joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mapuči

Mapuči (mapudungunu: Mapuche — ‘zemes cilvēki’) ir Dienvidamerikas indiāņu tauta, kas dzīvo centrālajā un dienvidu Čīlē, kā arī dienvidu Argentīnā. Pazīstami arī kā araukāņi, taču mūsdienās šo nosaukumu vairs nelieto kā tautības apzīmējumu, jo tas tiek uztverts kā nievājošs un vairāk ir saistāms ar Araukānijas provinces iedzīvotāju apzīmējumu.

Mapuči veido apmēram 4% no Čīles iedzīvotāju skaita un visvairāk dzīvo Araukānijas reģionā.

Mapuči pēc savas izcelsmes nav viendabīgs etnisks veidojums, bet sastāv no vairākām etniskām grupām, kurām ir kopīga reliģija, ekonomika un sociālā struktūra, kā arī kopīgs valodas mantojums.

Mapuču vēsturiskais areāls atrodas Čīlē starp Akonkagvas upi ziemeļos un Čonosu arhipelāgu dienvidos.

Pēc ģeogrāfiskā izvietojuma vai nodarbošanās mapuči dalās vairākās apakšgrupās - pikunči (Picunches - "cilvēki no ziemeļiem"), viliči (Williche vai Huilliche - "cilvēki no dienvidiem"), kunki (Cuncos), moluči jeb nguluči (Moluche jeb Nguluche - "cilvēki no Araukānijas "). Moluču dialekts arī ir kalpojis par mapuču valodas jeb mapudungunu kodolu.

Molučiem Čīles iekarošanas laikā spāņu iekarotāji tad arī deva nosaukumu araukāņi.

No 17.-19. gadsimtam mapuči kolonizēja teritorijas, kas atrodas uz austrumiem no Andu kalniem, mūsdienu Argentīnas teritorijā — Komahas reģionu, kā arī lielu daļu pampas Patagonijas ziemeļdaļā. Šīs teritorijas apdzīvoja etniski atšķirīgas tautas — pevenči Komahas reģionā, savukārt Patagonijas pampās — puelči un tevelči.

Līdz ar to šo reģionu tautas pārņēma gan daļu no mapuču kultūras, gan mapudungunu valodu. Šo mapuču valodas un kultūras paplašināšanos Patagonijas līdzenumos mēdz dēvēt par araukanizāciju.

Atsauces 

Indiāņi
Čīle
Hati (pavadonis)

Hati jeb Saturns XLIII ir Saturna dabīgais pavadonis. Par tā atklāšanu 2005. gada 4. maijā paziņoja astronomi Skots Šepards (Scott S. Sheppard) , Deivids Džūits (David C. Jewitt), Džens Klina (Jan Kleyna) un Braiens Marsdens (Brian G. Marsden). Atklājums tika veikts, izpētot attēlus, kuri uzņemti laikposmā no 2004. gada 12. decembra līdz 2005. gada 11. martam. Pēc atklāšanas tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2004 S 14. Vārds "Hati" pavadonim tika piešķirts 2007.gada aprīlī. Hati skandināvu mitoloģijā ir milzu vilks, Fenrira dēls un Skolla dvīņu brālis.

Hati ir aptuveni 6 kilometru diametrā, un apriņķo Saturnu vidēji 20,303 Mm attālumā 1080,099 dienās ar slīpumu 163 ° pret ekliptiku (165 ° pret Saturna ekvatoru), pulksteņa rādītāja virzienā un ekscentricitāti 0,291.

Atsauces 

 Jewitt Jauno Saturna pavadoņu lapa 
 IAUC 8.523: New Satellites of   Saturn 2005. gada 4. maijs (atklāšana) 
 MPODP 2005-J13: Divpadsmit jauni pavadoņi  Saturn 2005. gada 3. maijs (atklāšana un efemerīda) 
 IAUC 8.826: Jupītera un Saturna pavadoņi  2007. gada 5. aprīlis (pavadoņa nosaukums)

Ārējās saites 

Saturna pavadoņi
Fenrirs (pavadonis)

Fenrirs jeb Saturns XLI (pagaidu apzīmējums S/2004 S 16) ir Saturna dabīgais pavadonis. Tā atklāšanu 2005. gada 4. maijā paziņoja Skots S. Šepards, Deivids C. Dževits, Jans Kleins un Braiens G. Marsdens no novērojumiem starp 2004.gada 12. decembri un 2005. gada 11. martu. Tas tika atklāts, izmantojot dažus no lielākajiem teleskopiem pasaulē. 

