 2020. gada Tour de France. Sacensību ceturtajā posmā viņš piedalījās dienas atrāvienā un saņēma posma cīnītāja balvu.

2021. gada 3. aprīlī izcīnīja sesto vietu Gran Premio Miguel Indurain viendienas sacensībās. Komanda iekļāva Neilandu sastāvā dalībai 2021. gada Giro d'Italia, taču no sacensībām viņš izstājās jau pēc pirmā posma, kad pēc finiša iekļuva negadījumā un lauza atslēgas kaulu. 2021. gada sezonas beigās līgums tika pagarināts vēl uz diviem gadiem.

2022. gada jūlijā komanda iekļāva Neilandu sastāvā startam 2022. gada Tour de France.

Sasniegumi lielajās tūrēs 

Piezīme: IZST — izstājās

Atsauces

Ārējās saites 

 

1994. gadā dzimušie
Ventspilī dzimušie
Latvijas riteņbraucēji
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Ivans Sokolovs

Ivans Sokolovs (; dzimis , Sarajevā) ir bosniešu izcelsmes Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (1987).

Biogrāfija 
FIDE 1986. gadā viņam piešķīra starptautiskā meistara (IM), bet gadu vēlāk - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumus. 1988. gadā uzvarējis Dienvidslāvijas šaha čempionātā. Pēc Dienvidslāvijas sabrukuma no 1992. gada pārstāvējis Bosniju un Hercegovinu, vēlāk pārcēlies uz dzīvi Nīderlandē un kopš 2002. gada pārstāv šīs valsts izlasi. 1995. un 1998. gadā uzvarējis Nīderlandes šaha čempionātā. Vairāku starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā 1999. gadā uzvarējis Hastingsas šaha festivālā, bet 2006. gadā Hovarda Stauntona memoriālā Londonā. 2011. gadā kopā ar Volodimiru Baklanu un Iļju Nižniku dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Reikjavikā.

Piedalījies arī Pasaules šaha čempiona izcīņas turnīros pēc izslēgšanas sistēmas, taču 1997. gadā Groningenā, 1999. gadā Lasvegasā (zaudējis Aleksejam Širovam ar 1½:2½) un 2004. gadā Tripolē izstājies 2. kārtā.

Pārstāvējis Dienvidslāvijas, Bosnijas un Hercegovinas un Nīderlandes izlases dažādās šaha komandu sacensībās:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 12 reizes (1988-2006, 2010-2012). Komandu kopvērtējumā izcīnījis 1 sudraba (1994) medaļu.
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 1 reizi (2013).
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 9 reizes (1989-1999, 2005-2007, 2011-2015). Komandu kopvērtējumā izcīnījis 1 zelta (2005) un sudraba (1989) medaļas. Individuālā vērtējumā izcīnījis 1 zelta (2013) medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē fide.com
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)

1968. gadā dzimušie
Bosnijas un Hercegovinas Federācijā dzimušie
Bosnijas un Hercegovinas šahisti
Dienvidslāvijas šahisti
Nīderlandes šahisti
Druja

Druja (, ) ir Latvijas-Baltkrievijas pierobežas agropilsētiņa Baltkrievijas ziemeļos, Vitebskas apgabala Braslavas rajonā. Izvietojusies Daugavas kreisajā krastā pie Drujkas upītes ietekas iepretī Piedrujas ciemam Latvijā.

Vēsture 

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1386. gadā Strijkovska rakstītajā "Poļu, lietuviešu, žemaišu un visas Krievzemes" hronikā, bet domājams, ka robežnocietinājums (par to liecina Borisa akmeņi) pie senā tirdzniecības ceļa no varjagiem uz grieķiem dibināts jau Polockas kņazistes laikā. 

No 1490. gada Drujas cietoksnis piederēja kņazu Masaļsku dzimtai, Maskavijas—Lietuvas kara (1512—1522) laikā 1515. gadā to nopostīja krievu karaspēks. Pēc 1565.—1566. gada Lietuvas teritoriālās reformas Druja ietilpa Braslavas apriņķī (Браслаўскі павет). 1611. gadā daļu pilsētas savā īpašumā ieguva Lietuvas kanclers Leons Sapeha. 1618. gadā līdzās Drujai nodibināts Sapežinas miests, kuram 1620. gadā piešķīra Magdeburgas tiesības, bet vēlākos laikos šīs tiesības attiecinājās arī uz Druju. Smoļenskas kara (1632-1634) laikā maskavieši atkal nopostīja Drujas cietoksni. 
1643. gadā pilsētā uzcēla bernardīniešu klosteri. 1812. gada kara laikā 2.-3. jūlijā pie Drujas notika kauja ar Napoleona armiju.

