joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Evita

Evita var attiekties uz:

 Evita — sieviešu personvārds

Cilvēki ar šādu vārdu 
 Eva Perona (Eva Perón, (1919—1952), Argentīnas politiķe, bieži saukta par Evitu;
 Evita Krievāne (1987), latviešu šorttrekiste;
 Evita Trušele, latviešu vieglatlēte;
 Evita Zālīte-Grosa, latviešu operdziedātāja un politiķe;
 Evita Ašeradena, latviešu dramaturģe,  Valmieras Drāmas teātra direktore.

Citas nozīmes 
 Evita, Endrū Loida Vēbera un Tima Raisa mūzikls par Evas Peronas dzīvi,
 Evita, 1996. gada filma, ko uzņēmis režisors Alans Pārkers pēc E.L.Vēbera mūzikla motīviem
 Evita (albums), filmas "Evita" oriģinālmūzikas albums, ko iedziedājusi Madonna

Skatīt arī 
 Eva

Personvārdi
Kristīna Agilera

Kristīna Marija Agilera (Christina María Aguilera; dzimusi  Ņujorkā, ASV) ir amerikāņu dziedātāja, dziesmu tekstu autore. Pēc parādīšanās vietējā mēroga talantu šovos un Disneja kanāla šovā "The New Mickey Mouse Club", viņa animācijas filmai "Mulāna" ierakstīja dziesmu "Reflections" un īsi pēc tam parakstīja sadarbības līgumu ar ierakstu kompāniju RCA Records. Popularitāti Kristīna Agilera ieguva pēc viņas pirmā studijas albuma "Christina Aguilera" izdošanas 1999. gadā, no kura visi trīs singli sasniedza Billboard Hot 100 pirmo vietu. 2001. gadā mūziķe izdeva Latino Pop stilā ieturētu albumu "Mi Reflejo" un vēlāk sekoja vairākas veiksmīgas sadarbības ar citiem mūziķiem, kas nodrošināja Agilerai vispasaules slavu. Tomēr viņa nebija apmierināta ar savu mūziku, tādēļ nolēma to kardināli mainīt.

Pēc šķiršanās no sava iepriekšējā menedžmenta, Agilera pārņēma māksliniecisko vadību pār savu otro studijas albumu "Stripped", kurš iznāca 2002. gadā un saņēma dažādus mūzikas kritiķu novērtējumus, tomēr pārdošanas rezultāti bija ļoti labi. Otrais singls "Beautiful" bija komerciāli ļoti veiksmīgs un vēl pateicoties Agileras seksuālajam tēlam, albuma pārdošanas rādītāji turpināja kāpt.

Agileras trešais studijas albums "Back To Basics" iznāca 2006. gadā un iekļāva sevī Soulmūzikas, Blūza un Džeza elementus. Kritiķu reakcija uz šo albumu bija ļoti pozitīva.  mūziķe izdeva savu pirmo labāko dziesmu izlasi Keeps Gettin' Better - A Decade of Hits.

Diskogrāfija

Studijas albumi 
 1999: Christina Aguilera
 2002: Stripped
 2006: Back To Basics
 2010: Bionic
 2012: Lotus
 2018: Liberation

Citi albumi 
 2000: Mi Reflejo (Spāņu valodas albums)
 2000: My Kind of Christmas (Ziemassvētku albums)
 2001: Just Be Free (neoficiāls albums)
 2008: Keeps Gettin' Better - A Decade Of Hits (Labāko dziesmu izlases albums)

DVD 
 1999: Genie Gets Her Wish
 2001: My Reflection
 2004: Stripped Live in the UK
 2008: Back To Basics: Live And Down Under

Singli

Atsauces 

1980. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu dziedātāji
Grammy balvas ieguvēji
Filantropi
Popmūziķi
Jangs

Jangs (; sieviešu dzimtē Janga) ir angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Loreta Janga (Loretta Young; 1913—2000) — ASV aktrise
 Andre Romelle Jangs jeb Dr. Dre (Andre Romelle Young; 1965) — ASV producents un reperis;
 Anguss Jangs (Angus Young; 1955) — skotu izcelsmes Austrālijas mūziķis;
 Džons Jangs (John Watts Young; 1930—2018) — ASV kosmonauts;
 Ešlijs Jangs (Ashley Young; 1985) — angļu futbolists;
 Gordons Jangs (Gordon Young; 1964) — skotu futbola treneris;
 Tomass Jangs (Thomas Young; 1773—1860) — angļu dabaszinātnieks;
 Trē Jangs (Trae Young; 1998) — ASV basketbolists.

Angļu uzvārdi
Lielais Londonas ugunsgrēks

Lielais Londonas ugunsgrēks () bija liels ugunsgrēks, kas plosījās Londonas centrālajā daļā no  līdz 5. septembrim. Tas ir lielākais ugunsgrēks Londonas vēsturē, tāpat tas ir viens no nozīmīgākajiem notikumiem Anglijas vēsturē. Ugunsgrēks galvenokārt iznīcināja Londonas viduslaiku pilsētu romiešu celtā pilsētas mūra iekšpusē.

Piezīmes

Ārējās saites 

 

Ugunsgrēki
Londona
1666. gads
Upmale

Upmale var būt:
 vietvārds:
 Upmale — seno zemgaļu zeme;
 Upmale — apdzīvota vieta Baltinavas noavadā;
 Upmale — apdzīvota vieta Krāslavas novada Kaplavas pagastā.

 latviešu cilmes uzvārds (vīriešu dzimtē Upmalis). Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Vija Upmale (1932—1996), rakstniece.
 Jānis Upmalis (1893—1938), diplomat

Skatīt arī 
 Upmala
 Upmales pagasts

Latviešu uzvārdi
Austrijas Grand Prix

Austrijas Grand Prix bija ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. Austrijas Grand Prix sacīkstes sākotnēji (. gadā) norisinājās Celtvēgas lidlaukā. Nākamās sacīkste ar Austrijas GP nosaukumu tika rīkota . gadā, Osterraihringā. Tur norisinājās Austrijas Grand Prix līdz pat . gadam, ieskaitot. Vēlāk trase tika krietni saīsināta un pārsaukta par A1 Ringu, kur pirmoreiz sacīkstes norisinājās . gadā. . un . gadā izcēlās skandāli sakarā ar komandu pavēlēm. Pirmoreiz Scuderia Ferrari pilotam Rubenšam Barikello lika palaist Mihaelu Šumaheru, lai pēdējais iegūtu otro vietu, tomēr gadu vēlāk Barikello vajadzēja padoties jau cīņā par uzvaru. Pēdējoreiz Austrijas Grand Prix norisinājās . gadā.

Uzvarētāji

Vairākkārtējie uzvarētāji (piloti)

Vairākkārtējie uzvarētāji (komandas)

Saraksts 
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.

Skatīt arī 
 F1 Grand Prix saraksts
Nursultans Nazarbajevs

Nursultans Nazarbajevs ( ;  ; dzimis  Čemolganā, Kazahijas PSR) ir bijušais Kazahstānas prezidents.

N. Nazarbajevs kļuva par prezidentu , kad Kazahijas PSR vēl bija PSRS sastāvā. Pēc PSRS sabrukuma un valsts neatkarības iegūšanas 1991. gada 16. decembrī bija Kazahstānas prezidents, piecas reizes pārvēlēts amatā. Atkāpies 2019. gadā.

Darbība Kazahijas PSR 
1984. gadā N. Nazarbajevs kļuva par Kazahijas PSR Ministru padomes priekšsēdētāju, strādājot Dinmuhameda Kunajeva, Kazahstānas Komunistiskās partijas pirmā sekretāra, pakļautībā. Viņš darbojās kā Kazahstānas Komunistiskās partijas pirmais sekretārs no 1989. līdz 1991. gadam. Lai arī padomju periodā viņam bija ateistiski uzskati, vēlāk N. Nazarbajevs pārņēma musulmaņu tradīcijas, dodoties hadžā un atbalstot mošeju atjaunošanu, tajā pašā laikā mēģinot cīnīties ar Islāma terorismu Kazahstānā.

