joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Slovēnija olimpiskajās spēlēs

Slovēnija olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1992. gada, kad tā pirmo reizi piedalījās ziemas olimpiskajās spēlēs Francijas pilsētā Albērvilā. 1992. gadā tā piedalījās arī savās pirmajās vasaras olimpiskajās spēlēs Barselonā. Kopš tā laika Slovēnija ir piedalījusies visās vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs. 

Pirmais slovēņu sportists, kas olimpiskajās spēlēs piedalījās bija Rūdolfs Cvetko. Viņš 1912. gada Stokholmas spēlēs piedalījās Austrijas komandas sastāvā paukošanas sacensībās. Viņš bija arī pirmais slovēņu sportists, kas izcīnījis olimpisko medaļu. No 1920. līdz 1988. gadam Slovēnijas sportisti startēja Dienvidslāvijas sastāvā. 

Kopš 1992. gada, kad Slovēnija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 40 olimpiskās medaļas no tām 23 medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs un 17 medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs.

Dalības

Vasaras olimpiskās spēles 

 1896−1908 —  
  1912 Stokholma — 
 1920−1988 —  
  1992 Barselona — tika pārstāvēta 
  1996 Atlanta — tika pārstāvēta 
  2000 Sidneja — tika pārstāvēta 
  2004 Atēnas — tika pārstāvēta 
  2008 Pekina — tika pārstāvēta 
  2012 Londona — tika pārstāvēta 
  2016 Riodežaneiro — tika pārstāvēta 
   2020 Tokija  — tika pārstāvēta 
  2024 Parīze — nākotnes notikums
  2028 Losandželosa — nākotnes notikums

Ziemas olimpiskās spēles 

 1924−1988 —  
  1992 Albērvila — tika pārstāvēta 
  1994 Lillehammere — tika pārstāvēta 
  1998 Nagano — tika pārstāvēta 
  2002 Soltleiksitija — tika pārstāvēta 
  2006 Turīna — tika pārstāvēta 
  2010 Vankūvera — tika pārstāvēta 
  2014 Soči — tika pārstāvēta 
  2018 Phjončhana — tika pārstāvēta 
  2022 Pekina — nākotnes notikums

Sportisti

Sportistu skaits

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles

Sportistu sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles 

• — startēja viens un tas pats sportists vairākos sporta veidos.

Piezīmes:
</small>

Medaļu tabulas

Medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs

Medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs

Medaļas pa vasaras sporta veidiem

Medaļas pa ziemas sporta veidiem

Medaļnieku uzskaitījums

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles

Karognesēji 
Karognesēji, kas nesuši karogus  olimpisko spēļu atklāšanas ceromonijās

Vasaras olimpiskajās spēles

Ziemas olimpiskajās spēles

Skatīt arī 
 Slovēnijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
 Slovēnija paraolimpiskajās spēlēs

Ārējās saites 
 Slovenian Olympic Committee information
 International Olympic Committee list of Slovenian Olympic medal winners
 

Valstis olimpiskajās spēlēs
Haka

Haka ir tradicionālā maoru stājas deja (posture dance) ar izkliegtu pavadījumu. Pasaulē un arī Jaunzēlandē visslavenākā haka ir Jaunzēlandes regbija izlases pirms spēlēm izpildītā ka mate haka, kas ir arī viena no visbiežāk maoru pulcēšanās reizēs izpildītajām hakām. Šo haku pirmoreiz pierakstīja 1958. gadā no Ira Maniheras un viņa vadītajiem Tūhoje (Tuuhoe) cilts pārstāvjiem.

Pretēji valdošajam uzskatam, haka nebija tikai kara deja un to arī neizpildīja tikai vīrieši. Vēl hakas gan agrāk, gan mūsdienās izpilda arī viesu sveikšanai. Savukārt, saskaņā ar Elsdonu Bestu (Elsdon Best; 1856—1931) bija hakas, ko izpildīja tikai sievietes vai abi dzimumi kopā. Arī bērniem bija pašiem savas vienkāršākas hakas. Haku un citas stājas dejas kā izklaidi izpildīja dažādos laikos, jo īpaši vakaros. Angļu pētnieks, naturālists un gleznotājs Džordžs Frenčs Angass (George French Angas; 1822—1886) savā 1847. gada darbā The New Zealaders Illustrated minēja, ka haka bija „iecienīts dziesmas veids, ko bieži vakaros piekopa jaunieši un ko pavadīja visa veida grimases un žesti” (a favourite kind of song, especially practised during the vening by young people, and accompanied with all manner of antics and gestures).

Bests min, ka hakā meistarīgos jauniešus un jaunietes ļoti apbrīnoja un hakas brīvības, graciozuma un dejotāju saskaņotības pilnveidošanai tika veltītas lielas pūles. Jaunzēlandiešu etnologs Johanness Karls Andersens (Johannes Carl Andersen) savā 1934. gada darbā Maori Music and Its Polynesian Background atsaucas uz kādu teiku par Te Pongu un Puhihuiju (Puhihuia), kas viens otrā iemīlējās, apbrīnojot otra hakas izpildījumu, un apgalvo, ka šādi gadījumi nebija retums.

Atsauces

Ārējās saites 

The Greatest haka EVER?
Maoru kultūra
Dīpika Padukone

Dīpika Padukone (, Dīpikā Paḍukōṇe; dzimusi ) ir Dānijā dzimusi indiešu Bolivudas aktrise.

Viņas tēvs ir badmintona spēlētājs. Arī Dīpika sākumā nodarbojusies ar badmintonu, tomēr jaunietes gados pievērsās modeles karjerai. Drīz pēc tam saņēmusi piedāvājumus filmēties kino. Debiju kino piedzīvojusi 2006. gadā ar lomu kanādiešu filmā Aishwarya. Nākamajā gadā debitējusi Bolivudas kino, 2017. gadā — Holivudā ar lomu filmā xXx: Return of Xander Cage. Filmējusies daudzās filmās, kas ir starp visu laiku pelnošākajām filmām Indijas kino vēsturē. Par darbu kino saņēmusi dažādus apbalvojumus, tai skaitā trīs Filmfare balvas.

Viena no vislabāk apmaksātajām aktrisēm Indijā. Time iekļāva aktrisi 2018. gada 100 ietekmīgāko cilvēku sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Indiešu kinoaktieri
Kopenhāgenā dzimušie
Emilija Klārka

Emilija Klārka (; dzimusi ) ir angļu aktrise.

Sākumā tēlojusi teātrī, televīzijā debitējusi 2009. gadā ar lomu vienā no seriāla Doctors sērijām. Screen International 2010. gadā nosauca Klārku par vienu no "Lielbritānijas nākotnes zvaigznēm". Atpazīstamību ieguvusi 2011. gadā, kad sāka filmēties seriālā "Troņu spēle". Par lomu tajā saņēmusi kritiķu atzinību, tikusi nominēta dažādiem apbalvojumiem.

2013. gadā debitējusi Brodvejā "Brokastis Tifānijā" iestudējumā. Filmējusies arī kino.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Rubesa

Rubesa var būt:

 Baiba Rubesa;
 Baņuta Rubesa.

Skatīt arī 
 Rubess

Uzvārdi
Filipsons

Filipsons var būt:

 Artūrs Filipsons;
 Jānis Filipsons.

Uzvārdi
Hardwell

Roberts van de Korputs (; dzimis ), plašāk pazīstams ar pseidonīmu Hardwell vai arī kā Robert Hardwell, ir nīderlandiešu dīdžejs, skaņas dizainers, audio inženieris, komponists un ierakstu producents. 2013. un 2014. gada DJ Mag 100 pasaules labāko dīdžeju sarakstā Robertam izdevās ieņemt 1. vietu.

Hardwell ir izlaidis 3 minialbumus un 2015. gadā izdevis savu pirmo pilno studijas albumu, United We Are.