Fenrira redzamais spožums ir 25,  padarot to par vienu no visblāvākajiem zināmajiem pavadoņiem Saules sistēmā. Tas ir apmēram 10 miljardus reižu blāvāks nekā Saturns. 
Fenrirs ir apmēram 4 km diametrā,  un apriņķo Saturnu vidēji 22454 Mm attālumā 1260 dienās 163° slīpumā pret ekliptiku (143° pret Saturna ekvatoru) ar ekscentricitāti 0,136.

Tā pulksteņrādītāja virzienā vērstā orbīta (tas apriņķo Saturnu pretēji tā griešanās virzienam) liek domāt, ka šo neregulāro pavadoni Saturns ir noķēris laika gaitā. 

Tas tika nosaukts 2007. gada aprīlī  Fenrira, milzu vilka skandināvu mitoloģijā, vārdā, kas ir Hati un Skolla tēvs un Loki dēls, kuram paredzēts izjaukt saites ar Ragnaroku.

Atsauces

Ārējās saites 

 Saturn's Known Satellites (Skots S. Šepards) 
 Jewitt New Satellites of Saturn lapa (2005. gada maijs) 
 MPODP 2005-J13: Twelve New Satellites of Saturn 2005. gada 3. maijs (atklāšana un efemerīda) 

Saturna pavadoņi
Vžesņa

Vžesņa () ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidiem no Gņezno.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1256. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā un bija pazīstama ar vācisko nosaukumu Vrešene (Wreschen). Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

1901. gadā Vžesnā notika skolnieku protesti pret vietējās skolas pāreju uz vācu valodu, kurus brutāli apspieda.

Cilvēki 
Komponista Luija Levandovska (Louis Lewandowski, 1821 - 1894) un Latviešu leģiona 19. divīzijas komandiera Frīdriha-Vilhelma Boka (Friedrich-Wilhelm Bock, 1897 — 1978) dzimtā pilsēta.
Latvijas ukraiņu rakstnieka Andreja Zadonska (1893-1941) miršanas vieta.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Kristina Šmiguna-Vehi

Kristina Šmiguna-Vehi (; dzimusi  Tartu, Igaunijā) ir bijusī igauņu distanču slēpotāja. 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Kristina Šmiguna izcīnīja 2 zelta medaļas, kļūstot par pirmo sievieti no Igaunijas, kurai ir izdevies izcīnīt Olimpisko medaļu ziemas olmpiādē. Ar panākumiem ir startējusi pasaules čempionātos, kur ir izcīnījusi 1 zelta medaļu (5 km + 5 km iedzīšanas distancē), 3 sudraba medaļas un 2 bronzas medaļas.

Pasaules kausa izcīņā vislabāk ir veicies 1999.-2000. gada sezonā, kad viņa kļuva par otrās vietas ieguvēju kopvērtējumā. Pasaules kausa izcīņas posmos ir izcīnījusi 16 uzvaras, to skaitā 14 individuālajās sacīkstēs un 2 — sprinta distancēs. 7 reizes atzīta par Igaunijas gada sportisti.

Kristīnes Šmigunas vecāki Anatolijs Šmiguns un Ruta Rehemā ir bijušie distanču slēpotāji, arī viņas jaunākā māsa Katrina Šmiguna ir profesionāli nodarbojusies ar šo sporta veidu, bet abu treneris ir tēvs.  Kristina Šmiguna aprecējās ar savu ilgadējo menedžeri Kristjanu Toru Vehi. 2007.-2008. gada sezonu viņa izlaida grūtniecības dēļ, pēc meitas Viktorijas Krīsas piedzimšanas atgriezusies profesionālajā sportā.

2010. gadā Vankūveras olimpiskajās spēlēs jau pirmajā 10 km brīvā stila distancē izcīnīja sudraba medaļu, zaudējot tikai Zviedrijas slēpotājai Šarlotei Kallai.

2010. gada 2. jūlijā paziņoja par sportistes karjeras beigām.