Darbība prezidenta amatā 
1990. gadā N. Nazarbajevs kļuva par prezidentu. Vispirms viņš darbojās kā Kazahijas PSR prezidents, bet pēc valstiskās neatkarības iegūšanas 1991. gadā — kā Kazahstānas prezidents. Rietumvalstīs N. Nazarbajevs tika kritizēts par lēno reakciju cīņā pret plaši izplatīto korupciju, opozīcijas apspiešanu, negodīgām vēlēšanām un nepietiekamu runas brīvību. Tomēr laika gaitā politika mainījās. 2010. gadā N. Nazarbajevs paziņoja par reformām, kas veicinātu valstī daudzpartiju sistēmas attīstību. Vēloties demokratizēt valstī iedibināto autoritāro sistēmu, 2017. gada janvārīN.  Nazarbajevs izteica priekšlikumu par konstitucionālu reformu, kas nodotu daļu varas Kazahstānas parlamentam un Ministru kabinetam.

Pēdējās prezidenta vēlēšanās 2015. gada aprīlī viņš tika ievēlēts ar 97,7% balsu vairākumu. 2019. gada 19. martā N. Nazarbajevs paziņoja par atkāpšanos no amata. Prezidenta pienākumus no  līdz nākamajām prezidenta vēlēšanām tika uzdots pildīt parlamenta priekšsēdētājam Kasim-Žomartam Tokajevam (ievēlēts ). Vienlaikus N. Nazarbajevs palika Valsts drošības padomes vadītāja, Konstitucionālās padomes locekļa un valdošās partijas Nur Otan vadītāja amatos.

Ģimene 
Vecākā meita Dariga Nazarbajeva 2019. un 2020. gadā bija Kazahstānas parlamenta senāta spīkere, bet 2020. gada pavasarī amatu zaudēja, tiek uzskatīts, ka līdz ar to ģimene zaudēja ietekmi valstī. Viņas bagātība tiek vērtēta vairāk nekā pus miljarda dolāru apmērā. Vidējās meitas Dināras Kulibajevas bagātība tiek vērtēta vairāk nekā miljarda dolāru vērtībā, līdz ar to viņa ir starp pašiem bagātākajiem Kazahstānas pilsoņiem. Jaunākā meita — Alija Nazarbajeva.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā vietne

1940. gadā dzimušie
Kazahstānas politiķi
Kazahstānas prezidenti
PSKP CK locekļi
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Ar Aleksandra Ņevska ordeni apbalvotie (Krievija)
Ar Oktobra Revolūcijas ordeni apbalvotie
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Pūkainais ozols

Pūkainais ozols () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Eiropas dienvidos un Āzijas dienvidrietumos. Sastopams arī Francijā un atsevišķās Centrāleiropas daļās. Koks ir vidēji liels, sasniedz 20 m augstumu. Pūkainie ozoli ir ilgdzīvojoši. To mūža ilgums ir vairāki simti gadu. Gadu gaitā tie izveido ļoti resnu stumbru. Stumbrs var sasniegt pat līdz 2 m diametrā. Lapas ādainas, to garums 4—10 cm, platums 3—6 cm. Lapu plātnes ir klātas ar sīkiem matiņiem. Uz vecākām lapām apmatojums var nebūt. Zīles ir gaiši brūnas vai dzeltenas, 8—20 mm garas.

Pūkainajam ozolam ir trīs pasugas:
 Quercus pubescens subsp. pubescens — aug Eiropas centrālajā un dienvidu daļā;
 Quercus pubescens subsp. anatolica O.Schwarz — aug Āzijas dienvidrietumos, Eiropas dienvidaustrumos
 Quercus pubescens subsp. palensis (Palassou) O.Schwarz — aug Spānijas ziemeļos, Pirenejos.

Pūkainie ozoli aug sausās, kaļķainās augsnēs.

Dižskābaržu dzimta
Liepājas leļļu teātris

Liepājas Leļļu teātra aizsākumi meklējami 1989. gadā, kad leļļu teātris tika izveidots kā studija, bet 1992. gadā tas pārtapa par pašvaldības iestādi. 
Kopš 1999. gada tas ir Pašvaldības sabiedrība ar ierobežotu atbildību (SIA) Liepājas Leļļu teātris. 1992. gada janvārī tam tika piešķirtas īrējamas telpas Liepājas Latviešu Biedrības Namā un tur tas mitinās joprojām. Stacionārā vieta, ēkas, telpas dod teātrim iespēju veidot daudzpusīgu repertuāru.
Liepājas Leļļu teātris palīdz attīstīt bērnu un jauniešu radošās spējas, veicinot viņu garīgo attīstību ar maksimāli augstvērtīgu repertuāra komplektēšanu, dažādojot teātra darbības formas, piedaloties savu iespēju robežās visos pilsētas, Kurzemes, Latvijas publiskajos pasākumos, organizē un piedalās starptautiskos festivālos un projektos.

Katras sezonas laikā teātris iestudē vismaz četras jaunas izrādes. Izrādes repertuārā ir ļoti daudzveidīgas pēc leļļu klasifikācijas un izrādes uzbūves veida. Tas savās izrādēs izmanto gan klasiskās spieķu lelles, gan koncertlelles, gan marionetes. 
Pēdējos gados, ņemot vērā leļļu industrijas attīstību, kā arī patērētāju vēlmes, attieksmi un uztveri, izrādēs izmanto aktiera dzīvā plāna tēlojumu. 

Liepājas Leļļu teātris papildus piedāvā organizēt, izveidot un vadīt gan lielus pasākumus, gan ģimenes svētkus, kā arī izīrē telpas, aparatūru un skatuves podestūru. Pieņem pieteikumus ekskursijai - „Ceļojums teātra aizkulisēs".

Teātri Latvijā
Liepāja
Korķa ozols

Korķa ozols () ir daudzgadīgs, mūžzaļš dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Eiropas dienvidrietumos un Āfrikas ziemeļrietumos. Koks ir vidēji liels, sasniedz 20 m augstumu. Lapas ir 4-7 cm garas, nav dalītas, ir sīki zobiņi lapu malās. Lapu virspuse ir tumši zaļa, apakšpuse bālāka. Zīles 2-3 cm garas. Koks veido biezu, korķainu mizu, kura nemitīgi pieaug biezumā. Koka mizu nogriežot, iegūst korķi. Korķa ozolam ļaunums šādi netiek nodarīts. Pēc 10-12 gadiem miza ir ataugusi un to var atkal nogriezt. Koku šādi var izmantot līdz 12 reizēm. Korķa ozolu mūžs ilgst 150-250 gadus. Korķa ozolus korķa iegūšanai audzē Spānijā, Portugālē, Alžīrijā, Marokā, Francijā, Itālijā un Tunisijā. 

Korķa ozolus audzē arī dekoratīvos nolūkos. Korķa ozoli viegli krustojas ar austrijas ozoliem, veidojot hibrīdus Quercus × hispanica.

Ārējās saites 
 
 

Dižskābaržu dzimta
Pensakola

Pensakola (Pensacola) ir pilsēta ASV Floridas štatā pie Meksikas līča, dibināta 1559. gadā.

Floridas pilsētas
Amerikas dižskābardis

Amerikas dižskābardis () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Ziemeļamerikas austrumdaļā. Koks ir liels, sasniedz 20-35 m augstumu. Tam ir gluda, pelēka miza. Lapas tumšzaļas, vienkāršas, lapu malas robotas ar sīkiem zobiņiem, 6-12 cm garas, ar īsu kātiņu. Amerikas dižskābardis ir vienmāju augs. Auglis — riekstiņš ar asām šķautnēm.