Roberta populārākie darbi ir "Spaceman", " Apollo", "Run Wild", "Eclipse", "Blackout", "Hollywood", "Cobra", "The World", "Conquerors", "Being Alive", "Power", "Ping Pong", "Knock You Out", "Gerudo Valley", "Elements", "How We Do", "Calavera", "Jumper", "We Are Legends", "Encoded", "Never Say Goodbye", "Retrograde", "Earthquake", "Chase The Sun", "Area51", "The Underground", "Police", "Survivors", "Shine A Light" un "Mad World".

1988. gadā dzimušie
Mūzikas producenti
Nīderlandes mūziķi
Ziemeļbrabantē dzimušie
Otrā Mazūrijas ezeru kauja

Otrā Mazūrijas ezeru kauja (, ) bija viena no Pirmā pasaules kara lielkaujām, kas norisinājās 1915. gada 7.-21. februārī Mazūrijas ezeru rajonā.

Priekšvēsture 
Pēc sakāves Pirmajā Mazūrijas ezeru kaujā Krievijas impērijas 1. armija Rennenkampfa vadībā atkāpās no Austrumprūsijas, taču jau 1. oktobrī Augustovas mežā Krievijas 10. armija deva prettriecienu, gandrīz pilnībā padzenot vāciešus no Krievijas impērijas teritorijas. 
Līdz 1915. gada februāra sākumam Vācijas impērijas Austrumu frontes virspavēlnieks Hindenburgs lika slepenībā uz ziemeļiem no Insterburgas saformēt jaunu 10. armiju ģenerāļa Eihhorna vadībā.

Norise 
Vācijas impērijas 8. armija ģenerāļa Otto fon Belova vadībā 7. februārī sāka uzbrukumu Krievijas impērijas 10. armijai, ko komandēja ģenerālis Tadejs fon Siverss. Nākamajā dienā uzbrukumu no ziemeļiem sāka arī vācu 10. armija ģenerāļa Eihhorna vadībā, kas līdz 10. februārim ieņēma Naumiesti un Virbaļus. Sakautās krievu vienības atkāpās uz Kauņu un Alītu, atklājot krievu 10. armijas labo flangu. Lai izvairītos no aplenkuma, arī krievu centra spēki (XX korpuss, XXVI korpuss, III Sibīrijas korpuss) uzsāka atkāpšanos.

Krievijas 10. armijas galvenie spēki mēģināja izlauzties cauri Augustovas mežam līdz Grodņas cietoksnim, kas viņiem neizdevās. Pēc desmit dienu niknām kaujām 21. februārī XX korpuss, kurā bija daudz latviešu karavīru, bija spiests padoties. Otrajā Mazūrijas ezeru kaujā Krievijas impērijas karaspēks zaudēja ap 90 000 vīru, 204 lielgabalus un 170 ložmetējus.

Sekas 
Krievijas impērijas karaspēks pēc smagajām sakāvēm Austrumprūsijā un Polijā 1915. gada vasarā bija spiests veikt Lielo atkāpšanos.

Atsauces 

Pirmais pasaules karš
Pirmā pasaules kara kaujas
Rīgas Hanzas vidusskolas stadions

Rīgas Hanzas vidusskolas stadions atrodas Grostonas ielā 5, blakus Hanzas vidusskolai. Stadionā ietilpst 1000 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada FS METTA/Latvijas Universitāte. 

Futbola stadioni Latvijā
Celtnes un būves Rīgā
Stanka Zlateva

Stanka Zlateva (; dzimusi ) ir bulgāru cīkstone, startē brīvajā cīņā. Divkārtēja olimpiskā vicečempione, pieckārtēja pasaules un seškārtēja Eiropas čempione.

Karjera 
Ar brīvo cīņu nodarbojās kopš 1997. gada. Pirmais treneris bija Demirs Demirevs sporta klubā "Herkuless". Beigusi Pjēra de Kubertēna vārdā nosaukto Jambolas sporta vidusskolu. Pēc tam Kjustendilā viņa trenējās pie Valērija Raičeva un nacionālajā izlasē pie Ogņana Nikolova. Pārstāvēja klubus Борба и самбо (Jambola) un Васил Илиев (Kjustendila). No 2006. gada pārstāvēja sporta klubu Левски (Sofija), kurā trenējās pasaules un trīskārtējā Eiropas čempiona cīņas sportā Simeona Štereva vadībā. 

Pirms 2016. gada olimpiskām spēlēm paziņoja, ka traumas dēļ pārtrauc savu sportistes karjeru un turpmāk būs trenere.

Rezultāti galvenās sacensībās

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Pasaules labākā cīkstone 2006., 2007. un 2010. gadā.
 Balkānu labākā sportiste 2010. gadā.
 Bulgārijas labākā sportiste 2007., 2010. un 2011. gadā.
 Slivenas pilsētas Goda pilsone.

Atsauces

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Bulgārijas cīkstoņi
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Slivenas apgabalā dzimušie
Pasaules čempiones brīvajā cīņā
Olimpiskie sudraba medaļnieki cīņas sportā
Atriebēji: Bezgalības karš

"Atriebēji: Bezgalības karš" () ir 2018. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisori ir brāļi Entonijs un Džozefs Ruso. 19. filma Marvel Cinematic Universe sērijā, turpinājums 2012. gada filmai "Atriebēji" un 2015. gada filmai "Atriebēji: Ultrona laikmets". 2019. gadā filmai plānots izdot turpinājumu "Atriebēji: Noslēgums". Filmā Atriebēji kopā ar sabiedrotajiem cīnās pret starpgalaktisko tirānu Tanosu, kas cenšas savā īpašumā iegūt bezgalības akmeņus.

Sākotnēji filmas nosaukumā bija paredzēts iekļaut "1. daļa", tomēr 2016. gadā tika izlemts izmantot pašreizējo nosaukumu. "Atriebēji: Bezgalības karš" budžets tiek lēsts ap 300—400 miljoniem ASV dolāru, tādējādi šī ir viena no visu laiku dārgākajām filmām. Filmas pirmizrāde notika , tā ir saņēmusi kritiķu atzinību. Šī ir piektā visu laiku ienesīgākā filma.

Atsauces

Ārējās saites 

 

2018. gada filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Marvel Cinematic Universe
Zvaigžņu kari: Pēdējie džedi

"Zvaigžņu kari: Pēdējie džedi" () ir 2017. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras scenārists un režisors ir Raians Džonsons. Turpinājuma triloģijas otrā filma un astotā "Zvaigžņu karu" filma, turpinājums 2015. gada filmai "Zvaigžņu kari: Spēks mostas". Filmā Reju apmāca Lūks Debesgājējs cīņai ar Kailo Renu un Pirmo ordeni. Šī ir pēdējā filma, kurā filmējusies Kerija Fišere, kas nomira 2016. gada decembrī.

Filmas pirmizrāde notika . Tā saņēma pozitīvu kritiķu vērtējumu, daži to nosauca par labāko "Zvaigžņu karu" filmu pēc "Impērija dod atbildes triecienu". Šī ir 15. visu laiku ienesīgākā filma.

Atsauces

Ārējās saites 

2017. gada filmas
Zvaigžņu kari
Tannenbergas kauja (1914)

Tannenbergas kauja (, ) bija viena no Pirmā pasaules kara lielkaujām, kas norisinājās 1914. gada 26.-30. augustā Austrumprūsijas dienvidu daļā.

