joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Derons Kvints

Derons Kvints (; dzimis ) ir amerikāņu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2016) spēlē Vācijas hokeja līgas klubā HK Minhene.

Spēlētāja karjera 
Pēc vairākām Rietumu hokeja līgas kluba Sietlas "Thunderbirds" rindās aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru viņš sāka 1995.—96. gada sezonā, tajā aizvadot 51 spēli NHL kluba Vinipegas "Jets" rindās. Jau nākamajā sezonā Kvints kopā ar "Jets" franšīzi pārcēlās uz Fīniksas "Coyotes". "Coyotes" sastāvā jaunais aizsargs gan nostiprinājās vien 1998.—99. gada sezonā, taču jau 1999.—2000. gada sezonā hokejists tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils" vienību.

Nākamās divas sezonas viņš aizvadīja Kolumbusas "Blue Jackets" rindās, izceļoties ar lielāko spēles laiku komandā. 2002.—03. gada sezonu aizvadīja "Coyotes" sastāvā, taču tad sezonu spēlēja Čikāgas "Blackhawks" rindās. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja Itālijas hokeja līgas vienībā HC Bolzano.

2005.—06. gada sezonu uzsāka Šveices hokeja līgas vienībā Klotenes "Flyers", taču jau drīz pievienojās Vācijas hokeja līgas klubam Berlīnes "Eisbaren". 2006.—07. gada sezonas ievadā aizvadīja piecas spēles Ņujorkas "Islanders" rindās, taču tad atgriezās "Eisbaren" sastāvā. 2006., 2008. un 2009. gadā Kvints kopā ar komandu izcīnīja Vācijas čempiona titulu, 2007.—08. gada sezonā bija arī visas līgas rezultatīvākais aizsargs.

2009.—10. gada sezonu Kvints aizvadīja KHL klubā Ņižņekamskas "Neftekhimik", taču tad pievienojās Čeļabinskas "Traktor" rindām, 2012.—13. gada sezonā kopā ar klubu sasniedzot Gagarina kausa izcīņas finālu. 2010.—11. gada sezonā Kvints bija arī visas līgas labākais vārtu guvējs starp aizsargiem. 2015.—16. gada sezonā Kvints bija "Traktor" kapteinis.

ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2001. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Vinipegas "Jets" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Ņūdžersijas "Devils" spēlētāji
Kolumbusas "Blue Jackets" spēlētāji
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Berlīnes "Eisbaren" spēlētāji
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Čeļabinskas "Traktor" spēlētāji
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
Vācijas hokeja līgas čempioni
Kriss Lī

Kriss Lī (; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, aizsargs. Karjeras otrajā pusē piecas sezonas aizvadīja Kontinentālās hokeja līgas klubā Magņitogorskas "Metallurg", divas reizes izcīnot Gagarina kausu. Kanādas hokeja izlases rindās izcīnījis olimpisko spēļu bronzas medaļu un pasaules čempionāta sudraba medaļu.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Lī sāka 2004.—05. gada sezonā Austrumkrasta hokeja līgas vienībā Floridas "Everblades". Tās rindās viņš spēlēja līdz 2006.—07. gada sezonas vidum, kad pārcēlās uz Amerikas hokeja līgas vienību Omahas "Knights". Turpmākās trīs sezonas Lī aizvadīja dažādos AHL klubos, līdz 2010. gada vasarā pievienojās Vācijas hokeja līgas klubam Ķelnes "Haie".

"Haie" sastāvā Lī aizvadīja vienu sezonu, tad pievienojoties Manheimas "Adler" rindām. 2011.—12. gada sezonu Lī noslēdza kā visas Vācijas hokeja līgas rezultatīvākais aizsargs, iegūstot arī līgas labāka aizsarga balvu. 2012.—13. gada sezonā viņš spēlēja Zviedrijas Elitsērijas komandā Färjestads BK, arī to noslēdzot kā visas līgas rezultatīvākais aizsargs.

2013. gada vasarā pievienojās Maika Kīnana vadītajam KHL klubam Magņitogorskas "Metallurg". Lī tika atzīts par visas līgas septembra labāko aizsargu. Sezonas izskaņā kopā ar "Metallurg" izcīnīja Gagarina kausu, finālsērijā ar 4—3 pārspējot Prāgas "Lev". 2016. gadā Lī kopā ar "Metallurg" izcīnīja vēl vienu Gagarina kausa titulu, tiekot iekļauts arī līgas simboliskajā izlasē. 2017. gadā bija KHL rezultatīvākais aizsargs. 2017. gada augusta nogalē pievienojās NHL klubam Losandželosas "Kings" uz pārbaudes laiku, tomēr pēc to neizturēja un atgriezās "Metallurg" sastāvā. Pēc sezonas beigām noslēdza karjeru.

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Manheimas "Adler" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Gagarina kausa ieguvēji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Ontārio dzimušie
Piltenes bruņniecība

Piltenes bruņniecība () bija no 1717. līdz 1819. gadam pastāvoša Piltenes apgabala dižciltīgo dzimtu korporācija, kas pēc 1819. gada veidoja daļu no Kurzemes bruņniecības.

Vēsture 
Piltenes bruņniecības dažu dzimtu vēsture izsekojama līdz 14.-16. gadsimtam (Ostenzakeni, Bēri, Mirbahi u.c.), kad tās piederēja pie Kurzemes bīskapijas, vēlāk Piltenes apgabala sabiedrības valdošās šķiras. 
1660. gadā hercogs Jēkabs pievienoja Piltenes apgabalu Kurzemes hercogistei, tomēr 1685. gadā Piltenes bruņniecība panāca autonomiju, bet no 1717. gada tieši pakļāvās Polijas-Lietuvas kopvalsts valdniekiem. Bruņniecības delegāti regulāri pulcējās Piltenes landtāgos Aizputē, un no savas vides ievēlēja Piltenes apgabala valdību jeb Piltenes landrātu kolēģiju (Piltensche Landratskollegium). 
Pēc trešās Polijas dalīšanas 1795. gadā Piltenes bruņniecības vadība parakstīja pakļaušanās aktu Krievijas Impērijai. Pēc Kurzemes guberņas administratīvās reformās 1817. gadā Piltenes apgabalu un tā pārvaldes orgānus likvidēja un 1819. gadā Piltenes bruņniecību iekļāva Kurzemes bruņniecības sastāvā.

Pēc 1839. gada datiem Kurzemes guberņā bija 154 bruņniecībā imatrikulētas dzimtas. Savu publisko un tiesisko funkciju Kurzemes un Piltenes bruņniecība zaudēja līdz ar Latvijas Republikas nodibināšanos 1918. gadā un agrāro reformu 1920. gadā, tomēr tupināja pastāvēt kā sabiedriska organizācija Latvijā. 1939. gadā gandrīz visi Kurzemes un Pitenes dižciltīgo ģimeņu pārstāvji bija spiesti Latviju pamest. 1949. gadā kopā ar Igaunijas, Sāmsalas un Vidzemes dižciltīgo ģimeņu pārstāvjiem viņi izveidoja sabiedrisku organizāciju "Verband der Baltischen Ritterschaften e. V.".

Piltenes bruņniecības komiteja 
Pēc Piltenes statūtu (Statthalterschaftsverfassung) atcelšanas 1797. gadā izveidoja Piltenes bruņniecības komiteju, kas sastāvēja no Piltenes landrātu kolēģijas un septiņiem draudzes novadu pilnvarotajiem, no 1805. gada pieciem apriņķu maršaliem (Kreismarschälle).

Ārējās saites 
 Baltijas bruņniecību savienības mājas lapa
 Baltijas bruņniecības ģenealoģijas rokasgrāmata, 1. daļa: Görlitz o.J.
 Baltijas bruņniecības ģenealoģijas rokasgrāmata, 2. daļa: Görlitz o.J.