Amerikas dižskābarži labi pacieš noēnojumu. Lai gan eksistē Amerikas dižskābaržu tīraudzes, biežāk tie sastopami kopā ar citiem kokiem, tādiem kā cukura kļava, dzeltenais bērzs un Kanādas hemlokegle. Aug uz mitrām nogāzēm un auglīgās pakājēs. 

Amerikas dižskābarži ir nozīmīgi koki mežsaimniecībā. To koksne ir cieta, smaga, izturīga. Līdz motorzāģu izgudrošanai, kokus nemaz nevarēja nozāģēt. Tāpēc saglabājušās daudzas vecu koku audzes. Koksni izmanto grīdas segumu, mēbeļu, dažādu tilpņu ražošanai.

Amerikas dižskābarži tiek audzēti arī kā dekoratīvi koki, tomēr retāk kā Eiropas dižskābarži.

Dižskābaržu dzimta
Grīnblats

Grīnblats ( — 'Zaļlapa'; sieviešu dzimtē Grīnblate) ir ebreju izcelsmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Guntars Grīnblats (1924—2013) — latviešu lauksaimnieks un politiķis;
 Māris Grīnblats (1955) — latviešu politiķis, izglītības un zinātnes ministrs;
 Romualds Grīnblats (1930—1995) — padomju komponists.

Ebreju uzvārdi
Aivars Borovkovs

Aivars Borovkovs (dzimis  Rīgā) ir latviešu jurists, fotogrāfs, Latvijas Juristu biedrības prezidents, uzņēmējs, vada juridisko biroju "AB Grupa", pazīstams arī kā pārliecināts eiroskeptiķis.

Padomju laikā Borovkovs strādājis Latvijas PSR prokuratūrā par sevišķi svarīgu lietu izmeklētāju, izmeklējis slepkavības un lielus korupcijas gadījumus, arī Kremļa korupcijas lietas gan Maskavā, gan Vidusāzijā.

1988. gadā ierosinājis dibināt Latvijas Juristu biedrību, no tās dibināšanas  bijis biedrības viceprezidents, kopš 1996. gada ir tās prezidents.
2008. gada 12. decembrī LJB Kongresā pārvēlēts uz nākamo periodu.

1990. gadu sākumā bijis viens no kompānijas SWH dibinātājiem un tās juridiskais viceprezidents. 

Darbojies arī politikā kā vairāku ministru prezidentu padomnieks juridiskajos un politiskajos jautājumos.

Viens no kluba 5x5 dibinātājiem un nosaukuma autors, kluba 21 dibinātājs, kādreiz nodarbojies ar cīņas un kaujas mākslas sportu, Atmodas laikā publicējies arī kā karikatūrists.

Kopā ar biznesa partneri - Ainaru Brūveli veido pasaules personu, vietu un notikumu enciklopēdisko un kultūrvēsturisko enciklopēdiju - nekropole.info, kopš 2017.gada - Timenote.info.

Atsauces 

Latvijas juristi
Žoržs Klemanso

Žoržs Benžamēns Klemanso (, dzimis , miris ) bija franču žurnālists un politiķis. Francijas premjerministrs no 1906. līdz 1909. gadam un no 1917. līdz 1920. gadam. Vadīja Franciju Pirmā Pasaules kara beigās, uzvarot tajā. Bija viens no galvenajiem Versaļas līguma veidotājiem, nosakot smagas saistības uzvarētajai Vācijai.

Politikā darbojās no 1861. gada, kad nodibināja avīzi Le Travail. Bija kritisks Napoleona III režīmam, tāpēc no 1865. līdz 1869. gadam uzturējās Ņujorkā. Atgriezās Parīzē pēc Sedānas kaujas 1870. gadā un piedzīvoja Parīzes komūnu. 1871. gada jūlijā tika ievēlēts Parīzes mērijā, bet 1876. gada - valsts parlamentā.  Darbojās kā parlamentā līdz 1893. gadam, kad zaudēja vēlēšanās.

Iesaistījās Dreifusa lietā, kur aizstāvēja Alfredu Dreifusu pret apsūdzībām, publicējot savā laikrakstā L'Aurore Emila Zolā atklāto vēstuli J'accuse. 1902. gadā tika ievēlēts par senatoru. No 1906. gada marta līdz oktobrim - Francijas iekšlietu ministrs. No 1906. līdz 1909. gadam un no 1917. līdz 1920. gadam - valsts premjerministrs. Kā Francijas pārstāvis piedalījās Parīzes Miera konferencē, kuras laikā pārdzīvoja atentātu.

Ārējās saites 

1841. gadā dzimušie
1929. gadā mirušie
Vandejā dzimušie
Francijas premjerministri
Garo nažu nakts

Garo nažu nakts () bija Vācijas nacistisko varas iestāžu režīma ārpustiesas slepkavību sērija, kas notika no  līdz 2. jūlijam. To izvērsa  NSDAP valdošā frakcija pret NSDAP daļu, ko vadīja Gregors Štrasers, pret SA vadību, kā arī virkni vācu labējo konservatīvo politiķu. SA (Sturmabteilung) bija paramilitāra organizācija, nozīmīga daļa no agrīnās nacistu kustības. 

Ādolfs Hitlers bija pret SA un tās līderi Ernstu Rēmu, jo viņaprāt organizācija kļuva par daudz neatkarīga, kā arī manīja, ka organizācijas biedri uz ielām veic nelikumīgas darbības, tādā veidā izrādot draudus viņa varai. Hitlers vēlējās arī, lai Reihsvērs kļūtu par galveno militāro spēku valsti, kuru apdraudēja SA. NSDAP gan baidījās, gan nicināja SA. Baidījās galvenokārt tādēļ, ka Rēma ambīcijas varētu būt Reihvēra pakļaušana savai organizācijai. Hitlers šo attīrīšanu izmantoja, lai arī tiktu vaļā no viņa režīma kritiķiem, kā arī no veciem ienaidniekiem.

Atsauces

Ārējās saites 

Trešais reihs
Nacistiskās Vācijas politiskās represijas
1934. gads
Kaukāza dižskābardis

Kaukāza dižskābardis () ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug apgabalā no Turcijas ziemeļrietumiem līdz Kaukāza kalniem un Elbrusam. Aug kalnu mežos, 500-2100 m virs jūras līmeņa. Koks ir liels, sasniedz 45 m augstumu, stumbra diametrs līdz 3 m. Lapas vienkāršas, 7-15 cm garas, 5-9 cm platas, ar 7-13 dzīslām katrā lapas pusē. Ziedu spurdzes parādās īsi pēc lapu uzplaukšanas pavasarī. Augļi ir trīsstūrveidīgi riekstiņi, 1,5-2 cm gari un 0,7-1 cm plati.

Kaukāza dižskābarži viegli krustojas ar Eiropas dižskābaržiem, veidojot hibrīdus Fagus x tauric.

Eiropas vidienē Kaukāza dižskābarži tiek audzēti kā dekoratīvi koki.

Dižskābaržu dzimta
Sojuz TMA-13

Sojuz TMA-13 (; ) bija pilotējams kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). 

Starts notika  07:01 UTC no Baikonuras kosmodroma ar nesējraķeti Sojuz-FG. Ar SKS kuģis saslēdzās  08:16:14 UTC pie Zarja moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.

 03:55:25 UTC Sojuz TMA-13 atvienojās no stacijas. 07:16 UTC nolaižamais aparāts nolaidās paredzētajā rajonā uz ziemeļaustrumiem no Džezkazganas Kazahstānā.

