COVID-19 pandēmija

2019. gada koronavīrusa slimības jeb COVID-19 () pandēmija, sākotnēji dēvēta par Uhaņas koronavīrusa epidēmiju, sākās Ķīnas pilsētā Uhaņā 2019. gada decembrī, kad tās iedzīvotāji sāka slimot ar atipisku pneimoniju, kas nepakļāvās parastajai ārstēšanai.

Saslimušajiem konstatēja jaunu koronavīrusu, kura genoms izrādījās līdzīgs SARS vīrusam SARS-CoV, tādēļ to nosauca par SARS-CoV-2. Uhaņas koronavīrusa epidēmijas izcelsme nav precīzi zināma.

2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācijas (PVO) ģenerāldirektors Tedross Adhanoms Gebreiesuss paziņoja, ka SARS-CoV-2 infekcijas uzliesmojums ir sasniedzis globālas pandēmijas līmeni.

Kopumā pasaulē līdz 2022. gada 16. oktobrim bija apstiprināti vairāk nekā 620 miljoni inficēšanās gadījumu ar SARS-CoV-2 vīrusu visās pasaules valstīs, no vīrusa infekcijas izraisītajām komplikācijām bija miruši vairāk nekā 6,5 miljoni cilvēku (1,2% no inficētajiem).
Pirmo saslimšanas gadījumu Latvijā konstatēja 2020. gada 2. martā, līdz 2022. gada oktobrim reģistrēja vairāk nekā 940 000 COVID-19 gadījumu, bet nomira vairāk nekā 6000 inficēto cilvēku (0,6% no inficētajiem).

Apraksts

Vīruss 

Par slimību atbildīgs SARS-CoV-2, kas ir radniecīgs SARS un MERS koronavīrusiem, kas izraisījuši mazākas epidēmijas vairākus gadus iepriekš.

Vīruss izplatās no cilvēka uz cilvēku pilienu un kontakta izplatīšanās ceļā, bet tas var izplatīties arī ar fekāliju starpniecību. Labvēlīgos apstākļos gaisā tas var saglabāties līdz 3 stundām, bet uz virsmām — līdz 72 stundām. Atsevišķi pētījumi norāda, ka salīdzinājumā ar sezonālo gripu jaunais koronavīruss ir samērā noturīgs gan siltos, gan aukstos laikapstākļos, kā arī relatīvi mitrā un sausā vidē.

Tāpat zinātnieki ir secinājuši, ka vīruss mutācijas ceļā ir spējīgs mainīties un izveidot dažādus citus COVID-19 paveidus, kas tādejādi ilgtermiņā vēl jo vairāk var apgrūtināt vakcīnas izstrādi. 2020. gada novembrī tika ziņots, ka Dānijā bija konstatēti vairāki gadījumi, kur mutācijas ceļā atsevišķi iedzīvotāji bija inficējušies ar COVID-19 no saskarsmes ar ūdelēm, kas beidzās ar valdības rīkojumu izkaut teju 15 miljonus ūdeļu kažokzvēru audzētavās.
SARS-CoV-2 B.1.1.7 līnijas esamība Latvijas pacientu paraugos bija sporādiska.

Slimības izpausmes 

Koronavīruss 2019-nCoV inficē elpošanas sistēmu, saslimušajiem var parādīties tādas pneimonijai raksturīgas pazīmes kā klepus, drudzis un aizdusa, kas veciem un hroniski slimiem cilvēkiem var novest arī pie nāves. Izveseļošanās no šī koronavīrusa ir atkarīga no cilvēka imūnsistēmas stāvokļa, vairums no mirušajiem ir bijuši ar novājinātu imunitāti. Inkubācijas periods jeb laiks, kad pēc infekcijas brīža parādās pirmie simptomi, ir no 2 līdz 14 dienām, bet visbiežāk 5 dienas.

Izcelsme 

Šobrīd nav zināms precīzs izcelsmes avots, kas būtu atbildīgs par SARS-CoV-2 vīrusa izplatību. Tomēr zinātniskās sabiedrības šī mirkļa viedoklis ir, ka vīruss ir radies dabiskā ceļā un tā izplatīšanās notikusi caur dzīvniekiem.

Ģenētiskie pētījumi liecina, ka SARS-CoV-2 vīruss ir visciešāk saistīts ar tiem koronavīrusu tipiem, kas ir sastopami sikspārņos, kur 88% no sikspārņu koronavīrusu ģenētiskās secības atbilst SARS-CoV-2 koronavīrusam.

2020. gada janvārī tika publicēts pētījums, kurā par SARS-CoV-2 koronavīrusa izcelsmes avotu tika minētas čūskas, taču atsevišķi pētnieki uzsver, ka tas pagaidām nevar tikt uzskatīts par galējo slēdzienu, jo šobrīd vēl nav īstas skaidrības, vai koronavīrusi ir spējīgi inficēt čūskas. Tāpat atsevišķi pētījumi pieļauj domu, ka par SARS-CoV-2 koronavīrusa izplatību varētu būt atbildīgi arī zvīņneši, kas iepriekš dabā būtu inficējušies ar attiecīgo koronavīrusu un caur tirdzniecību būtu nonākuši Uhaņas tirgū.