Skatīt arī 
 Kurzemes bruņniecība
 Vidzemes bruņniecība
 Igaunijas bruņniecība

Atsauces 

Kurzemes vēsture
Vācbaltieši
Piltenes bruņniecība
Tule

Tule (, ) ir leģendāra sala vai zeme Eiropas ziemeļos, ko pirmais aprakstījis Senās Grieķijas ceļotājs Pītejs (ap 380—310 p.m.ē.) savā sacerējumā «Par Okeānu» (Περί τού Ωκεανού). Pīteja sacerējums nav saglabājies, bet jau vairāki viņa laikabiedri apšaubīja tādas zemes pastāvēšanu. Viduslaikos Tules nosaukums dažādos laikos attiecināts uz daļu Britānijas, Skandināvijas, Jitlandes, Fēru, Šetlendas, Hebridu salām, Islandi, Grenlandi un pat Sāmsalu.

Atsauces

Skatīt arī 
 Tules aviobāze
 Tules sala
 Dienvidu Tules salas

Leģendārās zemes
Eiropas ģeogrāfija
Salas
Gaisa mitrums

Gaisa mitrums  ir ūdens tvaiku daudzums gaisā. Ūdens tvaiks ir gāzveida stāvoklis un tas ir neredzams. Mitruma ietekmē rodas nokrišņi, rasa vai migla. Augsts  mitruma daudzums samazina ķermeņa svīšanas efektivitāti, jo sviedri grūtāk iztvaiko no ādas; līdz ar to cilvēks var pārkarst.

Gaisa mitrumu raksturo šādi lielumi: absolūtais, relatīvais un specifiskais. Absolūtais mitrums ir ūdens tvaika masa vienā kubikmetrā gaisa. Relatīvais mitrums ir ūdens tvaika parciālspiediena attiecība pret piesātināta tvaika parciālspiedienu tajā pašā temperatūrā.

Gaisa mitruma veidi

Absolūtais mitrums 
Absolūtais mitrums ir ūdens tvaika masas, , attiecība pret kopējā gaisa un ūdens tvaika maisījumu  , ko var izteikt šādi:

Absolūtais mitrums atmosfērā svārstās no nulles līdz 30 gramiem uz kubikmetru, ja gaiss tiek piesātināts pie 30 °C.

Gaisa absolūtais mitrums, atšķirībā no relatīvā, nemainās, mainoties gaisa temperatūrai vai spiedienam, ja vien netiek sasniegts rasas punkts, kad sākas mitruma kondensācija no gaisa.

Relatīvais mitrums 

Relatīvais mitrums ir ūdens tvaika parciālspiediena attiecība pret piesātināta tvaika parciālspiedienu tajā pašā temperatūrā. 
Relatīvo mitrumu izsaka procentos un to var aprēķināt pēc šādas formulas:

Relatīvais mitrums ir svarīgs rādītājs, ko izmanto laika prognožu noteikšanai, jo tas norāda uz nokrišņu, rasas, vai miglas iespējamību.

Mērījumi 

Ir vairākas ierīces, kuras lieto, lai noteiktu un regulētu mitrumu. Ierīces, ko izmanto, lai noteiktu gaisa mitrumu, sauc par psihrometriem vai higrometriem. Mitrums tiek mērīts arī globālā mērogā, izmantojot satelītus. Šie satelīti ir spējīgi noteikt ūdens koncentrāciju troposfērā, augstumā starp 4 km un 12 km. Satelītiem, kas var izmērīt ūdens tvaiku ir sensori,  kas ir jutīgi pret infrasarkano starojumu. Ūdens tvaiks īpaši absorbē un atkārtoti izstaro starojumu šajā spektra joslā.

Skatīt arī 
 Rasas punkts

Ārējās saites 
 Uzdevumi.lv

Meteoroloģija
Termodinamika
Fizikāli lielumi
Jaunais Taivānas dolārs

Jaunais Taivānas dolārs (zīme: NT$) in oficiālā Ķīnas Republikas jeb Taivānas valūta.

Nacionālās valūtas
Taivāna
Zēligs Kalmanovičs

Zēligs Hiršs Kalmanovičs (; dzimis 1885. (pēc citām ziņām 1881.) gadā, miris 1944. gadā) bija Kuldīgā dzimis litvaku jidiša valodas filologs, tulks, vēsturnieks un sabiedrisks darbinieks. Studējis Berlīnes un Kēnigsbergas universitātēs. Sākoties Pirmajam pasaules karam, dzīvoja Sanktpēterburgā, vēlāk Minskā, Rīgā, Kauņā, Panevēžā. 1929. gadā pārcēlās uz Viļņu (tolaik Polijā), kur kļuva par vienu no pirmajiem YIVO (Ebreju zinātniskā institūta) direktoriem. Pēc vācu okupācijas sākuma rakstīja slepenu dienasgrāmatu par dzīvi Viļņas geto. Nacistu kontrolē darbojās YIVO. Miris koncentrācijas nometnē Igaunijas teritorijā.

Tulkojis jidišā Simona Dubnova, Jaroslava Hašeka un Makša Broda darbus.

Ārējās saites 
Zēligs Kalmanovičs YIVO mājaslapā 

1885. gadā dzimušie
1944. gadā mirušie
Kuldīgā dzimušie
Ebreji
Vindikeišena

Vindikeišena ( — ‘Attaisnojuma sala’) ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojies arhipelāga ziemeļrietumos Kendlmasas salu grupā,  platais Nelsona šaurums Vindikeišenu atdala no Kendlmasas salas rietumos. Sala kalnaina, lielākoties brīva no pastāvīga ledus un sniega, rietumdaļā atrodas vulkānisks masīvs ar salas augstāko virsotni Kvadranta smaili. Lai arī salā ir vulkāns, nav liecību, ka tas būtu bijis aktīvs pēdējos  gados.

Salu grupu 1775. gada 2. februārī, Sveču dienā, atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija. 1930. gadā Kendlmasas salas apsekoja Discovery Investigations ekspedīcija un apstiprināja Kuka ziņojumu par divām atklātajām salām grupā, nosaucot mazāko par Vindikeišenu.

Atsauces 

Dienvidsendviču salas
Dienviddžordžija un Dienvidsendviču salas
Atlantijas okeāna salas
Dienvidu okeāna salas
Skotijas jūra
Jakovs Kuļņevs

Jakovs Kuļņevs (; dzimis , miris ) bija Ludzā dzimis un Ilzeskalnā apglabāts Krievijas impērijas virsnieks, huzāru ģenerālmajors.

Dzīvesgājums 
Dzimis neilgi pēc Septiņgadu kara beigām Ludzā poručika Pētera Kuļņeva un viņa vācu izcelsmes sievas Luīzes Johannas, dzimušas Grebenicas (), ģimenē. Pēc Latgales pievienošanas Krievijas impērijai 1772. gadā viņa tēvs kļuva par Ludzas pilsētas galvu. No 1770. līdz 1785. gadam Jakovs Kuļņevs mācījās Sanktpēterburgas Pirmajā Kadetu korpusā (tolaik Императорский сухопутный шляхетский кадетский корпус) un pabeidza to ar lielo sudraba medaļu.

Suvorova vadībā piedalījās Krievu-turku karā un Koscjuško sacelšanās apspiešanā. 1806./07. gadā cīnījās pret Napoleonu Austrumprūsijā. Piedalījās Somijas karā (1808-1809), kur ieguva pulkveža dienesta pakāpi. 1810. gadā komandēja huzāru pulku Krievu—turku karā (1806—1812). Kritis 1812. gada kara Kļasticu kaujā 1812. gada 1. augustā, kur komandēja karaspēka avangardu.

Ģenerāla Kuļņeva nāve bija pirmā tāda mēroga virsnieka nāve Krievijas armijā, kas uzraisīja lielas un patiesas sēras sabiedrībā. Uzzinot par ģenerāla Kuļņeva nāvi, Francijas imperators Napoleons atzīmēja vēstulē sievai Žozefīnai: "Vakar nogalināts Kuļņevs, labākais Krievijas jātnieku ģenerālis".

