joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Prespas ezers

Prespas ezers ir divi saldūdens ezeri Balkānos Albānijas, Grieķijas un Ziemeļmaķedonijas robežu krustpunktā. Visaugstāk novietotie tektoniskas izcelsmes ezeri Balkānos. Lielais Prespas ezers atrodas  augstāk nekā  attālais Ohridas ezers un pa pazemes tukšumiem kaļķakmens masīvā uz Ohridas ezeru notiek ūdens noplūde no Prespas ezera. Pieder pie planētas senākajiem ezeriem, ezera vecums pārsniedz 2 miljonus gadu. Pastāvēšanas laikā ezers vairākkārt ir bijis bez ūdens. Ezeros dzīvo daudz endēmu sugu. Endēmas ir arī 7 no 12 ezeros sastopamajām zivju sugām. Ezerus ielenc augsti kalni.

No kopplatības  atrodas Ziemeļmaķedonijas Republikā, 84,8 km² — Grieķijā un 38,8 km² — Albānijā. Izšķir Lielo Prespas ezeru (273 km²; , , ), kas atrodas visu triju valstu robežās un Mazo Prespas ezeru (47,4 km²; , ), kas ir tikai Grieķijas (lielākā daļa) un Albānijas robežās.

Grieķijas pusē Prespas ezeru reģions bija ilgstoši mazapdzīvots, nedrošs reģions. Iekļūšanai bija nepieciešamas īpašas atļaujas. Grieķijas pilsoņu kara laikā šeit notika intensīvas kaujas un rezultātā daudzi vietējie iedzīvotāji reģionu pameta. 1970. gados reģionu sāka reklamēt kā tūrisma objektu

Reģionā ir daudz retas faunas un floras, ziemeļrietumu krastam piekļaujas Galičicas nacionālais parks (Ziemeļmaķedonijā), dienvidaustrumu — Prespas nacionālais parks (Grieķijā).
2018. gada 17. jūnijā Grieķijas pierobežas ciemā Psaradesā Maķedonijas Republikas un Grieķijas ārlietu ministri parakstīja Prespas vienošanos par Maķedonijas Republikas nosaukuma maiņu, un tā tika pārdēvēta par Ziemeļmaķedonijas Republiku.

Kultūras pieminekļi 
10. gadsimtā bulgāri uz Ajosahilas salas Mazajā Prespas ezerā (tagadējās Grieķijas teritorija) uzcēla cietoksni un Svētā Ahila baznīcu. Uz salas atrodas arī senākas būves. Savukārt Lielajā Prespas ezerā (Ziemeļmaķedonijas teritorijā) uz Golemgradas sala atrodas 14. gadsimtā celtā Svētā Pētera klostera drupas. Ezera Ziemeļmaķedonijas krastā, Kurbinovo ciemā, atrodas Svētā Jura baznīca, kurā ir izcilas 1191. gada freskas. Abu ezeru stāvkrastu klintīs ir vientuļnieku celles, kurām var piekļūt praktiski tikai alpīnisti.

Mazā Prespas ezera Albānijas krastā netālu no Treni ciemata atrodas alu apmetne un nocietinājumi, kā arī Trajāna laiku cietoksnis.

Ārējās saites 
 Prespas parka mājaslapa 

Albānijas ezeri
Grieķijas ezeri
Ziemeļmaķedonijas ezeri
Škodras ezers

Škodras ezers () vai Skadaras ezers () ir liels ezers uz robežas starp Albāniju un Melnkalni, lielākais ezers Balkānos. Nosaukts Albānijas pilsētas Škodras vārdā. Atrodas tikai  no Adrijas jūras krasta.

Dziļākās dzelmes ezerā veido zemūdens avotu izplūdes vietas, kur ezera dziļums sasniedz pat . Ezers ir salīdzinoši jauns, pašreizējā veidā izveidojies pēdējo  gadu laikā.

Izteka Buna (Melnkalnē — Bojana) ietek Adrijas jūrā. Ezerā reģistrētas 270 putnu sugas, tai skaitā pelikāni. Bagāts ar zivīm. Iekļauts Rāmsaras vietu sarakstā. Melnkalnes pusē 1983. gadā izveidots Skadaras ezera nacionālais parks. Ezera ziemeļaustrumos plaši mitrāji, zems krasts, dienvidrietumos — līdz  augsti kalni. Ezera ūdens līmenis atkarībā no gadalaika svārstās pat par .

Ārējās saites 
 Discover-Montenegro.com Ezera apraksts ar attēliem 
 Skadarsko jezero Skadaras ezera attēli, teksts serbu valodā
 Ezera apraksts angļu valodā, attēli
 Škodras ezera nacionālā parka mājaslapa

Szkodras ezers
Szkodras ezers
Gardas ezers

Gardas ezers () ir pēc platības lielākais ezers Itālijas teritorijā. Atrodas Itālijas ziemeļos, pusceļā starp Milānu un Venēciju. Alpu ezers, ko veidojis ledājs pēdējā ledus laikmeta beigu posmā. Lielākais no Alpu dienvidu nogāzes ezeriem. Ūdens apmaiņas periods - 27 gadi.

Nozīmīgs tūrisma piesaistes objekts, tā krastos atrodas liels daudzums viesnīcu un kūrortu. Populārākie apskates objekti - senā, nocietinātā Sirmione pilsētiņa dienvidu piekrastē, Skaligēri pils, romiešu dzejnieka Katulla villa. Ezerā vairākas salas, lielākā - Gardas sala ar Bordžēzes villu.

Ezera pussalā izplūst sēravoti ar dziednieciskām īpašībām. Endēma foreļu suga — Salmo carpio L. Ezera piekraste, jo sevišķi rietumu piekraste, pazīstama ar citronu dārziem. Ezeram joprojām laba ūdens kvalitāte, jo sevišķi salīdzinot ar citiem Alpu dienvidu lielajiem ezeriem, taču planktona pētījumi norāda uz ūdens kvalitātes krišanos.

Zemūdens grēda starp Sirmiones pussalu un Punta St. Vigione sadala ezeru divās daļās. Rietumu daļa ir dziļākā un lielākā, austrumu baseins ir mazāks (7% no kopējā ezera tilpuma), un sasniedz 80 m dziļumu.

Līdz 1918. gadam ezera ziemeļu daļa piederēja Austroungārijai.

Limone 
Ezera ziemeļrietumu piekrastē atrodas Limones ciematiņš. 1979. gadā 3,5% no ciematiņa iedzīvotājiem asinīs tika atklāts īpašs proteīns - apolipoproteīns A-1 MILANO. Šis proteīns ātri atbrīvo artērijas no taukiem, nogādājot taukus aknās, kur tie tiek pārstrādāti. Šāds proteīns var būt ļoti efektīvs cīņā pret aterosklerozi un infarktu. Proteīns nodrošina ciemata iedzīvotājiem ilgu mūžu — no aptuveni 1000 iedzīvotājiem 12 ir vecāki par 100 gadiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 Tīkla kameras ap Gardas ezeru
 Mondophoto.net - vairāk kā 250 ezera attēlu
 

Itālijas ezeri
Komo ezers

Komo ezers () ir  ezers Itālijas ziemeļos, Lombardijā, Alpu kalnu dienvidu nogāzē. Trešais lielākais ezers Itālijā pēc Gardas ezera un Madžores ezera. Viens no dziļākajiem ezeriem Eiropā, ezera gultne atrodas ap 200 metrus zem jūras līmeņa.