Pēc Rīgas miera līguma noslēgšanas Druja atradās Viļņas apgabala, vēlāk Polijas Republikas teritorijā, 1933. gadā līdz Drujai uzbūvēja dzelzceļa līniju.
Polijas kampaņas laikā to 1939. gada septembrī ieņēma Sarkanā armija.

Attēli

Atsauces 

Baltkrievijas pilsētciemati
Virknes un paralēlais slēgums

Virknes un paralēlais slēgums elektrotehnikā ir divi elementu saslēgumu veidi elektriskajā ķēdē.

Virknes slēgums 
Virknes slēgums ir elektriskā ķēde, kurā elementi secīgi saslēgti viens aiz otra.

Ieguvumi 
 Saslēdzot virknē strāvas avotus, kopējais spriegums ir visu šo strāvas avotu spriegumu summa.
 Parasti virknē slēdz arī elektrisko drošinātāju, jo tas pārtrauc visu ķēdi, ja strāvas stiprums ir pārsniedzis pieļaujamo vērtību.

Trūkumi 
 Ja viens elements nedarbojas, tad strāva neplūst visā ķēdē.
 Jo vairāk elementi saslēgti, jo lielāka kopējā pretestība, līdz ar to plūstošās strāvas stiprums ir mazāks. 
 Slēgumā var plūst maiņstrāva vai līdzstrāva.

Apzīmējumi

Formulas aprēķiniem 
 Patērētāju pretestības tiek saskaitītas

 Kopējais sprieguma kritums ir visu sprieguma kritumu summa

 Strāvas stiprums visos patērētājos ir vienāds

Mērierīces 
 Ampērmetrs (strāvas stiprumam), slēdz virknē ar elementiem, kuriem nepieciešams mērīt. 
 Voltmetrs (spriegumam), slēdz paralēli elementiem, kuriem nepieciešams mērīt.

Paralēlais slēgums 

Paralēlajā slēgumā visi patērētāji ir pieslēgti strāvas avotam neatkarīgi cits no cita un veido sazarotu elektrisko ķēdi. Lai rastos elektriskā strāva ir jābūt strāvas avotam, un noslēgtai elektriskajai ķēdei.

Elektriskā shēma 

Lai paralēlo slēgumu attēlotu elektriskajā shēmā, jāzina elektriskās shēmas apzīmējumi (skatīt attēlus) .

Paralēlā slēguma sakarības

Elektriskais spriegums 
Elektrisko spriegumu definē kā elektrisko pontenciālu starpību starp diviem ķēdes punktiem. Spriegumu mērvienība ir volts (itāļu fiziķa Aleksandra Volta vārdā).

Spriegumu apzīmē ar V.

Paralēlā slēgumā spriegums uz visiem patērētājiem ir vienāds :

Elektriskā strāva 

Paralēlā slēgumā kopējais strāvas stiprums ir vienāds ar visos patērētājos plūstošu strāvas stipruma summu :

Elektriskā pretestība 
Paralēlajā slēgumā ķēdes kopējā pretestība ir mazāka par ikvienu paralēli slēgto pretestību un ir aprēķināma saskaņā ar izteiksmi :

Rk — ķēdes kopējā pretestība (Ω)

R1, R2 .... RN — katra patērētāja pretestība (Ω)

Paralēlais slēgums ikdienā 
Paralēlo slēgumu izmanto patērētājiem dzīvoklī un slēdžiem.  Elektriskā strāva plūst caur drošinātājiem, kas ieslēgti virknē un paredzēti noteiktam strāvas stiprumam ķēdē, tie ķēdi pārtrauc bīstamos pārslodzes gadījumos. Elektriskā tīkla spriegums Latvijā ir 230 V.