Kuļņevs tika apbedīts sava brāļa Mihaīla muižā Ilzenbergā (tagad Ilzeskalns, Rēzeknes novads).

Piemiņa 
1812. gada oktobrī krievu dzejnieks Vasilijs Žukovskis rakstīja poēmu, kas iecerēja iedvesmot armiju cīnīties ar ienaidnieku: "Dziedātājs krievu kareivju  nometnē", kur viņš pieminēja arī Jakova Kuļņeva varoņdarbu.

1848. gadā zviedru cilmes somu dzejnieks Johans Runebergs sacerēja poēmu Kulneff.

Vieta, kur apbedīts Kuļņevs — Ilzeskalna pareizticīgo baznīcas kapliča — ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, bet Ludzā 2.08.2012. atklāts Kuļņeva krūšutēls  un viņa vārdā nosaukta iela.

Atsauces

Ārējās saites

Krievijas virsnieki
Ludzā dzimušie
Kendlmasas salas

Kendlamasas salas ( — ‘Sveču dienas salas’) ir neapdzīvotu vulkānisku salu grupa Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojušās arhipelāga ziemeļrietumos, ģeogrāfiski dažkārt tiek pieskaitītas Traversē salām. Šekltona šaurums tās atdala no Sondersa salas dienvidos, bet Brauna šaurums — no Visokijas salas ziemeļos. Grupā divas salas: lielākā Kendlmasa austrumos un mazākā Vindikeišena rietumos, kuras atdala ap 4 km platais Nelsona šaurums. Salas kalnainas, Kendlamasa lielākoties klāta ar pastāvīgu ledus un sniega segu. Kendlmasas ziemeļrietumos ir aktīvs vulkāns Lucifera kalns.

Salu grupu 1775. gada 2. februārī, Sveču dienā, atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nosauca tās par godu šai dienai. Vēlākās norvēģu un vācu ekspedīcijas ziņoja tikai par vienu salu un otrās salas eksistenci tikai 1930. gadā apstiprināja Discovery Investigations ekspedīcija, kas nostiprināja salām individuālos nosaukumus.

Atsauces 

Dienvidsendviču salas
Dienviddžordžija un Dienvidsendviču salas
Atlantijas okeāna salas
Dienvidu okeāna salas
Skotijas jūra
Ārlingtonas nacionālā kapsēta

Ārlingtonas nacionālā kapsēta () ir ASV militārā kapsēta, kas atrodas Ārlingtonas apgabalā, Virdžīnijā. Kapsēta ir 253 hektārus liela, te tiek apglabāti veterāni un dažādos militārajos konfliktos (kopš ASV pilsoņu kara) bojā gājušie un tiek pārapbedīti agrāk mirušie. Kapsētu pārvalda ASV Armija.

Kapsēta tika izveidota pilsoņu kara laikā, atvērta 1864. gada 13. maijā. Pirmais karavīrs, kas tika apglabāts šeit, bija Viljams Hernijs Kristmens (William Henry Christman). Ārlingtonas nacionālajā kapsētā ir notikušas piecas valsts bēres, tai skaitā diviem ASV prezidentiem: Viljamam Tāftam un Džonam Kenedijam. Neatkarīgi no tā, vai viņi ir bijuši kara laika dienesta veterāni, ASV prezidenti var tikt apbedīti Ārlingtonas nacionālajā kapsētā. Džona Kenedija kapavieta arī ir viena no visvairāk apmeklētajām kapavietām kapsētā. Kopumā te ir apbedītas 400 000 personas.

Ārlingtonas nacionālajā kapsētā ir 28 lieli un 142 mazi pieminekļi un memoriāli. Viens no ievērojamākajiem pieminekļiem ir neidentificētajiem karavīriem veltītā kapa piemineklis (Tomb of the Unknowns), kas tika uzstādīts 1921. gada 11. novembrī.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 Latvijā dzimušais kapteinis Tarlavskis apbedīts Ārlingtonas nacionālajā kapsētā 

Virdžīnija
Kapsētas
Militārisms ASV
Grand Theft Auto V

Grand Theft Auto V (GTA V) ir videospēle, kas tika izdota . To izstrādāja Rockstar North un izdeva Rockstar Games, Take-Two Interactive. Spēle tika veidota PlayStation 3 un Xbox 360 konsolēm. Šī ir 15. spēle Grand Theft Auto sērijā.

Spēle pirmajās 24 stundās pēc izdošanas guva 800 miljonus ASV dolāru lielus ieņēmumus, pirmajās trijās dienās tā guva 1 miljardu dolāru lielus ieņēmumus, kļūstot par visātrāk pārdotāko izklaides produktu industrijas vēsturē. Time Grand Theft Auto V nosauca par 2013. gada labāko spēli.

Atsauces

Ārējās saites 
  

GTA
PC spēles
PlayStation spēles
Dreamcast spēles
GameBoy Colour spēles
Mihails Hodorkovskis

Mihails Hodorkovskis (; dzimis ) ir Krievijas uzņēmējs, oligarhs, filantrops un autors.

Izglītību ieguvis Mendeļejeva Ķīmisko tehnoloģiju institūtā.

1989. gadā M. Hodorkovskis ar partneriem atvēra vienu no pirmajām Krievijas komercbankām Menatep. Laikā no 1997. līdz 2004. gadam bija naftas uzņēmuma Jukos vadītājs. 2003. gadā Krievijas žurnāls Expert viņu kopā ar Romānu Abramoviču nosauca par gada cilvēku. 2004. gadā Hodorkovskis tika atzīts par bagātāko cilvēku Krievijā un vienu no bagātākajiem cilvēkiem pasaulē, Forbes sarakstā ierindojies 16. vietā. Miljardieris atbalstīja Krievijas liberālo opozīciju un kritizēja prezidentu Vladimiru Putinu.

2003. gada oktobrī M. Hodorkovskis tika arestēts par krāpšanu un nodokļu nemaksāšanu (kopā ar citu Jukos akcionāru Platonu Ļebedevu). 2005. gadā viņam piesprieda deviņu gadu cietumsodu, ko apelācijas kārtībā samazināja par gadu un Hodorkovski nosūtīja uz soda izciešanas vietu Sibīrijā. 2010. gadā notika otrs tiesas process, kurā Hodorkovski un Ļebedevu atzina par vainīgiem naudas atmazgāšanā un notiesāja uz vēl 13 gadiem ieslodzījumā, soda izciešanu skaitot no apcietināšanas brīža 2003. gadā.

2013. gada decembrī Krievijas prezidents Vladimirs Putins viņu apžēloja, un Hodorkovskis tika atbrīvots no cietuma. 2014. gadā tiesas piespriestais soda termiņš gan būtu jau beidzies, jo vēlākos tiesas procesos M. Hodorkovskim bija izdevies to samazināt. Atstājis ieslodzījumu viņš nekavējoties pameta Krieviju un devās uz Berlīni. Vēlāk kopā ar ģimeni apmeties uz dzīvi Šveicē.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1963. gadā dzimušie
Krievijas uzņēmēji
Maskavā dzimušie
Hārlema (ASV)

Hārlema () ir apkaime Manhatanā, Ņujorkā, ASV. Kopš 1920. gadiem tā ir pazīstama kā liels afroamerikāņu dzīves, kultūras un darījumu centrs.

Sākotnēji tas bija nīderlandiešu ciems, tika nodibināts 1658. gadā. Apkaime ir nosaukta Nīderlandes pilsētas Hārlemas vārdā. Centrālajā Hārlemā afroamerikāņu īpatsvars 2000. gadā sasniedza 77% no visiem iedzīvotājiem, citos Ņujorkas rajonos šis īpatsvars ir mazāks.

Ņujorkas apkaimes
Čārlzs Simičs

Čārlzs Simičs (īstajā vārdā Dušans Simičs, dzimis 1938. gada 9. maijā Belgradā) ir serbu izcelsmes amerikāņu dzejnieks.