2014. gada sākumā parādījās informācija, ka K. Šmigunas analīzēs no 2006. gada Turīnas Olimpiskajām spēlēm ir atrastas aizliegtas vielas.

Panākumi Olimpiskajās spēlēs 
Kristina Šmiguna-Vehi ir piedalījusies 5 ziemas olimpiskajās spēlēs. 2006. gadā izcīnījusi 2 zelta medaļas.

Pasaules kausa kopvērtējums

Uzvaras Pasaules kausa posmos

Atsauces

Ārējās saites 

 Šmiguna – Igaunijas lepnums

1977. gadā dzimušie
Cilvēki no Tartu
Igaunijas distanču slēpotāji
Distanču slēpotāji 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Dopinga lietas distanču slēpošanā
Tartu dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki distanču slēpošanā
Dženija Finča

Dženija Linna Finča (; dzimusi ) ir amerikāņu softbola spēlētāja, 2004. gada Olimpisko spēļu uzvarētāja un 2008. gada Olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja ASV softbola izlases sastāvā. Lai arī viņa parasti spēlē padevējas pozīcijā, viņa var arī spēlēt pirmajā bāzē. Dženija tiek uzskatīta par visu laiku vispopulārāko softbola spēlētāju.

Dženija softbolu spēlē kopš 5 gadu vecuma un sākusi spēlēt padevējas pozīcijā 8 gadu vecumā. Augstskolā bez softbola viņa spēlēja arī volejbola un basketbola komandās. Viņas tēvs, Dags Finčs, ir bijis padošanas treneris gandrīz visu viņas karjeru. Viņas spēles maniere nav mainījusies līdz pat šodienai. Spēlējot Arizonas universitātē viņa 3 reizes tika atzīta par visas Amerikas padevēju.

Ārējās saites 

  

 

1980. gadā dzimušie
ASV softbolisti
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Viktorijas Zeme

Viktorijas Zeme () ir dabas apgabals Antarktīdā starp Rosa jūru austrumos un Vilksa zemi rietumos. Izvietojusies starp 142° un 170° austrumu garumu un stiepjas no Adēra raga Klusā okeāna piekrastē uz dienvidiem līdz Minnas pussalai pie Rosa šelfa ledāja. Ietilpst Austrālijas Antarktiskajā Teritorijā un Jaunzēlandes pretenzijā Rosa Teritorijā.

Viktorijas Zeme iever daļu no Transantarktīdas kalnu grēdas ar Sausajām ielejām. Augstākā virsotne ir Minto kalns (4165 m). Rietumu daļā ir līdz 2,5 km biezs ledus plato. Piekrastē daudz glečeru, lielākie no kuriem ir Deivida glečers ar tā turpinājumu Drigalska ledus mēli un Renika glečers Somova jūras piekrastē.

Zemi 1841. gada janvārī atklāja Džeimsa Rosa ekspedīcija un nosauca par godu Lielbritānijas karalienei Viktorijai.

Viktorijas Zemē darbojas divas polārstacijas: Gondvana (Vācijas) un Mariocukelli (Itālijas).

Atsauces 

Antarktīdas ģeogrāfija
Austrumantarktīda
Jarocina

Jarocina () - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz ziemeļrietumiem no Kališas.

Rakstos pirmoreiz minēta 1257. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

XX gadsimta astoņdesmitajos gados Jarocinā notika ikgadējie rokfestivāli - vieni no lielākajiem un ietekmīgākajiem Austrumu bloka valstīs. Pie pilsētas - Polijas kara aviācijas bāze.

Vācu operdziedātājas Elizabetes Švarckopfas (Elisabeth Schwarzkopf, 1915 - 2006 ) dzimtā pilsēta.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Vongroveca

Vongroveca (; ) ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz ziemeļiem no Poznaņas, Paluku reģionā.

Pilsētas apkaimē var novērot retu fenomenu — bifurkāciju. Divas upes — Velna un Ņelba krustojas taisnā leņķi un turpina savu gaitu. Fenomens gan nav dabas veidots. To 15.—16. gadsimtā radījuši cisterciešu mūki, veicot meloriāciju.