Norise

Pandēmijas sākums Ķīnā 

Kad 30. decembrī Uhaņas slimnīcas oftalmologs Li Veņlians ievietoja ziņojumapmaiņas vietnē WeChat brīdinājumu par SARS līdzīgas slimības uzliesmojumu, viņu aizturēja policija un lika pārtraukt izplatīt baumas. Tomēr 31. decembrī par saslimšanas gadījumiem Ķīnas valdība ziņoja Pasaules Veselības organizācijai un 2020. gada 1. janvārī slēdza Uhaņas tirgu.

2020. gada 22. janvārī Uhaņas pilsētā izsludināja karantīnu, apturēja sabiedriskā transporta, aviosatiksmes un vilcienu kustību. Uhaņas īpašais komandcentrs paziņoja, ka bez īpaša iemesla iedzīvotāji nevarēs atstāt pilsētu. Karantīnas zonā iekļāva arī Hubei provinces Huanganas, Edžou, Čibi un Sjaņtao pilsētu apgabalus. Kopumā Ķīnas varas iestādes ierobežoja izbraukšanu no 14 pilsētām. Vīruss tika konstatēts visos Ķīnas reģionos, kā arī ārpus Ķīnas.

Ārzemnieku evakuācija no Uhaņas 

Drīz pēc karantīnas izsludināšanas Uhaņā un citās Hubei pilsētās 24.—27. janvārī Vjetnamas valdība organizēja četrus ārkārtas lidojumus no Uhaņas lidostas savu pilsoņu evakuācijai.
29. janvārī arī Austrālijas un Jaunzēlandes valdības paziņoja par savu pilsoņu evakuāciju no Uhaņas, Austrālijas pilsoņiem izveidoja īpašu 14 dienu karantīnas nometni Ziemassvētku salā. Tajā pašā dienā Dienvidkorejas valdība paziņoja par apmēram 700 pilsoņu evakuāciju no Uhaņas ar divām lidmašīnām, kurās atradās arī ārsti, medmāsas un karantīnas speciālisti.

30. janvārī Singapūras valdība evakuēja 92 pilsoņus, diviem no viņiem lidojuma laikā parādījās drudzis un tika konstatēta inficēšanās ar vīrusu.
31. janvārī, pēdējā dienā pirms izstāšanās no Eiropas Savienības, Apvienotā Karaliste organizēja 83 britu pilsoņu un 27 citu ES valstu pilsoņu evakuāciju no Uhaņas, britus pārvietojot uz 14 dienu karantīnas slimnīcu Arrowe Park Hospital, bet ES pilsoņus uz Spāniju, tikai vienam pasažierim lidojuma laikā konstatēja vīrusu infekciju.

1. februārī Vācijas gaisa spēku lidmašīna evakuēja 102 Vācijas un 26 citu valstu pilsoņus no Uhaņas lidostas uz Frankfurtes lidostu. Pēc tam, kad Krievija neļāva lidmašīnai nosēsties Maskavā, tā nosēdās Helsinku lidostā degvielas uzpildei.
Tajā pašā dienā Mjanmas valdība ar Myanmar National Air evakuēja 59 studentus, Mongolija 31 pilsoni uz Ulanbatoras lipīgo slimību centru, Šrilanka 33 pilsoņus uz karantīnas nometni militārā bāzē, Taizemes valdība 64 pilsoņus, bet Indonēzijas valdība nosūtīja trīs gaisa spēku lidmašīnas un pasažieru lidmašīnu uz Uhaņu 245 pilsoņu evakuācijai uz Batamas lidostu ar sekojošu pārvietošanu uz 14 dienu karantīnas nometni Natunas salā, četri Indonēzijas pilsoņi atteicās lidot, bet trīs pilsoņus aizturēja Ķīnas veselības dienests sakarā ar aizdomām par inficēšanos. Malaizijas vēstniecība Pekinā nosūtīja savus darbiniekus uz Uhaņu 120 savu pilsoņu evakuācijai.

1. un 2. februārī Indijas valdība ar Air India lidmašīnu evakuēja 324 pilsoņus pirmajā lidojumā un 323 savus pilsoņus un 7 Maldīvijas pilsoņus otrajā lidojumā.
2. februārī Francijas lidmašīna ar 254 ES un AK pilsoņiem (arī vienu Latvijas pilsoni) nosēdās Marseļas lidostā, savukārt Kanādas lidmašīna ar 325 pilsoņiem vēl arvien gaidīja pacelšanās atļauju lidojumam uz Trentonas karabāzi.
3. februārī Ķīnas valdība beidzot deva atļauju Taivānas pilsoņu evakuācijai ar China Southern Airlines lidmašīnu. Tajā pašā dienā Qantas lidmašīna evakuēja vēl apmēram 240 Austrālijas pilsoņu uz 14 dienu karantīnas nometni Ziemassvētku salā.

4. februārī Irāna paziņoja par 50 irāņu studentu, kā arī 65 irākiešu, 24 sīriešu un 1 libāņa evakuāciju ar Mahan Air lidmašīnu.
4. un 5. februārī ar piecām Krievijas militārajām transportlidmašīnām uz izolācijas punktu Tjumeņas apgabalā pārveda Krievijas Federācijas, Baltkrievijas, Armēnijas, Ukrainas un Kazahstānas pilsoņus.
5. februārī Jaunzēlande ar Air New Zealand evakuēja 193 savus pilsoņus uz 14 dienu karantīnas nometni Whangaparāoa militārajā bāzē, kā arī 35 austrāliešus uz karantīnas nometni Ziemassvētku salā.