Biogrāfija 
Kara laikā kopā ar ģimeni devies bēgļu gaitās. 1954. gadā emigrējis uz ASV, tur viņa ģimene apmetās Čikāgā. Studējis Ņujorkas Universitātē.

Pirmais dzejoļu krājums What the Grass Says ("Ko saka zāle") iznāk 1967. gadā. Izdevis daudzus dzejoļu krājumus angļu valodā, par izlasi Selected Poems 1963-1983 ("Dzejas izlase 1963-1983", 1985) un dzejoļu krājumu Unending Blues ("Nebeidzamais blūzs", 1986) nominēts Pulicera balvai. Šo prēmiju saņēmis par dzejprozas krājumu The World Doesn't End ("Nav gala pasaulei", 1989).

Atdzejojis angļu valodā dienvidslāvu autoru dzeju (Vasko Popa, Milorads Pavičs, Tomažs Šalamuns). Par Vasko Popas grāmatu saņēmis Amerikas PEN centra tulkotāju balvu (1980).

Par ieguldījumu amerikāņu dzejā saņēmis arī Vollesa Stīvena balvu (2007) un Roberta Frosta medaļu (2011).

Č. Simiča dzeju latviski atdzejojuši Gunars Saliņš, Maija Meirāne un Jānis Elsbergs. 2013. gadā latviski izdots krājums "Nav gala pasaulei" Kārļa Vērdiņa atdzejojumā. Amanda Aizpuriete tulkojusi Č. Simiča eseju "Dzeja un pieredze".

Atsauces 

Angļu valodā rakstošie
Amerikāņu dzejnieki
Belgradā dzimušie
Kvartārs

Kvartārs jeb antropogēns ir kainozoja ēras jaunākais periods ģeoloģiskajā laika skalā. Tas sākās, neogēna periodam beidzoties, pirms 2,588 ± 0,005 miljoniem gadu, un turpinās līdz pat mūsdienām. Kvartāra periodu sīkāk iedala pleistocēna un holocēna epohās. Atsevišķi zinātnieki ierosina izdalīt vēl trešo epohu - antropocēnu, kam raksturīga pastiprināta cilvēka darbības ietekme uz ekosistēmu, kā rezultātā izmirušas vairākas augu un dzīvnieku sugas, mainīts reljefs utt.

Relatīvi īsais kvartāra periods sakrīt ar jaunākā ledus laikmeta sākumu. Tā laikā notika strauja cilvēku evolūcija un migrācija uz visiem Zemes kontinentiem.

Ārējās saites 

Kainozojs
Ģeoloģiskie periodi
Klusa nakts, svēta nakts

"Klusa nakts, svēta nakts" () ir Ziemassvētku dziesma, ko 1818. gadā sacerēja ērģelnieks un skolotājs Francs Ksavers Grūbers (Franz Xaver Gruber) Josefa Mora (Joseph Mohr) pāris gadus iepriekš sarakstītajiem vārdiem.

"Klusa nakts, svēta nakts" ir vispopulārākā Ziemassvētku dziesma, un ir tikusi tulkota apmēram 140 valodās, tostarp Dignājas mācītāja Kārļa Jūlija Veiriha (Carl Julius Weyrich) tulkojumā arī latviski. 2011. gadā UNESCO to iekļāva nemateriālā kultūras mantojuma sarakstā.

Vēsture 

Dziesmu pirmoreiz izpildīja 1818. gada 25. decembrī baznīciņā Oberndorfā pie Zalcburgas, Austrijā. To Mora ģitāras pavadījumā dziedāja Grūbers un baznīcas koris. Vēlāk dziesmas notis, ļoti iespējams, līdzi paņēma baznīcas ērģeļu labotājs Karls Maurahers, kas tās izplatīja citiem saviem klientiem, tostarp Blāziusam Vimmeram. Vimmers "Klusa nakts, svēta nakts" iekļāva 1819. gadā izdotajā baznīcas dziesmu grāmatā, no kurienes to apguva Tiroles profesionālie ģimenes ansambļi, kas dziesmu sāka izpildīt visā Eiropā.

Dziesmas oriģinālais rokraksts nav saglabājies. Senākais saglabājies dziesmas rokraksts ir datēts ar 1820. gadu, tāpat tas ir vienīgais Mora rakstītais rokraksts.

Dziesmas vārdi 

{|
!Oriģināls vāciski
!Tulkojums latviski
|-
|Stille Nacht, heilige Nacht,
Alles schläft; einsam wacht
Nur das traute hochheilige Paar.
Holder Knabe im lockigen Haar,
Schlaf in himmlischer Ruh!
Schlaf in himmlischer Ruh!

Stille Nacht, heilige Nacht,
Hirten erst kundgemacht
Durch der Engel Halleluja,
Tönt es laut von fern und nah:
Christ, der Retter ist da!
Christ, der Retter ist da!

Stille Nacht, heilige Nacht,
Gottes Sohn, o wie lacht
Lieb' aus deinem göttlichen Mund,
Da uns schlägt die rettende Stund'.
Christ, in deiner Geburt!
Christ, in deiner Geburt!
| Klusa nakts, svēta nakts!
 Visi dus.
 Nomodā vēl Jāzeps un Marija.
 Kūtī Dāvida pilsētā
 Jēzus silītē dus.
 Jēzus silītē dus.

 Klusa nakts, svēta nakts!
 Ganiem Dievs novēl pats
 Dzirdēt eņģeļus slavējam,
 Tuvu, tālu skandinām:
 Kristus Glābējs ir klāt!
 Kristus Glābējs ir klāt!

 Klusa nakts, svēta nakts!
 Dieva dēls, Tava acs
 Mirdz mums dievišķā skaidrībā.
 Nu ir dvēsele pestīta,
 Jo tu dzimis par mums,
 Jo tu dzimis par mums.
|}

Atsauces 

Ziemassvētki
Dziesmas
Zavodovska sala

Zavodovska sala (, ) ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Sala ir vistālāk ziemeļos novietotā arhipelāga sala, ietilpst Traversē salu grupā. Traversē šaurums to atdala no Visokijas salas dienvidaustrumos. Salu veido  augstais stratovulkāns Asfiksijas kalns (vai Kerija kalns), kura vulkāniskās aktivitātes novērojamas nepārtraukti kopš 1819. gada. Salā mīt pasaulē lielākā zodsiksnas pingvīnu kolonija, kā arī izvietota automātiskā meteostacija, ko apkalpo Dienvidāfrikas SANAP.

Salu 1819. gadā atklāja Krievijas antarktiskā ekspedīcija Fabiāna fon Belinshauzena vadībā un nosauca par godu ekspedīcijas kuģa Vostok kapteinim leitnantam Ivanam Zavadovskim.

Atsauces 

Dienvidsendviču salas
Dienviddžordžija un Dienvidsendviču salas
Atlantijas okeāna salas
Dienvidu okeāna salas
Skotijas jūra
Hanss Dītrihs Genšers

Hanss Dītrihs Genšers (; dzimis  Reideburgā, miris ) bija vācu politiķis un valsts darbinieks, ilggadīgs VFR ārlietu ministrs (1974—1992). Pildījis arī Vācijas vicekanclera (1982—1992) un iekšlietu ministra (1969—1974) pienākumus. Kā prezidējošās valsts Vācijas ārlietu ministrs 1991. gadā bijis Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas priekšēdētājs. Devis nozīmīgu ieguldījumu Vācijas atkalapvienošanas procesā.

Atsauces

Ārējās saites 

1927. gadā dzimušie
2016. gadā mirušie
Vācijas politiķi
Ārlietu ministri
Iekšlietu ministri
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Saksijā-Anhaltē dzimušie
Klemāns Adērs

Klemāns Adērs (; dzimis , miris ) bija franču izgudrotājs un inženieris, aviācijas pionieris.