Pilsētu 1319. gadā dibinājuši cisterciešu mūki. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Jezuīta, Bībeles tulkotāja poliski Jakuba Vujeka (Jakub Wujek, 1541—1597) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites 
 Velnas un Ņelbas bifurkācijas attēli 

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Viliči

Viliči ir mapuču etniskā grupa. (mapudungunu: Willi 'dienvidu' un che 'cilvēki' ), kas dzīvo Čīlē Valdivijas provincē uz dienvidiem no Rio Bueno upes un Čilojes arhipelāgā, kur piekrastes rajonos vēl var novērot tradicionālo dzīvesveidu un lielu daļu senču tradīciju. Argentīnā viliči dzīvo Neuquén provincē. 

Villiči runāja viliču valodā jeb česungunu valodā, kura lielā mērā uzskatāma par mapuču valodas viliču dialektu. Mūsdienās lielākā daļa viliču runā spāņu valodā. 

Vēsturiski dzīvoja kalnu ielejās uz dienvidiem no Toltenas upes līdz Relonkavi līcim (Seno de Reloncaví), Valdivijas, Osorno un Llanquihue provincēs, kā arī Čiloe arhipelāgā.

Sākot ar 15. gadsimtu apmetušies arī Čiloe arhipelāga ziemeļos un vidusdaļā, kur zināmā mērā sajaucoties ar dienvidos mītošajiem čoniem kļuva pazīstami kā kunki (Cunca).

Indiāņi
Čīle
Gabriels Milito

Gabriels Alehandro Milito (; dzimis  Bernalā, Buenosairesas provincē Argentīnā) ir Argentīnas futbola treneris un bijušais futbolists.

Viņa vecākais brālis Djego arī ir futbolists un šobrīd spēlē Itālijas klubā Milānas "Inter". Viņi abi kopā ir spēlējuši Saragosas "Real" klubā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Independiente

 Argentīnas pirmā divīzija: 2002

Zaragoza

 Copa del Rey: 2003–04
 Supercopa de España: 2014

Barcelona

 La Liga: 2009–10, 2010–11
 Supercopa de España: 2010
 UEFA Čempionu līga: 2010–11

Individuālie sasniegumi

 Argentīnas gada futbolists: 2002

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Buenosairesas provincē dzimušie
Argentīnas futbolisti
Argentīnas izlases futbolisti
Argentīnas futbola treneri
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Jeļena Dementjeva

Jeļena Dementjeva (; dzimusi  Maskavā, Krievijā) ir bijusī krievu tenisiste, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare. Jeļenas Dementjevas labākais sasniegums WTA vienspēļu rangā ir 3. vieta, kas tika sasniegta . Ir uzvarējusi 15 WTA vienspēļu turnīros. 2008. gada Pekinas olimpiādē uzvarēja vienspēļu turnīrā. 2000. gada Sidnejas olimpiādē ieguva 2. vietu vienspēļu turnīrā.  pēc 2010. gada WTA Tūres čempionāta pēdējās spēles paziņoja par karjeras beigām.

Grand Slam pamatturnīros Jeļena Dementjeva startē kopš 1999. gada, taču pirmais turnīrs, kurā viņa startēja kvalifikācijas kārtā, bija 1998. gada US Open, kurā gan nekvalificējās pamatturnīram. Vislabāk viņai ir veicies Francijas atklātajā čempionātā un Vimbldonas čempionātā, abos turnīros 2004. gadā tika sasniegts fināls. Vēl 6 reizes Jeļena ir iekļuvusi Grand Slam turnīru pusfinālos.

2010. gadā Jeļena Dementjeva otro gadu pēc kārtas uzvarēja prestižajā Sidnejas "Mediabank International Sydney" turnīrā, kas ir pirmais 2010. gada WTA Premier tenisa turnīrs, finālā Dementjeva uzvarēja ASV tenisisti Serenu Viljamsu.

Biogrāfija

Bērnība un personīgā dzīve 
Jeļenas tēvs Vjačeslavs ir elektrības inženieris un māte Vera ir skolotāja. Viņa ar tenisu sāka nodarboties 7 gadu vecumā. Viņa trīs gadus trenējās pie Rauzas Islanovas, kura ir Dinaras Safinas un Marata Safina māte. Taču pašlaik viņas treneri ir viņas māte Vera un viņas vecākais brālis Vsevolods, kurš arī agrāk trenējās tenisā, taču finansiālu problēmu dēļ pameta šo sporta veidu.