7. februārī Brazīlijas militārā lidmašīna evakuēja 34 savus pilsoņus, 4 poļus, vienu ķīnieti un vienu indieti, bet Brunejas Royal Brunei Airlines divus savus pilsoņus.
Pēc ilgstošas gaidīšanas 9. februārī no Uhaņas lidostas pacēlās Qantas lidmašīna ar 266 Austrālijas pilsoņiem un 8 Okeānijas salu valstu studentiem, šajā dienā evakuēja vēl 174 Singapūras pilsoņus un 30 Filipīnu pilsoņus.
16. februārī Nepāla evakuēja 175 studentus un citus pilsoņus ar Nepal Airlines.
20. februārī Ukrainas valdība evakuēja 45 ukraiņus un 27 citu valstu piederīgos, tostarp Baltkrievijas, Argentīnas un Kostarikas pilsoņus, kurus ievietoja karantīnas slimnīcā Poltavas apgabalā. Ciematā pie slimnīcas izcēlās masu protesti un sadursmes ar drošībniekiem.

Lielāko infekcijas uzliesmojumu gaita 

Retrospektīva paraugu testēšana atklāja saslimšanu ar COVID-19 42 gadus vecam pacientam, kas 2019. gada 27. decembrī bija nokļuvis kādā Sēnas-Sendenī departamenta slimnīcā Francijā ar gripai līdzīgas slimības pazīmēm. Tas notika vēl pirms pirmajiem Ķīnas valdības oficiālajiem ziņojumiem par inficēšanos ar SARS-CoV-2 vīrusu Ķīnas pilsētā Uhaņā.

2020. gada februārī COVID-19 strauji izplatījās arī kruīza kuģī "Diamond Princess", kurā atradās 3700 pasažieri un apkalpes locekļi no vairāk nekā 50 valstīm. Tas atradās ceļā no Honkongas uz Japānu, kad uz tā konstatēja koronavīrusa infekciju. Tādēļ Japānas varas iestādes kuģim noteica 14 dienu ilgu karantīnu Jokohamas ostā, šajā laikā uz šī kuģa inficējās vismaz 542 cilvēki. Jau pirms karantīnas termiņa beigām 17. februārī ASV valdība no kuģa evakuēja vairāk nekā 300 amerikāņu, lai gan 14 no viņiem koronavīrusa tests bija pozitīvs.

19. februārī Irānas valdība apstiprināja divus inficēšanās gadījumus ar SARS-CoV-2 Kumas pilsētā Irānā, abi inficētie nomira tajā pašā dienā.
19. februārī Dienvidkoreja evakuēja sešus savus pilsoņus un vienu Japānas pilsoni no kuģa "Diamond Princess" uz Seulu, kur viņus izolēja vēl uz 14 dienām. Tajā pašā dienā kuģi atļāva pamest apmēram 500 pasažieriem ar negatīvu koronavīrusa testu, bet visiem, kas bija kontaktējušies ar kādu inficētu pasažieri, karantīnas termiņu pagarināja vēl uz 14 dienām.
20. februārī Dienvidkorejas lielpilsētā Tegu un kaimiņu pilsētās konstatēja 35 jaunus inficēšanās gadījumus ar jauno koronavīrusu. Varasiestādes ziņoja, ka 28 no inficētajiem cilvēkiem bija apmeklējuši dievkalpojumu baznīcā.

20. februārī Irānā atklāja trīs jaunus inficēšanās gadījumus, 21. februārī vēl 13 Kumā, Teherānā un Gīlānas provincē, bet 22. februārī vēl 10 gadījumus Kumā un Teherānā, tobrīd pieci no kopumā 29 atklātajiem inficētajiem (17%) bija miruši.

22. februārī arī Itālijas varas iestādes ziņoja par diviem COVID-19 epidēmijas nāves gadījumiem Lombardijas un Veneto reģionos.

No Itālijas Covid-19 infekcija pāris dienu laikā 24.—27. februārī izplatījās uz Spāniju, Šveici, Austriju, Horvātiju, Franciju, Alžīriju, Brazīliju, Vāciju, Grieķiju, Rumāniju, Ziemeļmaķedoniju, Zviedriju, Norvēģiju, Izraēlu un Apvienoto Karalisti.
7. martā infekcijas gadījumu skaits Itālijā sasniedza 5883, bet mirušo skaits 233. Itālijas valdība nolēma paplašināt karantīnas zonu no 11 ciematiem (ap 50 000 iedzīvotāju) uz visu Lombardijas reģionu, Veneto reģiona daļu ap Venēciju, Emīlijas-Romanjas reģiona daļu ap Parmu un Rimini, aptverot vairāk nekā desmit miljonus iedzīvotāju. 10. martā karantīnu ieviesa visā Itālijā un pārtrauca lidojumus no Itālijas lidostām.