Atsauces

Ārējās saites 
 Apzīmējumi elektriskajās shēmās
 Elektrodrošība ikdienā
 http://www.uzdevumi.lv/p/fizika/9-klase/elektriskas-kedes-6312/re-1105603b-82ca-4731-8787-d2efd32d8665

Elektriskā strāva
Elektrotehnika
Lielapsauju ezers

Lielapsauju ezers (arī Apsauju ezers, Lielapsu ezers) ir caurteces ūdenstilpe Tukuma novada Jaunpils pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Ēnavas purva malā. Krasti zemi, slīpi, dibens dūņains, vietām smilšains, akmeņains, dūņu slānis 0,5—2 m. Aizaugums 10—20%. Mīt plaudis, rauda, līnis, rudulis, vēdzele, līdaka, zutis, asaris, karūsa. Cauri tek Bikstupe. Krastā atpūtas bāze, ir peldvieta.

Atsauces 

Tukuma novada ezeri
Jaunpils pagasts
Jaunpils novada ezeri
Maksims Ribins

Maksims Ribins (; dzimis ) ir krievu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2017) Ribins spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Toljati "Lada" sastāvā, pildot arī tās kapteiņa funkcijas.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Ribins sāka 1996.—97. gada sezonā, kad vien 16 gadu vecumā aizvadīja sešas spēles Krievijas Superlīgas kluba Maskavas "Spartak" sastāvā. 1998.—99. gada sezonā uzbrucējs nostiprinājās "Spartak" rindās, sezonu noslēdzot ar 21 rezultativitātes punktu 41 spēlē. No 1999. līdz 2001. gadam Ribins spēlēja OHL vienībā Sarnijas "Sting", taču tad atgriezās Krievijā, pievienojoties Ufas "Salavat Julajev".

Laika posmā no 2002. līdz 2007. gadam Ribins paspēja pārstāvēt gan "Spartak", gan Čerepovecas "Severstal", Omskas "Avangard" un Novokuzņeckas "Metallurg". 2007.—08. gada sezonā atgriezās "Spartak" rindās, kļūstot par vienu no komandas vadošajiem uzbrucējiem. 2009. gada vasarā pievienojās Sanktpēterburgas SKA rindām. SKA sastāvā Ribins aizvadīja četras sezonas. 2013.—14. gada sezonu hokejists uzsāka kā Čehovas "Vitjaz" kapteinis, taču sezonas gaitā pārcēlās uz Ņižņekamskas "Neftekhimik". 2014. gadā sāka pildīt "Neftekhimik" kapteiņa funkcijas. "Neftekhimik" spēlēja līdz 2016. gada vasarai, kad pievienojās Toljati "Lada", kļūstot par tās kapteini.

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Čerepovecas "Severstal" spēlētāji
Omskas "Avangard" spēlētāji
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Toljati "Lada" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Aerodinamiskā pretestība

Aerodinamiskā pretestība, arī frontālā pretestība vai pieres pretestība, ir spēks, kas darbojas uz ķermeni, kad tas kustas kādā gāzveida vidē. Šis spēks ir vērsts pretēji kustības virzienam. Ļoti bieži apskata situācijas, kad aerodinamisko pretestību izraisa gaiss. Šādos gadījumos mēdz šo lielumu saukt par gaisa pretestību. Aerodinamiskā pretestība cenšas samazināt ķermeņa kustības ātrumu, vai arī to notur nemainīgu. Kad ķermenis krīt, aerodinamiskās pretestības spēks ir vērsts uz augšu. Atšķirībā no gravitācijas spēka, tas palielinās ar pieaugošu ātrumu. Kad ķermenis nepārvietojas, gaisa pretestības spēks ir nulle, un tad, kad ķermeņa kustība tiek paātrināta - šis spēks palielinās.

Vēsture 
Pirmo reizi šī parādību ir izpētījis Galileo Galilejs, bet gaisa sūkņa trūkuma dēļ, viņš nevarēja veikt eksperimentu vakuumā, tāpēc Galileo eksperimentēja gaisā. Neņemot vērā visas sekundārās parādības, kas rodas gaisā ķermeņu kustības rezultātā, Galileo atklāja brīvo ķermeņa krišanu likumus. (1590g.) Gaiss vienmēr pretojas krītoša ķermeņa kustībai, un jo ķermeņa gaisa pretestība ir lielāka, jo lielāks ir krītuma ātrums. Tāpēc, palielinot krišanas ātrumu, gaisa pretestības palielinās,bet ķermeņa paātrinājums samazinās, un kad gaisa pretestība ir vienāda ar gravitācijas spēku,  brīvi krītoša ķermeņa paātrinājums  ir nulle.