Pašlaik viņa dzīvo Montekarlo (Monako), Maskavā (Krievija) un Bokareitonā (Florida, ASV).

Grand Slam fināli

Vienspēlēs

Zaudējumi (2)

Dubultspēlēs

Zaudējumi (2)

Olimpisko spēļu fināli

Vienspēlēs

Vietas Grand Slam turnīros un Olimpiskajās spēlēs

Vienspēlēs 

 A Trešās kārtas spēlē Dementjevas pretiniece atteicās no spēles, kas pēc tenisa noteikumiem netiek skaitīta kā uzvara oficiālajā statistikā.

Dubultspēlēs

Karjeras statistika

Vienspēles: 31 (16-15) 
Uzvaras (16)

Zaudējumi finālos (15)

Dubultspēles: 13 (6-7) 
Uzvaras (6)

Zaudējumi finālos (7)

Vieta gada noslēguma rangos

Karjeras ieņēmumi WTA tūrē

Atsauces

Ārējās saites 

  

 Jeļenas Dementjevas mājaslapa 

1981. gadā dzimušie
Krievijas tenisisti
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Goda ordeni apbalvotie
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Olimpiskie sudraba medaļnieki tenisā
Olimpiskie zelta medaļnieki tenisā
Araukāņu valodas

Araukāņu valodas  — izolēta valodu saime, kas aptver valodas kurās runā Čīlē un Argentīnā dzīvojošas indiāņu tautas — mapuči un viliči.

Sastāv no divām valodām:
 Mapuču valoda [arn]
 Viliču valoda [huh]

Viliču valoda bieži tiek uzskatīta par Mapuču valodas dialektu.

Ārējās saites 

 Ethnologue informacija 

Mezoamerikas valodas
Dienvidamerikas indiāņu valodas
Koscjana

Koscjana () ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidrietumiem no Poznaņas pie Obras upes.

Rakstos pirmoreiz minēta 1242. gadā. 1410. gadā ar Jagaiļa lēmumu Koscjanā sākās klostera celtniecība. Otrā Ziemeļu kara ("Plūdu") laikā 1655. gada oktobrī Koscjanā poļu vienība uzbruka vietējam garnizonam un nogalināja Zviedrijas karaļa sievasbrāli, tas bija vieni no pirmajiem poļu militārajiem panākumiem karā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā (). Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Koscjanas gminā dzimis poļu ģenerālis Dezidērijs Hlapovskis (Dezydery Chłapowski, 1788 - 1879).

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Kolo

Kolo () - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz austrumiem no Koņinas. No XV gadsimta līdz 1716. gadam Kolo bija tradicionālā vispārējo sejmiku (Sejmik Generalny) vieta Lielpolijā.

Rakstos pirmoreiz minēta 1257. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Klodava

Klodava () ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz austrumiem no Kolo. Pilsētā ir lielākās darbojošās sāls raktuves Polijā.

No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Pšedeča

Pšedeča () - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz ziemeļiem no Klodavas, tāda Pšedečas ezera krastā.

Rakstos pirmoreiz minēta 1136. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Sroda Velkopolska

Sroda Velkopolska () - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Poznaņas.

Nacista Artura Greizera (Arthur Greiser, 1897 — 1946) un vācu fiziķa, Nobela prēmijas laureāta Klausa fon Klicinga (Klaus von Klitzing, 1943 — ) dzimtā pilsēta.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Atapasku valodas

Atapasku valodas (arī atabasku, dene, senāk latv. arī atabaskiešu) ir Ziemeļamerikas indiāņu valodu grupa jeb apakšsaime, kas pieder na-dene valodu saimei. Valodu skaita un pratēju ziņā atapasku grupa ir otra lielākā (aiz jutu-acteku valodu saimes) Ziemeļamerikā.

Vārds atapaski ir 1826. g. amerikāņu angliskots Athabaskas ezera nosaukums Kanādas vidienē (mežu krī (algonkinu grupa) valodā — aðapaskāw,— "[kur] tur augi ir viens aiz otra"). 1836. g. šis vārds tika akceptēts Ziemeļamerikas indiāņu valodu klasifikācijā. Lai arī lingvistikā un antropoloģijā parasti tiek izmantots šis termins, 2012. gadā ikgadējā Atabasku Valodu konference mainīja nosaukumu uz Dene Valodu konference.