11. martā ASV valdība noteica ieceļošanas aizliegumu cilvēkiem, kas atradušies Šengenas zonas valstīs pēdējās 14 dienās pirms sava mēģinājuma ierasties ASV. Tomēr šo ierobežojumu neattiecināja uz ASV pilsoņiem vai pastāvīgajiem iedzīvotājiem.
Kad 14. martā Spānijā Covid-19 inficēto cilvēku skaits sasniedza 6250, bet mirušo skaits 193, premjerministrs Pedro Sančess izsludināja pārvietošanās ierobežojumus un visu restorānu, bāru, viesnīcu, skolu un universitāšu slēgšanu, atvērti palika vienīgi veikali, kas tirgo pārtiku, medikamentus un citas pirmās nepieciešamības preces.

17. martā Šengenas zonas dalībvalstu vadītāji vienojās noteikt iebraukšanas aizliegumu cilvēkiem, kas nav šo valstu pilsoņi, viņu ģimenes locekļi un tiem, kuriem nav pastāvīgās uzturēšanās atļaujas. Izņēmuma situācijā atrodas ārsti, medicīnas darbinieki un regulāri pārrobežu darba veicēji.
Tika ziņots, ka Norvēģijā ieviesti naudas sodi par karantīnas režīma pārkāpumiem aptuveni 1500 eiro (20 000 Norvēģijas kronu) apmērā vai arī 10 dienas cietumā.
19. martā ziņoja, ka no Covid-19 izraisīta plaušu karsoņa miris 57 gadus vecs itāļu ārsts Marčello Natali (Marcello Natali), kurš savā pēdējā intervijā raidorganizācijai "Euronews" stāstīja, ka ar inficētajiem pacientiem strādājis bez cimdiem, jo Lombardijas reģiona Kodonjo (Codogno) slimnīcā tie bija beigušies.

Strauji pieaugot inficēto skaitam, no 25. marta Indijas valdība visā valstī ieviesa 21 dienu ilgus iedzīvotāju pulcēšanās un pārvietošanās ierobežojumus.
Savukārt ASV prezidents Donalds Tramps paziņoja, ka COVID-19 dēļ ieviestie ierobežojošie pasākumi būtu jāatceļ līdz Lieldienām, jo pretējā gadījumā tiks nodarīts vēl lielāks kaitējums ASV ekonomikai.

22. maijā Pasaules Veselības organizācija pasludināja, ka par COVID-19 pandēmijas jauno epicentru kļuvusi Latīņamerika. Brazīlija ar 310 000 inficētajiem bija trešajā vietā pasaulē pēc ASV un Krievijas, ar jauno koronavīrusu saistīto nāves gadījumu skaits Brazīlijā pārsniedza 20 000.

Infekcijas izplatība Eiropas Savienības valstīs

Baltijas valstis 
Pirmos COVID-19 gadījumus diagnosticēja 2020. gada 27. februārī Igaunijā un Lietuvā, bet 2. martā Latvijā. 2020. gada 26. februārī Lietuvā izsludināja ārkārtas situāciju, Latvijā ārkārtas situāciju izsludināja 12. martā, bet Igaunijā 13. martā. 14. martā Lietuva ieviesa robežkontroli uz robežas ar Latviju. Pirmie no COVID-19 mirušie bija 20. martā Lietuvā, 25. martā Igaunijā un 3. aprīlī Latvijā.
Aprīļa pirmajā pusē saslimstība sasniedza savu maksimumu, bet pēc tam pakāpeniski samazinājās. Kā pirmā 17. maijā atcēla ārkārtējo situāciju Igaunijas valdība.
Latvijā maksimālā 14 dienu kumulatīvā saslimstība uz 100 000 iedzīvotājiem bija 5. aprīlī (20,7/100 000). Līdz 25. maijam šis rādītājs samazinājās līdz 6,1 gadījumiem Latvijā, 6 gadījumiem Igaunijā un 5,9 gadījumiem Lietuvā.