Priekšvēsture 
1914. gada 1. augustā Vācijas impērija pieteica karu Krievijas impērijai. 17. augustā Krievijas impērijas 1. armija Rennenkampfa vadībā no austrumu puses gar dzelzceļa līniju iebruka Austrumprūsijā un devās Kēnigsbergas virzienā. Pēc pāris dienām no dienvidu puses Austrumprūsijā iebruka arī Krievijas 2. armija ģenerāļa Samsonova vadībā un virzījās Allenšteinas virzienā.
20. augustā kaujā pie Gumbinenes krievu 1. armija sakāva Vācijas impērijas 8. armiju ģenerāļa Pritvica vadībā, kas deva pavēli atkāpties uz Vislas aizsardzības pozīcijām. Tāpēc 23. augustā ģenerāli Pritvicu atlaida no komandiera amata un par jauno armijas komandieri Marienburgas pilī iecēla ģenerāli Paulu fon Hindenburgu.

Norise 
Līdz 1914. gada 26. augustam Krievijas impērijas 2. armija ieņēma Austrumprūsijas teritoriju līdz līnijai Zoldava — Neidenburga — Ortelsburga, ģenerāļa Samsonova štābs izvietojās Neidenburgas pilī. 

Vācijas impērijas 8. armija sāka pretuzbrukumu Samsonova vadītajai armijai no Bišofsburgas ziemeļos un Uzdavas dienvidos. 26. augustā Augusts fon Makenzens sakāva Samsonova kreisā flanga spēkus, taču par spīti tam, Žilinskis pavēlēja Rennenkampfam nevis pagriezt 1. armijas uzbrukumu uz dienvidiem, palīgā Samsonovam, bet uzbrukt rietumu virzienā Kēnigsbergai.

27. augustā krievu XIII. korpusam izdevās ieņemt Allenšteinas pilsētu, taču vācu spēki pārrāva fronti dienvidu flangā, 28. augustā atguva Zoldavu un Neidenburgu, bet pie Villenbergas ciema savienojās ar no ziemeļiem uzbrūkošajām vācu daļām, pabeidzot 2. armijas aplenkšanu. Krievu ielenktie spēki lielā mežā bija sadalījušies vairākās kolonnās un dažādās vietās mēģināja izlauzties, bet vāci tos atsita un vienu kolonnu pēc otras sagūstīja.
29. augustā ģenerālis Samsonovs aiz kauna nošāvās mežā pie Villenbergas. 
 
30. augustā krievu karaspēks no Mlavas puses mēģināja pārraut aplenkumu, taču no 135 000 lielās Samsonova armijas tikai 10 000 izlauzās no aplenkuma, pārējie bez lielas pretestības padevās.

Sekas 

Tannenbergas kaujā Krievijas impērijas karaspēks zaudēja ap 125 000 vīru (no viņiem ap 95 000 krita gūstā).
Krievijas impērijas 1. armija Rennenkampfa vadībā mēģināja dot prettriecienu, taču tika sakauta Pirmajā Mazūrijas ezeru kaujā un padzīta no Austrumpūsijas.

Atsauces 

Pirmais pasaules karš
Varmijas-Mazūrijas vojevodiste
Pirmā pasaules kara kaujas
Nikolajs Basovs

Nikolajs Basovs (; dzimis , miris ) bija PSRS un Krievijas fiziķis. 1964. gadā viņš kopā ar fiziķiem Čārlzu Taunsu un Aleksandru Prohorovu saņēma Nobela prēmiju fizikā "par fundamentālu darbu kvantu elektronikas jomā, kas ļāva konstruēt oscilatorus un pastiprinātājus, kas darbojas saskaņā ar māzera–lāzera principu". Divkārtējs Sociālistiskā Darba Varonis (1969, 1982), apbalvots ar Ļeņina prēmiju (1959) un PSRS Valsts prēmiju (1989).

Biogrāfija 
Nikolajs Basovs dzimis 1922. gadā Usmaņas pilsētā, Tambovas apgabalā (mūsdienās Ļipeckas apgabalā). 1927. gadā Basovu ģimene pārcēlās uz Voroņežu. Tēvs Genādijs Basovs bija profesors Voroņežas Meža institūtā, māte Zinaīda Molčanova. 1941. gadā pabeidzis vidusskolu, Nikolajs Basovs uzsāka dienestu Sarkanajā armijā. Otrā pasaules kara laikā izgāja ārsta asistenta apmācību un tika nosūtīts uz Ukrainas fronti.

Pēc demobilizācijas 1945. gada decembrī Basovs uzsāka eksperimentālās un teorētiskās fizikas studijas Maskavas Inženierfizikas institūtā, ko pabeidza 1950. gadā. Vēl studiju laikā 1948. gadā sāka strādāt Ļebedjeva fizikas institūtā par laborantu. Tur strādāja Mihaila Ļeontoviča un Aleksandra Prohorova vadībā. Aizstāvēta kandidāta disertāciju 1953. gadā, bet 1956. gadā — doktora disertāciju. 1958. gadā kļuva par Ļebedjeva fizikas institūta direktora vietnieku, bet no 1973. līdz 1989. gadam bija tā direktors. 1963. gadā Basovs institūtā nodibināja kvantu radiofizikas laboratoriju, kuru vadīja līdz pat savai nāvei 2001. gadā.

1962. gadā Basovs kļuva par PSRS Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli, bet 1966. gadā — par akadēmiķi. Basovs bija viens no 40 akadēmiķiem, kas 1973. gadā parakstīja vēstuli laikrakstam "Pravda", paužot nosodījumu par akadēmiķa Andreja Saharova "pretpadomju darbību".

1978. gadā Basovs Maskavas Inženierfizikas institūtā organizēja kvantu elektronikas katedru (vēlāk pārdēvētu par lāzeru fizikas katedru). Daudzus gadus Basovs bija vairāku populārzinātnisku žurnālu redaktors vai redkolēģijas loceklis, kā arī Vissavienības izglītojošās biedrības Znanie (Знание) valdes priekšsēdētājs.

Basovs nomira 2001. gada 1. jūlijā 78 gadu vecumā. Apglabāts Novodevičjes kapsētā Maskavā.

Zinātniskā darbība 
Basova zinātniskā darbība bija veltīta kvantu elektronikai un tās pielietojumam. Kopā ar Aleksandru Prohorovu atklāja elektromagnētiskā starojuma pastiprināšanās un ģenerācijas principu kvantu sistēmās. Tas deva iespēju 1954. gadā izveidot kvantu ģeneratoru (māzeru) amonjaka molekulu kūlī. Nākamajā gadā tika izstrādāta trīs enerģētisko līmeņu shēma, kas guva plašu pielietojumu lāzeros un māzeros. Šie darbi kopā ar amerikāņu fiziķa Čārlza Taunsa pētījumiem kļuva par jaunas nozares — kvantu elektronikas — pamatu. 1964. gadā Basovam, Prohorovam un Taunsam tika piešķirta Nobela prēmija fizikā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Krievijas fiziķi
PSRS fiziķi
Nobela prēmijas laureāti fizikā
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Sociālistiskā Darba varoņi
Ļeņina prēmijas laureāti
PSRS Valsts prēmijas laureāti
Ļipeckas apgabalā dzimušie
Ar Tēvijas Kara ordeni apbalvotie
Filips Vujanovičs

Filips Vujanovičs (, ) ir Melnkalnes politiķis, no 2003. līdz 2018. gadam bija Melnkalnes prezidents. Vujanovičs bija arī Melnkalnes premjerministrs no 1998. līdz 2002. gadam.

Kā pagaidu prezidents viņš bija jau no 2002. gada. Melnkalne par neatkarīgu valsti kļuva 2006. gada jūnijā, tāpēc viņš bija pirmais neatkarīgās valsts prezidents. Viņš tika atkārtoti ievēlēts 2008. gada vēlēšanās. 2013. gada februārī valsts Satversmes tiesa oficiāli apstiprināja Vujanoviča kandidatūru jaunam termiņam, atzīmējot, ka viņa 2003.-2008. gada termiņa laikā, valsts atradās savienībā kopā ar Serbiju un ka de facto viņš esot bijis neatkarīgas valsts vadītājs tikai no 2006. līdz 2008. gadam, kas nozīmē, ka viņa 2008.-2013. gada termiņš ir likumīgi viņa pirmais termiņš. 2013. gada vēlēšanās viņš uzvarēja ar 51,2% balsu. 2018. gada vēlēšanās F. Vujanovičs vairs nevarēja kandidēt, jo jau bija aizvadījis divus termiņus kā neatkarīgās valsts prezidents.