Apkalpes

Starta laikā 
 Jurijs Lončakovs (Юрий Валентинович Лончаков) Sojuz komandieris, SKS idojuma inženieris (18. pamatekspedīcija), 
 Maikls Finks (Michael Fincke) Sojuz lidojuma inženieris, SKS komandieris (18. pamatekspedīcija), 
 Ričards Geriots (Richard Garriott) lidojuma dalībnieks (15. viesekspedīcija),

Nolaišanās laikā 
 Jurijs Lončakovs
 Maikls Finks
 Čārlzs Simoni (Charles Simony), lidojuma dalībnieks (16. viesekspedīcija),

Rezerves apkalpe 
 Genādijs Padalka (Гeннадий Иванович Падалка), komandieris 
 Maikls Berets (Michael Barratt), lidojuma inženieris 
 Niks Heliks (Nik Halik), lidojuma dalībnieks

Atsauces

Skatīt arī 
 Sojuz TMA-12
 Sojuz TMA-14

2008. gada kosmiskie lidojumi
2009. gada kosmiskie lidojumi
Sojuz kosmosa kuģi
Sojuz pilotējamie lidojumi
Ričards Geriots

Ričards Elens Geriots (Richard Allen Garriott; dzimis ) ir ASV datorspēļu izstrādātājs, lidojis kosmosā. Izveidojis daudzas spēles sērijā Ultima.

Samaksājot vairākus desmitus miljonu dolāru, Geriots ieguva iespēju doties kosmosā ar Krievijas kosmosa kuģi. Viņš startēja  kosmosa kuģī Sojuz TMA-13. Ričards kļuva par pirmo amerikāni, kurš ir kosmonauts otrajā paaudzē: viņa tēvs Ouens Geriots lidojis kosmosā 1973. un 1983. gadā.

ASV astronauti
Videospēļu izstrādātāji
Kosmiskie tūristi
Antonio Vivaldi

Antonio Lučo Vivaldi (, ; dzimis , miris ) bija itāļu baroka mūzikas komponists, katoļu priesteris un vijoļvirtuozs. Antonio Vivaldi bija viens no pirmajiem lielajiem koncertu komponistiem. Viņa slavenākais darbs ir koncertu kopa "Četri gadalaiki".

Biogrāfija 
Antonio Vivaldi dzimis Venēcijā 1678. gadā. Uzskata, ka tieši viņa tēvs Džovanni, kas pēc profesijas bija bārddzinis, iemācīja 10 gadus vecajam Antonio Vivaldi spēlēt vijoli. Venēcijā arī sākusies viņa mākslinieciskā darbība — nākamais komponists bija slavens vijoļvirtuozs un diriģents. 1703. gadā Vivaldi kļuva par katoļu priesteri. Tā paša gada septembrī oficiāli kļuva par vijoļmeistaru un sāka mācīt vijoļspēli arī citiem. Pēc tam viņš kļuva par orķestra vadītāju.

Kaut arī 18. gadsimta pirmajā trešdaļā Antonio Vivaldi slava bija aizskanējusi līdz Parīzei, Austrijai un Vācijai, komponists palika uzticīgs dzimtajai pilsētai (tikai dažus gadus viņš darbojās Mantujā, 1718–1722). Antonio Vivaldi bija temperamentīgs, ļoti dzīvs un kustīgs cilvēks ar lielu organizatora prasmi un lietišķu ķērienu. Galu galā šī komponista rosīgā un praktiskā darbība tomēr nevarēja neiespaidot viņa attiecības ar baznīcu, kuras ietekme Venēcijā joprojām bija milzīga, tādēļ mūža nogali, sākot ar 1730. gadu beigām, viņš pavadīja Vīnē. 1740. gadā viņš devās darba meklējumos uz Drēzdeni, bet, darbu neatradis, atgriezās Vīnē. 1741. gada 28. jūlijā Vivaldi nomira no iekšēja iekaisuma.

Darbi 
Antonio Vivaldi visslavenākais darbs ir 1723. gadā tapušā koncertu kopa "Četri gadalaiki", kas sastāv no četriem vijoļkoncertiem: "Pavasaris", "Vasara", "Rudens" un "Ziema". Viņš ir uzrakstījis vēl vairāk nekā 500 citus koncertus, no kuriem aptuveni 230 ir paredzēti izpildīt ar vijoli. Ir zināmas gandrīz 50 Vivaldi operas, lai gan pieļauj, ka kopējais viņa sacerēto operu skaits varētu būt tuvu simtam. Vēl viņš ir sacerējis simfonijas, aptuveni 90 sonātes un kamermūziku. Slavens vijoļvirtuozs un diriģents. Ar to slavens visā Eiropā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Veneto dzimušie
Itāliešu komponisti
Operu komponisti
Baroka komponisti
Itāliešu vijolnieki
Romas katoļu garīdznieki
Rahmans

Rahmans var būt:

 Mudžiburs Rahmans;
 Tahmidurs Rahmans.

Uzvārdi
Roberts Skots

Roberts Falkons Skots (, dzimis  Devonportā, Anglijā, miris, domājams,  uz Rosa šelfa ledāja Antarktīdā) bija britu jūrnieks, karaliskās flotes virsnieks un polārpētnieks, viens no Dienvidpola pirmatklājējiem. Vadīja divas ekspedīcijas uz Antarktīdu: ar kuģiem "Discovery" (1901—1904) un "Terra Nova" (1910—1913).

Pirms savas pirmās Antarktiskās ekspedīcijas Roberts Skots bija parasts britu karaliskās flotes virsnieks. Līdz tam īpašas intereses par polāro apgabalu izpēti viņam nebija, taču iespēja vadīt ekspedīciju ar kuģi Discovery bija lieliska iespēja veidot spožu karjeru flotē. Skots bija ekspedīcijas kapteinis, viņa pakļautībā atradās arī tādi nākotnē pazīstami Antarktikas pētnieki kā Ernests Šekltons un Edvards Vilsons. Ekspedīcija sasniedza Antarktīdu 1902. gada janvārī, izpētīja piekrasti Rosa jūras rajonā un arī kontinenta iekšzemes apgabalus, veicot novērojumus ģeogrāfijā, bioloģijā, ģeoloģijā, meteoroloģijā un zemes fizikā. Skots, Šekltons un Vilsons devās arī iekšzemes pārgājienā uz dienvidiem, sasniedzot 82° 11’ dienvidu platumu (aptuveni 850 km no Dienvidpola). Ekspedīcija pārlaida Antarktīdā divas ziemas un Portsmutā atgriezās 1904. gada septembrī.

1910. gadā Roberts Skots vadīja jaunu ekspedīciju uz Antarktīdu ar kuģi "Terra Nova", kuras mērķis bija sasniegt Dienvidpolu pirmajiem, apsteidzot līdzīgu Norvēģijas ekspedīciju Roalda Amundsena vadībā.  Roberts Skots devās gājienā uz polu (daļa ekspedīcijas ceļu uzsāka jau ātrāk, tika izveidota bāze ar pārtikas rezervēm, daļa vēlāk). Jau no paša sākuma Skota ekspedīciju vajāja nelaimes: motorkamanas izgāja no ierindas, bet Mandžūrijas ponijus, kurus Skots izvēlējās suņu vietā, nācās nošaut, jo tie nespēja panest aukstumu un smagās nastas. Pēc tam smagās kamanas nācās vilkt pašiem polārpētniekiem.  Skota piecu cilvēku ekspedīcija sasniedza Dienvidpolu, kurā atrada Norvēģijas karogu un Amundsena vēstuli (konkurenti polu bija sasnieguši 33 dienas ātrāk). Vilšanās atpakaļceļu padarīja vēl grūtāku, un, nesasniedzot aptuveni 20 km attālumā esošo piekrastes bāzi ar pārtikas rezervēm,  vai dažas dienas vēlāk Skots nomira. Viņa un pārējo divu tik tālu nokļuvušo ekspedīcijas dalībnieku līķi un dienasgrāmatas tika atrasti tikai 12. novembrī.