Izgudroja un 1881. gadā pirmoreiz demonstrēja t.s. teatrofonu, telefona paveidu, kas ļāva no attāluma klausīties teātra izrādes ar stereoskaņu. Vēlāk pievērsās lidmašīnu konstruēšanai. 1890. gadā Adēra konstruētais ar tvaika dzinēju darbināmais lidaparāts Éole spēja nolidot apmēram 50 metrus 20 centimetrus virs zemes. Trešo Adēra lidaparātu Avion III finansēja Francijas armija, tomēr izmēģinājumi 1897. gadā bija neveiksmīgi.

Ārējās saites 

 

1841. gadā dzimušie
1925. gadā mirušie
Aviokonstruktori
Rozenbergers

Rozenbergers var būt:

 Oto Rozenbergers, pedagogs;
 Oto Augusts Rozenbergers, astronoms.

Uzvārdi
Landsbergas cietums

Landsbergas cietums ir labošanas iestāde Landsbergā pie Lehas, Bavārijā.

Cietums, kas atrodas pilsētas rietumdaļā, tika atklāts 1910. gadā. Cietums sastāv no četriem blokiem, kas izvietoti krusta formā, ļaujot sargiem novērot bloku koridorus, postenim atrodoties to centrā. Landsbergā tika izvietotas gan jau notiesātas personas, gan arī tādas, kas gaidīja tiesu. Turklāt cietumā bija arī cietokšņa ieslodzījuma (Festungshaft) kameras.

Landsbergas cietums ir pazīstams ar slaveniem ieslodzītajiem. 1919. gadā šeit tika ievietots grāfs Antons fon Arko-Vallijs, kurš nogalināja Bavārijas premjerministru Kurtu Eisneru. 1924. gadā cietumā tika ieslodzīti nacisti, tajā skaitā Ādolfs Hitlers, Rūdolfs Hess un citi, kurus notiesāja par piedalīšanos Alus pučā.

No 1945. līdz 1958. gadam cietums atradās Sabiedroto pārraudzībā. Tajā tika turēti kara noziedznieki, vairākiem simtiem no tiem cietumā tika izpildīts nāvessods. 1958. gadā cietums atgriezās vāciešu rokās.

Mūsdienās Landsbergas cietums ir labošanas iestāde.

Ārējās saites 

Cietumi
Bavārija
Kurts Eisners

Kurts Eisners (, dzimis , miris ) bija ebreju izcelsmes vācu žurnālists, teātra kritiķis un sociāldemokrāts. Pirmais Bavārijas ministru prezidents pēc monarhijas krišanas.

Viens no Novembra revolūcijas līderiem Bavārijā. Kopā ar citiem sociālistiem gāza Bavārijas karaļnamu un pasludināja Bavārijas neatkarību no pārējās Vācijas, kļūstot par pašpasludinātās valsts pirmo premjerministru. 1919. gadā, kad sociālisti cieta zaudējumu vēlēšanās, Eisneru, kurš devās paziņot par atkāpšanos, nogalināja monarhists Antons fon Arko-Vallijs. Minētais incidents noveda pie Bavārijas Padomju republikas izveides.

Ārējās saites 

1867. gadā dzimušie
1919. gadā mirušie
Vācijas politiķi
Slepkavību upuri
Berlīnē dzimušie
Antons fon Arko-Vallijs

Antons fon Arko-Vallijs (,  — ) bija vācu monarhists, pazīstams kā Kurta Eisnera, pirmā Bavārijas premjerministra, slepkava.

Cēlies no aristokrātiskas ģimenes, grāfs. Piedalījies Pirmajā pasaules karā. Pēc atgriešanās no frontes devies uz Minheni, kurs iestājies universitātē. Iesaistījies politiskajos notikumos, pieslejoties nacionālistiem un monarhistiem. Paudis antisemītiskus uzskatus. Centies iestāties biedrībā Thule, tomēr saņēmis atteikumu, jo fon Arko-Vallija māte nāca no ebreju ģimenes.

1919. gada 21. februārī, darbodamies viens, fon Arko-Vallijs nošāva Bavārijas premjerministru, sociālistu Kurtu Eisneru, kurš tobrīd devās paziņot par atkāpšanos no amata. Eisners pēc izcelsmes arī bija ebrejs. Labējās aprindās slepkavība izsauca sajūsmu un fon Arko-Vallijs tika uzskatīts par varoni. Turpretī sociālistu un anarhistu aprindās sākās nemieri, kas pārauga sadursmēs ar pretējās politiskās nometnes pārstāvjiem. Notikumiem eskalējoties, kreisie spēki pārņēma varu Minhenē un visā Bavārijā, izveidojot Bavārijas Padomju republiku.

1920. gada janvārī Antonu fon Arko-Valliju notiesāja, piespriežot nāvessodu, bet tiesnesis grozīja soda mēru uz piecu gadu cietumsodu. 1925. gadā atbrīvots un līdz 1927. gadam, kad viņu amnestēja, atradies probācijas uzraudzībā.

Pēc atbrīvošanas darbojies žurnālistikā, strādājis uzņēmumā. Politiski fon Arko-Vallijam bija otršķirīga loma. Federālas Vācijas ideja to norobežoja no nacistiem. Pēc to nākšanas pie varas par izteikumiem pret Hitleru apcietināts, bet drīz atbrīvots, apsoloties nevērsties pret Hitleru. Miris 1945. gadā auto negadījumā.

1897. gadā dzimušie
1945. gadā mirušie
Slepkavas
Austrijas cilvēki
Augšaustrijā dzimušie
Frenks Kapra

Frenks Rasels Kapra (; dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors.

1930. gados viņš bija viens no labākajiem amerikāņu režisoriem, ieguva trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas kā labākais režisors. Viena no viņa vadošajām filmām bija 1934. gadā iznākusī "Tas notika kādā naktī" (It Happened One Night), kas bija pirmā filma, kas iegūst Kinoakadēmijas balvu visās piecās prestižākajās nominācijās. Tāpat Kapra ir režisējis tādas filmas kā Mr. Deeds Goes to Town (1936), Lost Horizon (1937), You Can't Take It With You (1938), "Misters Dīds dodas uz pilsētu" (Mr. Deeds Goes to Town; 1936), "Misters Smits dodas uz Vašingtonu" (Mr. Smith Goes to Washington; 1939), "Satikt Džonu Do" (Meet John Doe; 1941), Arsenic and Old Lace (1944), "Brīnišķā dzīve" (It's a Wonderful Life; 1946) un State of the Union (1948). 1936. gadā, kad saņēma savu otro Kinoakadēmijas balvu, bija arī ceremonijas vadītājs. Papildu saņemtajai Kinoakadēmijas balvai par filmu "Tas notika kādā naktī", saņēma labākā režisora balvu arī par "Misters Dīds dodas uz pilsētu" (1936) un You Can't Take It With You (1938). Bijis Kino mākslas un zinātnes akadēmijas prezidents laikā no 1935. līdz 1939. gadam.

Ārējās saites 

1897. gadā dzimušie
1991. gadā mirušie
Amerikāņu kinorežisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Amerikas Kinoakadēmijas prezidenti
Mēmā kino režisori
Marija Jaremčuka

Marija Jaremčuka (; dzimusi  Černivcos, Ukrainā) ir ukraiņu dziedātāja. 2012. gadā viņa ieguva trešo vietu Latvijas festivālā Jaunais Vilnis.

2013. gadā viņa uzvarēja Ukrainas Eirovīzijas dziesmu konkursa finālā ar dziesmu Tick-tock un pārstāvēja Ukrainu 2014. gada Eirovīzijā, kur ierindojās 6. vietā.

Biogrāfija 
Marija piedzima 1993. gada 2. martā ukraiņu pilsētā Černivcos. Marijas tēvs bija pazīstams ukraiņu dziedātājs Nazārijs Jaremčuks, bet viņš nomira, kad meitai bija 2 gadi.

Marija Kijevā ir beigusi Estrādes un cirka māksla akadēmiju (estrādes vokāls) un līdztekus mācījās Černivcu Nacionālajā universitātē starptautisko attiecību nodaļā.