1954. gadā dzimušie
Belgradā dzimušie
Melnkalnes politiķi
Kodolieroču neizplatīšanas līgums

Kodolieroču neizplatīšanas līgums ir starptautisks līgums, kas paredz kodolieroču neizplatīšanu un atbruņošanos. Tajā tiek paredzēta arī kodolenerģijas izmantošana miermīlīgos nolūkos. Kodolieroču neizplatīšanas līgums stājās spēkā 1970. gada 5. martā. Šo līgumu ir parakstījušas 190 valstis. Latvija pievienojās līgumam 1992. gada 21. janvārī. Piecas ANO dalībvalstis šo līgumu nav ratificējušas. Tās ir Ziemeļkoreja (savulaik ir ratificējusi šo dokumentu), Indija, Pakistāna, Izraēla un Dienvidsudāna.

Starptautiskie līgumi
Kodolieroči
Aukstais karš
BRICS

BRICS ir piecu lielu jaunietekmes tirgus valstu savienība — Brazīlija (B), Krievija (R), Indija (I), Ķīna (C) un Dienvidāfrika (S). Sākotnēji savienību izveidoja pirmās četras valstis (nosaukums bija BRIC), Dienvidāfrika pievienojās savienībai 2010. gadā. Visas piecas valstis ir G-20 dalībnieces.

2015. gadā BRICS dalībvalstīs dzīvoja 3,1 miljards iedzīvotāju (41% no pasaules iedzīvotājiem). 2018. gadā visu valstu kopējais iekšzemes kopprodukts bija 18,6 triljoni ASV dolāri, kas ir 23,2% no pasaules kopējā iekšzemes kopprodukta.

Starptautiskās ekonomiskās organizācijas
Brazīlijas saimniecība
Krievijas saimniecība
Indijas saimniecība
Ķīnas saimniecība
Dienvidāfrikas saimniecība
Istras pussala

Istras pussala (slovēņu un ), arī Istrija (), ir liela pussala, kuru apskalo Adrijas jūra. Istras pussala tiek dalīta starp Horvātiju (lielākā daļa), Slovēniju un Itāliju. Ziemeļos to apskalo Triestes līcis, bet dienvidos — Kvarners. Lielākās pilsētas ir Pula, Roviņa, Poreča (visas Horvātijā), Izola, Kopera (Slovēnijā) un Trieste (Itālijā).

Ārējās saites 

Horvātijas pussalas
Slovēnijas ģeogrāfija
Adrijas jūra
Eiropas pussalas
Sventokšiskas kalni

Sventokšiskas kalni () ir kalnu sistēma Polijas centrālajā daļā, Sventokšiskas vojevodistē netālu no Kelces pilsētas. Šī ir viena no senākajām kalnu sistēmām Eiropā (izveidojusies Kaledonijas oroģenēzē, silūrā), kas mūsdienās gandrīz pilnībā noārdījusies. Sastāv no vairākām atsevišķām kalnu grupām, augstākajā no tām ir augstākās virsotnes Lisica (612 m v.j.l.) un Lisa Gora (593 m v.j.l). Kalnu sistēmas garums — ap 80 km. Ģeoloģiski interesants senu kalnu apgabals, atrod daudz dažādu ģeoloģisko periodu fosiliju. Derīgie izrakteņi — kaļķakmens, smilšakmens, marmors. Kalnu centrālajā daļā izveidots Sventokšiskas nacionālais parks.

Kopš viduslaikiem Sventokšiskas kalni pazīstami kā vara un dzelzs ieguves reģions. Nosaukums Sventokšiskas (Svētā Krusta) kalni radies no relikvijas, kas tiek uzskatīta par Kristus krusta gabaliņu un glabājusies benediktiešu klosterī Lisa Gorā.

Kalnu sistēmas Eiropā
Alfrēds Neilands

Kārlis Alfrēds Neilands (; dzimis , miris ) bija latviešu izcelsmes igauņu svarcēlājs.

Biogrāfija 
Alfrēds Neilands dzimis Vidzemes guberņas pilsētā Valkā, 1895. gada  ormaņa Juhana Neilanda ģimenē. Arī viņa brāļi Voldemārs (1893-1976) un Feliks (1902—1966) Neilandi bija svarcēlāji. Alfrēds mācījās Rīgā. Trenējās sporta biedrības "Marss" smagatlētikas sekcijā. 1913. gadā, būdams 18 gadus vecs, Alfrēds uzstādīja piecus Viskrievijas svarcelšanas rekordus. 1914. gadā, vēl pārstāvot Rīgu, viņš izcīnīja otro vietu 18. un 19. Viskrievijas svarcelšanas čempionātos un bija pirmais Rīgā notikušajā 2. Viskrievijas olimpiādē. Frontes līnija tuvojās Rīgai un Neilands pārceļas uz Petrogradu, kur turpina treniņus klubos "Kalev" un "Sanitas". Jau kā Petrogradas pārstāvis viņš uzvarēja Viskrievijas 20. (1915) un 21. (1916) čempionātā.

Pēc Pirmā pasaules kara, 1919. gadā Alfrēds Neilands pārcēlās dzīvot uz Tallinu. 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amsterdamā viņš kļuva par pirmo Igaunijas olimpisko čempionu. Divus gadus vēlāk uzvarēja pasaules čempionātā Tallinā. 1924. gadā ieguva sudrabu medaļu Parīzes olimpiādē.  Kopumā Neilands uzstādījis 12 pasaules, 14 olimpiskos un 45 Igaunijas rekordus.

Pēc 1924. gada olimpiskām spēlēm Neilands aizgāja no aktīvā sporta un vēlāk strādāja par biznesmeni dzimtajā pilsētā Valgā. Viņš darbojās arī kā svarcelšanas treneris un tiesnesis.

No 1950.līdz 1955. gadam Neilands bija Igaunijas Eksperimentālo bezalkoholisko dzērienu fabrikas (tagad AS Tallinna Karastusjoogid) direktors.

1995. gadā Valgā viņam atklāja pieminekli (tēlnieks Mati Karmins) un no 2000. gada tur notiek viņa piemiņas sacensības. Apglabāts Tallinas meža kapos.

Lielākie sasniegumi

Krievijas impērijas sacensības

Atsauces

Ārējās saites 

1895. gadā dzimušie
1966. gadā mirušie
Igaunijas svarcēlāji
1920. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Valgā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki svarcelšanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki svarcelšanā
Amasja

Amasja (, ) ir pilsēta Turcijas centrālajā daļā, Amasjas ila administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 133 tūkstoši iedzīvotāju. Senās Grieķijas laikos apdzīvotā vieta bija zināma kā Amasija (). Tiek pieļauts, ka ša šajā vietā savulaik dzīvoja kareivīdu sieviešu cilts — amazones.

Šajā pilsētā ir dzimuši vēsturnieks Strabons, kā arī Osmaņu impērijas valdnieki Murads I un Selims I.

Ārējās saites 

Turcijas pilsētas
Amasjas ils
Akira

"Akira" () ir 1988. gada japāņu zinātniskās fantastikas anime pilnmetrāžas filma. Filmas režisors ir Katsuhiro Otomo. Filmas notikumi risinās 2019. gadā, trīsdesmit gadus pēc kodoluzbrukuma Tokijā. Galvenais varonis Shotaro Kaneda ir baikeris atjaunotajā Tokijā.