Ezers pēc formas atgādina otrādi apvērstu "Y", katrā no šiem "burta" galiem atrodas pilsētiņas — ziemeļos Koliko, dienvidos - Komo un Leko. Starp šīm pilsētām pa ezeru kursē kuģīši. Cauri ezeram tek Adas upe, kas iztek pa ezera austrumu zaru. Šī iemesla dēļ rietumu atzars, kur atrodas Komo pilsēta, nereti pārplūst.

Nozīmīgs kultūrvēsturiskais piemineklis ir Villa d'Este - 1568. gadā celta villa. Šeit uzturējies Lielbritānijas karalis Džordžs IV. Ap villu izveidots angļu stila dārzs. Vēlāk villa pārveidota par elites klases viesnīcu, kurā apmetušās daudzas slavenības, tai skaitā Pols Makartnijs, Šerona Stouna, Arnolds Švarcenegers, Īvs Senlorāns, Mihails Gorbačovs, Alfreds Hičkoks un daudzi citi.

Ārējās saites 
 Informācija par Komo ezeru 
 Komo ezera karte
 Villa d'Este oficiālā mājaslapa

Itālijas ezeri
Madžores ezers

Madžores ezers ( — ‘Lielais ezers’; senāk arī Verbāno ezers — Lago Verbano) ir liels ezers Alpu kalnu dienvidu nogāzē, uz Itālijas un Šveices robežas. Otrs lielākais ezers Itālijā, ezera piekraste ir zemākais punkts Šveices teritorijā.

80,1% ezera atrodas Itālijā, 19,9% — Šveicē, savukārt lielākā daļa ezera sateces baseina atrodas Šveices teritorijā. Ezera gultne ir  dziļāk par jūras līmeni. Radies ledāja kušanas laikā. Cauri uz dienvidiem tek Tičīno upe. Ūdens apmaiņas periods — 4 gadi. Ezera krastos maigs klimats, ilgajā reģiona vēsturē ap ezeru izveidoti daudzi krāšņi dārzi un citi kultūrvēsturiskie pieminekļi. Uz Brisago salām atrodas botāniskie dārzi. Ļoti populārs tūrisma objekts. Ezerā turpinās zveja; gadā tiek nozvejots ap 150 tonnu zivju. Leģendas par noslēpumainu dzīvnieku, kas atkārtoti novērots šajā ezerā.

Kopš 1856. gada ezerā notiek kuģniecība — pašlaik ezerā kursē 25 kuģi.

Ārējās saites 
 Casavarese - tūristu ceļveži, foto galerijas

Itālijas ezeri
Šveices ezeri
Ezeri ar teiksmām par noslēpumainiem dzīvniekiem
Kupravas pagasts

Kupravas pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām, Bolupes kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Susāju un Vīksnas pagastiem. Pēc platības mazākais pagasts Latvijā. Pagasta dienviddaļā atrodas daļa no Gailovas sādžas.

Daba

Hidrogrāfija

Ezeri 
Baltezers, Melnais ezers.

Vēsture 
1971. gadā Kupravā uzcēla drenu cauruļu rūpnīcu, kuras strādniekiem (pārsvarā iebraucējiem no Krievijas PFSR) uzbūvēja sešas piecstāvu dzīvojamās blokmājas. 1974. gadā Balvu rajona Susāju ciema Kupravai tika piešķirts pilsētciemata statuss. 1989. gadā Kupravā bija 1,5 tūkstoši iedzīvotāju. 1992. gadā rūpnīca darbību pārtrauca, bet Kupravai atņēma pilsētciemata statusu un to reorganizēja par pagastu. Mūsdienās rūpnīcas ēkas pārvērtušās bīstamos graustos, bet no daudzdzīvokļu ēkām ir apdzīvota tikai viena. Iedzīvotāju skaits, salīdzinoši ar situāciju pirms Latvijas neatkarības atgūšanas, ir samazinājies trīskārtīgi.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Pagasta lielākā apdzīvotā vieta un tā centrs ir Kuprava.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
 
Latvijas pilsētciemati
Lazdukalna pagasts

Lazdukalna pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Rugāju, Vectilžas, Tilžas un Bērzpils pagastiem, kā arī Madonas novada Indrānu pagastu. Lielākās apdzīvotās vietas ir Benislava (pagasta centrs), Skujetnīki, Līpori, Kapūne, Rūbāni.

Pagasta teritorijā atrodas vairāki valsts nozīmes arheoloģijas pieminekļi - akmens laikmeta un agrā bronzas laikmeta Lubāna līdzenuma iedzīvotāju apmetnes - Lagažas apmetne (2. g. tk. 2. cet. p.m.ē.), Osas apmetne (5600. - 2300. gadu p.m.ē.) un Piestiņas apmetne.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Aiviekste, Balupe, Dziļaune, Palaceņa, Paukle, Piestiņa, Pokrateņa, Saipīte, Vārniene.

Ezeri 
Aklais ezers, Griuznis (Gryuznis (latgaliski)), Itenis, Kopiunes ezers.

Vēsture 
1965. gadā Balvu rajonā tika nodibināts Lazdukalna ciems, kurā apvienoja Lieparu un Rugāju ciemu padomju saimniecības «Lazdukalns» teritoriju. 1977. gadā Lazdukalna ciemam pievienoja atlikušo likvidētā Lieparu ciema daļu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Lazdukalna pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rugāju novadā. 2021. gadā Rugāju novadu iekļāva Balvu novadā.

Pieminekļi 
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi:
 Nr. 264.: Kapūnes senkapi - Aizupē pie Sarkangaliem
 Nr. 265.: Mastarīgu senkapi (Kara kapi) - Mastarīgos
 Nr. 266.: Osas apmetne - Osā, Piestiņas upītes krastā
 Nr. 267.: Pilskalns - pie bij. Pilskalniem
 Nr. 268.: Lagažas apmetne - pie Lagažas upes un Posma satekas, 300 m no Lagažas upes ietekas Aiviekstē
 Nr. 269.: Lieparu senkapi - pie Lieparu kapsētas
 Nr. 270.: Slaveitu senkapi - pie Slaveišu (Slaveitu) kapsētas				
 Nr. 271.: Piestiņas apmetne - Piestiņas vecupes kreisajā krastā, 2,5 km lejpus Osas
 Nr. 272.: Skubinovas viduslaiku kapsēta - Skubinovā pie bij. pienotavas
 Nr. 2854.: Augustovas katoļu baznīca - Augustovā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Aizupe, Bankova, Benislava, Cirtums, Drudži, Dundenieki, Fabriki, Gariesili, Kapūne, Lazdukalns, Lekste, Lielie Meroni, Liepari, Liepnīte, Mastarīga, Obulderi, Osa, Papurne, Pelnupe, Pilsnieki, Polokori, Roznieki, Rūbāni, Silenieki, Skujetnieki, Slavīti, Stangas, Tutani, Vidussala, Zaļmežnieki, Zirgusala.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
Lazdulejas pagasts

Lazdulejas pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām tā centrālajā daļā. Robežojas ar sava novada Briežuciema, Tilžas, Vectilžas, Bērzkalnes, Medņevas un Šķilbēnu pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Kārnīte, Rika, Stiglova, Tilža.

Ezeri 
Orlovas ezers, Ploskenes ezers.