Klasifikācija 
Atapasku valodas pieņemts iedalīt trīs lielās grupās.

Ziemeļu atapaski 
 Dienvidaļaskas apakšgrupa
1. atenu 
2. dena’ini 
 Centrālaļaskas-Jukonas apakšgrupa
3. deg-hinagu 
4. holikačuku
5. kojukoni
6. augšējo kuskokvimu
7. zemienes tananu
8. tanakrosu
9. augšējo tananu
10.dienvidu tučonu
11.ziemeļu tučonu
12.gvičinu (kučinu, oficiālas valodas statuss Kanādas Ziemeļrietumu Teritorijā)
13. hanu 

 Ziemeļrietumu Kanādas apakšgrupa
14. tagišu
15. tahltanu
16. kasku
17. sekanu ((†)
18. dunez (bīveru)
19. sleivu (oficiālas valodas statuss Kanādas Ziemeļrietumu Teritorijā)
20. mauntinu
21. bīrleiku
22. heiru 
23. dogribu
24. dene sulinu (oficiālas valodas statuss Kanādas Ziemeļrietumu Teritorijā)
 tsesautu apakšgrupa
25. tsesautu (†)
 Centrālās Britu Kolumbijas apakšgrupa
26. ziemeļu karieri
27. karieru
28. čilkotinu
29. nikolu (†)

 sarsi apakšgrupa 
30. sarsu
 kvalhiokui-klatskani
31. kvalhioku-klatskani (†)

Klusā okeāna piekrastes atapaski 
 Kalifornijas atapasku apakšgrupa
32. hupu
33. matolu (†)
34. Īlas upes dialekti
35. kato (†)
 Oregonas atapasku apakšgrupa
36. Umpkuas augšteces (†)
37. Rogues lejteces (†)
38. tolovas

Dienvidu atapaski 
 līdzenumu apaču apakšgrupa
39. kaiova-apaču (†)
 rietumu apaču apakšgrupa
A. čirikavu-meskalero 
40. čirikavu
41. meskaleru
42. navahu 
43. rietumu apaču 
 austrumu apaču apakšgrupa
44. hikarilu
45. lipanu (†)

Izplatība 
Ziemeļu atapasku valodas aizņem plašu reģionu Kanādas ziemeļrietumos un lielākajā Aļaskas daļā. Šī areāla valodas ir grūti klasificēt grupās; tās veido t. s. dialektu ķēdi jeb kontinuumu, kurā jebkurai kaimiņu valodai var būt kopīgas iezīmes.

Lielākā daļa Klusā okeāna atapasku valodu ir izzudušas. Tās stipri atšķiras kā viena no otras, tā no citu reģionu atapasku valodām.

Dienvidu atapaski apdzīvo ASV dienvidrietumus. Tās atdalījās no ziemeļu reģiona vairākus gadsimtus pirms eiropiešu ierašanās. Šīs valodas ir savstarpēji tuvi radniecīgas. Grupai piederošā navahu valoda ir vislabāk saglabājusies indiāņu valoda Ziemeļamerikā, un aptuveni pusei no gandrīz 300 000 navahiem tā ir dzimtā valoda.

Ārējās saites 
Aļaskas Pamatiedzīvotāju Valodu Centrs angl.
Kalifornijas atapaski angl.
Oregonas atapaski angl.

Ziemeļamerikas indiāņu valodas
Na-dene valodas
Horst-Wessel-Lied

Horst-Wessel-Lied (), zināma arī kā Die Fahne hoch (), ir 1929. gadā sarakstīta dziesma vācu valodā. Tās autors bija Horsts Vesels. No 1930. līdz 1945. gadam tā bija Nacionālsociālistiskās vācu strādnieku partijas himna. Pēc nacionāsociālistu nākšanas pie varas 1933. gadā šī dziesma bija arī daļa no Vācijas himnas.

Horsts Vesels bija NSDAP aktīvists un SA šturmfīrers vienai no Berlīnes trieciennieku vienībām. 1930. gada februārī bijušais komunistiskās partijas biedrs viņu sašāva un nedaudz vēlāk Vesels mira slimnīcā no ievainojuma sekām. Šo notikumu izmantoja partijas propagandists Jozefs Gebelss, kurš Horstu Veselu padarīja par mocekli, kurš vēlāk kļuva par vienu no nacionālsociālistiskās cīņas un propagandas simboliem. 