Ārējās saites 

 

1988. gada animācijas filmas
Anime filmas
Fantāzijas žanra anime un manga
Ģirokastra

Ģirokastra (, ) ir pilsēta Albānijas dienvidos, Ģirokastras ķarkas administratīvais centrs. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 25,3 tūkstoši iedzīvotāju, no tiem lielākā daļa ir albāņi. Pilsētā ir liela grieķu kopiena, tāpēc tā ir viena no svarīgākajām grieķu minoritātes centriem Albānijā. Agrāk pilsēta bija zināma kā Ergiri.

Ģirokastras vēsturiskais centrs ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Ārējās saites 

Albānijas pilsētas
Loriss Kariuss

Loriss Kariuss (dzimis ) ir Vācijas futbolists, vārtsargs. Kopš 2020. gada spēlē Vācijas Bundeslīgas klubā Berlīnes "Union", kas viņu īrē no Anglijas kluba Liverpool FC. Spēlējis dažādu vecumu Vācijas jauniešu izlasēs.

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Futbola vārtsargi
Liverpool FC spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Stambulas "Beşiktaş" spēlētāji
1. FSV Mainz 05 spēlētāji
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Juhans Šite

Juhans Šite (, 1577–1645) bija zviedru valstsvīrs. Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators (1629—1633). Izveidoja Zviedru Vidzemes pārvaldes un tiesu iekārtas sistēmu, nodibinot zemes tiesas, pilstiesas un hoftiesu, veica arklu un privilēģiju revīzijas, nodokļu reformu, radīja Vidzemes evaņģēliski luteriskās baznīcas konsistoriālo iekārtu.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1577. gadā Nīšepingas pilsētas galvas Bengta Šrēdara (, , "Skrodera") un viņa sievas Annas ģimenē. Mācījās Nīšepingas skolā, 1598. gadā ieguva maģistra grādu Marburgas universitātē. 1602. gadā atgriezās dzimtenē un sāka strādāt par nākamā karaļa Gustava II Ādolfa mājskolotāju, 1603. gadā par valsts kancelejas sekretāru.
1604. gadā tika iecelts dižciltīgo kārtā ar uzvārdu "Šite". 1610. gadā viņš Londonā neveiksmīgi veda diplomātiskas sarunas par princeses Elizabetes Stjuartes salaulāšanu ar zviedru kroņprinci Gustavu Ādolfu.

Pēc kļūšanas par karali Gustavs II Ādolfs viņu 1611. gadā iecēla par Vestmanlandes provinces gubernatoru, 1612. gadā par kambarpadomnieku ar uzdevumu pārraudzīt valsts finanses, 1617. gadā par valsts padomnieku. 1622. gadā viņš kļuva par Upsālas Universitātes kancleru. 1624. gadā Šitem piešķīra brīvkunga (barona) titulu un Duderu dzimtmuižu (Duderhof, Дудергоф) tagadējās Pēterburgas teritorijā. 

Pēc Poļu-zviedru kara beigām 1629. gadā Gustavs Ādolfs viņu iecēla par Vidzemes, Ingrijas un Karēlijas ģenerālgubernatoru un 1632. gadā par pirmo Tērbatas Gustava akadēmijas kancleru. Rezidēja Tērbatā (1629-1632) un Rīgā (1633). 
1633. gadā Šite atgriezās Zviedrijā un 1634. gadā tika iecelts par Jētas hoftiesas prezidentu Jenšēpingā.

Miris 1645. gada 15. martā Kalmaras lēnes pilsētiņā Sēderokrā.

Piemiņa 
Svinot Tartu Universitātes 375. gadadienu, Zviedrijas karaliene Silvija 2007. gada 5. oktobrī atklāja Juhana Šites pieminekli zīmoga formā Tartu, tā autors ir T. Kirsipū (Kirsipuu).

Atsauces 

Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatori
Zviedrijas dižciltīgie
Sēdermanlandes lēnē dzimušie
Insara

Insara (, , ) ir pilsēta Mordvijas Republikā Krievijas Federācijā. Insaras rajona administratīvais centrs. 2017. gadā Insarā dzīvoja 8,2 tūkstoši iedzīvotāju.

Pilsēta atrodas Isas upes kreisajā krastā, 77 km attālumā no Saranskas. Apdzīvotā vieta dibināta ap 1648. gadu, pilsētas statuss piešķirts 1780. gadā. Insarā ir dzimuši divi pasaules līmeņa vieglatlēti — soļotāji Sergejs Kirdjapkins (2005. gada pasaules čempions 50 km soļošanā) un Sergejs Bakuļins (2010. gada bronzas medaļas ieguvējs Eiropas čempionātā 50 km soļošanā).

Atsauces

Ārējās saites
Gunta Šnipke

Gunta Šnipke (dzimusi 1955. gada 16. aprīlī Liepājā) ir dzejniece un arhitekte. 

Pēc arhitektūras studijām strādājusi Rīgā, 1981. gadā atgriezusies Liepājā. Pēc viņas projekta Liepājā 1987. gadā izveidota gājēju iela, uzceltas vairākas dzīvojamās mājas. G. Šnipke bijusi Liepājas pilsētas galvenā māksliniece (no 1998), šobrīd strādā par Liepājas pilsētas būvvaldes arhitekti. Publicējusi rakstus par arhitektūru, ir žurnāla "Latvijas Architektūra" redkolēģijas locekle.

Dzejas publikācijas kopš 1970. gada. Dzeja publicēta žurnālos "Karogs", "Domuzīme", kā arī portālos "Satori" un "Punctum". G. Šnipkes dzejoļu kopa publicēta jauno autoru kopkrājumā "Acis" (1987) un kopkrājumā "Liepājnieku smilšu rausis" (1999). Žurnālā "Teātra Vēstnesis" 1997. gada 2. numurā publicēta viņas luga "Brīnums. Ziemassvētku pasaka", tā iestudēta Liepājas teātrī 1996. gadā. 2008. gadā piedalījusies Zigmara Liepiņa muzikālā koncertuzveduma “Kapteiņa stāsti” veidošanā. Latvijas Rakstnieku savienības biedre (2008).

Krājums "Ceļi" saņēmis 2018. gada Dzejas dienu balvu.

Bibliogrāfija 
 …bērns ienāca… Liepāja: Pūcastis, 1995.
 …un jūra. Liepāja: Sabiedrības attīstības centrs, 2008.
 Ceļi. Rīga: Mansards, 2018.
Desmit desas debesīs. Rīga: Mansards, 2021.
Ineses māja. Rīga: Liels un mazs, 2022.

Atsauces 

Latvijas dzejnieki
Vienlīdzība

Vienlīdzība ir vissvarīgākais demokrātijas un klasiskā liberālisma princips, saskaņā ar kuru visi pilsoņi ir vienlīdzīgi likuma priekšā neatkarīgi no viņu rases, tautības, dzimuma, dzīvesvietas, sabiedrības stāvokļa, reliģiskās un politiskās pārliecības. Šī principa pārkāpumu sauc par diskrimināciju.

Demokrātija
Bengts Bengtsons Uksenšerna

Bengts Bengtsons Uksenšerna (, , 1591—1643) bija zviedru diplomāts un valstsvīrs. Zviedru Vidzemes un Ingrijas ģenerālgubernators (1634—1643), rezidēja Rīgas pilī.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1591. gada 19. oktobrī Frēsvikas muižā (Frösvik) brīvkunga Bengta Gabrielssona Uksenšernas un viņa sievas Britas, dzimušas Posses, ģimenē. Viņa vecākais brālis bija Gabriels Bengtsons Uksenšerna (1586—1656), bet brālēns Zviedrijas kanclers grāfs Aksels Uksenšerna (1583—1654).