2012. gadā piedalījās Ukrainas televīzijas raidījumā "Dzimtenes balss" ("The Voice"), kur meitene dziedāja tēva leģendāros hitus un veiksmīgi nokļuva konkursa finālā, kur palika ceturtajā vietā.

1993. gadā dzimušie
Ukraiņu mūziķi
2014. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
Čerņivcos dzimušie
Kā Grinčs nozaga Ziemassvētkus

"Kā Grinčs nozaga Ziemassvētkus" () ir 2000. gada ASV Ziemassvētku fantāzijas kinokomēdija, kuras režisors ir Rons Hauards. Filmas sižets veidots pēc Doktora Seusa grāmatas ar tādu pašu nosaukumu. Šī bija pirmā Seusa grāmata, kas tikusi ekranizēta pilnmetrāžas filmā.

Filma ir par Grinču (attēlo Džims Kerijs), kas ticis izraidīts no pilsētas, kur visi svin Ziemassvētkus. Grinčs vēlas atriebties, izbojājot Ziemassvētku noskaņu pilsētā, nozogot svētku rotājumus un dāvanas. Kopā ar Keriju filmā galvenās lomas atveido Džefrijs Tambors, Kristīne Baranski, Bills Ērvins, Mollija Šenona un Teilora Momsena.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2000. gada filmas
ASV filmas
Universal Pictures filmas
Rona Hauarda filmas
Roalds Dobrovenskis

Roalds Dobrovenskis (; dzimis ) ir krievu rakstnieks, tulkotājs, publicists. Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis (2002).

Biogrāfija 
1954. gadā absolvējis Maskavas Valsts kora skolu, 1975. gadā beidzis Augstākās literatūras kursus Maskavā. No 1954. līdz 1955. gadam studējis Maskavas konservatorijā.

Publikācijas izdevis kopš 1958. gada. No 1958. līdz 1973. gadam strādājis par žurnālistu Habarovskā un Sahalīnā. Sarakstījis grāmatas bērniem:

1975. gadā pārcēlies uz dzīvi Latvijā, kur no 1977. līdz 1979. gadam un no 1989. līdz 1991. gadam bijis krievu literārā žurnāla "Daugava" nodaļas redaktors, savukārt no 1991. līdz 1995. gadam — galvenais redaktors. Tāpat laikā no 1983. līdz 1988. gadam bijis redaktors izdevniecībā "Liesma".

Rakstījis dzejoļus, stāstus, biogrāfiskos romānus. Nodarbojies ar dažādu latviešu dzejnieku dzejas atdzejošanu krievu valodā, tulkojis dažādu latviešu rakstnieku darbus. Tulkojis literāros darbus arī no burjatu, jakutu, mongoļu, čukču valodas uz krievu valodu.

1995. gadā Dobrovenskis kļuva par vienu no pirmajiem trim cilvēkiem, kam tikusi piešķirta Latvijas pilsonība par īpašiem nopelniem.

1973. gadā kļuva par Krievijas PFSR Rakstnieku savienības biedru, 1976. gadā — Latvijas Rakstnieku savienības biedru. 1999. gadā saņēmis Latvijas Republikas Ministru kabineta balvu. 2005. gadā saņēma Literatūras gada balvu par mūža ieguldījumu. 2013. gadā rakstniekam tika piešķirts trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordenis.

Bibliogrāfija 
 Здравствуй, ровестник („Esi sveicināts, vienaudzi”), Веселый зверинец („Jautrais zvēru miteklis”), Солнечные часы („Saules pulkstenis”), (1967.g.).
 За скрипичным ключем („Aiz vijoles atslēgas”) (1971. g.).
 Лукошко („Vācele”), Град мой Китеж („Pilsēta mana Kiteža”) (1972. g.).
 Поезд „Россия“ идет по России („Vilciens „Rossija” brauc pa Krieviju”).
 Высоко, на третьем этаже („Augsti, trešajā stāvā”) (1974. g.).
 Алхимик или Жизнь композитора Александра Бородина (диптих). Рига: Лиесма, 1984.
 Рыцарь бедный: книгa о Мусоргском. Рига: Лиесма, 1986.
 Райнис и его братья: семь жизней одного поэта. Rīga: Karogs, 2000.
 Dzeja / Стихи. Velta Kaltiņa, Roalds Dobrovenskis. Rīga: Vesta-K, 2016.

Darbi, kas tulkoti latviešu valodā 
 "Alķīmiķis jeb Komponista Aleksandra Borodina dzīve" (diptihs). Tulk. Dina Nātiņa. Rīga: Liesma, 1987.
 "Rainis un viņa brāļi" (romāns). Tulk. Valentīna Eisule. Rīga: Karogs, 1999.
 "Magnus, dāņu princis" (romāns). Tulk. Talrids Rullis. Rīga: Jumava, 2004. 
 "Dons Kihots, viņa zirgs Rosinante, Sančo Pansa un Tobosas Dulcineja 400 gadu garumā, kā arī šeit un šodien" (eseja).Tulk. Lidija Spriņģe. Rīga: Jumava, 2007.
 "Reiz dzīvoja bruņinieks nabags...: grāmata par Musorgski" (romāns). Tulk. Dina Nātiņa. Rīga: Lasītava, 2016.

Atsauces

Ārējās saites 
 "Latvijas ļaudis" ieraksts
 "Latvijas radošo savienību padomes" ieraksts

1936. gadā dzimušie
Krievu rakstnieki
Latvijas krievi
Krievu valodā rakstošie
Tulkotāji
Tulkotāji no latviešu valodas
20. gadsimta rakstnieki
21. gadsimta rakstnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Guntars Grīnblats

Guntars Grīnblats ( — ) bija latviešu lauksaimnieks, zinātnieks un politiķis, 6. Saeimas deputāts. Partijas "Tēvzemei un Brīvībai" (līdz 1997. gadam) un "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" (pēc 1997. gada) biedrs.

Biogrāfija 
Dzimis  Raunā. 1944. gadā absolvējis Priekuļu Lauksaimniecības vidusskolu. 1949. gadā beidzis Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības fakultāti agronoma specialitātē. 1992. gadā kļuvis par habilitēto lauksaimniecības zinātņu doktoru.

1995. gadā ievēlēts 6. Saeimā no apvienības "Tēvzemei un Brīvībai" saraksta Vidzemes apgabalā. Strādājis parlamentā līdz tā pilnvaru beigām 1998. gadā.

Miris  rītā.

Atsauces 

1924. gadā dzimušie
2013. gadā mirušie
Raunā dzimušie
"Tēvzemei un Brīvībai" politiķi
Tēvzemei un Brīvībai/LNNK politiķi
6. Saeimas deputāti
Latvijas zinātnieki
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas PSR Nopelniem bagātie kultūras darbinieki
FoxPro

Fox Pro/Visual Fox Pro sākotnēji bija teksta bāzēta procedūru orientēta programmēšanas valoda un datu bāzu pārvaldības sistēma (DBPS), kuru 1984. gadā izveidoja Fox Software.

1992. gadā Fox Software apvienojās ar Microsoft korporāciju un šo projektu pēc apvienošanās  pārņēma Microsoft korporācija. Kā FoxPro tā eksistēja līdz FoxPro 2.6 versijai un vēlāk pēc apvienošanās projekts jau tika saukts par Visual FoxPro (VFP). Pēdējo Visual Fox Pro versiju (v.9.0) Microsoft korporācija izdeva 2004. gadā un pēdējos lielos labojumus (SP2) 2007.gadā. Microsoft turpināja VFP 9.0 atbalstu līdz 2015. gadam.

Pirmās FoxPro versijas atbalstīja Mac OS, DOS, Windows un Unix vides, kamēr pēdējā tikai Windows vidi. 2002. gadā gan, izmantojot Wine, tika demonstrētas VFP iespējas Linux vidē, tomēr tam sekoja Microsoft paziņojums, ka VFP izmantošana uz ne-windows operētājsistēmas darbstacijām ir pretrunā ar licencēšanas noteikumiem un gala lietotāja vienošanos.