No kā ir atkarīga 
Gaisa pretestība ir atkarīga no četriem faktoriem:
 no kustīgo objektu lieluma (Liels objekts, protams, iegūt lielāku pretestību nekā mazs.);
 no kustīgo objektu formas (Plakanai plāksnei noteiktā laukumā, būs daudz lielāka vēja pretestība nekā racionalizētam ķermenim (pilienu formā) ar vienu un to pašu šķērsgriezuma laukumu, faktiski 25 reizes vairāk! (Tas ir iemesls, kāpēc automašīnu, līdmašīnu un planieru formas ir iespējami noapaļotas vai asaras formā: tā samazinā gaisa pretestību un ļauj virzīties uz priekšu ātrāk ar mazākiem pūlēm uz dzinēju, un tāpēc ar zemākiem degvielas izmaksam));
 no gaisa blīvuma (viens gaisa kubikmetrs sver aptuveni 1,3 kg jūras līmenī, un jo augstāk, jo gaiss kļūst mazāk blīvs. Šī atšķirība var būt nozīmīga praktiski tikai ar ļoti lielu augstumu);
 no paātrinājuma.
Katrs no četriem faktoriem joprojām sniedz proporcionālu ieguldījumu gaisa pretestībai, ja jūs palielināsiet vienu no tiem uz pusi, pretestība arī divkāršosies; Ja jūs samazināsiet kādu no tiem divās reizēs, pretestība samazināsies uz pusi.

Formula 
F - gaisa pretestība;  p - gaisa blīvums;  S - šķērsgriezuma laukums;  Cx - pretestības koeficients;  V - gaisa plūsmas ātrums

Pretestības koeficients dažādas formas ķermenim

Papildus informācija 
https://web.archive.org/web/20150904054350/http://www.planetseed.com/ru/mathsolution/zatiazhnyie-pryzhki-s-parashiutom-i-soprotivlieniie-vozdukha%3Cbr />
http://www.microarticles.ru/article/kak-zavisit-sila-soprotivlenija-vozdyha-ot-formi-predmeta-i-ego-massi.html
http://www.physicedu.ru/phy-1592.html

Atsauces 

Aerodinamika
Ozoli (Rendas pagasts)

Ozoli, agrāk arī Ozolmuiža, ir ciems Latvijā, Kuldīgas novada Rendas pagastā. Veidojies ap vēsturisko Ozolmuižu (Gut Ohseln).

Atsauces 

Rendas pagasts
Kuldīgas novada ciemi
Latvijas ciemi
Arālīte

Arālīte (arī Arāle, Orele, Orļa, lejtecē — Orāleite) ir Dienvidsusējas labā krasta pieteka Jēkabpils novadā. Sākas no grāvju sistēmas pārpurvotā, ar mežiem daļēji klātā ūdensšķirtnē dienvidos no Dubultiem Kalna pagastā, plūst dienvidrietumu virzienā pa Aknīstes nolaidenumu. Upe vairākkārt regulēta un iztaisnota gandrīz visā garumā, paliene un apkārtējā teritorija meliorēta. Lielākās pietekas ir Goba (9 km, kreisā) un Orste (labā). Upi šķērso autoceļš P74.

Atsauces 

Jēkabpils novada upes
Aknīstes pagasts
Dienvidsusējas pietekas
Lielupes baseina upes
Arālīte
Viesītes novada upes
Aknīstes novada upes
Raņķi

Raņķi ir ciems Latvijā, Kuldīgas novada Raņķu pagasta centrs Ventas kreisajā krastā pie autoceļa P116 (Kuldīga - Skrunda - Embūte). Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Raņķu muižu (Gut Ranken).

Atsauces 

Kuldīgas novada ciemi
Pasadīna

Pasadīna () ir pilsēta Kalifornijā, ASV. Devītā lielākā pilsēta apgabalā — 2013. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 139,7 tūkstošus. Viens no galvenajiem Sangabriēla ielejas kultūras centriem. 19 km uz dienvidrietumiem atrodas Losandželosa.