1607.-1613. gadā studēja Rostokas, Jēnas un Vitenbergas universitātēs kā Benedikts Oksenštirns (), apceļoja Poliju un Itāliju.

1616. gadā viņš devās ceļojumā cauri Osmaņu impērijai uz Sefevīdu valsts galvaspilsētu Isfahānu. 1618. gadā viņš devās tālāk uz Indijas zemēm, bet pie Hormuza bija spiests atteikties no šī mērķa un caur Bagdādi, Palestīnu, Ēģipti un Venēciju 1620. gadā atgriezās Zviedrijā.

Trīsdesmitgadu kara laikā 1621. gadā Uksenšerna devās diplomātiskā misijā uz Venēcijas Republiku un citur. Pēc Livonijas hercogistes iekarošanas 1625. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs Bengtam Uksenšernam piešķīra Repinas muižu (Rappin) Tērbatas apriņķī.

No 1627. gada viņš bija karaļa Gustava II Ādolfa galma staļļmeistars, vēlāk zviedru ieņemtās Augsburgas gubernators (1632—1633).
1633. gadā viņš Štrālzundē apprecējās ar galma dāmu Margaretu Brahi.

1634. gadā Zviedrijas reģentu padome Bengtu Uksenšernu iecēla par Zviedru Vidzemes un Ingrijas ģenerālgubernatoru.

Miris 1643. gada 9. jūnijā Rīgā, apglabāts Jedera baznīcā (Jäders kyrka) pie Eskilstūnas.

Atsauces 

Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatori
Zviedrijas dižciltīgie
Elica Jankova

Elica Jankova (; dzimusi ) ir bulgāru cīkstone, startē brīvajā cīņā.

Biogrāfija 
Dzimusi Varnā. Skolas gados sportā viņas pirmā mīlestība bijusi vieglatlētika — īso distanču skrējieni. Tikai 2009. gādā 15—16 gadu vecumā sākusi trenēties brīvajā cīņā pie sava pirmā trenera Nasko Simeona. Vēlāk trenējusies sporta klubā "Levski" trenera Pētera Kasabova vadībā. 2012. gadā beigusi Levski sporta skolu un kļuvusi par neklātienes studenti Plovdivas Universitātē, pedagoģijas specialitātē.

Karjera 
Pēc vairākām iegūtām godalgotām vietām kadetu un junioru Eiropas un Pasaules čempionātos, pirmais lielākais panākums pieaugušo sacensībās Elicai Jankovai bija izcīnīta sudraba medaļa 2015. gada Eiropas spēlēs Baku. Nākamais gads vainagojās ar bronzu Eiropas čempionātā Rīgā. Tomēr lielākais panākums viņas karjerā ir izcīnītā bronzas medaļa 2016. gada vasaras olimpiskās spēlēs Riodežaneiro. Pēc olimpiādes viņa vēl piedalījās vairākās sacensībās, bet lielus panākumus neguva, jo sevi lika manīt dažādas traumas. 2018. gada sākumā viņai tika veikta pleca operācija, kas liedz viņai startēt vismaz deviņus mēnešus.

Rezultāti galvenās sacensībās

Atsauces

Ārējās saites 

 Vairāki raksti par Alicu Jankovu mājaslapā insport (bulgāru)

1994. gadā dzimušie
Bulgārijas cīkstoņi
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Varnas apgabalā dzimušie
Olimpiskie bronzas medaļnieki cīņas sportā
Polijas ģerbonis

Polijas Republikas ģerbonis () ir viens no Polijas nacionālajiem simboliem. Ģerbonis radies no Pjastu dinastijas ģerboņa, šī dzimta bija pirmā poļu valdnieku dinastija. Saskaņā ar Polijas konstitūcijas 28. pantu, Polijas ģerbonī uz sarkana fona ir redzams balts ērglis, kuram galvā ir dzeltens kronis. Ģerbonis pēdējo reizi mainīts . Polijas Tautas Republikas ģerbonī (1955–1990) ērglim uz galvas nebija kronis.

Valstu ģerboņi
Polijas nacionālie simboli
Pianists (filma)

"Pianists" () ir Romana Polaņska režisēta biogrāfiskā drāma, kas uzņemta 2002. gadā. Galveno lomu filmā spēlēja Adriens Brodijs. Filmas scenārija pamatā ir Vladislava Špīlmana autobiogrāfiskās grāmatas un memuāri.

Filmas darbība notiek Polijas galvaspilsētā Varšavā. 1930. gados poļu—ebreju mūziķis Vladislavs Špīlmans (atveido Adriens Brodijs) bija slavens pianists Polijā. Pienākot Otrajam pasaules karam, viņš brīnumainā kārtā izdzīvo pret ebrejiem vērstajā holokaustā. Filmā tiek rādīts, kā Špīlmans cīnās par izdzīvošanu kara plosītajā Varšavā, un pēc kara atkal var pievērsties savai iemīļotajai nodarbei — klaviermūzikas spēlēšanai.

Adriens Brodijs ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu (Oskaru) kā labākais aktieris galvenajā lomā, savukārt Romans Polaņskis ieguva balvu kā labākais režisors. Trešais "Oskars" tika piešķirts Ronaldam Hārvudam par labāko adaptēto scenāriju.

Ārējās saites 

2002. gada filmas
Mūzikālās filmas
Biogrāfiskas filmas
Drāmas
Vēsturiskas filmas
Francijas filmas
Vācijas filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Polijas filmas
BAFTA kino balvas ieguvēji (filmas)
Romeo un Džuljeta (filma)

"Romeo un Džuljeta" ir 2004. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Viesturs Kairišs.

Sižets 
Vājdzirdīgi jaunieši zīmju valodā iestudē mūziklu "Vestsaidas stāsts". Filmā tiek parādīta nedzirdīgo cilvēku vēlme būt atvērtiem un mīlēt pasauli.

Atsauces 

2004. gada Latvijas filmas
Filmas latviešu valodā
Emils Škoda

Emils Riters fon Škoda (; dzimis , miris ) bija čehu inženieris un rūpnieks, Škoda Works (Škoda Auto un Škoda Transportation priekštecis) dibinātājs.

Studējis inženieriju Prāgā un Karlsrūē. 1866. gadā kļuva par galveno inženieri Ernsta Firsta fon Valdšteina-Vartenberga mašīnbūves rūpnīcā. Pēc dažiem gadiem Škoda to iegādājās savā īpašumā, sākot tās paplašināšanu. 1899. gadā uzņēmumu pārsauca par Škoda Works, kas ražoja arī ložmetējus Austroungārijas armijai.

Ārējās saites

1839. gadā dzimušie
1900. gadā mirušie
Čehijas cilvēki
Plzeņas apgabalā dzimušie
Bahčisaraja

Bahčisaraja () jeb Baghčasaraja () ir pilsēta Krimas Autonomajā Republikā, Bahčisarajas rajona administratīvais centrs. Pilsētā dzīvo ap 27 tūktošiem iedzīvotāju. Atrodas Krimas kalnu pakājē, 30 km uz dienvidrietumiem no Simferopoles. Savulaik Bahčisaraja bija Krimas hanistes galvaspilsēta. Pilsētas nosaukums no Krimas tatāru valodas burtiskā tulkojumā nozīmē ‘dārzu pils’ (bağça − dārzs, saray − pils).

Ārējās saites 

Krimas pilsētas
Ukrainas pilsētas
2019. gada Pasaules čempionāts hokejā

2019. gada Pasaules čempionāts hokejā bija 83. Pasaules čempionāts. Tas norisinājās Slovākijas pilsētās Bratislavā un Košicē. Čempionāts notika divās fāzēs — grupu turnīrā un izslēgšanas spēlēs. Grupu turnīrā izlases pēc IIHF ranga bija saliktas divās grupās pa astoņām katrā. Četras labākās pēc grupu turnīra turpināja sacensties izslēgšanas spēlēs, savukārt katras grupas vājākā komanda izkrita no Elites divīzijas (Francija un Austrija). Pirms čempionāta bija jau zināms, ka Šveices hokeja izlase nevar izkrist no Elites divīzijas, jo 2020. gada Pasaules čempionāts hokejā norisināsies Šveicē. 2019. gada čempionāts sākās  un norisinājās līdz 26. maijam. 