Vēsture 
1945. gadā Abrenes apriņķa Šķilbēnu pagastā izveidoja Šķilbēnu ciemu. Šķilbēnu ciems ietilpis Viļakas apriņķī (1945-1949), Abrenes (1949-1959) un Balvu (pēc 1959. g.) rajonos. Šķilbēnu ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Egļevas ciemu, 1960. gadā - likvidēto Demerovas ciemu. 1968. gadā Šķilbēnu ciemu pārdēvēja par Lazdulejas ciemu. 1971. gadā Lazdulejas ciemam pievienoja likvidētā Kraukļu ciema  kolhoza «Borec» teritoriju, savukārt padomju saimniecības «Briežuciems» teritoriju pievienoja Briežuciema ciemam, kolhoza «Cīņa» teritoriju - Upītes ciemam, padomju saimniecības «Šķilbēni» teritoriju - Šķilbēnu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Balvu novadā.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Egļuciems (pagasta centrs), Egļeva, Kīļi, Orlova, Petrovka.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
 
Šķilbēnu pagasts
Medņevas pagasts

Medņevas pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Viļakas pilsētu un Vecumu, Šķilbēnu, Susāju, Lazdulejas un Bērzkalnes pagastiem.

Daba 
Rietumu daļa atrodas Austrumlatvijas zemienes Adzeles pacēlumā, austrumu daļa — Mudavas zemienes Abrenes nolaidenumā. Augstākā vieta ir Kanguru (Kangaru) kalns (144,2 m vjl) pagasta dienvidos.

Hidrogrāfija

Upes 
 Koura (Vjadas pieteka)
 Bušma
 Nīdrupīte
 Lodumka (Kuhvas pieteka)

Ezeri 
Ilziņu ezers (3,1 ha) un garais, šaurais Lodumas ezers (2,6 ha).

Purvi 
 dienvidrietumu daļā daļa no Lielā (Stompaku) purva
 Olūtovas purvs (55,3 ha)
 Kļučniku purvs (31,8 ha)

Vēsture 
1945. gadā Abrenes apriņķa Viļakas pagastā izveidoja Medņevas ciema padomi. Medņevas ciems ietilpis Viļakas apriņķī (1945-1949) un Abrenes (1949-1959) un Balvu (pēc 1959. gada) rajonos. Medņevas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Viduču ciemu, 1961. gadā padomju saimniecības Šķilbēni teritoriju pievienoja Loginas ciemam, 1971. gadā pieveinoja Šķilbēnu ciema padomju saimniecības Medņeva teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Medņevas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Viļakas novadā. 2021. gadā Viļakas novadu iekļāva Balvu novadā.

Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi 
 Nr. 273.: Brontu viduslaiku kapsēta - Brontos	
 Nr. 274.: Baznīcas vieta (kulta vieta) - Kangaros pie kapsētas	
 Nr. 275.: Kangaru senkapi (Augsnas kalniņš) - Kangaros, 1 km uz dienvidiem no Kangaru centra						
 Nr. 276.: Lašku senkapi (Zviedru kapi) - Laškos	
 Nr. 278.: Medņevas senkapi (Stepu kalns, Kara kapi) - Medņevā						
 Nr. 279.: Medņevas viduslaiku kapsēta	- Medņevā	
 Nr. 280.: Aizgalīnes senkapi (Zviedru kapi) - pie Aizgalīnes kapsētas	
 Nr. 277.: Loginu senkapi - pie Loginiem	
 Nr. 281.: Raču Raganu kalns (kulta vieta) - Račos pie Līdumniekiem	
 Nr. 282.: Skandīnes senkapi - Skandīnē	
 Nr. 283.: Karaļa kaps (senkapi) - starp Kangariem un Kozlovu	
 Nr. 284.: Kozlovas senkapi (Akmeņu krasts) - starp Kangariem un Kozlovu	
 Nr. 285.: Slotukalna senkapi - starp Slotukalnu un Olūtavu.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Semenova (pagasta centrs), Viduči, Aizpurve.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
 
Viļakas novads
Susāju pagasts

Susāju pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Viļakas pilsētu un Žīguru, Medņevas, Kupravas, Bērzkalnes un Vīksnas pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes  
Bušma, Meirupīte, Sūcene, Tutinova, Vārniene, Vjada.

Ezeri 
Nastrovas ezers, Tepenīcas ezers, Viļakas ezers.

Vēsture 
1945. gadā Abrenes apriņķa Viļakas pagastā izveidoja Susāju ciema padomi. Susāju ciems ietilpis Viļakas apriņķī (1945-1949) un Abrenes (1949-1959) un Balvu (pēc 1959. gada) rajonos. Susāju ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Viļakas ciemu, 1959. gadā — daļu likvidētā Kupravas ciema. 1974. gadā Kupravai tika piešķirts pilsētciemata statuss un tās teritorija tika atdalīta no Susāju ciema. 1977. gadā daļu Susāju ciema teritorijas pievienoja Vecumu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Susāju pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Viļakas novadā. 2021. gadā Viļakas novadu iekļāva Balvu novadā.

Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi 
 Nr. 294.: Tepenīcas viduslaiku kapsēta - Tepenīcā pie karjera	
 Nr. 295.: Vedeniešu viduslaiku kapsēta - Vedeniešos, Vedas upes kreisajā krastā
 Nr. 2864.: Pētera Šaicāna sēta - Vedeniešos (19. gs. b. - 20. gs.)

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Brāslava, Čabatrova, Egļava, Eržepole, Garstērdele, Gailova, Gruzdova, Ilziņi, Irikava, Karigova, Keiši, Klāni, Kravaļi, Krustacelms, Kulpene, Meirova, Mežarija, Mucukalns, Sils, Skockova, Stompaki, Susāji, Svilpova, Tutinova,Tepenīca, Vēdenieši. Pagasta pārvalde atrodas Viļakā.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
 
Viļakas pagasts
Mihails Ļermontovs

Mihails Ļermontovs (, dzimis  Maskavā, miris  Pjatigorskā) bija krievu romantisma rakstnieks.

Dzīve 
Ļermontovs dzimis dižciltīgā ģimenē Maskavā. 1817. gadā nomira viņa māte; viņu uzaudzināja vecāmāte lauku īpašumā Penzas tuvumā. No 1830. līdz 1832. gadam Ļermontovs studēja Maskavas universitātē, pēc tam iestājās karaskolā Pēterburgā, kuru pabeidza 1834. gadā kā kornets, uzsākot dienestu leibgvardes huzāru pulkā.

Pēc Aleksandra Puškina nāves pēc divkaujas 1837. gadā Ļermontovs uzrakstīja emocionāli piesātinātu un visai asu dzejoli "Dzejnieka nāve", kas tika uztverts kā uzbrukums pastāvošajam režīmam un izsauca attiecīgu reakciju: Ļermontovs kā praporščiks tika pārcelts uz dienestu Ņižegorodskas dragūnu pulkā Kaukāzā. Tur uz viņu lielu iespaidu atstāja Kaukāza daba un iedzīvotāji.

Ļermontovs mira 1841. gada 27. jūlijā divkaujā ar savu dienesta biedru Nikolaju Martinovu.

Literārā darbība 

Pusaudža gados tapušajos Ļermontova darbos, piemēram, "Kaukāza gūsteknī" (pārstrādāts Puškina darba sižets) vērojama liela Puškina ietekme, tomēr pakāpeniski Ļermontovs izstrādā pats savu stilu. Ļermontovs spēcīgi ietekmējies arī no angļu romantisma dzejnieka Bairona. Ļermontovs pievērsies gan dzejai, gan prozai, gan dramaturģijai.

Dzīves laikā Ļermontovs publicējis tikai vienu, turklāt visai plānu dzejoļu krājumu, gadu pēc viņa nāves tika izdoti vēl trīs stipri cenzēti sējumi. Viņa dzejas tematika ir visai plaša — no patriotiskas līdz panteistiskai.

Viens no Ļermontova slavenākajiem darbiem ir dramatiskā poēma "Dēmons" (Демон, pirmoreiz pilnībā izdots pēc autora nāves 1857. gadā).

Nozīmīgākais Ļermontova prozas darbs ir romāns "Mūsu laika varonis" (Герой нашего времени, 1840).