Čipevu valodā pilsētas nosaukums nozīmē ‘ielejas kronis’. Pilsētā ik gadu gada sākumā notiek rožu parāde, pēc kuras seko Rose Bowl NCAA amerikāņu futbola spēle. Pasadīnā atrodas arī Kalifornijas Tehnoloģiju institūts, Fallera teoloģiskais seminārs, Art Center College of Design, Pasadena Playhouse.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

Kalifornijas pilsētas
Moravski Krumlova

Moravski Krumlova () ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Znojmo apriņķī.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1289. gadā. 1622 . gadā pilsēta kļuva par Lihtenšteinu dzimtas īpašumu. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara gados Moravski Krumlova kā Sudetu apgabala daļa ietilpa Trešā reiha sastāvā. Kara beigās, 1945. gada 7. maijā, pilsēta cieta padomju aviācijas uzlidojumā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pēc kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Ekonomika
Pilsētas apkaimē - vīnkopība.

Čehijas pilsētas
Dienvidmorāvijas apgabala pilsētas
Jaunmuiža (Skrundas pagasts)

Jaunmuiža, neprecīzi Jaunāmuiža, ir ciems Latvijā, Kuldīgas novada Skrundas pagastā pie autoceļa P107 (Skrunda - Ezere). Apdzīvotā vieta veidojusies ap Jaunās muižas (Neuhof) pusmuižu.

Atsauces 

Kuldīgas novada ciemi
Atari (ciems)

Atari ir ciems Ādažu novada Ādažu pagastā, izvietojies pagasta dienvidrietumu daļā,  no novada un pagasta centra Ādažiem un  no Rīgas.

Pie ciema atrodas Ataru ezers, kura krastā Latvijas PSR laikos atradies komunista Augusta Vosa atpūtas komplekss, plašāk pazīstams ar nosaukumu "Vosa pirts".

2014. gadā nodibināta Ataru iedzīvotāju biedrība.

Atsauces

Ārējās saite 

 Ataru ciema nekustamo īpašumu detālplānojumi

Latvijas vidējciemi
Arupīte (Svētupes pieteka)

Arupīte (arī Ārupīte, Arupe, Dzirnupīte) ir Svētupes kreisā krasta pieteka Limbažu novadā. Sākas mežainā apvidū ziemeļos no Rustūžiem Viļķenes pagastā, plūst ziemeļu virzienā pa Metsepoles līdzenumu. Upes slīpums neliels, vidustece un augštece regulēta un padziļināta, pieguļošā teritorija meliorēta. Lejteces posmā, kas ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta ainavu aizsardzības zonā, upes kritums lielāks. Lielākā pieteka Dzirnupīte, kas novada uz Arupīti Viļķenes zivju dīķa un dzirnavezera ūdeņus. Arupīti šķērso valsts autoceļi V151 (Upītes–Vitrupe) un V141 (Radziņi–Viļķene–Ķirbiži). Tās krastos atrodas Rūkas un Lauva.

Atsauces 

Limbažu novada upes
Salacgrīvas novada upes
Svētupes pietekas
FC Nantes

Football Club de Nantes, biežāk saukts vienkārši kā  Nantes, ir Francijas futbola klubs no Nantes Atlantijas Luāras departamentā, Luāras reģionā. Klubs ir dibināts 1943. gadā, pašlaik spēlē Francijas futbola augstākajā līmenī - 1. līgā. Mājas spēles komanda aizvada La Beaujoire-Louis Bonteneau stadionā, kur ir 37 473 skatītāju vietas. Nantes ir 8 reizes ir kļuvuši par Francijas čempioniem, kā arī četras reizes izcīnījuši Francijas kausu. 1995.–1996. gada sezonā iekļuva UEFA Čempionu līgas pusfinālā, kur divu spēļu summā zaudēja Turīnas "Juventus".

Sastāvs 
Sastāvs atjaunots .

Sasniegumi 
 Francijas čempionāts
 Čempioni (8): 1964–65, 1965–66, 1972–73, 1976–77, 1979–80, 1982–83, 1994–95, 2000–01
 Vicečempioni (7): 1966–67, 1973–74, 1977–78, 1978–79, 1980–81, 1984–85, 1985–86
 Francijas kauss Kausa ieguvēji (4): 1978–79, 1998–99, 1999–00, 2021–22
 Finālisti (5): 1965–66, 1969–70, 1972–73, 1982–83, 1992–93
 Francijas līgas kauss 
 Finālisti (1): 2003–04 
 Francijas superkauss Kausa ieguvēji (3): 1965, 1999, 2001
 Finālisti (4): 1966, 1973, 1995, 2000
 Francijas 2. līga
 Vicečempioni (2): 1962–63, 2007–08
 UEFA Čempionu līga
 Pusfinālisti (1): 1995–96
 UEFA Kausu ieguvēju kauss
 Pusfinālisti (1): 1979–80
 Alpu kauss
 Uzvarētāji (1): 1982