Ārējās saites 
 

1868. gadā dzimušie
1912. gadā mirušie
Devonā dzimušie
Ceļotāji
Apvienotās Karalistes polārpētnieki
Rodžers Teilors

Rodžers Medouzs Teilors (; dzimis , Norfolkā, Apvienotajā Karalistē) ir angļu mūziķis, zināms kā rokgrupas Queen bundzinieks un vokālists. Tiek uzskatīts par vienu no 70. un 80. gadu ietekmīgākajiem bundziniekiem. 2005. gadā Planet Rock klausītāji ierindojuši Teiloru 8. vietā visu laiku lieliskāko klasiskā roka bundzinieku sarakstā. Sarakstījis tādus Queen hitus kā One Vision, Radio Ga Ga, A Kind of Magic, Breakthru un These Are the Days of Our Lives.

Teilors spēlēja arī citus instrumentus, kā ģitāra, basģitāra un taustiņinstrumenti. Savā pirmo soloalbumu viņš ierakstīja viens pats, gan dziedot, gan spēlējot visus instrumentus. 1987. gadā bundzinieks izveidoja grupu The Cross, vēlēdamies nokomplektēt rokmūzikas supergrupu, tomēr šo nodomu pa īstam realizēt neizdevās. Teilors ir sadarbojies ar tādiem mūziķiem kā Ēriks Kleptons, Rodžers Voterss, Rodžers Daltrijs, Roberts Plānts, Eltons Džons, Džons Bon Džovi un citiem.

Slavens kļuvis starpgadījums dziesmas I'm in Love With My Car sakarā. Teilors vēlējās, lai tā tiktu izdota kā Bohemian Rhapsody B-puse. Queen solists Fredijs Merkūrijs tam nepiekrita. Tādēļ Teilors ieslēdza sevi skapī, līdz Merkūrijs pārdomāja.

Teilors ir pazīstams ar savu falsetto vokālu, kas vislabāk dzirdams Queen dziesmās Bohemian Rhapsody un Somebody to Love.

Ārējās saites 

 
 

1949. gadā dzimušie
Norfolkā dzimušie
Angļu bundzinieki
Angļu dziedātāji
Queen dalībnieki
Ernests Šekltons

Ernests Henrijs Šekltons (, dzimis , miris ) bija īru izcelsmes britu polārpētnieks, četru ekspedīciju uz Antarktiku dalībnieks.

Biogrāfija 
Ernests Šekltons ir dzimis Kildēras grāfistē, Īrijā, 48 kilometrus no Dublinas kā otrais desmit bērnu ģimenē. Jau no 16 gadu vecuma viņš strādāja uz tirdzniecības kuģiem, bet no 24 gadu vecuma bija jau kuģa kapteinis.

No 1901. līdz 1903. gadam Šekltons piedalījās Roberta Skota vadītajā ekspedīcijā ar kuģi "Discovery", kas pētīja Antarktīdas krastus Rosa jūras rajonā. Skots, Šekltons un Edvards Vilsons devās arī iekšzemes pārgājienā uz dienvidiem, sasniedzot 82° 11’ dienvidu platumu (aptuveni 850 km no Dienvidpola).

Pēc ekspedīcijas viņš atgriezās dzimtenē. 1904. gadā apprecējās, 1906. gadā kandidēja Lielbritānijas parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts.

No 1907. līdz 1909. gadam Ernests Šekltons vadīja ekspedīciju uz Antarktiku ar kuģi "Nimrod". Šekltons ar grupu devās uz Dienvidpolu, bet nokļuva līdz 88° 23' dienvidu platuma (aptuveni 180 km no Dienvidpola), sasniedzot Birdmora ledāju.

1914. gadā Ernests Šekltons organizēja jaunu ekspedīciju uz Antarktīdu ar kuģi "Endurance". Viņa mērķis bija kontinenta šķērsošana, jo Dienvidpolu pirms dažiem gadiem jau bija sasnieguši Roalds Amundsens un Roberts Skots, tādēļ šis pēc Šekltona uzskatiem bija izaicinošākais atlikušais mērķis. Tomēr ekspedīcija izvērsās katastrofā: "Endurance" iestrēga ledū Vedela jūrā un nogrima (kuģa vraku 2022. gada 5. martā atklāja vairāk nekā 3000 m dziļumā). 1916. gadā ziemā avarējušā kuģa 22 vīru komanda četrus ar pusi mēnešus pavadīja Elefantas salā, kamēr pats Šekltons ar pieciem vīriem atvērtā glābšanas laivā veica 800 jūdzes garu ceļu līdz Dienviddžordžijas salai. Elefantā palikušos augusta beigās izglāba čīliešu tvaikonis "Yelcho" kapteiņa Luisa Pardo vadībā, kam salas ziemeļu piekrastē jūrnieku apmetnes vietā uzstādīts piemineklis. Šekltona komandas neticamā izglābšanās dzimtenē gan netika atbilstoši novērtēta, jo Eiropā bija sācies Pirmais pasaules karš.

1921. gadā Šekltons atkal devās ekspedīcijā uz Antarktīdu ar kuģi "Quest", taču, ekspedīcijai vēl neuzsākot darbu, tās vadītājs 47 gadu vecumā negaidīti nomira ar sirdslēkmi un tika apbedīts Dienviddžordžijā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1874. gadā dzimušie
1922. gadā mirušie
Lensterā dzimušie
Īrijas cilvēki
Apvienotās Karalistes polārpētnieki
Brīvmūrnieki
Samanta Smita

Samanta Rīda Smita (, dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu skolniece un miera aktīviste no Meinas štata, kas kļuva slavena ASV un PSRS,  Aukstā kara laikā. 1982. gadā Smita nosūtīja vēstuli Padomju Savienības komunistiskās partijas ģenerālsekretāram Jurijam Andropovam un saņēma arī personīgu atbildes vēstuli, kurā bija izteikts aicinājums apmeklēt Padomju Savienību, ko viņa arī pieņēma.

Smita abās valstīs piesaistīja plašu mediju uzmanību un tika nodēvēta par "Labas Gribas Vēstnesi". Pirms nāves lidmašīnas avārijā 13 gadu vecumā viņa uzrakstīja grāmatu par Padomju Savienības apmeklēšanu un piedalījās TV seriālā 'Lime Street'.

1972. gadā dzimušie
1985. gadā mirušie
ASV cilvēki
Aukstais karš
Smita

Smita var būt:

 Jērdlija Smita (Yeardley Smith; dzimusi 1964), amerikāņu balss aktrise;
 Megija Smita (Maggie Smith; dzimusi 1934. gadā), angļu aktrise;
 Petija Smita (Patti Smith; dzimusi 1946. gadā), amerikāņu mūziķe;
 Samanta Smita (Samantha Smith; dzimusi 1969. gadā), amerikāņu aktrise;
 Samanta Smita (Samantha Smith; 1972—1985), amerikāņu skolniece.

Skatīt arī 
 Smits

Uzvārdi
Kārlis Linnejs

Kārlis Linnejs (, ; dzimis , miris ) bija zviedru botāniķis, ārsts un zoologs, kas lika pamatus mūsdienu binārās nomenklatūras shēmai. Viņš tiek dēvēts par taksonomijas tēvu. Linneja izveidotā organismu klasificēšanas sistēma ar vairākām izmaiņām tiek lietota vēl joprojām. Viņa klasificēšanas idejas iespaidoja vairākas viņa līdzgaitnieku paaudzes un arī tos biologus, kuri dzīvoja pēc viņa, un pat tos, kuriem bija pretēji uzskati.

Biogrāfija 
Kārlis Linnejs piedzima Roshultas pilsētā, kas atrodas Zviedrijas dienvidu provincē Smolandē, mūsdienās Krūnuberjas lēnē. Viņš bija vecākais no pieciem vikāra Nila Ingemarsona Linneja un viņa sievas Kristīnes Brodersonijas bērniem.