Fox Pro ir pieskaitāma xBase grupas valodai, kas veidota, par pamatu ņemot dBase programmēšanas valodu. Kā citu atpazīstamu šīs grupas valodu var minēt Clipper. VFP ir cieši sasaistīta ar savu relāciju datubāzu modeli, kas paplašina xBase iespējas un atbalsta SQL.

Programmēšanas valodas
Liams Nīsons

Liams Džons Nīsons (; dzimis ) ir ziemeļīru aktieris.

Kino Nīsons debitējis 1978. gadā ar lomu Pilgrim's Progress. Viņš ir pazīstams ar lomām tādās filmās kā "Šindlera saraksts", "Zvaigžņu kari: Ļaunumu vēstošā ilūzija", "Betmens: Sākums", "Maikls Kolinss" (Michael Collins), "Nolaupītā" (Taken), "Tumsas cilvēks" (Darkman), "Robs Rojs" (Rob Roy), "Kinsijs" (Kinsey), "Sniegāju gūstekņi" (The Grey), "Titānu cīņa" (Clash of the Titans), "Debesu valstība", "Nezināmais", "Non-Stop: tiešais reiss", "Cilvēks vilcienā" un "Nārnijas hronikas" (The Chronicles of Narnia) filmu sērijā. Ir ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, BAFTA kino balvai un trim Zelta globusa balvām.

Ārējās saites 

1952. gadā dzimušie
Ziemeļīrijā dzimušie
Britu kinoaktieri
Hjūstons

Hjūstons (; sieviešu dzimtē Hjūstone) ir skotu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Džons Hjūstons (John Huston; 1906—1987), amerikāņu kinorežisors, scenārists un aktieris;
 Sems Hjūstons (Sam Houston; 1793—1863), amerikāņu valstsvīrs, politiķis un karavīrs.

Skotu uzvārdi
Arvis Vilkaste

Arvis Vilkaste (dzimis  Balvos) ir latviešu bobslejists. Pašlaik ir stūmējs Oskara Melbārža pilotētajā četriniekā.

Ar bobsleju sācis nodarboties 2010. gadā, kad arī iekļuva nacionālajā izlasē. 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnījis zelta medaļu Melbārža komandas sastāvā. 2012. gada Pasaules čempionātā viņi nepabeidza sacensības. 2013. gadā tika izcīnīta 5. vieta Eiropas un 9. vieta Pasaules čempionātā.

 Sočos četrinieku sacensībās kā Melbārža stūmējs izcīnīja zelta medaļu, kas bija pirmā Latvijas sportistu izcīnītā zelta medaļa bobslejā pēc neatkarības atjaunošanas. Sākotnēji zelta medaļas ieguva Krievijas bobsleja četrinieks Aleksandra Zubkova vadībā, bet Latvijas četrinieks palika otrajā vietā, taču pēc pilota diskvalifikācijas par dopinga lietošanu medaļu sadalījums tika mainīts.

Labākie rezultāti 
Saīsinājumi: OS — Olimpiskās spēles, PČ — Pasaules čempionāts, V. — Vieta.

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Balvos dzimušie
Latvijas bobslejisti
Bobslejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Latvijas olimpiskie medaļnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Bobslejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Sprinteri
Olimpiskie zelta medaļnieki bobslejā
Rūalls Dāls

Rūalls jeb Roalds Dāls (; dzimis , miris ) bija britu rakstnieks, kaujas pilots un scenārists.

Dzimis Velsā norvēģu ģimenē. Dienējis Karaliskajos Gaisa spēkos Otrajā pasaules karā. 1940. gados kļuva pazīstams kā bērnu un pieaugušo literatūras rakstnieks un kļuva par vienu no vislabāk pārdotajiem rakstniekiem pasaulē. Dālu ir saukuši par "vienu no 20. gadsimta labākajiem stāstniekiem bērniem". 2008. gadā The Times viņu ierindoja 16. vietā 50 labāko britu autoru sarakstā (kopš 1945. gada).

Viņš ir sarakstījis tādas grāmatas kā "Matilde", "Čārlijs un šokolādes fabrika", "Džordža brīnumzāles", "Džeimss un milzu persiks", "LDM".

Ārējās saites 
 

1916. gadā dzimušie
1990. gadā mirušie
Velsā dzimušie
Britu rakstnieki
Angļu valodā rakstošie
Dāls

Dāls var būt:

 Kristiāns Dāls (Кристиан Даль; 1839―1904) ― Igaunijas zviedru izcelsmes kapteinis, polārpētnieks un jūrskolu pedagogs, Krievijas impērijas titulārpadomnieks;
 Rūalls Dāls (Roald Dahl; 1916―1990) ― britu rakstnieks, kaujas pilots un scenārists. 

Uzvārdi
Johans Kārlis Ulrihs Bērs

Johans Kārlis Ulrihs Bērs (; dzimis , miris ) bija Rīgā dzimis vācu gleznotājs un rakstnieks.

Dzimis Rīgā, tirgotāja ģimenē. Bērnību pavadīja Viskaļu muižā un Meņķes muižā. No 1824. gada studējis Drēzdenes Mākslas akadēmijā. 1826. gadā devās uz Itāliju, kuru apceļoja arī no 1827. līdz 1829. gadam. No 1829. līdz 1832. gadam dzīvoja dzimtajā Rīgā. Vēlāk atkal devās uz Drēzdeni, kur nodzīvoja līdz mūža galam, pasniegdams Drēzdenes Mākslas akadēmijā. Artūra Šopenhauera paziņa.

Sarakstījis vairākas grāmatas, to skaitā par lībiešu kapavietām.

Ārējās saites 

Johans Kārlis Ulrihs Bērs Baltisches Biographisches Lexikon 
Die Gräber der Liven: Ein Beitrag zur nordischen Alterthumskunde und Geschichte 

1801. gadā dzimušie
1869. gadā mirušie
Vācijas gleznotāji
Vācu valodā rakstošie
Vācbaltieši
Rīgā dzimušie
Augusts Francs Folcs

Augusts Francs Folcs (; dzimis , miris ) bija vācu tēlnieks. Tiek uzskatīts par vienu no nozīmīgākajiem dekoratīvās tēlniecības meistariem Rīgā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1851. gadā Magdeburgā. Studēja Berlīnes Karaliskajā mākslas akadēmijā. 1875. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā. Strādāja par pedagogu Jungas-Štilingas zīmēšanas un gleznošanas skolā, Rīgas pilsētas mākslas skolā. 1876. gadā atvēra dekoratīvās tēlniecības darbnīcu, kas turpmākos 50 gadus bija vadošais uzņēmums savā nozarē Rīgā.

Ir vairāku Rīgas objektu autors, piemēram, Štricka nama vārtu apdare, Benjamiņu nama apdare, Rīgas pilsētas 2. teātra ēkas interjera apdare. Nodarbojies arī ar monumentālo tēlniecību. Bijis Rīgas Arhitektu biedrības sadarbības biedrs.

Folcs bija precējies divas reizes, vispirms ar Mariju Tūrmu 1882. gadā, pēc tam ar Olgu Jūliju Kalningu 1911. gadā.

Miris 1926. gadā Rīgā.