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne 

Francijas futbola klubi
FC Nantes
Astašovas purvs

Astašovas purvs, arī Dzeguzes purvs (agrāk — Astašovas ezers, Dzeguzes ezers, Zaguzes ezers), ir purvs Dagdas novada Andrupenes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā uz dienvidiem no Astašovas ciema un autoceļa P60. Izveidojies 1960. gados nosusinātā ezera vietā. Purvu apņem kontūrgrāvis, kas ūdeņus novada uz Dzeguzi. Bijušās apaļās ezerdobes vidū ovāls, akačains purvs, sapropeļa iegulas.

Atsauces 

Latvijas purvi
Andrupenes pagasts
Kušaiņi

Kušaiņi ir ciems Latvijā, Kuldīgas novada Skrundas pagastā pie Cieceres upes un autoceļa V1278 (Ciecere—Ikaiši—Vārme).

Atsauces
FC Lorient

Football Club Lorient, biežāk zināms kā FC Lorient vai vienkārši Lorient, ir Francijas futbola klubs no Lorjānas Morbiānas departamentā, Bretaņā. Klubs ir dibināts 1926. gadā. 2020.—2021. gada sezonā spēlēs Francijas futbola augstākajā līmenī — 1. līgā (Ligue 1). Mājas spēles komanda aizvada Stade du Moustoir stadionā, kur ir 18 500 skatītāju vietas. Lorient augstākais sasniegums Francijas čempionātā ir 7. vieta 2009.—2010. gada sezonā, klubs ir vienreiz (2002. gadā) izcīnījis Francijas kausu.

Sasniegumi 
 Francijas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 2001—02
 Francijas līgas kauss
 Finālisti (1): 2001—02
 Francijas superkauss
 Finālisti (1): 2002
 Francijas 2. līga
 Čempioni (1): 2019—20
 Vicečempioni (2): 1997—98, 2000—01
 Francijas Nacionālais čempionāts (3. līga)
 Uzvarētāji (1): 1994—95

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne 

Lorient
SC Bastia

Sporting Club de Bastia, biežāk zināms kā SC Bastia vai vienkārši kā Bastia, ir Francijas futbola klubs no Bastiā, pilsētas Korsikā. Klubs ir dibināts 1905. gadā. Pašlaik spēlē Francijas futbola trešajā līmenī — Nacionālajā čempionātā. Mājas spēles komanda aizvada Stade Armand Cesari stadionā, kur ir 16 480 skatītāju vietas. Lielākais panākums Bastijas kluba vēsturē ir 1978. gadā sasniegtais UEFA kausa fināls, kad divu spēļu summā komanda piekāpās PSV Eindhoven (0–0 savā laukumā, 0–3 viesos). 1980.–1981. gada sezonā Bastia izcīnīja Francijas kausu. Kluba augstākais sasniegums Francijas čempionātā ir 1976.–1977. gada sezonā izcīnītā 3. vieta.

Sasniegumi 
 Francijas čempionāts (Ligue 1)
 3. vieta: 1976–77
 Francijas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1980–81
 Finālisti (2): 1971–72, 2001–02
 Francijas līgas kauss 
 Finālisti (2): 1994–95, 2014–15
 Francijas superkauss 
 Kausa ieguvēji (1): 1972
 Francijas 2. līga
 Čempioni (2): 1967–68, 2011–12 
 Francijas Nacionālais čempionāts (3. līga)
 Uzvarētāji (1): 2010–11
 UEFA kauss
 Finālisti (1): 1977–78
 UEFA Intertoto kauss
 Uzvarētāji (1): 1997
 Alpu kauss
 Finālisti (1): 1977
 Korsikas čempionāts
 Čempioni (17): 1922, 1927, 1928, 1929, 1930, 1931, 1932, 1935, 1936, 1942, 1943, 1946, 1947, 1949, 1959, 1962, 1963

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne 

Francijas futbola klubi
SC Bastia