Nozīmīgākie darbi 

 "Mūsu laika varonis" (Герой нашего времени, 1840)
 "Maskarāde" (Маскарад, 1836)
 "Mciri" (Мцыри, 1840)
 "Dēmons" (Демон, 1842, publ. 1857)
 "Bela" (Бэла, 1838, publ. martā 1839)

Ārējās saites 

1814. gadā dzimušie
1841. gadā mirušie
Maskavā dzimušie
Krievu dzejnieki
Krievu dramaturgi
Krievu rakstnieki
Krievu valodā rakstošie
Dueļos nogalinātie
Nogalinātie rakstnieki
Tilžas pagasts

Tilžas pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām tā dienvidos, Tilžas upes krastos. Robežojas ar sava novada Krišjāņu, Bērzpils, Vectilžas, Lazdulejas, Briežuciema, Lazdukalna un Baltinavas pagastiem, kā arī Ludzas novada Salnavas pagastu.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Ķeiba, Mežupe, Raicene, Siļtine, Tilža.

Ezeri 
Iudrines ezers, Raicinis

Vēsture 
Pagasts izveidojies Ruskulovas muižas teritorijā. Ap 1883. gadu muižas īpašnieks O. fon Lēvenšterns izziņoja, ka uz 6 gadiem par brīvu dos zemi, kas pēc tam būs no viņa jānomā, tādēļ šajā laikā ieceļoja daudz luterticīgo latviešu zemnieku no Vidzemes guberņas un Kurzemes guberņas.  
Pēc 1920. gada agrārās reformas Ruskulovas muiža tika sadalīta 1588 vienībās 15 949 ha kopplatībā, Vecpils muiža sadalīta 33 vienībās 251 ha kopplatībā.

Līdz 1925. gadam tas saucās par Kokorevas pagastu. 1935. gadā Jaunlatgales apriņķa Tilžas pagasta platība bija 317,8 km² un tajā dzīvoja 6640 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Krampiņu, Krišjāņu, Ruskulovas, Skubiņu, Tilžas un Vectilžas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 

Tilžas ciems ietilpa Viļakas apriņķī (1945-1949) un Balvu rajonā (1949-2009). 1954. gadā Tilžas ciemam pievienoja likvidēto Skubiņu ciemu, 1955. gadā - Krišjāņu ciema kolhoza «Plēsums» teritoriju. 1958. gadā kolhoza «Sarkanais oktobris» teritoriju pievienoja Vectilžas ciemam, bet Vectilžas ciema padomju saimniecības «Sarkanais partizāns» teritoriju pievienoja Tilžas ciemam. 1965. gadā pievienoja Vectilžas ciema padomju saimniecības «Tilža» teritoriju. 1975. gadā pievienoja likvidētā Vectilžas ciema teritoriju, 1977. gadā - daļu Rugāju ciema teritorijas. 1989. gadā no Tilžas ciema atdalīja no jauna izveidotā Vectilžas ciema teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Tilžas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Balvu novadā.

Pieminekļi 

 Nr. 296.: Doņikavas senkapi (Kara kapi) - Doņikavā	
 Nr. 298.: Jaunlemesnieku senkapi (Kara kapi) - pie Jaunlemesniekiem	
 Nr. 2865.: Tilžas (Kokorevas) luterāņu baznīca (1927) 
 Nr. 2866.: Tilžas draudzes skola, vēlāk pareizticīgo baznīca (1895) - Tilžā					
 Nr. 2867.: Tilžas katoļu baznīca (1922) - Tilžā
 Nr. 2868.: Tilžas vecais luterāņu draudzes nams (1902) - Tilžā

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Tilža (pagasta centrs), Akmeņrūči, Baltiņi, Barbāni, Degumnieki, Dievžeikari, Eglīši, Jaujas, Kadiševa, Kāpessils, Keibinieki, Kļavusala, Kuģenieki, Mežarijas, Petrovka, Raicene, Siliņi, Siltene, Spirģi, Stangas, Toki, Zvaigznes.

Ievērojamas personības 
 Roberts Ancāns (1919—1982),  Latviešu leģiona virsnieks, Dzelzs krusta Bruņinieku krusta kavalieris.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
Tūnas ezers

Tūnas ezers () ir ezers Šveices centrālajā daļā, Bernes kantonā.

Pēc spēcīgiem lietiem ezera apkaime mēdz pārplūst — no ezera iztekošā Āres upe nespēj uzņemt lielu daudzumu ūdens. Tūnas ezers izveidojies pēc pēdējā ledus laikmeta un kopā ar netālo Briencas ezeru veidoja lielāku Vendela ezeru (Wendelsee), kas tagad vairs nepastāv.

Ezerā turpinās zveja. 2001. gadā nozveja bija 53 tonnas. Kopš 1835. gada ezerā pasažierus pārvadā prāmji — pašlaik darbojas 10 pasažieru kuģi.

Ārējās saites 
 Tūna ezera tūrisma protāls
 Deivida Tauersa attēli- Tūnas ezers

Šveices ezeri
Vectilžas pagasts

Vectilžas pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām tā vidienē. Robežojas ar sava novada Lazdulejas, Tilžas, Bērzkalnes, Rugāju un Lazdukalna pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Sudarbe, Tilža.

Ezeri 
Vectilžas ezers

Vēsture 
1945. gadā Abrenes apriņķa Tilžas pagastā izveidoja Vectilžas ciema padomi. Vectilžas ciems ietilpies Viļakas apriņķī (1945-1949) un Balvu rajonā (pēc 1949. g.). Vectilžas ciemam 1958. gadā pievienoja Tilžas ciema kolhoza «Sarkanais oktobris» teritoriju bet padomju saimniecības «Sarkanais partizāns» teritoriju pievienoja Tilžas ciemam. 1965. gadā Vectilžas ciema kolhoza «Varonis» teritoriju pievienoja Liepāru ciemam, padomju saimniecības «Tilža» teritoriju - Tilžas ciemam. Vectilžas ciemu likvidēja 1975. gadā , teritoriju pievienoja Tilžas ciemam. Ciemu no jauna izveidoja 1989. gadā, teritoriju izdalot no Tilžas ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Balvu novadā.

Pieminekļi 
 Ezersalas senkapi

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vectilža (pagasta centrs), Dambīši, Doburūcis, Grūznis, Krutova, Lutenāni, Ranguči, Sāvāni, Sudarbe, Upenieki, Vuškusala.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
 
Tilžas pagasts
Briencas ezers

Briencas ezers (; ) ir ezers Šveices centrālajā daļā, Alpu ziemeļu nogāzē Bernes kantonā.

Ezeram raksturīgi ļoti stāvi krasti, tam praktiski nav seklu vietu. Briencas ezeram caur tek Āres upe, kas tālāk nokļūst Tūnas ezerā. Ūdens ir ļoti nabadzīgs ar barības vielām, tāpēc ezeram ļoti dzidrs ūdens un maz zivju. Tomēr 2001. gadā šeit tika noķertas 10 tonnas zivju. Ūdens apmaiņas periods ir 2,69 gadi. Pēc ledus laikmeta kopā ar netālo Tūnas ezeru veidoja vienu, ievērojami lielāku ezeru.

Pasažierus kopš 1839. gada pārvadā kuģi. Pašlaik ezerā pieci pasažieru kuģīši.

Ārējās saites 
 Brīencas ezera tūrisma portāls
 BLS - Tūnas un Brīencas ezeru kuģniecības kompānijas

Šveices ezeri
Vīksnas pagasts

Vīksnas pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Bērzkalnes, Kubulu, Žīguru, Kupravas un Susāju pagastiem, kā arī Alūksnes novada Mālupes un Liepnas pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Bolupe, Kačupīte, Kurna, Oknupe, Palnupe.