Linneja tēvam interesi piesaistīja dažādi augi, un savā dārzā viņš audzēja dažādus Zviedrijas klimatam neparastus augus, kas tika atvesti no Vācijas. Jau agrā bērnībā šī interese par augiem radās arī Kārlim Linnejam. Viņu ļoti interesēja augu dažādie nosaukumi. Septiņu gadu vecumā Kārlis sāka mācīties pie privātskolotāja. Vēl divus gadus vēlāk, 1716. gadā, viņš sāka mācīties Vekšē. Vecāki bija iecerējuši, ka arī viņš kļūs par garīdznieku tāpat kā tēvs un viņa vectēvs. 1719. gadā viņš atkal mācījās pie privātskolotāja, bet 1724. gadā sāka mācīties ģimnāzijā. 

Linnejs pievīla vecākus, neizrādot ne mazāko interesi par priestera amatu. Viņš sāka studēt medicīnu Upsalas universitātē, kas bija prestižākā universitāte tā laika Zviedrijā. 1735. gadā viņš beidza Harderveikas universitāti un izdeva savu pirmo izdevumu Systema Naturae, kurā sāka aprakstīt dzīvās radības. Šo gadu laikā viņš sarakstījās un satikās ar citiem ievērojamākajiem Eiropas botāniķiem un turpināja pilnveidot savu klasificēšanas shēmu. Linnejs turpināja pārstrādāt savu darbu Systema Naturae, kura bija izaugusi no niecīgas brošūras par vairāk sējumu izdevumu. Viņam tika sūtīti aizvien jauni augu un dzīvnieku eksemplāri no visām pasaules vietām.

Atsauces

Ārējās saites 

Botāniķi
Zviedru zinātnieki
Biologi
Zviedrijas dižciltīgie
Krūnuberjas lēnē dzimušie
Žeimele

Žeimele (, ), arī Žeime, ir miests Lietuvā, Bērsteles upes krastos, seņūnijas centrs Šauļu apriņķī. Atrodas valsts ziemeļu daļā, netālu no robežas ar Latviju. Līdz 16. gadsimtam bijusi Livonijas konfederācijas un Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, tāpēc šeit saglabājušās stipras luterāņu baznīcas tradīcijas un latviešu mazākumtautība.

Vēsture 
Pirmo reizi minēta 1500. gadā kā Žeimeles muiža, kas atradās Livonijas ordeņa iekarotajā zemgaļu Silenes novadā pie senā tirdzniecības ceļa, kas veda no Bauskas pils un Lietuvu. 1540. gadā dibināta evaņģēliski luteriskā baznīca, 1542. gadā pieminēts Žeimes miestiņš.
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes nodibināšanas un robežas korekcijas Žeimeles apvidus 1585. vai 1587. gadā pārgāja Lietuvas dižkunigaitijas pakļautībā.

1596. gadā pie Žeimeles luterāņu baznīcas atvēra pirmo skolu. Līdz 1783. gadam Žeimeles luterāņu draudze ietilpa Kurzemes konsistorijas Bauskas diacēzē, pēc tam Lietuvas konsistorijā.
1826. gadā uzcēla Svētā Pētera un Pāvila katoļu baznīcu. 1920. gadā nodibināja vidusskolu, bet 1937. gadā lauksaimniecības skolu. 1993. gadā atklāja Žeimeles Zemgales novada muzeju.

Žeimeles nosaukuma maiņas 
Vēsturiski vietas nosaukums ir stipri mainījies gadsimtu gaitā: Sheime, Žeime, Žeimeli, Žeimis, Scheimeln. Latviešu valodā vēl 19. gs. saukta par Žeimi, bet 20. gs. par Žeimeli. Uzskata, ka nosaukums žeimys cēlies no seno zemgaļu valodas „tas, kurš salst" vai "ziemelis“. Tādā gadījumā žeimė nozīmēja „salta vieta“.

Žeimelē dzīvojuši 
 Gothards Frīdrihs Stenders, Žeimes luterāņu mācītājs (1753—1759), rakstnieks, latviešu literārās valodas veidotājs.
 Teodors Grothuss, fotoķīmijas pirmā likuma atklājējs, pirmās elektrolīzes teorijas izveidotājs, dzīvoja Geduču muižā (1808—1822)
 Mihaels Andreass Barklajs de Tolli, feldmaršals, Krievijas armijas pavēlnieks kara pret Napoleonu pirmajā etapā ticis kristīts Žeimes luterāņu baznīcā 1761. gada 27. decembrī
 Ābrams Īzaks Kūks, Žeimes rabīns (1888—1901), vēlāk Bauskas rabīns, Palestīnas virsrabīns, reliģiskā cionisma pamatlicējs
 Jozs Šļavs (Juozas Šliavas), vēsturnieks

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 Žeimeles Zemgales muzejs
 pilsētas vēsture
 Žeimele fotogrāfijās

Lietuvas miesti
Zemgale
Harrieta Tabmena

Harrieta Tabmena (Harriet Tubman, dzimusi ap 1822. gadu, mirusi ) bija afroamerikāņu abolicioniste, humāniste un spiedze ASV pilsoņu kara laikā. Pēc izglābšanās no gūsta viņa veica vismaz 13 misijas, lai atbrīvotu vairāk nekā 70 vergus, izmantojot antiverdzības aktīvistu palīdzību un drošas paslēptuves, kas pazīstamas kā "Pazemes dzelzceļš" (Underground Railroad). Pēc ASV pilsoņu kara viņa cīnījās par sieviešu balstiesībām.

1820. gadā dzimušie
1913. gadā mirušie
Amerikas pilsoņu karš
Verdzība
Sigur Rós

Sigur Rós () ir islandiešu postroka grupa ar melodisku, klasisku skanējumu un minimālistiskiem elementiem. Grupu pazīst pēc tās ēteriskās skaņas un vadošā dziedātāja Jona Tora Birgisona falseta.

Diskogrāfija

Studijas albumi 
 Von (1997)
 Ágætis byrjun (1999)
 ( ) (2002)
 Takk... (2005)
 Með suð í eyrum við spilum endalaust (2008)
 Valtari (2012)
 Kveikur (2013)

Izlases 
 Hvarf/Heim (2007)
 We Play Endlessly (2009)

Ārējās saites 

 Oficiālā vietne

1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Islandes rokgrupas
Islandes postroka grupas
Islandes eksperimentālās mūzikas grupas
Islandes eksperimentālā roka grupas
Islandes dream pop grupas
Islandes ambientās mūzikas grupas
Klauss fon Štaufenbergs

Klauss Filips Marija Šenks grāfs fon Štaufenbergs (, dzimis , miris ) bija vācu aristokrāts un vērmahta virsnieks, kurš bija neveiksmīgās 20. jūlija sazvērestības pret Ādolfu Hitleru viens no līderiem un atentāta tiešais izpildītājs. Sazvērestību atbalstīja vērmahta virsnieku aprindas, un tās rezultātā bija plānots nogalināt Ādolfu Hitleru un likvidēt NSDAP varu Vācijā.

Dzīvesgājums 
Dzimis Švābijā, slavenu aristokrātu ģimenē, viņa māte Karolīne Šenka fon Štaufenberga bija cēlusies no vācbaltiešu fon Ikskilu dzimtas. 1926. gadā sāka dienestu kavalērijas daļā Bambergā. Mācījās Prūsijas Kara akadēmijā Berlīnē, ieguva leitnanta pakāpi un vēlāk dienēja 1. vieglajā divīzijā (1. leichten Division) ģenerāļa Eriha Hepnera vadībā (arī viņš vēlāk iesaistījās sazvērestībā). 1938. gadā divīzija piedalījās Sudetijas ieņemšanā. 

Sākoties Otrajam Pasaules karam, Klauss fon Štaufenbergs kā štāba virsnieks piedalījās Polijas kampaņā, iebrukumā Francijā, PSRS un cīņās Ziemeļāfrikā. 1943. gadā Tunisijā tika smagi ievainots. Kaut arī iesākumā iespaidojies no vācu uzvarām frontē, tolaik viņš jau bija pārliecināts Hitlera režīma pretinieks un saistījies ar vērmahta antihitleriskajām aprindām. Lai sagatavotu atentātu pret Hitleru, Klauss fon Štaufenbergs tika piekomandēts Rezerves armijai (Ersatzheer) Berlīnē, kur viņa komandieris bija sazvērestības līdzdalībnieks ģenerālis Frīdrihs Olbrihts.