Latvija 

2020. gada 2. martā Latvijā apstiprināja pirmo COVID-19 saslimšanas gadījumu kādai sievietei, kura kopā ar savu ģimeni 29. februārī bija caur Minheni atlidojusi no Milānas. Saslimusī persona un viņas bērns tika izolēti Latvijas Infektoloģijas centrā (LIC), kur jau nākamajā dienā analīzes parādīja, ka sieviete bija atveseļojusies un kopā ar savu bērnu izrakstīti no slimnīcas.
No 8. līdz 11. martam SPKC apstiprināja deviņus jaunus COVID-19 gadījumus, visi saslimušie ar "airBaltic" lidmašīnu bija atlidojuši no Milānas lidostas 7. martā kopā ar 39 pasažieriem, tostarp 25 no Latvijas. 10. martā mājas karantīna Latvijā bija noteikta vairāk nekā 200 cilvēkiem.
12. martā SPKC ziņoja, ka COVID-19 infekcija apstiprināta kopumā 16 Latvijas iedzīvotājiem, bet 14. martā Latvijā bija diagnosticēti 26 ar SARS-CoV-2 vīrusu inficēti cilvēki.
14. martā SPKC publicēja karti ar inficēto personu ļoti aptuvenu dzīvesvietu četros Latvijas plānošanas reģionos (Rīgā, Pierīgā, Zemgalē un Latgalē), aizbildinoties ar personas datu aizsardzības likuma aizliegumu izpaust precīzākus datus.
20. martā vienā diennaktī diagnosticēto slimnieku skaits sasniedza 26, SPKC paziņoja, ka 95% no diagnosticētajiem COVID-19 slimniekiem bija atbraukuši no ārzemēm, bet 5% inficējušies no atbraukušajiem. Šajā dienā publicēja karti ar COVID-19 saslimšanas gadījumu izplatību 19 pašvaldībās (lielajās pilsētās un novados).
25. martā SPKC paziņoja, ka pieci Rīgā atklāti slimnieki nevar norādīt, ka bijuši ārzemēs vai viņiem ir bijis kontakts ar apstiprinātu slimnieku vai personu, kura bijusi ārzemēs, līdz ar to nav nosakāma epidemioloģiskā ķēde, kas nozīmē, ka sākusies neizsekojama SARS-CoV-2 transmisija.
31. martā Veselības ministre Ilze Viņķele informēja, ka COVID-19 diagnosticēta 27 Rīgas Evaņģēliski kristīgās draudzes "Zilais Krusts" vīriešu patversmes Maskavas ielā klientiem un darbiniekiem.
22. maijā kļuva zināms, ka inficēto skaits SAC "Mārsnēni" sasniedzis 44, Valsts policija sāka resorisko pārbaudi par COVID-19 uzliesmojumu šajā sociālās aprūpes centrā. Visi slimnīcās stacionētie klienti tika nogādāti atpakaļ un izvietoti izolatoros. "Mārsnēnos" tobrīd atradās 50 klienti un strādāja 18 darbinieki.
Līdz 25. maijam saslimšanas gadījumi ar COVID-19 bija atklāti 12 Latvijas sociālās aprūpes iestādēs, bija saslimuši 90 cilvēki — 22 darbinieki un 68 klienti, nomiruši septiņi inficētie cilvēki. Priekuļu novada SAC "Mārsnēni" inficēti 44 cilvēki, tostarp seši darbinieki.

Igaunija 

2020. gada 27. februārī Igaunijā diagnosticēja pirmo COVID-19 gadījumu kādam Irānas pilsonim, kas pēc lidojuma caur Stambulas un Rīgas lidostām no Rīgas autoostas ar autobusu bija ieradies Tallinā, kur pats izsauca neatliekamo palīdzību, šobrīd ir izolēts un atrodas stabilā stāvoklī.

14. martā Igaunijā vienā dienā diagnosticēja 68 jaunus slimības gadījumus, kopējais testēto skaits bija 853, inficēto skaits sasniedza 115, no kuriem 54 dzīvoja Tallinā un Harju apriņķī, 31 Sāres apriņķī, 9 Veravas apriņķī, 6 Tartu apriņķī, 12 Pērnavas apriņķī, 3 Rietumviru apriņķī un 3 Austrumviru apriņķī.

25. martā Rietumtallinas centrālajā slimnīcā no COVID-19 izraisītām komplikācijām nomira 83 gadus veca paciente, šajā dienā Igaunijā bija diagnosticēti 404 inficēšanās gadījumi.
8. aprīlī tika paziņots, ka Igaunijā konstatēti 1185 inficēšanas gadījumi un 24 nāves gadījumi. Vairāk nekā 100 veselības aprūpes darbinieku bija inficējušies ar jauno koronavīrusu, mirusi 53 gadus veca Kuresāres slimnīcas veselības aprūpes darbiniece.
17. maijā Igaunijas valdība atcēla ārkārtējo situāciju, premjers Ratass paziņoja, ka jāveido jauna normalitāte. Tā kā efektīvas ārstēšanas un vakcīnas atrašana vēl prasīs laiku, visiem jāturpina no koronavīrusa aizsargāt sevi, savus tuvākos un sabiedrība kopumā ar savu izturēšanos, ievērojot distancēšanās un higiēnas noteikumus.

Pandēmijas otrā viļņa laikā 4. decembrī Igaunijas Veselības departaments paziņoja, ka pēdējā diennaktī inficēšanās ar jauno koronavīrusu apstiprināta vēl 470 cilvēkiem un reģistrēti 2 jauni nāves gadījumi. Inficēšanās ar koronavīrusu bija diagnosticēta kopumā 13 939 cilvēkiem, bet atveseļošanās apstiprināta 6616 cilvēkiem, miruši pavisam 125 cilvēki. Igaunijas slimnīcās tobrīd ārstējās 224 COVID-19 pacienti.

Lietuva 

2020. gada 26. februārī Lietuvā izsludināja ārkārtas situāciju koronavīrusa izplatīšanās novēršanai, 27. februārī inficēšanos konstatēja kādai sievietei Šauļos Lietuvā, kas 24. februārī bija atlidojusi no Veronas Itālijā.
14. martā Lietuvas valdība atjaunoja robežkontroli uz Eiropas Savienības (ES) iekšējām robežām ar Poliju un Latviju un nolēma, ka caur robežšķērsošanas punktiem uz šīm robežām ārvalstniekiem būs liegts ieceļot Lietuvā. Arī Polijas valdība slēdza savas robežas ārvalstu pilsoņiem un noteica, ka jebkāda pārvietošanās starp Lietuvu un Poliju notiks vienīgi caur Kalvarijas robežšķērsošanas punktu.