Ezeri 
Lielais Pokuļevas ezers, Sprogu ezers.

Vēsture 
Vīksnas pagasts izveidots 1936. gadā, teritoriju atdalot no Balvu pagasta. 1945. gadā Abrenes apriņķa Vīksnas pagastā izveidoja Georgijevas, Nikolajevas un Oknupes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Balvu rajona Nikolajevas ciemam pievienoja likvidēto Oknupes ciemu, bet kolhoza «Zaveti Iļjiča» teritoriju pievienoja Georgijevas ciemam. 1960. gadā pievienoja Liepnas ciema kolhoza «Pobeda» teritoriju. 1965. gada jūlijā pievienoja daļu likvidētā Georgijevas ciema, bet tā paša gada novembrī pārdēvēja par Vīksnas ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vīksnas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Balvu novadā.

Pieminekļi 
 Miezāju senkapi (Kara kapi)
 Kauguru kalns - pilskalns

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vīksna (pagasta centrs), Annasbirzs, Ašusils, Čāgas, Dampadruva, Derdziņi, Kačupe, Makšinava, Makšinavas Strauti, Mežārija, Miezāji, Oknupe, Pakalnieši, Pokuļeva, Rimši, Sprogas, Strauti, Ukraina, Valentinova, Veckuprava.

Saimniecība

Transports 
Vīksnas stacija atvērta 1930 gadā. Līdz 2001. gada 1. jūlijam Rīgas-Pitalovas vilciens kursēja līdz Vecumiem, pieturot arī Vīksnas stacijā. 2001. gada 29. augustā garām Vīksnas stacijai pabrauca pēdējais kravas vilciena sastāvs no Žīguriem uz Gulbeni. 2009. gadā sliedes demontēja.

Pēc dzelzceļa slēgšanas no pagasta centra Vīksnas ar autobusu var nokļūt novada centrā Balvos un Viļakas novada Kupravā.

Izglītība un kultūra 
Vīksnas pagastā vienīgā izglītības iestāde ir Stacijas pamatskolas Vīksnas filiāle. Mācības tagadējā skolas ēkā uzsāktas 1962. gada februārī. Ar 2008.gadu pamatskola apvienota ar Vīksnas pagasta Pirmskolas izglītības iestādi. Interesanti, ka skolas ēka atrodas tieši pie bijušās Ieriķu-Abrenes dzelzceļa līnijas.

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
Žīguru pagasts

Žīguru pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos, Krievijas pierobežā. Robežojas ar sava novada Vecumu, Susāju un Vīksnas pagastiem, Alūksnes novada Liepnas pagastu, kā arī Krievijas Pleskavas apgabala Pitalovas un Palkinas rajoniem.

Daba 
Žīguru pagasts ir mežainākais pagasts novadā, 86% no tā teritorijas aizņem meži.

Hidrogrāfija

Upes  
Gruzdovka, Liepna, Pērdeja, Poseļnīca, Vēda, Virica.

Vēsture 
1958. gadā Abrenes rajona Sosnīcas ciema Žīguriem piešķīra strādnieku ciemata (no 1961. gada — pilsētciemata) statusu, tajā iekļaujot arī daļu no Pļeševas ciema. 1959. gadā Žīguriem pievienoja daļu likvidētā Sosnīcas ciema (kolhozu «Gaišais rīts» un «Jaunkatleši» teritoriju), izveidojot Žīguru lauku teritoriju. 1990. gadā Žīguri pilsētciemata statusu zaudēja un kopā ar lauku teritoriju tika reorganizēti par pagastu. 2009. gadā Žīguru pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Viļakas novadā. 2021. gadā Viļakas novadu iekļāva Balvu novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Žīguri (pagasta centrs), Katleši, Černova, Sosnīcas, Brizgova.

Ievērojamas personības

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra 

Izglītības iestādes:
 Žīguru pamatskola
 Viļakas mūzikas un mākslas skolas Žīguru filiāle
 Žīguru pirmskolas izglītības iestāde "Lācītis"

Atsauces 

Latgale
Balvu novada pagasti
 
Latvijas pilsētciematu lauku teritorijas
Milānas "Internazionale"

Milānas "Internazionale", bieži saīsināti saukts par "Inter", ir Itālijas futbola klubs no Milānas, Lombardijā. Komanda spēlē Itālijas A sērijā. Savas mājas spēles Inter aizvada Džuzepes Meacas stadionā (saukts arī par San Siro), kur ir 80 018 skatītāju vietas. Kluba līdzjutēji komandu iesaukuši par "melni-zilajiem" ().

Vēsture 
Inter tika dibināts 1908. gada 9. martā. Kluba pirmais prezidents bija Džovanni Paramitioti, un kluba pirmais kapteinis bija Ernsts Marklts. 1909.–1910. gada sezonā klubs pirmoreiz uzvarēja Itālijas čempionātā. No 1914. līdz 1919. gadam sezonas tika pārtrauktas Pirmā pasaules kara dēļ. 1922. gada sezonā komanda ierindojās pēdējā vietā savā grupā, taču pārspēlēs vietu augstākajā līgā saglabāja. 1928. gadā bija spiesti apvienoties ar Unione Sportiva Milanese komandu, un klubu pārdēvēja par AS Ambrosiana, dažus gadus vēlāk nosauklums tika mainīts uz Ambrosiana-Inter.

1937.–1938. gada sezonā komanda izcīnīja jau savu 4. Itālijas čempionu (scudetto) titulu . 1939. gadā komanda ieguva COPA kausu. 1942. gadā par kluba prezidentu kļuva Karlo Maseroni, un 1945. gadā tas ieguva savu tagadējo nosaukumu.

Sasniegumi 
 Itālijas čempionāts / A sērija
 Čempioni (19): 1909–10, 1919–20, 1929–30, 1937–38, 1939–40, 1952–53, 1953–54, 1962–63, 1964–65, 1965–66, 1970–71, 1979–80, 1988–89, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2020–21
 Vicečempioni (16): 1932–33, 1933–34, 1934–35, 1940–41, 1948–49, 1950–51, 1961–62, 1963–64, 1966–67, 1969–70, 1992–93, 1997–98, 2002–03, 2010–11, 2019–20, 2021–22
 Itālijas kauss
 Kausa ieguvēji (8): 1938–39, 1977–78, 1981–82, 2004–05, 2005–06, 2009–10, 2010–11, 2021–12
 Finālisti (6): 1958–59, 1964–65, 1976–77, 1999–00, 2006–07, 2007–08
 Itālijas superkauss
 Kausa ieguvēji (5): 1989, 2005, 2006, 2008, 2010
 Eiropas čempionvienību kauss / UEFA Čempionu līga
 Uzvarētāji (3): 1963–64, 1964–65, 2009–10
 Finālisti (2): 1966–67, 1971–72
 UEFA kauss / UEFA Eiropas līga
 Kausa ieguvēji (3): 1990–91, 1993–94, 1997–98
 Finālisti (2): 1996–97, 2019–20
 FIFA Klubu Pasaules kauss
 Kausa ieguvēji (1): 2010
 Starpkontinentālais kauss
 Kausa ieguvēji (2): 1964, 1965

Komandas sastāvs 
.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne

Itālijas futbola klubi
Milāna
Madrides "Real" (futbols)

Real Madrid Club de Fútbol () ir profesionāls spāņu futbola klubs, kurš pārstāv Madrides pilsētu. Klubs dibināts 1902. gadā, mājas spēles aizvada Santiago Bernabéu stadionā, kurā ir 81 044 skatītāju vietas. Real Madrid futbola komanda ir 35 reizes uzvarējusi Spānijas čempionātā un 19 reizes ieguvusi Spānijas kausu. Ar 14 izcīnītiem tituliem Real ir panākumiem bagātākais klubs UEFA Čempionu līgas vēsturē.