1944. gada 20. jūlijā Štaufenbergs kopā ar virsleitnantu Verneru fon Heftenu ar lidmašīnu ieradās uz sapulci Hitlera mītnē Wolfsschanze Prūsijā pie Rastenburgas ar diviem spridzekļiem portfelī. Tā kā sapulce ar Hitlera piedalīšanos pēkšņi no pazemes bunkura tika pārcelta uz citu vietu, Štaufenbergam izdevās iedarbināt tikai vienu no bumbām. Sprādziena rezultātā gāja bojā četri cilvēki, vairāki tika ievainoti, bet Hitlers tika vien viegli ievainots, jo trieciena spēku mazināja galds, zem kura spridzeklis bija novietots. Izdzirdot sprādzienu, Štaufenbergs un Heftens paspēja pamest Hitlera mītni un izlidot uz Berlīni.

Domādams, ka Hitlers ir miris, Štaufenbergs un citi apvērsuma dalībnieki Berlīnē ķērās pie armijas daļu apzināšanas, lai arestētu SD un SS līderus, tomēr īsi pēc tam Jozefs Gebelss teica radiouzrunu par neveiksmīgo atentātu, bet plkst. 19.00 radio uzstājās pats Hitlers. Apvērsums bija cietis neveiksmi. Redzēdams, ka plāns izgāzies, Štaufenberga tiešais priekšnieks ģenerālpulkvedis Frīdrihs Fromms, kurš zināja par sazvērestību, tomēr tai netraucēja, glābdams savu dzīvību, arestēja Štaufenbergu un trīs viņa līdzgaitniekus. Pēc īsa kara tribunāla viņiem tika piespriests nāvessods, viņi tika nošauti un apglabāti ar militāru godu. Štaufenberga pēdējie vārdi pirms nošaušanas bija "Lai dzīvo svētā Vācija" (Es lebe das heilige Deutschland).

Ārējās saites 

 Die Akte Stauffenberg  
 "Long live our sacred Germany" Stauffenberg story 
 Одинокие герои 1.daļa 2.daļa

Atsauces 

Vācijas vēsture
Vācijas virsnieki
Vērmahta virsnieki
Bavārijā dzimušie
Jeruzalemes templis

Jeruzalemes templis jeb Svētais templis ( — 'Svētais nams') ir jūdaisma svētākā svētvieta, atradās Jeruzalemē, pašreizējā Tempļa kalna vietā. Vēsturiski runa ir par diviem tempļiem.

Pirmais, Zālamana templis tika uzcelts septiņu gadu laikā un iesvētīts 957. gadā pirms mūsu ēras. 587. gadā pirms mūsu ēras to sagrāva babilonieši. Zālamana templis tika celts pēc norādēm, ko viņa tēvam, ķēniņam Dāvidam, bija devis Dievs. Dāvids zināja, ka nebūs tas, kas uzcels templi, taču uzsāka vākt būvmateriālus — cēlkokus, akmeni, zeltu, sudrabu un citus metālus. Templim bija jākalpo par vietu, kurā ebreji un citas tautas var pielūgt vienīgo Dievu.

Tā kā Zālamana valdīšanas laikā Izraēlas ķēniņvalsts aptvēra visas divpadsmit ebreju ciltis, tad tās visas piedalījās pirmā tempļa celtniecībā. Pēc ķēniņvalsts saškelšanās Jeruzaleme kļuva par Jūdejas galvaspilsētu. Ķēniņvalstī palika Jūdas, Benjamina un Levija cilšu pārstāvji. Pēc atgriešanās no Babilonas trimdas šo cilšu pēcnācēji templi atjaunoja.

Tempļa atjaunošana, precīzāk, jauna tempļa celtniecība, sākās 537. gadā pirms mūsu ēras. Darbi neritēja vienmērīgi, un templis tika iesvētīts tikai 515. gadā pirms mūsu ēras. Ap 20. gadu p.m.ē. Hērods Lielais templi atjaunoja un modernizēja. Romiešu-jūdu kara beigās 70. gadā romieši ieņēma Jeruzalemi un templi nodedzināja. Viss, kas mūsdienās palicis no tempļa, ir tā ārējo sienu drupas.

Pēc tam, kad Jeruzalemi iekaroja musulmaņi, Tempļa kalnā tika uzceltas divas mošejas. Ortodoksālie un konservatīvie ebreji gaida laiku, kad Mesija uzcels Trešo templi.

Atsauces 

Izraēlas vēsture
Jūdaisms
Islāma arhitektūra
Templis
Bijušās celtnes vai būves
Rotācijas virsma

Rotācijas virsma ir virsma, ko var iegūt, griežot plaknes līkni ap asi, kura atrodas griežamās līknes plaknē.

Rotācijas virsmu piemēri 
 Sfēra
 Tors
 Cilindriska virsma
 Koniska virsma
 Katenoīds

Virsmas
Vitālijs Kovaļs

Vitālijs Kovaļs (; dzimis 1980. gada 31. martā Permā) ir bijušais Baltkrievijas hokejists, vārtsargs. Karjeras lielāko daļu aizvadījis Krievijā, astoņas sezonas spēlējis Kontinentālajā hokeja līgā. Baltkrievijas hokeja izlases sastāvā spēlējis septiņos Pasaules čempionātos, kā arī 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Kovaļs uzsāka 2000.—01. gada sezonā, kad debitēja Krievijas Superlīgas kluba Permas "Molot-Prikamie" sastāvā. Lai gan kluba sistēmā Kovaļs spēlēja līdz pat 2005.—06. gada sezonai, šajā laikā Krievijas Superlīgā hokejists aizvadīja vien 20 spēles. 2004.—05. gada sezonā Kovaļs aizvadīja vienu spēli arī Latvijas hokeja līgas kluba HK Liepājas Metalurgs rindās.

2005.—06. gada sezonā Kovaļs pievienojās Baltkrievijas Ekstralīgas klubam Grodņas "Neman", tajā spēlējot līdz pat 2007.—08. gada sezonas izskaņai, kad hokejists pievienojās jaunizveidotajam Kontinentālās hokeja līgas klubam Minskas "Dinamo".

2010. gada vasarā Kovaļs pievienojās Mitišču "Atlant" rindām, taču pēc gada noslēdza līgumu ar Ņižņijnovgorodas "Torpedo". Kovaļs tika izvēlēts dalībai 2012. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēlē, taču tajā nepiedalījās īsi pirms spēles gūtās traumas dēļ. "Torpedo" rindās Kovaļs spēlēja līdz 2014. gadam, kad pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām. Pēc "Salavat Julajev" rindās aizvadītas sezonas 2015. gada septembrī noslēdza viena gada līgumu ar Ņižņekamskas "Neftekhimik", pēc sezonas beigām noslēdzot profesionāļa karjeru.

Baltkrievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī 2008., 2009., 2010., 2012., 2014., 2015. un 2016. gada Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Baltkrievijas hokejisti
HK Liepājas Metalurga spēlētāji
Minskas "Dinamo" spēlētāji
Mitišču "Atlant" spēlētāji
Ņižņijnovgorodas "Torpedo" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Permas novadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Mišna

Mišna ( — 'atkārtošana') ir ievērojams rabīniskā jūdaisma pamatkodekss un pirmais rakstu avots, kurā apkopota nerakstītā, mutvārdu Tora.

Tā tapusi kā rabīnu diskusiju rezultāts pēc Jeruzālemes tempļa sagraušanas 70. gadā. Aptuveni 200. gadā rabīns Juda ha-Nasi rediģēja un izveidoja Mišnas rakstīto versiju. Tajos gados ebreju vajāšanas, kā arī tempļa sagrāve un kulta ceremoniju pārtraukšana radīja risku, ka daudzi no jūdaisma likumiem tiks aizmirsti.