Ieguldījums 
Augusta Folca darbi ir vērojami galvenokārt Rīgā, daži no tiem ir:

 Dekoratīvas skulptūras portālā Krišjāņa Valdemāra ielā 31.
 Pfāba nams. 1876.
 Skulpturāla grupa. Kalpaka bulvāris. 8. 1883.
 Hermeja un Dionīsa tēli vārtu noformējumā savrupmājā Blieķu ielā. 1889―1891.
 Valsts Bankas ēka. 1901―1905.
 Rīgas pilsētas mākslas muzejs. 1903―1906.
 Biržas komercskola. 1902―1905.
 Rīgas Otrā (krievu) teātra ēka. 1900―1902.
 Kapu pieminekļi Lielajos kapos, Meža kapos
 A.Kronvalda kapa piemineklis Vecpiebalgā; granīts; 1893
 “Nimfa”, apstādījumos pie Nacionālās operas; 1893
 Rolanda skulptūra pie Melngalvju nama; 1896

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 Biogrāfija
 "Letonika" ieraksts 

1851. gadā dzimušie
1926. gadā mirušie
Vācijas tēlnieki
Lielajos kapos apbedītie
Nobela miera prēmijas laureāti

Nobela miera prēmiju katru gadu piešķir Norvēģijas Nobela komiteja. Prēmija tiek piešķirta par nopelniem, kas veicinājuši valstu, tautu un citu organizāciju mieru un savstarpējo sadarbību, kā arī personām, kas kādas tautas vai valsts labā īstenojušas nozīmīgus miera pasākumus. Prēmiju pasniedz kopš 1901. gada (kā pirmie to saņēma Frederiks Pasī un Anrī Dināns), tā tiek pasniegta Norvēģijas galvaspilsētā Oslo 10. decembrī, kas ir arī Alfrēda Nobela nāves diena. Nobela prēmiju piešķir Norvēģijas Nobela komiteja, kuru veido 5 cilvēki, kas ir ievēlēti no Norvēģijas Parlamenta.

Daži fakti 
 Nobela miera prēmija tiek uzskatīta par visstrīdīgāko no Nobela prēmijām. Vairāki cilvēki, kas saņēmuši šo apbalvojumu, ir kritizēti par apbalvojuma piešķiršanas lietderību tieši viņiem.
 Mohandāss Karamčands Gandijs Nobela miera prēmijai tika nominēts 5 reizes, taču tā arī nevienu reizi tā viņam netika pasniegta. Pēc Gandija slepkavības 1948. gadā Nobela komiteja gribēja piešķirt viņam šo prēmiju, taču tas nebija juridiski iespējams, jo Gandijam nebija ne mantinieku, ne arī viņš bija kādas organizācijas pārstāvis. Tāpēc komisija nolēma, ka šajā gadā miera prēmija netiks piešķirta, ar paskaidrojumu, ka "nav piemērota kandidāta starp dzīvajiem".
 Dāgs Hammaršelds 1961. gadā ir viens no četriem cilvēkiem, kas šo apbalvojumu saņēmuši pēc nāves. Pēc šī gadījuma Nobela komiteja mainīja statūtus, lai nākotnē mirušam cilvēkam šo apbalvojumu būtu gandrīz neiespējami saņemt.
 Le Diks Tho (Lê Đức Thọ) 1973. gadā atteicās no apbalvojuma, uzskatot, ka viņš nevar to pieņemt, par iemeslu minot situāciju Vjetnamā."
 Lainuss Polings ir vienīgais cilvēks, kas saņēmis 2 Nobela apbalvojumus abas reizes kā vienīgais laureāts. 1954. gadā viņš saņēma Nobela prēmiju ķīmijā un 1962. gadā Nobela miera prēmiju.
 Šo apbalvojumu saņēmušas 18 sievietes, kas ir vairāk nekā citās Nobela prēmijas kategorijās.
 Tikai 2 no laureātiem ir Nobela miera prēmiju saņēmuši vairākkārt. Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja Nobela miera prēmiju saņēmusi 3 reizes (1917., 1944. un 1963. gadā). UNHCR (Apvienoto Nāciju Augstā komisāra birojs bēgļu jautājumos) Nobela miera prēmiju saņēmis 2 reizes (1954 un 1981. gadā).
 Jaunākā laureāte, kas saņēmusi Nobela miera prēmiju, bija Malāla Jūsafzaja (2014), kas saņēma Nobela miera prēmiju 17 gadu vecumā.
 Vecākais laureāts, kas saņēmis Nobela miera prēmiju, bija Juzefs Rotblats (1995), kas saņēma Nobela miera prēmiju 87 gadu vecumā.
 Nobela miera prēmija nav pasniegta 19 reizes (tas noticis biežāk nekā ar citām Nobela prēmijām).
 Līdz 2022. gadam Nobela miera prēmija ir piešķirta 103 reizes. Tā pasniegta 140 laureātiem (110 personām un 30 organizācijām).

Laureāti

1901—1910

1911—1920

1921—1930

1931—1940

1941—1950

1951—1960

1961—1970

1971—1980

1981—1990

1991—2000

2001—2010

2011—2020

2021—pašlaik

Atsauces
Vidussaksijas apriņķis

Vidussaksijas apriņķis () ir apriņķis Vācijā, Saksijas federālajā zemē. Apriņķis robežojas ar Saksijas Leipcigas, Ziemeļsaksijas, Meisenes, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu, Rūdu kalnu apriņķiem, Hemnicu un Cvikavas apriņķi, kā arī Tīringenes Altenburgas Zemes apriņķi un Čehiju.

Vidussaksijas apriņķis iedalās 21 pilsētā un 33 kopienās. Pilsētas ir Augustusburga, Branda-Erbisdorfa, Burgštete, Dēbelna, Ēderana,  Flēa,  Frankenberga/Sa., Frauenšteina, Freiberga, Gēringsvalde, Grosširma, Hainihene, Harta, Leisniga, Luncenava, Mitveida, Pēniga, Rohlica, Rosveina, Valdheima, Zaida.

Apriņķī dzimusi marksiste Klāra Cetkina (Clara Zetkin, 1857-1933).

Ārējās saites

Saksijas administratīvais iedalījums
Freiberga (pilsēta)

Freiberga () ir universitātes pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķa centrs. Vecpilsēta ir pilsētbūvniecības piemineklis.

Vēsture
Pilsēta radās 1183. gadā kā Kristiānsdorfas ciems, un bija pirmā vieta Rūdu kalnos, kur tika atklātas sudraba atradnes. Septiņgadu kara laikā 1762. gadā pie pilsētas notika Freibergas kauja, kurā prūši sakāva austriešus. Pilsēta attīstījās kā kalnrūpniecības centrs, bet kopš universitātes dibināšanas 1765. gadā - arī viens no svarīgākajiem kalnu un mineraloģijas zinātnes centriem pasaulē. 19. gadsimta vidū Freibergas apkārtnē tika iegūti minerāli, no kuriem tika izdalīti jauni ķīmiskie elementi - germānijs un indijs.

Ekonomika
Freibergā atrodas Saksijas Kalnrūpniecības virspāvalde (Sächsisches Oberbergamt). Šeit atrodas kompāniju SolarWorld (saules baterijas) un Siltronic (silīcija plāksnes) struktūrvienības.

Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētā atrodas 1765. gadā dibinātā Freibergas Kalnrūpniecības Tehniskā universitāte (Technische Universität Bergakademie Freiberg).

Jūnija beigās pilsētā notiek tradicionālie Kalnraču pilsētas svētki (Bergstadtfest).

Freibergā atrodas vēl VDR laikos celta mormoņu baznīca (Freiberg-Tempel).

Cilvēki
Freiberga ir mūziķa ATB (1973), Saksijas kūrfirsta Augusta (August, 1526-1586), ģeodēzista Frīdriha Roberta Helmerta (Friedrich Robert Helmert, 1843-1917), Saksijas kūrfirsta Morica (Moritz, 1521-1553), ķīmiķa Klemensa Vinklera (Clemens Winkler, 1838-1904) dzimtā pilsēta.

Freibergas universitātē mācījušies tādas personas kā Kristiāns Leopolds fon Buhs (Christian Leopold von Buch), Aleksandrs fon Humbolts, Mihails Lomonosovs, Frīdrihs Moss (Friedrich Mohs), Novaliss (Novalis), Abrahams Gotlobs Verners (Abraham Gottlob Werner). 1800. gadā kopā ar ģimeni Freibergā dzīvoja Kārlis Maria fon Vēbers. 1825. gadā Freibergā dzīvoja norvēģu matemātiķis Nils Henriks Ābels. Pilsētā bērnību pavadījis biologs Ginters Blobels (Günter Blobel).

Atsauces

Ārējās saites 

Freibergas universitāte

Saksijas pilsētas