Sasniegumi 
 Spānijas čempionāta Pirmā divīzija (La Liga)
 Čempioni (35): 1931–32, 1932–33, 1953–54, 1954–55, 1956–57, 1957–58, 1960–61, 1961–62, 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1966–67, 1967–68, 1968–69, 1971–72, 1974–75, 1975–76, 1977–78, 1978–79, 1979–80, 1985–86, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1994–95, 1996–97, 2000–01, 2002–03, 2006–07, 2007–08, 2011–12, 2016–17, 2019–20, 2021–22
 Vicečempioni (24): 1929, 1933–34, 1934–35, 1935–36, 1941–42, 1944–45, 1958–59, 1959–60, 1965–66, 1980–81, 1982–83, 1983–84, 1991–92, 1992–93, 1998–99, 2004–05, 2005–06, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2012–13, 2014–15, 2015–16, 2020–21
 Spānijas Karaļa kauss
 Kausa ieguvēji (19): 1905, 1906, 1907, 1908, 1917, 1934, 1936, 1946, 1947, 1961–62, 1969–70, 1973–74, 1974–75, 1979–80, 1981–82, 1988–89, 1992–93, 2010–11, 2013–14
 Finālisti (20): 1903, 1916, 1918, 1924, 1929, 1930, 1933, 1940, 1943, 1958, 1959–60, 1960–61, 1967–68, 1978–79, 1982–83, 1989–90, 1991–92, 2001–02, 2003–04, 2012–13
 Spānijas Superkauss
 Kausa ieguvēji (12): 1988, 1989, 1990, 1993, 1997, 2001, 2003, 2008, 2012, 2017, 2019–20, 2021—22
 Finālisti (5): 1982, 1995, 2007, 2011, 2014
 Evas Duartes kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1947
 Spānijas Līgas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1984–85
 Finālisti (1):1982–83
 Eiropas čempionvienību kauss / UEFA Čempionu līga
 Kausa ieguvēji (14): 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1959–60, 1965–66, 1997–98, 1999–2000, 2001–02, 2013–14, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2021–22
 Finālisti (3): 1961–62, 1963–64, 1980–81
 UEFA Kausu ieguvēju kauss
 Finālisti (2):  1970–71, 1982–83
 UEFA kauss
 Kausa ieguvēji (2): 1984–85, 1985–86
 UEFA Superkauss
 Kausa ieguvēji (5): 2002, 2014, 2016, 2017, 2022
 Starpkontinentālais kauss
 Kausa ieguvēji (3): 1960, 1998, 2002
 FIFA Klubu Pasaules kauss
 Kausa ieguvēji (4): 2014, 2016, 2017, 2018

Komandas sastāvs 
Atjaunināts .

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa , , , , , 

Spānijas futbola klubi
Madrides "Real"
Halvilerzē

Halvilerzē () ir ezers Šveices ziemeļu daļā, Ārgavas kantonā (dienvidu daļa atrodas arī Lucernas kantonā). Ūdens apmaiņas periods — 3,9 gadi. Aukstās ziemās var aizsalt.

Populāra atpūtas vieta, ezera apkaimes ciematos ir daudz restorānu, ezera krastā — pludmales. Iemīļota atpūta ir pastaiga ap ezeru, kas ilgst ap 4,5 stundas. Aptuveni 1 km ziemeļos no ezera Ābahā ir sala, uz kuras atrodas fon Halvilu pils. Vasarās ezerā kursē kuģītis.

Vēsture 
Cilvēki ezera krastā dzīvojuši jau mezolītā. Ezera ziemeļu galā atradās romiešu apmetne. Ap 1300. gadu ezeru dēvēja vairākos vārdos: Halwiler se, lacus de Seingen, Escherse. Taču vairāk iegājās fogtu Halvilu vārds, kuri viduslaikos pārvaldīja ezeru. Tikai 1859. gadā ezers kļuva publisks. 1883. gadā ezera rietumu krastā sāka darboties dzelzceļš. Pirmie kuģi ezerā sāka kursēt 1888. gadā.

Vides problēmas 
Ezera apkaimē notiek intensīva lauksaimniecība un rezultātā ezerā nokļūst lauksaimniecības mēslojums. Rezultātā 1980to gadu sākumā ezers bija praktiski miris, fosfātu piesārņojums veidoja biezus aļģu paklājus. Mirušās aļģes nogrima ezera gultnē, un to pūšanas process atņēma ezera ūdenim skābekli. 1985. gadā ezerā tika uzsākta mākslīgā aerācija — ezera gultnē tika pūsts saspiests gaiss, tādējādi veicinot ūdens apriti. Vienlaikus tika samazināts ezera piesārņojums. Pašlaik fosfora līmenis ezerā krities no 250 mg/l līdz 50 mg/l, kas joprojām ir samērā augsts piesārņojuma līmenis.

Ārējās saites 
 Halvilas ezera kuģniecība 
 Baldegas un Halvilas ezeru pašvaldību apvienība 
 Halvilas ezera tīkla kamera
 Halvilas ezera atveseļošanas pasākumi 
 Halvilas ezers — vēsturiski teksti 

Šveices ezeri
Nikolajs Gogolis

Nikolajs Gogolis (, , dzimis , miris ) bija nozīmīgs ukraiņu izcelsmes krievu rakstnieks. Gogoļa nozīmīgākie darbi ir romāns "Mirušās dvēseles" (Мертвые души, 1842), lugas "Revidents" (Ревизор, 1836), "Spēlmaņi" (Игроки, 1840), "Precības" (Женитьба, 1841), stāsts "Šinelis" (Шинель, 1842). Gogoļa literārā darbība tradicionāli tikusi saistīta ar reālismu, bet mūsdienās tā lielākoties tiek aplūkota romantisma literatūras kontekstā.

Biogrāfija 
Gogolis dzimis turīgā ģimenē. Viņa tēvs arī rakstījis lugas, kuras pats iestudējis kādā dzimtļaužu teātrī; tēvs nomira, kad Gogolim bija 15 gadu. 1818. gadā Gogolis sāka mācīties Poltavas apriņķa skolā, pēc tās pabeigšanas viņu izglītoja mājās pie Poltavas skolotāja Hrihorija Soročinska. Pabeidzis ģimnāziju Ņižinā, Gogolis 1828. gadā ieradās Pēterburgā, lai mēģinātu iestāties universitātē, taču nobijās no iestājpārbaudījumiem un devās ceļojumā uz Vāciju. Atgriezies viņš no 1829. līdz 1831. gadam strādāja civildienestā, tad no 1831. līdz 1834. gadam pasniedza vēsturi Pēterburgas Patriotiskajā institūtā. Šajā laikā viņš iepazinies ar savu elku Aleksandru Puškinu un uzsāka aktīvāku literāro darbību, gūstot visnotaļ lielus panākumus ar stāstu krājumu "Vakari ciematā Dikaņkas tuvumā" (Вечера на хуторе близ Диканьки). Šajos darbos vērojama liela ukraiņu folkloras ietekme, tajos sastopami dažādi fantastiski elementi, liela nozīme ir komikai. Literāros panākumus Gogolis nostiprināja ar nākamo stāstu krājumu "Mirgoroda" (Миргород).

1834. gadā Gogolis lasīja vēstures lekcijas Pēterburgas Universitātē. Laikā no 1836. līdz 1848. gadam Gogolis apceļoja Vāciju, Šveici, Austriju, Franciju, Itāliju, visvairāk uzturēdamies Romā. 1848 .gadā viņš devās ceļojumā arī uz Palestīnu. Šajā laikā viņš sarakstījis savus pašus slavenākos darbus — "Revidentu", "Mirušās dvēseles" un "Šineli", kuros satīriskā un ironiskā skatījumā aplūkota dzīve Krievijā.

Pēc atgriešanās Krievijā Gogolis nonāca lielā fanātiska mācītāja Mateja Konstantinovska ietekmē un kļuva ļoti reliģiozs. Miris 1852. gada 4. martā 42 gadu vecumā.

Ārējās saites 
 Nikolajs Gogolis "Revidents" 
 

Krievu dramaturgi
Krievu rakstnieki
Krievu valodā rakstošie
Maskavā mirušie
Krievijas ukraiņi
Īslīces pagasts

Īslīces pagasts viena no Bauskas novada teritoriālajām vienībām tā dienvidos. Robežojas ar Bauskas novada Bauskas pilsētu un Ceraukstes, Gailīšu un Rundāles pagastiem, kā arī Lietuvas Šauļu apriņķi. Pagasta centrs atrodas Rītausmās, Bērzos izveidots pakalpojumu centrs.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Īslīce, Kaucis, Mazplānīte, Melnupīte, Plānīte, Svirkale.

Vēsture 
Mūsdienu Īslīces pagasta teritorijā vēsturiski atradās Greizdarbes muiža (Gut Greiersdorf).

Bornsmindes pagasts izveidojās Bornsmindes un Kaucmindes muižu teritorijās. 1921. gadā pagastā iekļāva daļu no teritorijas, ko Latvija ieguva no Lietuvas bijušās Kauņas guberņas ar Viteiku, Pastališķu, Mikņunu, Rudeņu, Lībiešu, Staģeļu un Šķibeļu sādžām. 1925.gadā saskaņā ar 1924.gada 17.jūnija likumu par vietvārdu latviskošanu, Bornsmindes pagastu pārdēvēja par Īslīces pagastu.  1935. gadā pagasta platība bija 83,8 km2 un tajā dzīvoja 2195 iedzīvotāji. 1945. gadā pagasta teritorijā izveidoja Īslīces, Lībiešu un Plānītes ciema padomes. 1954. gadā Īslīces ciemam pievienoja Plānītes ciemu, 1963. gadā daļu Rundāles ciema, 1966. gadā daļu Lībiešu ciema. Tajā pašā 1966. gadā daļu Īslīces ciema iekļāva Pilsrundāles ciema teritorijā. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu.  2009. gadā pagastu iekļāva Bauskas novadā.

Pieminekļi 
 Spradžu apmetne un senkapi
 Ružu viduslaiku kapsēta
 Bajāru - Jaunzemju senkapi

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Apdzīvotās vietas: Adžūni, Airītes, Bērzi, Bērzkalni, Īslīči, Juknišķi, Lībieši, Lielsvirkale, Pastališķi, Viteikas.

Ievērojamas personības 
 Krišjānis Berķis (1884—1942) — Latvijas armijas virsnieks
 Uldis Dumpis (1943) — aktieris
 Ziedonis Purvs (1923—1989) — dzejnieks
 Ģederts Ramans (1927—1999) — komponists
 Lūcija Žurgina (1908—1999) — tēlniece

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 Otrā pasaules kara brāļu kapi Īslīčos

Zemgale
Bauskas novada pagasti
FC Porto

Futebol Clube do Porto (), biežāk zināms kā FC Porto, Porto vai FCP, ir Portugāles futbola klubs no Portu pilsētas valsts ziemeļu daļā. Dibināts 1893. gadā Portu, tas ir viens no Três Grandes (Lielais trijnieks) Portugāles futbola klubiem; pārējie ir Lisabonas "Benfica" un Lisabonas "Sporting", šie klubi ir FC Porto lielākie sāncenši.

Komanda spēlē Portugāles futbola čempionāta augstākajā līmenī Primeira Liga un savas mājas spēles aizvada Dragão stadionā, kur ir 50 035 skatītāju vietas. Porto futbolisti 29 reizes ir kļuvuši par Portugāles čempioniem, kā arī 17 reizes izcīnījuši Portugāles kausu. Klubam ir labi panākumi arī Eiropas klubu turnīros. Komanda divas reizes ir uzvarējusi UEFA Čempionu līgā (ieskaitot Eiropas Čempionvienību kausu) un divas reizes UEFA Eiropas līgā (ieskaitot UEFA kausu).

Sezonas

Komandas sastāvs

Sasniegumi 
 Primeira Liga
 Čempioni (30): 1934–35, 1938–39, 1939–40, 1955–56, 1958–59, 1977–78, 1978–79, 1984–85, 1985–86, 1987–88, 1989–90, 1991–92, 1992–93, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 2002–03, 2003–04, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2017–18, 2019–20, 2021–2022
 Vicečempioni (28): 1935–36, 1937–38, 1940–41, 1950–51, 1953–54, 1956–57, 1957–58, 1961–62, 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1968–69, 1974–75, 1979–80, 1980–81, 1982–83, 1983–84, 1986–87, 1988–89, 1990–91, 1993–94, 1999–2000, 2000–01, 2004–05, 2014–15, 2016–17, 2018–19, 2020–21
 Portugāles kauss
 Kausa ieguvēji (17): 1955–56, 1957–58, 1967–68, 1976–77, 1983–84, 1987–88, 1990–91, 1993–94, 1997–98, 1999–2000, 2000–01, 2002–03, 2005–06, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2019–20
 Finālisti (14): 1952–53, 1958–59, 1960–61, 1963–64, 1977–78, 1979–80, 1980–81, 1982–83, 1984–85, 1991–92, 2003–04, 2007–08, 2015–16, 2018–19
 Portugāles Līgas kauss
 Finālisti (2): 2009–10, 2012–13
 Portugāles superkauss
 Kausa ieguvēji (22): 1981, 1983, 1984, 1986, 1990, 1991, 1993, 1994, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2018, 2022
 Finālisti (9): 1979, 1985, 1988, 1992, 1995, 1997, 2000, 2007, 2008
 Portugāles čempionāts (1921–1938)
 Čempioni (4): 1921–22, 1924–25, 1931–32, 1936–37 
 Vicečempioni (2): 1923–24, 1930–31
 Eiropas Čempionvienību kauss / UEFA Čempionu līga
 Kausa ieguvēji (2): 1986–87, 2003–04
 UEFA kauss / UEFA Eiropas līga
 Kausa ieguvēji (2): 2002–03, 2010–11
 UEFA Kausu ieguvēju kauss
 Finālisti (): 1983–84
 UEFA Superkauss
 Kausa ieguvēji (1): 1987
 Finālisti (3): 2003, 2004, 2011 
 Interkontinentālais kauss
 Kausa ieguvēji (2): 1987, 2004

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā vietne  
 Super Dragões, oficiālā fanu vietne 
 Portal dos Dragões, neoficiālā vietne 
 Facebook
 SOCCERWAY
 flashscore

Portugāles futbola klubi
Portu
FC Porto
Newcastle United FC

'Ņūkāslas futbola klubs "United" () ir Anglijas futbola klubs, kas bāzējas Ņūkāslā, Lielbritānijā. Komanda ir četrkārtēja Anglijas čempione.

Komandas sastāvs 
Atjaunināts

Sasniegumi 
 Anglijas futbola augstākais līmenis (līdz 1992. gadam Pirmā divīzija; tagad — Premjerlīga)
 Čempioni (4): 1904–05, 1906–07, 1908–09, 1926–27
 Vicečempioni (2): 1995–96, 1996–97
 Anglijas futbola 2. līmenis (1893.—1992. Otrā divīzija; 1992.—2004. Pirmā divīzija; tagad — Championship)
 Čempioni (4): 1964–65, 1992–93, 2009–10, 2016–17
 Vicečempioni (2): 1897–98, 1947–48 
 FA kauss
 Kausa ieguvēji (6): 1909–10, 1923–24, 1931–32, 1950–51, 1951–52, 1954–55 
 Finālisti (7): 1904–05, 1905–06, 1907–08, 1910–11, 1973–74, 1997–98, 1998–99 
 Anglijas Līgas kauss
 Finālisti (1): 1975–76
 FA Community Shield (līdz 2001. gadam — Charity Shield)
 Kausa ieguvēji (1): 1909
 Starppilsētu gadatirgu kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1968–69
 UEFA Intertoto kauss
 Uzvarētāji (1): 2006

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne 

Anglijas futbola klubi
Newcastle United F.C.
Rundāles pagasts

Rundāles pagasts ir viena no Bauskas novada administratīvajām teritorijām, Lielupes kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Bauskas pilsētu un Svitenes, Viesturu, Mežotnes, Codes un Īslīces pagastiem, kā arī Lietuvas Šauļu apriņķa Pakrojas rajona Žeimeles seņūnija.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Upes: Bērstele, Dzirnupīte, Īslīce, Kapupe, Lielupe, Mazplānīte, Melnupīte, Svirkale.

Vēsture 
Mūsdienu Rungāles pagasta teritorijā vēsturiski atradās Bornsmindes muiža (Gut Bornsmünde, Ziedoņi), Kaucmindes muiža (Gut Kauzmünde, Saulaine), Rundāles muiža (Schloss Ruhental).

Rundāles muižas pagasts dibināts 1819. gadā, 1866. gadā pārveidots par no muižas neatkarīgu pagastu. 1935. gadā Bauskas apriņķa Rundāles pagasta platība bija 95,22 km² un tajā dzīvoja 2005 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Rundāles, Ādžūnu un Pilsrundāles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Bauskas rajona Pilsrundāles ciemam 1963. gadā pievienoja likvidētā Rundāles ciema padomju saimniecības «Rundāle» teritoriju, 1966. gadā pievienoja Īslīces ciema P. Lejiņa Saulaines sovhoztehnikuma teritoriju, 1987. gadā pievienoja daļu Viesturu ciema teritorijas. 1990. gadā Pilsrundāles ciemu reorganizēja par pagastu un nosauca par Rundāles pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rundāles novadā. 2021. gadā Rundāles novadu iekļāva Bauskas novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Pilsrundāle (pagasta centrs), Saulaine, Ziedoņi, Mazbērstele, Vecrundāle, Mazmežotne, Punslavas, Priedītes, Lepšas, Jāņukrogs, Švirkale.

Ievērojamas personības 
 Jānis Akermanis (1897 -1972),  latviešu lidotājs, aviokonstruktors, pedagogs, sabiedriskais darbinieks.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Skatīt arī 
 Rundāles pils

Zemgale
Bauskas novada pagasti
Skaistkalnes pagasts

Skaistkalnes pagasts ir viena no Bauskas novada administratīvajām teritorijām, Mēmeles kreisajā krastā. Robežojas ar Lietuvu, sava novada Kurmenes, Bārbeles, Brunavas un Vecsaules pagastiem. Pagasta centrs atrodas Skaistkalnē.

Daba 
Atrodas Viduslatvijas zemienes Upmales paugurlīdzenuma dienviddaļā. Teritorijas virsmas augstums mainās no 30 m vjl. ziemeļrietumos līdz 50 m austrumos un dienvidaustrumos. Virsma viegli viļņota.

Hidrogrāfija

Upes  
Iecava, Mēmele, Rukšupīte.

Ezeri   
Baltezers, Lielais Melnezers, Mazais Melnezers.

Vēsture 
Tagadējā Skaistkalnes pagasta teritorija atrodas senajā Medenes zemē. 

Nosaukums radies no novada pirmā lēņa īpašnieka Hermaņa Šēnberga (no  — "skaists kalns") vārda. Līdz 1925. gadam pagastu sauca Šenbergas pagasts. 

Mūsdienu Skaistkalnes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Ānmēmeles muiža (Gut Hahns-Memelshof, Mēmele), Jaunsaules muiža (Gut Neu-Rahden, Saules), Šēnbergas muiža (Gut Schönberg, Skaistkalne).

1935. gadā pagasta platība bija 87,8 km2. 1945. gadā pagastā izveidoja Skaistkalnes un Augšmēmeles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Skaistkalnes ciemam pievienoja Augšmēmeles ciema kolhoza "Skaistkalne" teritoriju. 1963. gadā pievienoja Jaunsaules ciemu, bet Skaistkalnes ciema kolhoza "Jaunā gvarde" teritoriju iekļāva Kurmenes ciemā. 1977. gadā daļa teritorijas pievienota Vecsaules ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Vecumnieku novadā. 2021. gadā Vecumnieku novadu iekļāva Bauskas novadā.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Kalnakrogs, Kalnamuiža, Mēmele, Putni, Skaistkalne.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Attēlu galerija

Atsauces 

Zemgale
Bauskas novada pagasti
PSV Eindhoven

Philips Sport Vereniging (), plašāk zināms kā PSV vai PSV Eindhoven, ir Nīderlandes sporta klubs no Eindhovenas. Tas visplašāk atpazīstams pēc tā profesionālās futbola nodaļas.

PSV ir viens no trīs Eiropas kausu ieguvušajiem Nīderlandes futbola klubiem, līdz ar lielākajiem sāncenšiem Amsterdamas "Ajax" un Roterdamas "Feyenoord". Klubs 1988. gadā ieguva Eiropas kausu (finālā spēlējot pret Benfica), kļūstot par otro Nīderlandes klubu pēc Ajax, kurš ieguvis trīs titulus sezonas laikā. 1978. gadā klubs ieguva arī UEFA kausu (finālā pret SC Bastia). Kluba iesauka ir Boeren () saistībā ar sākotnējo reģiona pilsētas izcelsmi. PSV nacionālajā čempionātā uzvarējis vairāk kā 20 reizes.

Sasniegumi 
 Eredivisie
 Čempioni (24): 1928–29, 1934–35, 1950–51, 1962–63, 1974–75, 1975–76, 1977–78, 1985–86, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1990–91, 1991–92, 1996–97, 1999–00, 2000–01, 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2014–15, 2015–16, 2017–18
 Vicečempioni (17): 1940–41, 1961–62, 1963–64, 1976–77, 1981–82, 1983–84, 1984–85, 1989–90, 1992–93, 1995–96, 1997–98, 2001–02, 2003–04, 2012–13, 2018–19, 2020–21, 2021–22
 KNVB kauss
 Kausa ieguvēji (9): 1949–50, 1973–74, 1975–76, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1995–96, 2004–05, 2011–12
 Finālisti (8): 1931–32, 1938–39, 1968–69, 1969–70, 1997–98, 2000–01, 2005–06, 2012–13
 Johana Kruifa kauss
 Kausa ieguvēji (11): 1992, 1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2003, 2008, 2012, 2015, 2016
 Finālisti (7): 1991, 2002, 2005, 2006, 2007, 2018, 2019
 Eiropas Čempionvienību kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1987–88
 UEFA kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1977–78
 UEFA Superkauss
 Finālisti (1): 1988
 Starpkontinentālais kauss
 Finālisti (1): 1988

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Oficiālais fanu klubs  / 
 PSV spēlētāju izkārtojumi at football-lineups.com 
 PSV fotogalerija no Tvw 

Nīderlandes futbola klubi
PSV Eindhoven
Ziemeļbrabante