20. martā Ukmerģes slimnīcā, kurā strādāja ar koronavīrusu inficēts ārsts, nomira kāda 83 gadus veca paciente. 21. martā kopējais inficēto skaits valstī pieauga līdz 83.
Līdz 28. martam Lietuvā bija reģistrēti 382 Covid-19 gadījumi, septiņi pacienti bija miruši, no viņiem četri bija ārstējušies Ukmerģes slimnīcā, divi Klaipēdas Universitātes slimnīcā, bet Panevēžas slimnīcā viens pacients.

6. maijā Lietuvas valdība pagarināja karantīnu līdz 31. maijam, bet būtiski atviegloja vairākus ierobežojumus. No 11. maija Lietuvā varēja iebraukt Polijas pilsoņi, bet no 15. maija Igaunijas un Latvijas pilsoņi, neievērojot 14 dienu pašizolāciju. No 18. maija atsāka darboties bērnudārzi, sporta klubi un skaistumkopšanas saloni, atsākās zobārstniecības pakalpojumu sniegšana, bija atļauts apmeklēt pacientus slimnīcās un rīkot brīvdabas pasākumus nelielām cilvēku grupām.

Pandēmijas otrā viļņa laikā 4. decembrī Lietuvas Statistikas departaments paziņoja, ka pēdējā diennaktī inficēšanās ar jauno koronavīrusu apstiprināta vēl 2514 cilvēkiem un reģistrēti 26 jauni nāves gadījumi. Inficēšanās ar koronavīrusu bija diagnosticēta kopumā 69 582 cilvēkiem, bet atveseļošanās apstiprināta 27 760 cilvēkiem, miruši pavisam 590 cilvēki, bet vēl 306 ar šo vīrusu inficētajiem nāves cēlonis bijis cits. Lietuvas slimnīcās tobrīd ārstējās 1940 COVID-19 pacienti 139 no viņiem atradās reanimācijas nodaļās, 78 cilvēkiem bija nepieciešama plaušu mākslīgā ventilācija.

Citās ES un EFTA valstīs 

1. aprīlī ES dalībvalstis vienojās kopīgā paziņojumā, ka ārkārtas pasākumi būtu jāierobežo līdz stingri nepieciešamiem, tiem vajadzētu būt samērīgiem un pagaidu rakstura, to ieviešana regulāri jāizvērtē un tiem jāatbilst demokrātijas, tiesiskuma un pamattiesību principiem.

Ziemeļvalstīs sākotnēji neieviesa tik stingrus sociālās distancēšanās noteikumus kā vairumā Eiropas valstu, diagnostiskos testus veica vienīgi pacientiem ar smagiem simptomiem. Vadošie epidemiologi un infektologi, tāpat kā Apvienotajā Karalistē, ASV un Nīderlandē, sludināja uzskatu, ka pēc iespējas ātrāk jāizveido populācijas imunitāti, tomēr vēlāk no tā atteicās pēc brīdinājumiem, ka tas novestu pie veselības aprūpes sistēmas pārslodzes un lielākas mirstības.
Krasā saslimtības pieauguma laikā Zviedrijas valdība aizliedza pulcēties vairāk nekā 500 cilvēkiem, ieteica izvairīties no ceļošanas un mudināja iedzīvotājus virs 70 gadu vecuma palikt mājās. Savukārt Norvēģijas valdība izlēma slēgt skolas un aizliegt visus sporta un kultūras pasākumus.

Līdz 31. martam Islandē COVID-19 testi bija veikti 17 900 cilvēku jeb gandrīz 5% valsts iedzīvotāju.
Islandes Valsts universitātes slimnīca veica analīzes cilvēkiem ar smagiem simptomiem un lielākajām riska grupām, savukārt privātā genotipēšanas kompānija "deCODE Genetics" testēja apmēram 9000 cilvēku, kuriem nebija simptomu un kuri neatradās karantīnā. Lai gan šie testi tikai 1% gadījumu izrādījās pozitīvi, apmēram pusei inficēto nebija nekādu simptomu. Tas apstiprināja jau vairākos pētījumos apstiprināto atziņu, ka vīrusa izplatīšanā lielu lomu spēlē inficētie, kuri paši ir asimptomātiski vai arī ar ļoti viegliem simptomiem.

5. maijā tika ziņots, ka Zviedrijā ar COVID-19 inficējušies vairāk nekā 22 500, bet miruši vairāk nekā 2700 cilvēku, lielais mirušo skaits tiek saistīs ar slimības izplatību veco ļaužu aprūpes namos. Zviedrijas valdība turpināja aicināt cilvēkus būt atbildīgiem un ievērot distancēšanos. Dānijā un Norvēģijā ar stingrākiem pulcēšanās ierobežojumiem mirušo skaits tikai nedaudz pārsniedza 200.