Mišnā nav jaunu likumu, bet tā kalpo kā seno ebreju tradīciju un likumu apkopojums. Talmudā rakstīts, ka viedokļi, kuriem nav atsauces, ir rabīna Meira viedokļi, tādējādi atbalstot teoriju, ka viņš bijis kādas agrīnas Mišnas versijas autors. Rabīns Juda ha-Nasi pirmais esot publicējis Mišnu, taču pastāv dalīts viedoklis jautājumā par to, vai viņš tiešām pierakstīja Mišnu, vai arī izveidoja mutisku versiju, kas bija jāiemācās no galvas.

Saturs 
Mišnā apkopoti tradicionālie mutvārdu likumi un tradīcijas. Aptuveni 170 gadu laikā tos apkopoja piecas rabīnu paaudzes. Lielākā daļa viedokļu tiek apkopoti bez atsauces uz konkrētu rabīnu, izņemot gadījumus, kad pastāv dažādi viedokļi. Mišna sastāv no sešām sadaļām, katrā no kurām ir 7—12 atsevišķi traktāti. Kopā to ir 63. Saturs ir veidots atbilstoši konkrētai tēmai.

 Zeraim (Sēklas), 11 traktāti par lūgšanām, svētībām un lauksaimniecības likumiem.
 Moed (Svētki) 12 traktāti par svētku un sabata likumiem.
 Našim (Sievietes) 7 traktāti par laulībām, šķiršanos un ģimenes dzīvi.
 Nezikin (Zaudējumi) 10 traktāti par civilo un krimināllikumu, tiesu un zvērestu lietošanu.
 Kodašim (Svētlietas) 11 traktāti par kulta upurēšanas ceremonijām, Tempļa ceremonijām un pārtikas noteikumiem.
 Tohorot (Šķīstība) 12 traktāti par šķīstības un nešķīstības likumiem, priesteru šķīstību un menstruāciju laiku.

Jūdaisms
SKS 18. ekspedīcija

SKS 18. ekspedīcija (;  jeb ISS-18) bija Krievijas un ASV rīkota kosmonautu ekspedīcija uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Kosmosa kuģis Sojuz TMA-13 startēja  07:01 UTC,  saslēdzās ar staciju.  notika oficiāla stacijas vadības pārņemšana no vecās komandas.

Apkalpe

Pirmā daļa (2008. gada oktobris — novembris) 
 Maikls Finks (Michael Fincke) komandieris, 
 Jurijs Lončakovs (Юрий Валентинович Лончаков) lidojuma inženieris, 
 Gregorijs Šamitofs (Gregory Chamitof) lidojuma inženieris

Otrā daļa (2008. gada novembris — 2009. gada marts) 
 Maikls Finks
 Jurijs Lončakovs
 Sandra Magnusa (Sandra Magnus) lidojuma inženieris

Trešā daļa (2009. gada marts — aprīlis) 
 Maikls Finks
 Jurijs Lončakovs
 Koiči Vakata (若田 光, Wakata Kōichi) lidojuma inženieris

Rezerves apkalpe 
 Genādijs Padalka komandieris, Krievija (Lončakova aizvietošanai)
 Maikls Berets lidojuma inženieris, ASV (Finkam)
 Timotijs Kopra lidojuma inženieris, ASV (Čemitofam)
 Nikole Stota lidojuma inženieris, ASV (Magnusai)
 Soiči Noguči lidojuma inženieris, ASV (Vakatam)

Iziešanas atklātā kosmosā

Atsauces

Ārējās saites 
 18. ekspedīcija NASA mājas lapā
 18. ekspedīcija Eņergija mājas lapā 

18
Florensa Naitingeila

Florensa Naitingeila (, , dzimusi , mirusi ) bija angļu sociālo reformu ieviesēja, statistiķe un mūsdienu veselības aprūpes pilnveidotāja.

Dzīvesgājums 
Florensa Naitingeila ir dzimusi  Florencē, kam par godu vecāki viņai iedeva šādu vārdu. Viņas tēvs bija Viljams Naitingeils, bet māte — Frānsisa Naitingeila (dzimusi Smita). Florensas Naitingeilas vecāki daudz ceļoja, sevišķi pa Eiropu. Šiem ceļojumiem bija liela nozīme Florensas attīstībā. Jau agrā bērnībā viņai radās interese par slimnieku kopšanu un to aprūpi. Tādēļ Florensa Naitingeila nolēma apgūt medmāsas profesiju un devās uz Vācu Savienību (mūsdienu Vāciju).

1854. gadā, Krimas kara laikā, Apvienotās Karalistes valdība aicināja Florensi Naitingeilu doties uz Krimu, lai viņa veiktu un vadītu ievainoto karavīru aprūpi. Kara hospitālis atradas Turcijas pilsētā Skutari (mūsdienās Stambulas apkaime), tālu prom no kara darbības lauka. Florensa Naitingeila ieradās Skutari kopā ar trīsdesmit astoņām citām māsām, pārsvarā tās bija mūķenes un slimnieku uzraudzītājas. Šo sieviešu sastāvā bija arī labi situētas sabiedrības dāmas, kuras gribēja sniegt savu atbalstu karā cietušajiem karavīriem.

Kaut arī mūsdienu komentētāji uzskata, ka Naitingeilas sasniegumi Krimas kara laikā tika pārspīlēti, jāatzīst, ka viņas turpmākā darbība deva milzīgu ieguldījumu sieviešu profesionālās izglītības jomā. 1860. gadā Florensa Naitingeila lika pamatus profesionālai medmāsu skolai pie Svētā Toma slimnīcas, kas kļuva par pirmo laicīgo medmāsu skolu pasaulē. Patlaban šī skola ir Londonas Karaliskās koledžas sastāvdaļa, turklāt jaunās medmāsas nodod Naitingeilas zvērestu līdzīgi tam, kā jaunie dakteri nodod Hipokrata zvērestu. Arī augstākā starptautiskā medmāsu balva nosaukta par Naitingeilas medaļu. Vēl Naitingeilas darbība ietvēra virkni sociālo reformu visos britu sabiedrības slāņos, kas bija vērstas uz veselības aprūpes uzlabošanu. Naitingeilas lika uzsvaru uz higiēnas ievērošanu, sākot ar roku mazgāšanu, kas kara hospitāļos palīdzēja ievērojami samazināt mirstību. Florensa tāpat uzsvēra nepieciešamību ne tikai rūpīgi kopt ievainotos, bet arī tos kārtīgi ēdināt. Viņas mērķtiecīgā darbība turpmāk palīdzēja samazināt kareivju nāves gadījumus dienesta laikā miera apstākļos.

Bez iesaistīšanās veselības aprūpes jomā, Naitingeila sniedza lielu ieguldījumu statistikas grafiskā reprezentēšanā, kura tolaik bija izgudrojums, bet mūsdienās nedaudz pārveidotā veidā tiek izmantota kā riņķa histogramma.

Atsauces

Ārējās saites 

1820. gadā dzimušie
1910. gadā mirušie
Toskānā dzimušie
Apvienotās Karalistes mediķi
Anglijas rakstnieki
Statistiķi
Rongorongo

Rongorongo, arī rongo-rongo, ir uz koka dēlīšiem rakstīti hieroglifi, kurus atklāja 19. gadsimtā Lieldienu salā un šie hieroglifi tika izmantoti rakstīšanai. Hieroglifi pēc ārējā izskata ir daļēji simboliski, daļēji ģeometriski. Kopā ir ap 800 atšķirīgu zīmju. Mūsdienās vēl nav līdz galam noskaidrots, vai hieroglifs apzīmēja kādu konkrētu vārdu vai izteiksmes veidu. Rongorongo rakstu zīmes tika rakstītas uz toromiro koka. Ir atrasti un muzejos glabājas tikai 25 šādi dēlīši.

Lieldienu sala
Polinēziešu valodas