Šajā čempionātā pēc 27 gadu pārtraukuma Elites divīzijā atgriezās Lielbritānijas hokeja izlase. Latvijas izlasei šis bija 23. Pasaules čempionāts Elites divīzijā pēc kārtas.

Spēļu norises vietas

Komandas 

Elites divīzijā piedalās 16 komandas, kur 14 no tām kvalificējās iegūstot 1.—14. vietu 2018. gada Pasaules čempionātā hokejā; savukārt atlikušās 2 komandas kvalificējās iegūstot 1.—2. vietu 2018. gada Pasaules čempionātā hokejā 1. divīzijā:

*
*
*
*
*
^
*
*
*
^
*
†
*
*
*
*

 * automātiski kvalificējas pēc 2018. gada Pasaules hokeja čempionāta (1.—14. vieta)
 ^ kvalificējas, uzvarot vai iegūstot 2. vietu 2018. gada Pasaules čempionātā hokejā 1. divīzijā
 † kvalificējas kā turnīra rīkotāji

Izlašu sastāvi 

Katras izlases sastāvā bija 15 līdz 22 laukuma spēlētāji un 2 līdz 3 vārtsargi.

Sadalījums pa grupām 
Komandas tika sadalītas pa grupām atbilstoši vietām 2018. gada IIHF rangā (izlašu vietas šajā rangā norādītas iekavās). Vienīgā izmaiņa tika veikta, samainot Slovākiju un Norvēģiju grupām. Tas tika darīts, lai Slovākija un Čehija nespēlētu vienā grupā, tādā veidā līdzjutēju sadalījums katrā grupā būtu vienmērīgāks.

A grupa (Košice)
 (1)
 (4)
 (5)
 (8)
 (10)
 (12)
 (13)
 (22)

B grupa (Bratislava)
 (2)
 (3)
 (6)
 (7)
 (9)
 (11)
 (17)
 (19)

Grupu turnīrs

A grupa

B grupa

Izslēgšanas spēles

Ceturtdaļfināli

Pusfināli

Par 3. vietu

Fināls

Vietu sadalījums

Turnīra apbalvojumi un statistika

Rezultatīvākie spēlētāji 
Sarakstā iekļauti 10 rezultatīvākie spēlētāji pēc gūtajiem punktiem, tad pēc vārtiem.

Labākie vārtsargi 
Sarakstā iekļauti pieci labākie vārtsargi pēc atvairīto metienu procenta, kuri ir aizvadījuši vismaz 40% no visa komandas spēlētā laika.

Turnīra apbalvojumi 
 Čempionāta vērtīgākais spēlētājs:  Marks Stouns

 Labākie hokejisti:
 Labākais vārtsargs:  Andrejs Vasiļevskis
 Labākais aizsargs:  Filips Hroneks
 Labākais uzbrucējs:  Ņikita Kučerovs

 Simboliskā izlase:
 Vārtsargs:  Andrejs Vasiļevskis
 Aizsargi:  Filips Hroneks un  Miko Lehtonens 
 Uzbrucēji:  Marks Stouns,  Viljams Nīlanders un  Jakubs Vorāčeks

Atsauces

Ārējās saites 
 

Pasaules čempionāts hokejā
Pasaules čempionats hokeja
Kujāvija

Kujāvija () ir vēsturisks reģions Vislas kreisajā krastā. Mūsdienās Kujāvija ietilpst Polijas Kujāvijas-Pomožes vojevodistes teritorijā.

Vēsture 
 
Pirmo reizi Kujāvijas zeme piemināta Romas pāvesta Inocenta II 1136. gada bullā Ex commisso nobis. 

No 1233. līdz 1306. gadam pastāvēja Kujāvijas hercogiste, ko 1332. gadā okupēja Vācu ordenis, bet 1343. gadā to kopā ar kaimiņos esošo Dobriņas zemi atdeva Polijas karalim Kazimiram III Lielajam. 
Pēc Polijas dalīšanas 1772. gadā Kujāvijas ziemeļdaļu anektēja Prūsijas karaliste, bet pēc 1815. gada Vīnes kongresa lēmumiem tās dienviddaļu anektēja Krievijas impērija.

Pēc Pirmā pasaules kara 1919. gadā Kujāviju iekļāva atjaunotajā Polijas valstī.

Polijas vēsture
Saldumiņš

"Saldumiņš" ir 2004. gadā izdota Latvijas, Somijas un Vācijas spēlfilma. Filmas režisors ir Mika Kaurismeki.

Sižets 
Toms ir amerikāņu mūziķis, kurš apceļo Baltijas valstis. Nataša ir krievu meitene, kura bēg no vācu biznesmeņa, ar kuru bija domājusi precēties. Abi varoņi satiekas Kaļiņingradā un nolemj doties tālāk kopā.

Atsauces 

2004. gada Latvijas filmas
Latvijas filmas
Ismeri

Ismeri ir ciems Rēzeknes novada Lūznavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 5 km no pagasta centra Lūznavas, 13 km no novada centra Rēzeknes un 207 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V551 (Bratova_Lūznava_Vertukšņa), Ismeru ezera krastā.

Ciema teritorijā atrodas Ismeru vecticībnieku kopienas lūgšanu nams - vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.

Atsauces
Erjons Bogdani

Erjons Bogdani (; dzimis ) ir bijušais albāņu futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Albānijas futbola izlases dalībnieks. Pēc spēlētāja karjeras beigām treneris.

Spēlētāja karjeru sācis dzimtajā Albānijā, tomēr lielāko karjeras daļu aizvadījis Itālijā. Izlases sastāvā aizvadījis 74 spēles, kurās guvis 18 vārtus (Albānijas izlases rekords). Tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem Albānijas futbolistiem.

Pēc karjeras beigām kļuvis par treneri. 2015. gadā bijis izlases trenera asistents, kopš 2016. gada vada Albānijas U-19 izlasi.

Atsauces

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Albānijas futbolisti
Albānijas izlases futbolisti
Veronas "Chievo" spēlētāji
Hellas Verona F.C. spēlētāji
Kristiāns Rubīns

Kristiāns Rubīns (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2022) spēlē NHL klubā Otavas "Senators".

Spēlētāja karjera 
2013. gadā, 15 gadu vecumā, Rubīns devās uz Zviedriju, kur pievienojās VIK Västerås HK kluba jauniešu sistēmai. Jau 2014.—15. gada sezonā aizvadīja 10 spēles kluba pamatsastāvā Allsvenskan čempionātā. Pēc 2015.—16. gada sezonas pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās Rietumu hokeja līgas komandai Medicine Hat Tigers, tās rindās aizvadot nākamās divas sezonas.

2018.—19. gada sezonu uzsāka ECHL vienībā Ņūfaundlendas "Growlers", taču sezonas gaitā 15 spēles aizvadīja arī AHL vienībā Toronto "Marlies". Kopā ar "Growlers" Rubīns kļuva par ECHL čempionu. Nākamo sezonu jau pilnībā aizvadīja "Marlies" sastāvā. 2020. gada aprīļa sākumā noslēdza divu gadu līgumu ar NHL klubu Toronto "Maple Leafs", turpinot spēlēt "Marlies" sastāvā. 2021. gada 4. novembrī tika izsaukts uz "Maple Leafs", taču vien dažas stundas vēlāk atgriezās "Marlies". 2021. gada 7. decembrī debitēja NHL "Maple Leafs" sastāvā pret Kolumbusas "Blue Jackets".

Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā. Debijas vārtus izlasē guva spēlē pret Kanādu, kurā Latvijas izlase pretiniekiem piekāpās ar 1:2 pagarinājumā.

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Latvijas hokejisti
Mika Zībānežads

Mika Zībānežads (; dzimis ) ir irāņu izcelsmes Zviedrijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2018) Zībānežads pārstāv NHL klubu Ņujorkas "Rangers".

Spēlētāja karjera 
Savu karjeru Zībānežads uzsāka Zviedrijas hokeja līgas klubā Djurgårdens IF. 2011. gada NHL drafā Zībānežadu ar 6. numuru izvēlējās Otavas "Senators". Spēlējis arī Amerikas hokeja līgas klubā Bingemtonas "Senators". 2016. gadā Zībānežads tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers".

Zviedrijas hokeja izlasē spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā hokejā.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Otavas "Senators" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Stokholmas lēnē dzimušie
Mihaels Rafls

Mihaels Rafls (; ) ir Austrijas hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2018) Rafls pārstāv NHL klubu Filadelfijas "Flyers".

Spēlētāja karjera 
Rafls savu karjeru sāka Austrijas hokeja līgas klubā HK Fillaha. Vēlāk Rafls karjeru turpināja Allsvenskan klubā Leksands IF. 2013. gadā Rafls parakstīja līgumu ar Filadelfijas "Flyers".

Austrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, un 2009., 2011., 2013., 2015. un 2018. gada Pasaules čempionātos hokejā.

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Austrijas hokejisti
NHL spēlētāji
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Karintijā dzimušie
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Linda Olte

Linda Olte (dzimusi ) ir latviešu režisore.

No 1985. līdz 1992. gadam mācījusies Juglas ģimnāzijā. No 1992. līdz 1997. gada mācījusies Rīgas Amatniecības vidusskolas reklāmas dizaina nodaļā. 1999. gadā Šveicē apmeklējusi Filmu un Video producēšanas skolu. 2004. gadā absolvējusi Latvijas Kultūras akadēmijas Teātra un ekrāna mākslas katedru video operatoru specialitātē.

Piedalījusies vairākos festivālos, tai skaitā "2 Annas", starptautiskā studentu filmu festivālā "SLEEPWALKERS", "Lielā Kristapa" festivālā, kā arī starptautiskā filmu festivālā "Visionaria". Kā režisore strādājusi pie filmām "Dubļainais ceļš" (2003), "Pusdivi" (2003), "Kliedz!" (2004), "IeElpot" (2009), "2018" (2019), "Māsas" (2022).

Atsauces 

1978. gadā dzimušie
Latviešu režisori
Tošes Proeska nacionālā arēna

Tošes Proeska nacionālā arēna (), iepriekš arī Telekom Arena, ir daudzfunkcionāls stadions Skopjē, Ziemeļmaķedonijā. Līdz 2019. gada aprīlim stadiona nosaukums bija Filipa II arēna (Филип Втори Арена), tad tas tika pārdēvēts maķedoniešu dziedātāja Tošes Proeska vārdā. Lielākoties stadionā notiek futbola spēles, kā arī mūzikas koncerti un citi pasākumi. Šis ir Ziemeļmaķedonijas futbola izlases galvenais mājas spēļu stadions. 2017. gadā šeit notika UEFA Superkausa izcīņa, kas bija pirmā reize Maķedonijas vēsturē, kad valstī tika aizvadīts UEFA klubu turnīra fināls.

Stadionā savas mājas spēles aizvada futbola klubi FK Vardar un FK Rabotnički.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Futbola stadioni Ziemeļmaķedonijā
Skopje
Džordžīno Veinaldums

Džordžīno Veinaldums (dzimis ) ir Nīderlandes futbolists, pussargs, Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Itālijas A sērijas kluba AS Roma sastāvā.

Sasniegumi 
Feyenoord

 KNVB beker: 2007–08

PSV Eindhoven

 Eredivisie: 2014–15
 KNVB beker: 2011–12
 Johan Cruijff Schaal: 2012

Liverpool

 Anglijas Premjerlīga: 2019–20
 UEFA Čempionu līga: 2018–19
 UEFA Superkauss: 2019
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2019
Paris Saint-Germain

 Ligue 1: 2021–22

Individuālie sasniegumi

 Nīderlandes gada futbolists: 2014–15

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
Newcastle United F.C. spēlētāji
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Parīzes "Saint-Germain" spēlētāji
AS Roma spēlētāji
Dienvidholandē dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Alverto Moreno

Alverto Moreno (; dzimis ) ir Spānijas futbolists, aizsargs, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) Moreno pārstāv La Liga komandu Villarreal CF.

Sasniegumi 
Sevilla

 UEFA Eiropas līga: 2013–14

Liverpool

 UEFA Čempionu līga: 2018–19

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Andalūzijā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Sevilla FC spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Villarreal CF spēlētāji
Denijs Ingss

Denijs Ingss (dzimis ) ir Anglijas futbolists, uzbrucējs, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Ingss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Aston Villa.

Sasniegumi 
Liverpool
 UEFA Čempionu līga finālists: 2017—18

Ārējās saites

Atsauces 

1992. gadā dzimušie
Hempšīrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
A.F.C. Bournemouth spēlētāji
Burnley FC spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Southampton FC spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Žoels Matips

Žoels Matips (dzimis ) ir Vācijā dzimis Kamerūnas futbolists, aizsargs, bijušais Kamerūnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2016. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Liverpool FC sastāvā.

Sasniegumi 
Schalke 04

 DFB Pokal: 2010–11
 DFL Supercup: 2011

Liverpool

 Anglijas Premjerlīga: 2019–20
 FA kauss: 2021-22
 FA Charity/Community Shield:2022
 UEFA Čempionu līga: 2018–19
 UEFA Superkauss: 2019

Ārējās saites

Atsauces 

1991. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Kamerūnas futbolisti
Kamerūnas izlases futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Gelzenkirhenes "Schalke 04" spēlētāji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Džo Gomess

Džo Gomess (dzimis ) ir Anglijas futbolists, aizsargs, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2015. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Liverpool FC sastāvā.

Sasniegumi 
Liverpool

 Anglijas Premjerlīga: 2019–20
 FA kauss: 2021-22
 UEFA Čempionu līga: 2018–19
 UEFA Superkauss: 2019
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2019

Ārējās saites

Atsauces 

1997. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Liverpool FC spēlētāji
Marko Grujičs

Marko Grujičs (dzimis ) ir Serbijas futbolists, pussargs, Serbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Portugāles Premjerlīgas komandas FC Porto sastāvā, kas viņu īrē no Liverpool FC.

Sasniegumi 
Red Star Belgrade

 Serbijas Superlīga: 2015–16

Porto

 Supertaça Cândido de Oliveira: 2020

Serbija

 FIFA U-20 Pasaules kauss: 2015

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Belgradā dzimušie
Serbijas futbolisti
Serbijas izlases futbolisti
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Cardiff City F.C. spēlētāji
Berlīnes "Hertha" spēlētāji
FC Porto spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Juri Tīlemanss

Juri Tīlemanss (Youri Tielemans; dzimis ) ir Beļģijas futbolists, pussargs, Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Leicester City sastāvā.

Sasniegumi 
Anderlecht

 Beļģijas Pro līga: 2013–14, 2016–17
 Beļģijas Superkauss: 2013, 2014

Individuālie sasniegumi

 Beļģijas gada labākais futbolists: 2016–17

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Beļģijas futbolisti
Beļģijas izlases futbolisti
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Briseles "Anderlecht" spēlētāji
AS Monaco FC spēlētāji
Leicester City F.C. spēlētāji
Flāmu Brabantē dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji