joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Šķēps un roze

"Šķēps un roze" ir 1959. gada latviešu padomju aktierfilma. Filmas režisors ir Leonīds Leimanis.

Sižets 
Kopš Otrā pasaules kara laikiem Vecrīgas pazemē palikusi vācu sprāgstvielu noliktava. Kādreizējais bagātnieks, vecais Grēve naidā pret pārmaiņām gatavs uzspridzināt šo bumbu krājumu, lai piepildītu atriebības alkas pret jauno dzīvi, ko personificē celtnieks Jurģis, kas iemīlējies Grēves meitā Daigā.

Lomās 
 Velga Vīlipa — Daiga Grēve
 Haralds Ritenbergs — Jurģis Dābols
 Luijs Šmits — Miķelis Grēve
 Alfrēds Videnieks — profesors Niklāvs
Harijs Avens - celtnieks
Voldemārs Akurāters — Kuģenieks
Hermanis Vazdiks — celtnieks
Jānis Kubilis — būvdarbu vadītajs
Alfons Kalpaks — celtnieks
A.Vāvere — milicijas kapteinis
Kārlis Sebris — milicis
Venta Vecumniece — pārdevēja
Karps Klētnieks
Uldis Koškins — SS virsnieks

Filmēšanas grupa 
 Pirotehniķis: Eigino Oškalns

Interesanti fakti 

 Speciāli filmēšanai uzcelts senatnīgs namiņš filmā saukts par "Grēves māju"  kara nopostītās apbūves laukumā starp Rozena, Krāmu, Kaļķu un Mazās Monētu ielām Tirgoņu ielas stūrī, pēc kuras nojaukšanas tur uzbūvēts Politehniskā institūta laboratoriju korpus. Sagatavojot filmēšanai laukumu vecpilsētā, uzņemšanas grupas strādnieki atklāja izmūrētas dziļas velves un apakšzemes ejas.
 Filmēšanas epizodēm bijuši nepieciešami baloži, ar izpildkomitejas atļauju ķerti un gūstīti pilsētas putni. Garāmgājēji iejaukušies un atbrīvojuši jau sagūstītos putnus. Baložu ķeršanai bija jāturpinās milicijas apsardzībā.
 Filmējot ainas pie Centrālā Universālveikala ziņkārīgi garāmgājēji traucējuši filmēšanas gaitu, ignorējuši režisora un citu filmēšanas grupas darbinieku lūgumus netraucēt. Palīdzējusi vienīgi aktiera Kārļa Sebra iejaukšanās, kurš filmēšanas laukumā bijis miliča formas tērpā.
 Filmas sākumā redzamo zemu lidojošo lidmašīnu pilotējis toreizējais Rīgas gaisa ostas priekšnieks Aleksejevs.
 Filmēšana notikusi 1959. gadā no 5. jūnija līdz 15. novembrim.

Apbalvojumi 
 1960 - Baltijas republiku un Baltkrievijas 2. kinofestivālā Rīgā balva par labāko mākslinieka darbu Laimdonim Grasmanim, par labāko mūziku Indulim Kalniņam, par labāko vīrieša lomu Luijam Šmitam. Speciāli goda diplomi režisoram Leonīdam Leimanim un operatoram Zigurdam Vītolam.

Attēlu galerija

Ārējās saites 

 Kino Muzejs

Video

Atsauces 

1959. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Anrī III Valuā

Anrī III (, ; dzimis , miris ) bija Valuā dinastijas Francijas karalis no 1574. līdz 1589. gadam Francijas reliģisko karu laikā, kā arī, pirms valdīšanas Francijā, Polijas karalis no 1573. līdz 1575. gadam. Pirmais vēlētais Polijas karalis un pēdējais Valuā dinastijas Francijas karalis.

Trešais dēls Francijas karaļa Anrī II Valuā un karalienes Katrīnas Mediči ģimenē. 1560. gadā viņam tika piešķirta Angulemas un Orleānas hercogu, bet 1566. gadā - Anžū hercoga tituls. Pirms troņa ieņemšanas piedalījās reliģiskajos karos, sakaudams hugenotus 1569. gada 13. martā Žarnakas kaujā un 1569. gada 3. oktobrī Monkontūras kaujā. Piedalījās 1572. gada Bērtuļa nakts slaktiņa plānošanā, bet ne tās norisē.

1573. gada 16. maijā Polijas augstmaņi ievēlēja Anrī III par Polijas karali. Kronēts 1574. gada 21. februārī Krakovā. Tomēr, izdzirdējis par brāļa, Francijas karaļa Šarla IX nāvi, Anrī III pameta Polijas troni un devās atpakaļ uz Franciju. Pēc zināma laika Polijas tronis tika pasludināts par vakantu. 

1575. gada 13. februārī Reimsas katedrālē Anrī III tika kronēts par Francijas karali. 1576. gadā Anrī III parakstīja Boljē ediktu, kurš deva zināmas tiesības hugenotiem. Kā atbildi uz to katoļu frakcijas līderis Lotringas hercogs de Gīzs nodibināja Katoļu līgu, kuras spiediena rezultātā Anrī III bija spiests atcelt hugenotu tiesības. Tāpat Katoļu līgas ietekmē Anrī atcēla troņa mantošanas tiesības hugenotu atbalstītajam Navarras karalim Anrī IV. Tomēr 1588. gada 23. decembrī Anrī III noorganizēja Katoļu līgas līdera hercoga de Gīza slepkavību. Vēlāk Anrī III apvienoja spēkus ar Anrī IV un devās uz Katoļu līgas kontrolēto Parīzi. Parīzes pievārtē 1589. gada 2. augustā Anrī III nogalināja dominikāņu mūks Žaks Klemāns.

Ārējās saites 

1551. gadā dzimušie
1589. gadā mirušie
Sēnā un Marnā dzimušie
Polijas valdnieki
Valuā dinastija
Francijas monarhi
Nogalinātie politiķi
Jaunciems (Ārlavas pagasts)

Jaunciems ir apdzīvota vieta Talsu novada Ārlavas pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā pie Nogales—Kaltenes ceļa  no pagasta centra Valdemārpils,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Nogales pagasta valdes. No 1949. līdz 1954. gadam Jaunciema ciema padomes centrs.

Atsauces
Mišela Trahtenberga

Mišela Kristīna Trahtenberga (Michelle Christine Trachtenberg; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.

Viņa vislabāk pazīstama ar lomām seriālos "Bafija – vampīru medniece" (Buffy the Vampire Slayer) un "Intrigante" (Gossip Girl). Tāpat uzņēmusies tādās filmās kā Harriet the Spy (1996), "Eiropas ceļojums" (Eurotrip, 2004), "Ledus princese" (Ice Princess, 2005), "Melnie Ziemassvētki" (Black Christmas, 2006) un "Atkal 17" (17 Again, 2009). Pirmoreiz televīzijā parādījusies triju gadu vecumā, kad piedalījās reklāmas uzņemšanā.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

1985. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Lubezere

Lubezere ir ciems Talsu novada Ārlavas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļos Lubezera ziemeļu galā pie Mazupītes iztekas no tā  no pagasta centra Valdemārpils,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Lubezeres muižas (Lub-Essern, Lubbessern) centra. Izaugusi padomju laikā kā padomju saimniecības «Lubezere» centrālais ciemats. Muižas parks ir aizsargājams dabas piemineklis. Lubezerē atrodas veikals un feldšeru punkts.

Atsauces

Ārējās saites 
 Pilis.lv Lubezeres muiža
Ambrakas

Ambrakas ir ciems Talsu novada Ārlavas pagastā. Izvietojusies pagasta rietumos pie Valdemārpils—Cīruļu autoceļa  no pagasta centra Valdemārpils,  no novada centra Talsiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Ambraku pusmuižas (Ambracken).

Atsauces
Omānas līcis

Omānas līcis (, Ḫalīdj ʾUmān, , Daryā-ye Ommān) ir līcis (patiesībā — jūras šaurums), kas savieno Arābijas jūru ar Hormuza šaurumu un tālāk ar Persijas līci. Omānā līci sauc arī par Omānas jūru. Ziemeļos tas apskalo Irānas un Pakistānas krastus, rietumos un dienvidos — Apvienoto Arābu Emirātu un Omānas krastus. Lielākās pilsētas Omānas līča krastos ir Maskata, Sība, Suhāra (visas trīs atrodas Omānā), Fudžeira (AAE) un Čāhbahāra (Irānā).

Indijas okeāna līči
Omānas ģeogrāfija
Apvienoto Arābu Emirātu ģeogrāfija
Irānas ģeogrāfija
Pakistānas ģeogrāfija
Piere

Piere ir sejas augšējā daļa virs uzacīm līdz matiem, savukārt no sāniem to ierobežo deniņi.

Romas katoļu baznīca un dažām citām kristiešu konfesijām Pelnu dienā ticīgajiem uz pieres ar pelniem uzvelk krustu, kas simbolizē grēcīgumu. Savukārt hinduismā sievietes uz savas pieres uzzīmē sarkanu punktiņu (bindi), kas ir par godu Šivam, vienai no nozīmīgākajām dievībām. Dažām tautām pieres aizskaršana ir sava veida sasveicināšanās, būtībā tā aizstāj rokas spiedienu.

Galva
Kriņicazdroja

Kriņicazdroja () ir pilsēta Polijas dienvidos, Mazpolijas vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Novi Sončas, Beskidos pie Slovākijas robežas. Kūrortpilsēta un ziemas sporta centrs. Daļa iedzīvotāju — lemku minoritāte.

1931. gadā pilsētā notika Pasaules čempionāts hokejā, bet 1958. un 1962. gadā — pasaules čempionāts kamaniņu sportā. Kriņicazdroja ir poļu gleznotāja-naivista Ņikifora (Nikifor, 1895—1968) dzimtā pilsēta.

Mazpolijas vojevodistes pilsētas
Skrillex

Sonijs Džons Mūrs (, dzimis ), plašāk pazīstams ar pseidonīmu Skrillex, ir amerikāņu elektroniskās mūzikas mūziķis, dīdžejs un dziedātājs.

Mūrs ir bijušais grupas From First to Last līderis. 2007. gada rudenī viņš devās savā pirmajā tūrē Team Sleep Tour kā solomūziķis kopā ar Team Sleep, Strata un Monster in the Machine. Pēc jaunās grupas sastāva savākšanas viņš apceļoja Ziemeļameriku Alternative Press Tour ietvaros, atbalstot grupas All Time Low un The Rocket Summer. 2008. gadā Mūrs kopā ar producentu Noa Šeinu uzsāka debijas albuma Bells ierakstīšanu. Mūrs veiksmīgi ir remiksējis Lady Gaga, Benny Benassi, Bruno Mars un citu mūziķu hitus. Sadarbojies ar grupām Kaskade, DubKill un Korn. 2011. gadā tika nominēts piecām Grammy balvām, tajā skaitā arī nominācijā "labākais jaunais izpildītājs".

Atsauces

Ārējās saites 
 

1988. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
Amerikāņu mūziķi
Grammy balvas ieguvēji
Mega Raiena

Margereta Mērija Emilija Ena Raiena (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un producente.

Aktrises karjeru uzsākusi 1981. gadā ar dažādām mazām lomām. 1980. gadu vidū sākusi filmēties vairākās finansiāli veiksmīgās filmās kā otrā plāna aktrise, savukārt ar lomu 1989. gada romantiskajā komēdijā "Kad Harijs satika Salliju" (When Harry Met Sally...) kļuva plašāk pazīstama un tika nominēta Zelta globusa balvai. Pēc tam filmējās vairākās romantiskajās filmās, tai skaitā "Bezmiegs Sietlā", "Franču skūpsts" (French Kiss), "Mīlestības atkarība" (Addicted to Love), "Eņģeļu pilsēta" (City of Angels), "Tev pienācis pasts" (You've Got Mail).

Ārējās saites 

1961. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Amantova

Amantova (; vīriešu dzimtē Amantovs (Амантов)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Anmary (īstajā vārdā Linda Dinsberga, pirms tam Amantova; 1980) — Latvijas dziedātāja un vokālā pedagoģe;
 Ingrīda Amantova (1960) — bijusī latviešu kamaniņu braucēja, trenere, Murjāņu sporta ģimnāzijas direktore un politiķe.

Krievu uzvārdi
Pēcteči

"Pēcteči" () ir 2011. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Aleksandrs Peins. Filma saņēma Zelta globusa balvu kā gada labākā drāma.

Filmas sižets ir balstīts uz Kaui Hārtas Hemingsas (Kaui Hart Hemmings) sarakstīto romānu "Pēcteči". Filma bija nominēta piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām balva tika iegūta par labāko adaptēto scenāriju — to ieguva Aleksandrs Peins, Nets Feksons un Džims Rešs. Filmā galvenās lomas atveido Džordžs Klūnijs, Šeilīna Vudlija, Džūdija Grīra, Metjū Lilārs, Bo Bridžess. Par lomas atveidošanu šajā filmā Klūnijs saņēma Zelta globusa balvu. Filmas pirmizrāde notika  Toronto filmu festivālā, kopš  tā tiek izrādīta kinoteātros.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2011. gada filmas
ASV filmas
Amerikas Kinoakadēmijas balvas ieguvēji
Keirins

Keirins (; latviski saukts arī kērings) ir treka riteņbraukšanas sacensību veids, kur dalībnieki cīnās par uzvaru sprinta distancē. Keirins radies Japānā 1948. gadā un tika iekļauts 2000. gada Olimpisko spēļu programmā.

Keirina sacensības sākas ar masu startu ar 6—10 dalībniekiem. Starts tiek dots gaitā. Dalībnieki starta pozīcijas izlozē un kustību uzsāk pēc motocikla vai tandēma. Dalībniekiem ir jāpaliek aiz šī vadītāja, kurš sākumā brauc samērā lēni (ap 25 km/h), pakāpeniski palielinot ātrumu un pamet treku aptuveni 600—700 metrus pirms sacensību finiša aptuveni 50 km/h ātrumā. Pirmais riteņbraucējs, kurš šķērso finiša līniju, kļūst par uzvarētāju, finiša ātrumam sasniedzot pat 70 km/h. Keirina sacensības parasti ir 2 kilometrus garas (astoņi apļi 250 metru trekā, seši apļi 333 metru trekā vai pieci apļi 400 metru trekā).

Sacensībās keirins parasti tiek rīkots vairākas kārtās, lai samazinātu dalībnieku skaitu fināla kārtai līdz 6–9 braucējiem. Izslēgtajiem braucējiem var būt iespēja mēģināt vēlreiz gandarījuma braucienā.

Atsauces 

Treka riteņbraukšana
Kārlis Mengers

Kārlis Mengers (, dzimis , miris ) bija Volīnijā dzimis austriešu ekonomists. Austriešu ekonomikas skolas pamatlicējs.

Dzimis Novi Sončā, turīga jurista ģimenē. Arī abi Kārļa brāļi kļuva par juristiem. Studēja tiesības Prāgā un Vīnē. Ieguva doktora grādu tiesībās Jagaiļa Universitātē Krakovā. 19. gadsimta sešdesmitajos gados Kārlis Mengers strādāja par ekonomikas jautājumu žurnālistu Ļvovas avīzē Lemberger Zeitung, bet vēlāk Wiener Zeitung Vīnē. 1871. gadā publicēja darbu "Ekonomikas principi" (Grundsätze der Volkswirtschaftslehre), kļūdams par Austriešu ekonomikas skolas pamatlicēju. No 1872. gada pasniedza finanses un politekonomiku Vīnes Universitātē. 1876. gadā kļuva par kroņprinča Rūdolfa skolotāju. Pavadīja kroņprinci ceļojumos pa valsti un ārzemēs. Astoņdesmito gadu beigās tika iecelts par Austrijas monetārās sistēmas reformas vadītāju. 1903. gadā atteicās no pedagoģiskās darbības.

Ārējās saites 

 Kārļa Mengera "Ekonomikas principi" 

Austriešu ekonomisti
Vācu valodā rakstošie
Mazpolijas vojevodistē dzimušie
Brendons Bočenskis

Brendons Bočenskis (; dzimis 1982. gada 4. aprīlī) ir bijušais amerikāņu hokejists, malējais uzbrucējs, Kazahstānas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 156 spēles Nacionālajā hokeja līgā. Karjeras nogalē aizvadījis astoņas sezonas KHL vienībā Astanas "Baris".

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Bočenskis uzsāka vien 2004. gadā, kad aizvadīja sezonu AHL klubā Bingemtonas "Senators". 2005.—06. sezonā Brendons savu laiku dalīja jau starp Bingemtonu un NHL klubu Otavas "Senators". Sezonas vidū gan hokejists tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks" vienību.

Arī turpmākajās sezonās Bočenskis bieži tika mainīts no viena kluba uz otru, nākamo divu sezonu gaitā spēlējot gan Bostonas "Bruins", gan arī Anahaimas "Ducks" un Našvilas "Predators" rindās. No 2008. līdz 2010. gadam Bočenskis spēlēja Tampabejas "Lightning" rindās, lielāko daļu laika pavadot gan tās AHL fārmklubā Norfolkas "Admirals".

2010. gada vasarā Bočenskis pievienojās Astanas "Baris" rindām. 2011.—12. sezonā Bočenskis tika izvēlēts dalībai 2012. gada KHL Zvaigžņu spēlē. No 2014. līdz 2016. gadam Bočenskis pildīja arī "Baris" kapteiņa funkcijas. 2017.—18. gada sezonu hokejists izlaida, taču tad vēl uz gadu atgriezās "Baris" rindās.

ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2007. gada Pasaules čempionātā. Pēc vairākām "Baris" rindās aizvadītām sezonām pieņēmis Kazahstānas pilsonību. Kazahstānas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2016., 2017. un 2019. gada Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Kazahstānas hokejisti
Otavas "Senators" spēlētāji
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Bostonas "Bruins" spēlētāji
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
Tampabejas "Lightning" spēlētāji
Astanas "Baris" spēlētāji
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
Petri Kontiola

Petri Kontiola (; dzimis ) ir profesionāls somu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2019) pārstāv KHL klubu Helsinku "Jokerit".

Spēlētāja karjera 
Karjeru uzsācis Somijas līgas kluba Tamperes "Tappara" sastāvā. 2004. gada NHL draftā viņu Čikāgas "Blackhawks" izraudzījās ar kopējo 196. kārtas numuru. NHL aizvadījis 12 spēles, kurās atdevis 5 rezultatīvas piespēles, vairāk spēlēja dažādu AHL klubu sastāvā. Kopš 2009.—2010. gada sezonas spēlē KHL, pirmo sezonu aizvadīja Magņitogorskas "Metallurg", taču pēc tam pārgāja uz Čeļabinskas "Traktor". Tika pieteikts startam 2011. gada KHL Zvaigžņu spēlē, taču tajā nepiedalījās. 2012.—13. gada sezonā Kontiola kopā ar komandu sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Maskavas "OHK Dinamo".

2014. gada jūlijā noslēdza viena gada līgumu ar Toronto "Maple Leafs", taču sezonas ievadu pavadīja tās AHL fārmklubā Toronto "Marlies". Sezonas vidū Kontiola pievienojās KHL vienībai Jaroslavļas "Lokomotiv", tās rindās aizvadot nākamās četrarpus sezonas. 2019. gada maijā noslēdza viena gada līgumu ar Helsinku "Jokerit".

Somijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļas 2014. gada olimpiskajās spēlēs. Tāpat izcīnījis sudraba medaļu 2007. un 2014. gada Pasaules čempionātos. 2013. gadā turnīru noslēdza kā tā rezultatīvākais spēlētājs, iegūstot arī labākā uzbrucēja balvu.

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Čeļabinskas "Traktor" spēlētāji
Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji
Helsinku "Jokerit" spēlētāji
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Dienvidpohjanmā dzimušie
Ilgās dienas rīts

"Ilgās dienas rīts" ir 1968. gada latviešu padomju aktierfilma. Filmas režisore ir Ada Neretniece. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā.

Sižets 
1923. gads - Pilsoņu kara laiks Jakutijā. Sarkanās Armijas daļas komandiera Aldanova vadībā nespēj izrādīt efektīvu pretestību baltgvardiem. Sarkano izlūku nodaļu, ko komandē Jānis Krasts sagūsta, tomēr Krasts ar biedriem izbēg un brīdina Aldanovu par balto nodomiem. Tikmēr komisārs boļševiks Sņegins veic propagandas darbu starp jakutiem, kas atbalsta baltgvardus. Aldanovam ar saviem ļaudīm jānogriež baltgvardiem ceļš uz Jakutsku, kamēr no Irkutskas ieradīsies papildspēki. Un tas tiek uzticēts Krasta nodaļai, kas nokļūst ienaidnieka aizmugurē un traucē tiem turpināt gājienu uz Jakutsku. Krīt Krasta draugs Andris, iemīļotā jakutu meitene Aana, tomēr Krasta nodaļa izpilda uzdevumu.

Lomās 
 Uldis Pūcītis — Jānis Krasts
 Edgars Girgensons — Andris
 Natālija Hristoforova — Aana
 Marija Podgurska — Ivļeva
 Vladimirs Žuks — Aldanovs
 Genādijs Ņilovs — Sņegins
 Roberts Zēbergs — Krūms
 Marija Krivogorņicina — Kjunne
 Spiridons Grigorjevs — Kusturovs
 Hristofors Maksimovs — Dodors
 Vladislavs Kovaļkovs — Morozovs
 Leonīds Satanovskis — Kulakovs
 Juris Civjans — Saša
 K. Anufrijevs — Pelovs
 F. Safronovs — Nikuss

Epizodēs:
 Juris Kaminskis
 Egons Beseris
 Voldemārs Lobiņš

Interesanti fakti 
 Galvenā varoņa prototips - revolucionārs, sarkanais komandieris un rakstnieks Jānis Strods.
 Filma uzņemta Jakutijā Ivana Stroda vārdā nosauktā kolhoza teritorijā. Jakutskas Valodas un etnogrāfijas institūta līdzstrādniekii konsultēja filmas veidotājus par jakutu valodu un paražām.

Atsauces

Ārējās saites 

 Kino muzejs
 Kino-teatr.ru

1968. gada Latvijas PSR filmas
Rīgas Kinostudijas filmas
Žans Pjērs Papēns

Žans Pjērs Papēns (; dzimis ) ir bijušais franču futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Francijas izlases dalībnieks.

Lielākos panākumus guvis, spēlējot Marseļas "Olympique" sastāvā. Vēlāk spēlējis tādos klubos kā AC Milan, Bayern München, Bordeaux, Guingamp, JS Saint-Pierroise. 1994. gadā guva uzvaru Čempionu līgā, 1996. gadā — UEFA kausā, četras reizes kļuvis par Francijas čempionu (1989, 1990, 1991, 1992), divas reizes — Itālijas čempionu (1993, 1994).

Francijas izlases sastāvā izcīnīja 3. vietu 1986. gada FIFA Pasaules kausā.

Piecas reizes bijis Francijas čempionāta rezultatīvākais spēlētājs (1988, 1989, 1990, 1991, 1992), divas reizes atzīts par Francijas gada labāko futbolistu (1989, 1991), 1991. gadā saņēma Zelta bumbu. 2004. gadā bijušais Brazīlijas futbolists Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Club Brugge

 Beļģijas kauss: 1985–86

Marseille

 Francijas 1. divīzija: 1988–89, 1989–90, 1990–91, 1991–92
 Coupe de France: 1988–89

Milan

 Itālijas Serie A: 1992–93, 1993–94
 Supercoppa Italiana: 1992, 1993
 UEFA Čempionu līga: 1993–94

Bayern Munich

 UEFA kauss: 1995–96

Individuālie sasniegumi

 Francijas 1. divīzijas labākais vārtu guvējs: 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1990–91, 1991–92
 Eiropas kausa labākais vārtu guvējs: 1989–90, 1990–91, 1991–92
 Ballon d'Or: 1991
 FIFA 100

Ārējās saites 

 Francijas Futbola federācijas profils  

1963. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
FIFA 100
Francijas futbola treneri
Club Brugge KV spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Bordo "Girondins" spēlētāji
EA Guingamp spēlētāji
Zelta bumbas ieguvēji
Ratinīku pilskalns

Ratinīku pilskalns ir pilskalns Rēzeknē, kas atrodas Rēzeknes Sāpju Dievmātes Romas katoļu draudzei piederošajos Jupatovkas vecajos katoļu kapos.

Pilskalnu atklāja arheologs un vēsturnieks Juris Urtāns 2005. gadā, bet valsts nozīmes arheoloģijas pieminekļa statuss tam tika piešķirts 2007.gadā.

Foto galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 www.latvijas-pilskalni.lv

Pilskalni Rēzeknē
Pilskalni Latgalē
Kristīna Hendriksa

Kristīna Hendriksa (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Viņa ir pazīstama ar lomu TV seriālos Mad Men un Firefly. Taču karjeru 18 gadu vecumā uzsāka kā modele. Kopā ar Mad Men seriāla aktieriem saņēma 2009. gada Ekrāna aktieru ģildes balvu kā labākais aktieru ansamblis.

Ārējās saites 

1975. gadā dzimušie
Tenesī dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Vladimirs Nikonovs

Vladimirs Nikonovs (; dzimis  Rēzeknē) ir Latvijas krievu politiķis, pārstāv partiju "Saskaņa". Bijis vairāku Saeimas sasaukumu un Rēzeknes domes deputāts.

Izglītība 
Izglītību ieguvis Rēzeknes 2. vidusskolā (1972), Rīgas Politehniskajā institūtā (specialitāte inženieris mehāniķis; 1977). Pēc studijām strādājis vairākos uzņēmumos Rēzeknē. Bijis mākslinieks restaurators Latgales Kultūrvēstures muzejā, kopš 1999. gada ir Rēzeknes vecticībnieku kopienas priekšsēdētājs.

Politiskā darbība 
2005. gadā ticis ievēlēts Rēzeknes domē no Tautas Saskaņas partijas, kur darbojās kā komitejas priekšsēdētājs. Arī 2009. gadā ievēlēts Rēzeknes pilsētas pašvaldībā, jau no "Saskaņas Centra" saraksta.

2010. gadā kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta un tika ievēlēts 10. Saeimā. Tāpat 2011. gadā tika ievēlēts arī 11. Saeimā.

Pētnieciskās žurnālistikas centra Re:Baltica veiktajā pētījumā par 12. Saeimas deputātu uzstāšanos tribīnē un ziņojumu gatavošanu atzīts par vienu no 12 "nerunīgajiem deputātiem", jo 12. Saeimā 44 pavadītajos mēnešos Nikonovs tikai divas reizes runājis no tribīnes un ne reizi nav gatavojis ziņojumu par kādu likumprojektu.

2018. gada rudenī V. Nikonovs tika ievēlēts 13. Saeimā.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 11. Saeimas profils
 "Saskaņas Centra" profils

1955. gadā dzimušie
Rēzeknē dzimušie
Tautas saskaņas partijas politiķi
"Saskaņas" politiķi
10. Saeimas deputāti
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
13. Saeimas deputāti
Rēzeknes domes deputāti (2005—2009)
Rēzeknes domes deputāti (2009—2013)
Rēzeknes 2. vidusskolas absolventi
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Pieviltie

"Pieviltie" (sākotnējais nosaukums – "Norieta ēnas") ir 1961. gada latviešu padomju aktierfilma. Filmas režisori ir Ada Neretniece un Māris Rudzītis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā.

Sižets 
Izmācījies par skolotāju, Jānis Lazdāns atgriežas dzimtajā Latgales ciemā. Šeit viņš visur redz melnas sutanas: mūķenes sēž pie viņa slimās mātes, par mūķeni kļuvusi Lienīte, meitene, kuru viņš mīl, par mācītāju kļuvis bērnības draugs Antons. Starp Jāni un Antonu sākas cīņa par ietekmi uz slimīgu zēnu Andri.

Lomās 
 Eduards Pāvuls — Jānis Lazdāns
 Valdemārs Zandbergs — Antons
 Astrīda Kairiša — Lienīte - māsa Anna
 Velta Līne — māsa Beatrise
 Jekaterina Bunčuka — klostera priekšniece
 Alfrēds Videnieks — ksendzs Dominiks
 Nikolajs Barabanovs — bīskaps
 Zigrīda Stungure — Marija
 Māris Retermanis — viņas dēls Andris
 Anda Zaice — Monika
 Gunārs Placēns — Gunārs
 Jānis Grantiņš — skolotājs
 Malvīne Ustube — Jāņa māte
 Emma Ezeriņa — māsa Cecīlija

Interesanti fakti 
 Pirmā kinoloma Astrīdai Kairišai.
 Filmēts Jaunpils pilī un baznīcā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Filmu katalogs

1961. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Uzvārds

Uzvārds (meitas uzvārds — sievietes uzvārds pirms laulībām) ir personvārds, kas norāda uz cilvēka piederību noteiktai ģimenei, dzimtai. Kopā ar vārdu individualizē personu.

Rašanās 
Pirmie uzvārdi tiek saistīti ar valdnieku un dižciltīgo dzimtām. Vēlākajos laikos līdz ar atteikšanos no dzimtbūšanas, iedzīvotāju skaita pieaugumu, iedzīvotāju mobilitātes palielināšanos un citiem faktoriem uzvārdi izplatījās un nostiprinājās arī citos sabiedrības slāņos.

Rietumu pasaulē lielākoties uzvārds seko aiz personas vārda. Izņēmums ir, piemēram, ungāri, sāmi, kas liek vārdus apgrieztā secībā, respektīvi, pirmo nosauc uzvārdu un pēc tam vārdu. Ķīnā, Korejā, Japānā un daudzās citās Austrumāzijas valstīs arī lieto apgrieztu secību. Tomēr arī šajos gadījumos pastāv izņēmumi — ungāri komunikācijā ar eiropiešiem parasti lieto vārdu atbilstoši rietumu tradīcijām. Arī japāņi, romanizējot savu vārdu, maina uzvārdu ar vārdu vietām.

Uzvārdu rašanās ir dažāda. Daļa uzvārdu ir radušies no izcelsmes — pēc tēva vārda, pēc piederības noteiktam klanam, ciltij. Tāpat uzvārdu pamatā nereti ir bijusi nodarbošanās, arods vai dzīves vietas nosaukums (māju, ciema utt). Uzvārda izcelsme var būt arī norāde uz kādām cilvēka individuālajām, fiziskajām īpašībām, kā arī iesaukas. Pastāv arī citi varianti, kā arī sistēmas, kur faktiski nav nostiprināta uzvārda, jo tas mainās atkarībā no vecāku vārdiem, piemēram, tāda sistēma pastāv islandiešiem. Uzvārda locīšana atbilstoši tā nēsātāja dzimtei ir retāk sastopama parādība. Tā rīkojas, piemēram, krievi, grieķi, lietuvieši un arī latvieši.

Latviešu uzvārdi 

Līdz dzimtbūšanas atcelšanai uzvārdi bija tikai tiem latviešiem, kas bija pārcēlušies uz dzīvi pilsētās. Uz laukiem dzīvojošajiem parasti lietoja kristīgo vārdu kopā ar māju nosaukumu, piemēram, Plāciņu Mārtiņš. Zemniekiem mantojamus uzvārdus sāka piešķirt 19. gadsimta 20. gados, jo līdz ar zemnieku mobilitātes palielināšanos bija nepieciešams viņus precīzāk identificēt. Mūsdienās Latvijā uzvārdu bērns iegūst no vecākiem. Ierasta prakse ir dot bērnam tēva uzvārdu, tomēr vecākiem nav liegts dot arī mātes uzvārdu. Uzvārdu var mainīt precoties, pieņemot vīra vai sievas uzvārdu, vai vēršoties valsts institūcijās ar lūgumu to mainīt. Uzvārds var būt tikai viens. Latvijā pastāv arī dubultuzvārdi, kad precoties divi uzvārdi tiek salikti kopā, tomēr šādā uzvārdā nedrīkst būt vairāk par diviem uzvārdiem. Turklāt ārzemju uzvārdi netiek rakstīti oriģinālvalodā, bet, izmantojot transkripciju, latviskoti. No Zviedrijas pārņemtā personas kodu sistēma Latvijā ir mazinājusi vārda un uzvārda nozīmi personas identificēšanā.

Biežākie uzvārdi Latvijā 
2015. gadā Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde publiskoja apkopojumu par izplatītākajiem uzvārdiem Latvijā:

Vīriešu uzvārdi 
 Bērziņš — 5517
 Ivanovs — 5173
 Kalniņš — 4393
 Ozoliņš — 4088
 Jansons — 3044
 Ozols — 2947
 Liepiņš — 2710
 Krūmiņš — 2710
 Vasiļjevs — 2240
 Balodis — 2239

Sieviešu uzvārdi 
 Bērziņa — 6236
 Ivanova — 5617
 Kalniņa — 5075
 Ozoliņa — 4576
 Ozola — 3473
 Jansone — 3450
 Liepiņa — 3143
 Krūmiņa — 3084
 Vasiļjeva — 2618
 Balode — 2560

Atsauces

Ārējās saites 

Personvārdi
Hromets

Hromets (SIA „Hromets”) ir Latvijas metālapstrādes uzņēmums. Kopš uzņēmuma dibināšanas 1998. gadā, tas paplašināja savu darbību vēl divos virzienos – poligrāfija (SIA „Hromets poligrāfija”) un ēdināšana.

Produkcija 
SIA „Hromets” specializējas lielgabarīta un lielsvara metāla konstrukciju ražošanā un izgatavo:
 jūras un kanālu bojas;
 enkurus;
 bākuguņu torņus;
 ūdens navigācijas zīmes;
 peldošas piestātnes;
 nesošās metāla būvkonstrukcijas;
 dažāda veida tvertnes, cisternas un rezervuārus.

Kopš 2006. gada SIA „Hromets” piedāvā arī augstās kvalitātes apkures katlus, kurus var izmantot dzīvojamo māju un ražošanas telpu apkurei, rūpnieciskai zāģmateriālu kaltēšanai un citiem mērķiem:
 centrālapkures katli;
 gaisa krāsnis;
 pirts krāsnis;
 boileri;
 titāni (ar malku kurināmi boileri).

Kvalitāte 
Uzņēmums SIA „Hromets” ir ieguvis ISO 9001:2008 kvalitātes sertifikātu, kas garantē izstrādājumu augsto kvalitāti visos ražošanas posmos.

Latvijas uzņēmumi
Londonas olimpiskais stadions

Londonas olimpiskais stadions ir stadions Londonā, Apvienotajā Karalistē. Tajā ir 80 000 sēdvietu. Stadiona celtniecība ilga līdz . Tajā notika 2012. gada vasaras olimpiskās un paraolimpiskās spēles, tas bija abu sporta notikumu centrālais stadions. Tāpat Londonas olimpiskajā stadionā tika aizvadīts 2017. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā. Tas ir trešais lielākais stadions Apvienotajā Karalistē pēc sēdvietu skaita aiz Vemblija stadiona un Twickenham stadiona.

Atsauces

Ārējās saites 

 Londonas olimpisko spēļu profils

Futbola stadioni Anglijā
Celtnes un būves Londonā
Olimpiskie stadioni
2012. gada vasaras olimpiskās spēles
Olimpiskās norises vietas vieglatlētikā
Kioto protokols

Kioto protokols ir ANO vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām protokols, kas tika izveidots kā līdzeklis cīņā pret globālo sasilšanu. Tas tika pieņemts  Kioto, Japānā, taču stājās spēkā . Līdz 2011. ġada septembrim protokolu parakstījusi un ratificējusi 191 valsts. Pašlaik vienīgā valsts, kas parakstījusi protokolu, taču nav to ratificējusi, ir ASV. 2011. gadā Kanāda kļuva par pirmo valsti, kas izstājusies no Kioto protokola. Protokols tika pieņemts, lai samazinātu klimatam kaitīgo gāžu izmešus atmosfērā. To ratificējušajām 35 rūpnieciski attīstītajām valstīm un Eiropas Kopienai līdz 2012. gadam bija jāsamazina oglekļa dioksīda emisija par 6% salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni.

Atsauces

Ārējās saites 

 Kioto protokola teksts
 Kas ir Kioto protokols?

Klimata izmaiņas
ANO līgumi
Vasiļonoks

Vasiļonoks (; sieviešu dzimtē Vasiļonoka (Василёнока)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Augusts Valdis Vasiļonoks (1996) — latviešu hokejists;
 Mihails Vasiļonoks (1948) — bijušais Latvijas hokejists.

Skatīt arī 
Vasiļenko
Vasiļanaks

Krievu uzvārdi
Tallinas pučs

Tallinas pučs jeb 1. decembra valsts apvērsuma mēģinājums () bija neveiksmīgs komunistu mēģinājums veikt valsts apvērsumu Igaunijā 1924. gada 1. decembrī. Puča mērķis bija gāzt Igaunijas valdību, sagrābt varu valstī un panākt padomju spēku ienākšanu, lai varētu veikt Igaunijas pievienošanu Padomju Savienībai.

Norise 
Lai arī pučistiem 1. decembra rītā izdevās ieņemt vairākas armijas daļas, valsts vecākā rezidenci, dzelzceļa stacijas, pastu u.c. svarīgus punktus Tallinā, tomēr armijas un varas iestāžu aktīva rīcība, kā arī strādnieku atteikšanās pievienoties pučam, ļāva atsist uzbrukumus Tondi Kara skolai, Kara ministrijai, kā arī citiem objektiem. Valstī tika izsludināts ārkārtas stāvoklis, par armijas virspavēlnieku tika iecelts Johans Laidoners, bet divīziju komandieriem tika piešķirtas pilnvaras rīkoties uz vietām. Pučs, kas sākās pēc 5.00 no rīta, ar armijas palīdzību tika apspiests jau ap 10.00. Komunistu pusē piedalījās ap 250 bruņotu kaujinieku, no kuriem 1. decembra sadursmēs krita 12 cilvēki, bet pretējā pusē tika nogalināti 21 cilvēks. Pēc puča notika vēl vairākas sadursmes ar komunistiem, kas slēpās no varas iestādēm. Tajās krita vēl vairāki komunisti. Daļa komunistu un to līdzjutēju tika arestēta, tomēr vairākām grupām izdevās aizbēgt no Igaunijas.

Piemiņa 
 Piemineklis pie Tondi karaskolas Tallinā (1928). 1941. gadā piemineklis nojaukts, 2009. gadā atjaunots
 Piemineklis pie Baltijas dzelzceļa stacijas Tallinā (1974), pēc 1991. gada nojaukts
 Filma "Nāves cenu prasi mirušajiem" (), režisora Kaljo Kīska 1977. gada vēsturiska spriedzes spēlfilma
 Filma "Decembra karstums" (), režisora Asko Kases 2008. gadā uzņemta vēsturiska spriedzes spēlfilma

Atsauces 

Igaunijas vēsture
Tallinas vēsture
Verners Hercogs

Verners Hercogs Stipetičs (; dzimis ), biežāk pazīstams kā Verners Hercogs (), ir vācu kinorežisors, producents, scenārists un operas režisors. Viens no spilgtākajiem "Jaunā vācu kino" (Neuer Deutscher Film) pārstāvjiem. Citi šī kustības pārstāvji ir Rainers Verners Fasbinders, Vims Venderss, Folkers Šlendorfs un Margarēte fon Trota.

Par savu pirmo filmu Lebenszeichen (1968) Hercogs ieguva Speciālo balvu Berlīnes starptautiskais kinofestivālā. Hercogs saņēmis Kannu kinofestivāla balvu kā labākais režisors par filmu "Fickaraldo" (1982). Karjeras laikā ieguvis daudzas balvas un nominācijas starptautiskos kinofestivālos. Par dokumentālo filmu Encounters at the End of the World (2007) Hercogs bijis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā dokumentālā filma". 2009. gadā žurnāls Time ierindoja Hercogu starp 100 ietekmīgākajiem cilvēkiem pasaulē.

Starp Hercoga pazīstamākajiem darbiem ir tādas filmas kā "Agirre, Dieva dusmas" (Aguirre, der Zorn Gottes, 1972), "Katrs par sevi un Dievs pret visiem" (Jeder für sich und Gott gegen alle, 1974), "Nosferatu: Nakts parādība" (Nosferatu: Phantom der Nacht, 1979) un "Fickaraldo" (Fitzcarraldo, 1982). Viens no iecienītākajiem režisora aktieriem bija Klauss Kinskis. Vienu no savām filmām ("Neuzvaramais" (Invincible, 2001)) Verners Hercogs uzņēma Kuldīgā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

1942. gadā dzimušie
Vācijas kinorežisori
Vācijas scenāristi
Vācijas kinoaktieri
Vācu operas režisori
Minhenē dzimušie
Sebastjans Ko

Sebastjans Ko (; dzimis ) ir bijušais angļu vieglatlēts un politiķis, pārstāv Konservatīvo partiju. Pašreizējais IAAF prezidents.

Vieglatlēta karjeras laikā bija vidējo distanču skrējējs. Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 1980. gadā Maskavā viņš izcīnīja zelta medaļu 1500 m distancē un sudrabu 800 m distancē, šo panākumu atkārtoja arī 1984. gadā Losandželosā. Tāpat ar panākumiem startējis Eiropas čempionātā — izcīnījis visu kalumu medaļas, par čempionu kļuvis 1986. gadā Štutgartē ar uzvaru 800 m distancē. Tāpat uzstādījis vairākus pasaules rekordus gan stadionā, gan telpās.

Pēc sportista karjeras beigām bijis Apvienotās Karalistes parlamenta deputāts laikā no  līdz , tika ievēlēts no Konservatīvo partijas. Viņš bija Londonas kandidatūras 2012. gada Vasaras Olimpiskajām spēlēm priekšnieks, savukārt pēc Londonas uzvaras balsojumā par tiesībām rīkot 2012. gada Olimpiskās spēles kļuva par Londonas Organizatoriskās komitejas priekšsēdētāju. 2007. gadā ticis ievēlēts par Starptautiskās vieglatlētikas federācijas viceprezidentu, bet 2015. gadā ievēlēts par federācijas prezidentu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija 

1956. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Britu politiķi
Lielbritānijas vieglatlēti
1980. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1984. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
2012. gada vasaras olimpiskās spēles
Ar Olimpisko ordeni apbalvotie
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Vidējo distanču skrējēji
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Titāni

Titāni (, Titãnes) sengrieķu mitoloģijā ir spēcīga dievību rase, kas bija Gajas un Urāna pēcnācēji un valdīja tā saucamajā Zelta laikmetā. Pirmo paaudzi veido 12 titāni: Okeāns, Hiperions, Kojs, Krons, Krijs, Japets, Mnēmosine, Tētija, Teija, Fēbe, Reja un Temīda. Otro titānu paaudzi veido Hiperiona bērni Eoss, Hēlijs un Selēna, Koja meitas Leto un Astērija, Japeta dēli Atlants, Prometejs, Epimētejs un Menētijs, Okeāna meita Metīda un Krija dēli Astrejs, Pallants un Perss.

Titāni Krons un Reja ir vecāki sešiem Olimpa dieviem: Zevam, Poseidonam, Aīdam, Hestijai, Dēmetrai un Hērai.

Ārējās saites 

Sengrieķu mitoloģija
Roberts Bērds

Roberts Bērds (; dzimis Kornēlijs Kelvins Seils (Cornelius Calvin Sale, Jr.) , miris ) bija amerikāņu advokāts un politiķis, pārstāvēja Demokrātisko partiju. Viņš bija Kongresā visilgāk strādājušais senators.

1952. gadā R. Bērds tika ievēlēts ASV Pārstāvju palātā (darbojies no 1953. līdz 1959. gadam), pēc sešiem gadiem tika ievēlēts Senātā. Ar laiku viņš kļuva par vienu no prominentākajiem senatoriem. Viņš ir bijis gan Senāta vairākuma, gan mazākuma līderis. Četrus laikposmus (1989—1995, 2001, 2001—2003, 2007—2010) bijis ASV Senāta prezidents pro tempore (otra nozīmīgākā persona Senātā pēc ASV viceprezidenta). Jaunībā bijis kukluksklana loceklis un atbalstīja rasu segregāciju, taču vēlāk kļuva par aktīvu cilvēktiesību aizstāvi. Izglītību ieguvis Māršala universitātē (Marshall University) un Washington College of Law.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biographical Directory of the United States Congress profils

1917. gadā dzimušie
Ziemeļkarolīnā dzimušie
2010. gadā mirušie
ASV senatori
Ivans Buņins

Ivans Aleksejevičs Buņins (, dzimis , miris ) bija krievu rakstnieks un dzejnieks. Viņš ir pirmais krievu rakstnieks, kas saņēma Nobela prēmiju literatūrā. To Buņins saņēma 1933. gadā par "māksliniecisko spēku, turpinot krievu klasiskās prozas tradīcijas".

Ārējās saites 

 

Krievu rakstnieki
Krievu valodā rakstošie
Nobela prēmijas laureāti literatūrā
Voroņežā dzimušie
Cēlonība

Cēlonība ir attiecības starp notikumu (ierosinājumu/iemeslu) un otru notikumu (rezultātu), kur otrs notikums tiek uztverts kā secīgs turpinājums pirmajam notikumam. Cēlonība pasaules kārtībā ir nenovēršama, bet nenoteikta parādība, mijiedarbojoties objektiem, procesiem, īpašībām, faktiem un citiem stāvokļiem. Cēlonība pastāv un ir laika noteikta.

Cēlonības filozofiska traktēšana ir ļoti sena, par to runā jau no Aristoteļa laikiem. Tas ir ļoti aktuāls un svarīgs temats arī mūsdienu laikmetīgajā filozofijā.

Zinātnes filozofija
Jēdzieni fizikā
Epistemoloģija
Metafizika
Andrejs Elksniņš

Andrejs Elksniņš (dzimis  Rīgā) ir Latvijas jurists un politiķis, pārstāv partiju "Saskaņa". Bijis vairāku Saeimas sasaukumu deputāts, ir pašreizējais Daugavpils domes deputāts un priekšsēdētājs.

Biogrāfija 
Trīs gadu vecumā Elksniņš ar ģimeni pārvācās uz Daugavpili. Vidējo izglītību ieguvis Daugavpils 1. ģimnāzijā. 2007. gadā ar jurista kvalifikāciju absolvējis Latvijas Policijas akadēmiju, 2009. gadā turpat ieguvis maģistra grādu, studējis arī M. Lomonosova Maskavas Valsts universitātē.

Strādājis Valsts policijā par izmeklētāju. Kopš 2007. gada augstskolas pasniedzējs — docētājs Latvijas Policijas akadēmijas Tiesību teorijas un vēstures katedrā. No 2010. gada kļuvis par zvērinātu advokātu kopīgā birojā ar pazīstamo advokātu Saulvedi Vārpiņu.

Politiskā darbība 
2011. gadā pievērsies politiskajai darbībai un ārkārtas Saeimas vēlēšanās ievēlēts 11. Saeimā no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. Darbojoties Saeimā A. Elksniņš guvis ievērību kā aktīvs debatētājs; 2011. gada rudens sesijā, kas bija pirmie 11. Saeimas darbības mēneši, viņš debatēs piedalījās visvairāk no visiem deputātiem — 16 reizes. 2012. gada janvārī, pēc tam, kad drošības iestādes liedza atļauju darbam ar valsts noslēpumu "Saskaņas Centra" līderim Jānim Urbanovičam, A. Elksniņš tika izvirzīts viņa vietā darbam Nacionālajā drošības komisijā, kurā partijas parasti pārstāv to vadošie politiķi. Tomēr 2012. gada jūnijā A. Elksniņam tika atteikta pielaide darbam ar valsts noslēpumu un šajā komisijā viņš darboties nevarēja. 2013. gada septembrī, kad Saeimas Juridiskās komisijas deputātu vairākums konceptuāli atbalstīja Latvijas Satversmes preambulas projektu, A. Elksniņš komisijas sēdē izteica šaubas, vai preambulā nostiprinātās vērtības nodrošinās to praktisku realizāciju.

2014. gada rudenī ievēlēts 12. Saeimā no partijas "Saskaņa".

2017. gada pašvaldību vēlēšanās A. Elksniņš kandidēja uz vietu Daugavpils domē kā "Saskaņas" saraksta līderis, tika ievēlēts domē un pēc tam arī ievēlēts par domes priekšsēdētāju. Šo amatu viņš pildīja tikai līdz 2017. gada 2. septembrim, kad zaudēja mēra amatu Rihardam Eigimam. 2019. gada 17. janvārī atkārtoti ievēlēts par domes priekšsēdētāju. 2020. gada 11. jūnijā atbrīvots no amata, amatā stājās Igors Prelatovs.

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās A. Elksniņš atkal tika ievēlēts Daugavpils domē, un jaunais sasaukums ievēlēja viņu par domes priekšsēdētāju.

2022. gadā iekļuva ārpolitiskā skandālā, kad viņš intervijā pastāvīgi izvairīgi atbildēja uz žurnālistes jautājumiem par savu pozīciju Krievijas — Ukrainas karā. Abu pušu atbalstītāji viņa teikto novērtēja kā atbalstu Krievijai.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Saskaņas Centra" profils

1982. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
"Saskaņas" politiķi
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
Daugavpils pašvaldības vadītāji
Latvijas Policijas akadēmijas absolventi
1325. gads

1325. gads () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.

Notikumi 
 7. janvāris — Alfonsu IV Borgoņja kļuva par Portugāles karali.

Nezināms datums 
 Tika dibināta acteku pilsēta Tenočtitlāna.

Dzimuši 
 datums nezināms
 Matejs Kantakuzins, Bizantijas imperators (miris 1383. vai 1391. gadā)
 iespējams
 Hāfezs, persiešu dzejnieks un mistiķis (miris 1389. vai 1390. gadā)

Miruši 
 7. janvāris — Dinišs Borgoņja, Portugāles karalis (dzimis 1261. gadā)
 21. novembris — Jurijs Daņilovičs (Юрий Данилович), Maskavas kņazs (dzimis 1281. gadā)
 16. decembris — Šarls Valuā (Charles de Valois), Valuā dinastijas pamatlicējs (dzimis 1270.)
Berozovka

Berozovka (arī Berezovka, Berjozovka) ir apdzīvota vieta Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Ludzas upes labajā krastā pie Līdumnieku—Plaudišu ceļa  no pagasta centra Līdumniekiem,  no novada centra Blontiem un  no Rīgas. Ciemā neietilpst neviena (2012) adrešu vienība (māja).

Atsauces
Lielciems

Lielciems ir ciemu klasifikācijas veids Latvijā. Parasti pie lielciemiem tiek attiecināti lielie pagastu centri un bijušie pilsētciemati, kuros nereti atrodas starppagastu vai pat starpnovadu iestādes un objekti, ka arī lielo pilsētu piepilsētas ciemi.

Atsauces 

Latvijas apdzīvotās vietas
Čižiki

Čižiki ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Kurjanovas ezera rietumu krastā  no pagasta centra Līdumniekiem,  no novada centra Blontiem un  no Rīgas. Ciemā ietilpst (2012) 3 adrešu vienības (mājas). Vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis ir Čižiku viduslaiku kapsēta.

Atsauces
Milzkalne

Milzkalne (agrāk Šlokenbeka) ir ciems Tukuma novada Smārdes pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Tukuma pilsētas austrumu pierobežā Slocenes krastā autoceļu V1446 un V1448 krustojumā  no pagasta centra Smārdes un  no Rīgas. Ciemā atrodas sākumskola, tautas nams, veikals, vairāki uzņēmumi, tajā skaitā ceļu būvniecības uz remonta uzņēmums SIA STRABAG un auto detaļu ražotne SIA Rohling Auto Motive Milzkalne.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap 1544. gadā pirmoreiz dokumentos minēto Šlokenbekas pili. Izaugusi pēckara gados kā padomju saimniecības «Padomju Latvija» un 5. ceļu būves rajona administrācijas ciemats. Vēsturiski Milzkalnē un tās apkārtnē ir koka un mūra apbūve: Milzkalnes pagastmāja (šobrīd te atrodas Milzkalnes sākumskola), mūra privātmājas, tradicionālās koka guļbūves, padomju laika 3 stāvu daudzdzīvokļu ēkas. Ciemā ievērojama komunālā un ražošanas saimniecība. Ģeogrāfiski izvietojusies uz Slocenes ielejas ziemeļu nogāzes..

Milzkalnē un tās apkārtnē ir dzimušas tādas ievērojamas personības kā grafiķis Ernests Zīverts, Valsts papīru spiestuves tipogrāfijas nodaļas vadītājs Ansis Auziņš, pulkvedis, Latvijas Universitātes docents Andrejs Lejas-Sauss.

Tūrisms 
No Rīgas Milzkalnē var nokļūt ar vilcienu, izkāpjot Milzkalnes stacijā. Tuvākā lielā pilsēta ir Tukums, kas atrodas 5 km attālumā. Tūrisma objekts ir 15.gadsimtā celtā Šlokenbekas muiža, kas ir pirmā mūra nocietinātā muiža Latvijā. Tajā atrodas Latvijas ceļu muzejs un Tautas nams. Netālu atrodas arī 119 m augstais paugurs Milzkalns — Latvijā populāra kalnu slēpošanas vieta. Milzkalnē populāra apskates vieta ir arī Milzkalnes lielais Miķeļakmens - dižakmens, uz kura 2003. gadā vienlaikus nostājās 167 cilvēki. Milzkalnē atrodas arī vairāki viesu nami.

Atsauces

Ārējās saites 
 Milzkalnes guļbaļķu apbūve un viesu nami
 Milzkalns
Aļņi (ciems)

Aļņi (; arī Atspuka, Atspuki) ir vidējciems Viļānu novada Dekšāres pagastā. Ciems atrodas netālu no autoceļa A12 (E22), Malmutas labajā krastā. Aļņos atrodas pasta nodaļa Atspuka (LV-4628).

Savā laikā Aļņi bija divas atsevišķas apdzīvotas vietas — Aļņi un Atspuki. Uz 1972. gada 1. janvāri Aļņi bija Varakļānu mežsaimniecības centrs, bet Atspuki — kolhoza «Vienība» centrs, ka arī Atspuku ciema centrs.

Atsauces
Ornitoloģija

Ornitoloģija (; ornis — ‘putns’) ir bioloģijas nozare, kas pēta putnus, to embrioloģiju, morfoloģiju, fizioloģiju, ekoloģiju, sistemātiku un ģeogrāfisko izplatību. Termins "ornitoloģija" pirmo reizi lietots 16. gadsimtā, to ieviesis itāļu dabaszinātnieks Uliss Aldrovandi.

Latvijā putnu izpēti un aizsardzību koordinē Latvijas Ornitoloģijas biedrība, darbojas arī vairāki ornitoloģisko pētījumu centri.

Skatīt arī 
 Putnu vērošana

Atsauces
Kaļvi (Līdumnieku pagasts)

Kaļvi ir bijusī apdzīvotā vieta (savrupvieta) Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojusies pagasta vidienē Jasku purva austrumu malā  no pagasta centra Līdumniekiem,  no novada centra Blontiem un  no Rīgas. Ciemā neietilpst neviena (2012) adrešu vienība (māja).

Atsauces
Mākslinieks (filma)

"Mākslinieks" () ir 2011. gada Francijas romantiskā komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Mišels Hazanavičs. Galvenās lomas filmā atveido franču aktieri Žans Dižardēns un Berenise Bežo.

Filma ir stāsts par slavas zenītā esošu kinozvaigzni un aktrisi, kas vēl tikai sāk gūt panākumus, kā arī par pakāpenisku mēmā kino popularitātes samazināšanos līdz ar skaņas kino parādīšanos. Filmas darbība notiek starp 1927. un 1932. gadu. Lielākā filmas daļa ir melnbaltais mēmais kino. Filmas pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā. Filma ir nominēta desmit Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām saņēma piecas balvas, tai skaitā tā tika atzīta par gada labāko filmu. Tā saņēma Zelta globusa balvu kā labākā filma kategorijā "komēdija vai mūzikls".

Atsauces

Ārējās saites 

 

2011. gada filmas
Francijas filmas
Mēmā kino filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
Cēzara balvas ieguvēji
Romantikas filmas
Idi Amins

Idi Amins Dada (Idi Amin Dada; dzimis aptuveni 1925. gadā; miris ) bija Ugandas militārais līderis, kā arī valsts prezidents laikā no 1971. līdz 1979. gadam.

I. Amina valdīšanas laiks iegājis vēsturē ar cilvēktiesību pārkāpumiem, politiskajām represijām, etnisko vajāšanu, nogalināšanu bez tiesas sprieduma, nepotismu un nesaimniecisku ekonomiku. Cilvēku skaits, kas nogalināti viņa režīma laikā, tiek lēsts starp 100 000 un 500 000. Laikā no 1975. līdz 1976. gadam I. Amins bija Āfrikas Veselības organizācijas priekšsēdētājs. I. Amina vēlme anektēt Tanzānijas Kageras provinci noveda pie Ugandas—Tanzānijas kara 1978. gadā un viņa režīma sabrukuma. Vēlāk viņš aizbēga trimdā uz Lībiju un Saūda Arābiju, kur nodzīvoja līdz nāvei .

Piezīmes 
 A Vairāki avoti, tai skaitā Encyclopædia Britannica, Encarta un Columbia Encyclopedia, apgalvo, ka Idi Amins ir dzimis ap 1925. gadu, taču precīzs datums nav zināms. Pētnieks Freds Guvedeko apgalvo, ka Amins ir dzimis , taču šis fakts ir ticis apstrīdēts. Zināms, ka viņš ir dzimis 1920. gadu vidū.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija 

1920. gados dzimušie
2003. gadā mirušie
Ugandas cilvēki
Politiķi
Musulmaņi
Timbuktu

Timbuktu () ir pilsēta Mali, Timbuktu reģiona administratīvais centrs. Saskaņā ar 2009. gada tautas skaitīšanas datiem, pilsētā dzīvo 54 453 iedzīvotāji. Timbuktu atrodas 15 km attālumā no Nigēras upes.

Timbuktu kļuva par pastāvīgu apdzīvotu vietu 12. gadsimta sākumā. 14. gadsimtā, kad šeit valdīja Mansa Musa, sasniedza augstāko uzplaukumu, kļūstot arī par nozīmīgāko islāma, izglītības un kultūras centru Rietumāfrikā. 16. gadsimta beigās pilsētu iekaroja Marokas sultāns un sākās tās panīkums.

Eiropā Timbuktu kā ļoti bagāta pilsēta bija pazīstama jau viduslaikos, taču neviens eiropietis to nebija apmeklējis. Viens no pirmajiem pētniekiem, kas nokļuva tuvu pilsētai, bija Mungo Pārks 1795. un 1805. gadā. Iespējams, ka ceļotājs pilsētu arī sasniedzis, taču viņš gāja bojā un informācija par pēdējo ceļojumu nav pilnīga. Cits skotu ceļotājs Aleksandrs Gordons Leings 1826. gada augustā kļuva par pirmo eiropieti, kas sasniedzis Timbuktu. A. G. Leings pilsētā uzturējās 38 dienas, izpētīja to un konstatēja, ka savu seno spozmi Timbuktu ir zaudējusi. Atpakaļceļā viņu nogalināja musulmaņu fanātiķis, vēloties kavēt eiropiešu iespiešanos šajā teritorijā.

1988. gadā Timbuktu tika iekļauta UNESCO Pasaules kultūras mantojuma sarakstā.

Ārējās saites 

 

Mali pilsētas
Daugavpils Olimpiskais centrs

"Daugavpils Olimpiskais centrs" dibināts 1995. gadā. Pirmais DOC direktors – Uldis Pastars, kurš aktīvi strādā arī pašlaik.

Daugavpils Olimpiskā centra ieguldījums pilsētas sporta attīstībā 14 gadu laikā ir ievērojams. Šajos gados centrs palīdzējis vairākiem desmitiem sportistu sagatavoties visaugstākā līmeņa sacensībām – Pasaules un Eiropas čempionātiem un Olimpiskajām spēlēm. Viņu vidū ir tādi pazīstami sportisti kā trīskārtējais Eiropas čempions Igors Kazanovs, cīkstonis Jurijs Janovičs. Ar Daugavpils Olimpiskā centra atbalstu sagatavoti pieci olimpieši: cīkstonis Eduards Žukovs, svarcēlājs Aleksandrs Žerebkovs, vieglatlēts Igors Kazanovs, biatlonists Oļegs Maļuhins, paukotāja Jūlija Vansoviča.

Atsauces 
 daugavpilsoc 

Sports Daugavpilī
Celtnes un būves Daugavpilī
Ābrahams Simpsons

Ābrahams (Eibs) Džejs Simpsons (), zināms arī kā vectēvs (), ir izdomāts tēls animācijas televīzijas seriālā "Simpsoni". Vectēvs dzīvo Springfīldas veco ļaužu namā. Tēlu ieskaņojis Dens Kastellaneta. Piedalījies gan Pirmajā, gan Otrajā pasaules karā.

"Simpsonu" tēli
Animācijas tēli

pl:Rodzina Simpsonów#Abraham Simpson