25. maijā visaugstākais COVID-19 izplatīšanās ātrums bija Zviedrijā (kumulatīvā 14 dienu saslimstība 74,7 gadījumu uz 100 000 iedzīvotājiem), Apvienotajā Karalistē (65,9/100 000), Beļģijā (41,5/100 000), Īrijā (40,6/100 000), Portugālē (31,4/100 000) un Maltā (25,6/100 000).
Spānijā tobrīd bija reģistrēts 21 kumulatīvās saslimšanas gadījums uz 100 000 iedzīvotājiem, samērā augsts šis rādītājs bija Itālijā (20,1/100 000), Luksemburgā un Dānijā (19/100 000), Nīderlandē (17,1/100 000) un Rumānijā (16/100 000). Somijā, Polijā un Vācijā šis rādītājs bija nedaudz zem 15 gadījumiem uz 100 000 iedzīvotājiem.

Saslimstība ar COVID-19 ES, EFTA un AK valstīs

Izplatība NVS valstīs

Baltkrievija 

2020. gada 28. februārī Baltkrievijā apstiprināja pirmo ar COVID-19 saslimšanas gadījumu, kas tika konstatēts kādam Irānas studentam, kurš bija ieradies Minskā, lai turpinātu studijas tehniskajā universitātē. Līdz 4. martam valstī tika fiksēti vēl pieci papildus inficēšanās gadījumi, no kuriem četri bija Minskas, bet pārējie divi Vitebskas apgabalā.
Pēc oficiālajiem datiem līdz 1. aprīlim Baltkrievijā inficēšanās ar koronavīrusu bija diagnosticēta 163 cilvēkiem, 53 bija izveseļojušies, bet miruši bija divi cilvēki. Vislielākā COVID-19 izplatība ir Vitebskā, kur kopš marta vidus slēgtas vairākas rūpnīcas. Pilsoniskā kustība "Naš dom" ("Mūsu mājas") apgalvoja, ka varasiestādes slēpj patiesos epidēmijas mērogus, iesaistot pat Valsts drošības komitejas (VDK) darbiniekus, ārstiem liek parakstīties par informācijas neizpaušanu, piedraudot ar kriminālatbildību.

Krievijas Federācija 

2020. gada 31. janvārī Krievijas Federācijā reģistrēja pirmos saslimšanas gadījumus diviem Ķīnas pilsoņiem, vienu Aizbaikāla novadā, bet otru Tjumeņas apgabalā. Pēc izolēšanas abi līdz februāra beigām atveseļojās. Lai ierobežotu infekcijas izplatību valsts teritorijā, Krievija slēdza robežu ar Ķīnu un aizliedza tās pilsoņiem iebraukt savā teritorijā.

19. martā kādā Maskavas slimnīcā no koronavīrusa pneimonijas nomira 79 gadus veca sieviete, kurai bija arī cukura diabēts un problēmas ar sirdi.
29. martā Maskavas mērs Sergejs Sobjaņins paziņoja, ka visiem pilsētas iedzīvotājiem no 30. marta būs jāuzturas mājās pašizolācijā, atstāt dzīvesvietu drīkstēs tikai gadījumā, ja nepieciešama neatliekama medicīniskā palīdzība vai radušies citi tieši draudi dzīvībai vai veselībai, dotos uz darbu, ja nav iespējams strādāt attālināti, kā arī iepirktos tuvākajā veikalā vai aptiekā. Tika paziņots, ka īpaša viedā sistēma kontrolēs mājas režīma ievērošanu.

9. maijā diennaktī jaunatklāto infekcijas gadījumu skaits Krievijas Federācijā pārsniedza 11 000, bet kopējais atklāto inficēšanās gadījumu skaits sasniedza 209 688, pie kam 109 740 jeb gandrīz puse no šiem gadījumiem bija atklāti Maskavā. Kopējais mirušo skats valstī sasniedza 1915.

22. maijā tika ziņots, ka Krievijā diennakts laikā no COVID-19 miruši 150 cilvēki, kas bija lielākais līdz tam reģistrētais mirušo skaits 24 stundu laikā. Varasiestādes apgalvoja, ka situācija stabilizējas, un atļāva Maskavā atgriezties darbā pusmiljonam rūpniecībā un celtniecībā nodarbināto cilvēku.

Vakcīna 

Pagaidām, lai gan pret COVID-19 nav vēl izstrādāta pilnvērtīga vakcīna, vairāku valstu pētniecības institūti ir uzsākuši mēģinājumus izstrādāt nepieciešamo pretlīdzekli, kur Eiropas Savienības teritorijas gadījumā ar vakcinācijas līdzekļu apgādi ir uzņēmušies tādi farmācijas un biotehnoloģijas uzņēmumi kā Pfizer un BioNTech.

2020. gada novembrī tika ziņots, ka Pfizer un BioNTech kopīgi izstrādātā vakcīna pret jauno koronavīrusu trešajā izmēģinājumu fāzē uzrādīja 90% efektivitāti pret inficēšanos, līdz ar to Eiropas Komisija paziņoja, ka ir noslēgusi līgumu par pirmo 300 miljonu vakcīnu iegādi tās iedzīvotājiem. Lai gan katra valsts varēs noteikt iedzīvotāju grupas, kurām būs pieejamas pirmās vakcīnas, šobrīd tiek spekulēts, ka pirmajā posmā vakcīnas varētu saņemt kādi 3% Eiropas Savienības iedzīvotāju, galvenokārt veselības aprūpes darbinieki vai iedzīvotāji no lielākajām riska grupām. Pēc optimistiskākā scenārija vakcinācijas varētu sākties 2021. gada pirmajā ceturksnī vai arī līdz gada beigām.

Latvijā vakcinācija pret jauno koronavīrusu tika uzsākta 2020. gada 28. decembrī. Pirmie vakcīnas saņēma veselības aprūpes darbinieki un Neatliekamās medicīniskās palīdzības dienesta darbinieki.

Ietekme uz ekonomiku 
COVID-19 pandēmija izraisīja ekonomikas krīzi, īpaši Eiropas valstīs, kas bija atkarīgas no tūrisma. Krasi samazinājās rūpniecības apjomi un kritās degvielas cenas. Cieta arī to valstu ekonomika, kurās bija daudz mazo uzņēmumu un pašnodarbināto.
Prognozēja, ka noturīgākas pret ekonomiskajām sekām būs tās valstis, kurās ir aktīvs digitālo pakalpojumu sektors un kur liela daļa nodarbināto varēs strādāt no mājām, piemēram, Igaunija.

27. maijā Eiropas Komisijas (EK) prezidente Urzula fon der Leiena prezentēja plānu, kas paredzēts Eiropas Savienības (ES) ekonomikas atveseļošanai pēc COVID-19 pandēmijas izraisītās krīzes. Kopumā viņa dalībvalstis aicināja šim mērķim atvēlēt 2,4 triljonus eiro.
Šis plāns paredz, ka Itālija tiešā palīdzībā nākamajos trīs gados saņems 81,8 miljardus eiro, bet Spānija — 77,2 miljardus eiro. Kopumā ES piedāvās aizdevumu garantijas 405 miljardu eiro apmērā, 28,8 miljardus eiro paredzot Vācijai un 38,7 miljardus eiro Francijai. Turklāt valstis saņems aizdevumus, Itālijai un Spānijai paredzot attiecīgi 90 miljardus eiro un 31 miljardu eiro.
Vienlaikus ES ilgtermiņa budžeta tēriņiem atvēlēs 1,1 triljonu eiro. EK piedāvātie izdevumi ir papildu summas tiem 540 miljardiem eiro, par kuru atvēlēšanu aizdevumiem pandēmijas krīzes iedragātās tautsaimniecības atlabšanai panākta vienošanās jau iepriekš.

Sievietes pandēmijas laikā 

Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (OECD) secinājusi, ka tās dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās strādā vidēji 70% sieviešu, jo sevišķi zemākajās pozīcijās un neatliekamajā palīdzībā. Papildus tam vairumā ģimeņu tieši sievietes ir tās, kas veic ar mājsaimniecību un bērnu, kā arī slimu un vecu radinieku aprūpi saistītus pienākumus. Ja mācības tiek organizētas attālināti, sievietēm papildus darbam jāveic arī bērnu skološana, bērnu pieskatīšana, ēst gatavošana, mājas uzkopšana, iepirkumu veikšana u.tml.

Ierobežojumu atvieglošana pēc pirmā uzliesmojuma 
2020. gada 16. aprīlī ASV valdība paziņoja, ka vietās, kur jaunu infekcijas gadījumu skaits samazinās un kur tiek veikta plaša testēšana, tiks uzsākta pakāpeniska uzņēmumu un skolu atvēršana trīs fāzēs, no kurām katra ilgs vismaz 14 dienas, lai infekcijas gadījumu skaits atkal nesāktu strauji pieaugt.
Austrijā no 1. maija atļāva strādāt visiem veikaliem, atvēra tenisa un golfa laukumus, šautuves u.c. vietas, kur personas var nodarboties ar sportu. Maija vidū plāno atļaut strādāt viesnīcām un restorāniem, bet līdz 1. jūlijam ir atcelti visi publiskie pasākumi, koncerti, sporta pasākumi.
Čehijā 20. aprīlī atvēra zemnieku tirgus un autoveikalus, 11. maijā atvēra visus veikalus ar platību virs 1000 m2, fitnesa klubus, autoskolas; 25. maijā atvērs muzejus un zoodārzus, restorāni, bāri un kafejnīcas drīkstēs atvērt āra terases. No 8. jūnija tiks atvērti visi iepirkumu centri, bet sporta pasākumi būs atļauti zem 50 cilvēkiem.
Dānijā 15. aprīlī atvēra skolas mazāko klašu skolēniem (līdz 5. klasei), bet aizliegums pulcēties vairāk nekā 500 cilvēkiem ir spēkā līdz 1. septembrim.
Lietuvā 27. aprīlī darbu atsāka visi veikali, augu un stādu tirgi, āra kafejnīcas, skaistumkopšanas saloni, muzeji, bibliotēkas. Atļāva organizēt sporta un brīvā laika pasākumus brīvā dabā (piemēram, golfu, tenisu), nodrošinot cilvēku distancēšanos, aizsarglīdzekļu lietošanu un dezinfekciju. Sejas masku nēsāšana obligāta, izņemot āra kafejnīcās.
Polijā no 4. maija atvērti tirdzniecības centri un būvniecības veikali.

Skatīt arī 
 COVID-19 diagnosticēšana
 COVID-19 pandēmija Latvijā
 SARS
 MERS

Atsauces

Ārējās saites 

 Pasaules Veselības organizācijas oficiālā mājaslapa 
 COVID-19 pandēmijas statistika 

COVID-19 pandēmija
2020. gads