Dziesma, ko Vesels bija sarakstījis gadu pirms savas nāves, tika pirmo reizi oficiāli atskaņota viņa bērēs kā bēru maršs. Pēc tam NSDAP pasākumos un SA ielu parādēs šī dziesma tika plaši atskaņota un tajā pašā 1930. gadā apstiprināta kā NSDAP himna. 1933. gadā, kad Ādolfs Hitlers kļuva par Vācijas kancleru, viņš 19. maijā Horst-Wessel-Lied nostiprināja ar likumu kā vienu no valsts nacionālajiem simboliem. Vēlākajos gados tika noteikts, ka, skanot pirmajam un ceturtajam pantam, ir obligāti jāizstiepj taisni labā roka nacionālsociālistu sveicienam. 

Pēc Otrā pasaules kara beigām, kad nacionālsociālisti zaudēja varu, Horst-Wessel-Lied tika aizliegts. Arī šodien Vācijā šī dziesma ir aizliegta ar Krimināllikumu. Analoģisks regulējums pastāv Austrijā. Teksts un melodija šajās valstīs drīkst tikt izmantota tikai izglītojošos nolūkos.

Teksts 

Horst-Wessel-Lied teksts pirmo reizi tika publicēts 1929. gada septembrī Berlīnes nacionālsociālistiskās partijas laikrakstā Der Angriff.

Atsauces 

Vācijas mūzika
Trešais reihs
Japāņu mīkla

Japāņu mīkla ir mīkla kurā, pēc dotajiem norādījumiem iekrāsojot rūtiņas, jāatmin attēls. Mīkla izgudrota 1987. gadā Japānā. 
Japāņu mīklu veido četrstūrains rūtiņu laukums, kura malās ir skaitļi, kas apzīmē iekrāsojamās rūtiņas un to krāsu, ja minamais attēls nav vienkrāsains. Katrs skaitlis apzīmē cik blakus esošas rūtiņas, kas veido vienotu grupu, jāiekrāso līdzās esošajā laukuma līnijā. Skaitļi ir izkārtoti tādā secībā kādā iekrāsojamas rūtiņas laukumā. Starp iekrāsoto rūtiņu gruāpm ir jābūt vismaz vienai neiekrāsotai rūtiņai. Lai atvieglotu rūtiņu skaitīšanu laukums parasti ir sadalīts lielākos, parasti 5x5 rūtiņu laukumos. Mīklu risina balstoties uz loģiku un tajā attēlotais parasti nav svarīgs risināšanas procesā - pat tad, ja ir skaidrs, kas redzams attēlā, minēt uz labu laimi nav ieteicams, jo kļūdas ir gandrīz neiespējami izlabot.

Risināšana 
Mīklu parasti sāk minēt ar lielākajām rūtiņu grupām, jo pat ja šāda grupa neaizpilda visu līniju, var noteikt kuras rūtiņas noteikti ir iekrāsotas. Piemēram, ja līnijā ir 10 rūtiņas, bet jāiekrāso tikai 8, nav iespējams skaidri noteikt kur atrodas tās 2 rūtiņas, kas nav jāiekrāso. Taču izskaitot 8 rūtiņas no katras laukuma malas, redzams, ka 6 pa vidu esošās rūtiņas pārklājas, tātad tās būs iekrāsotas. Šo metodi iespējams pielietot arī ar nelielām rūtiņu grupām, ja to ir pietiekami daudz, lai noteiktu katras aptuveno atrašanās vietu. Kad iekrāsota daļa no rūtiņām, bet nav atminētas grupu robežās iespējams izskaitīt kur ir aptuvenās grupas robežās. Piemēram, ja grupā ir 3 rūtiņas, bet iekrāsota tikai 1 no tām, iespējams secināt, ka grupa stiepjas divas rūtiņas vienā vai otrā virzienā no iekrāsotās. Arī neiekrāsotajām rūtiņām ir liela nozīme mīklas risināšanā, tāpēc vēlams atzīmēt rūtiņas kuras nevar būt iekrāsotas. Kad atklātas vairākas neiekrāsotās rūtiņas iespējams ar pirmo divu metožu palīdzību atkārtoti precizēt iekrāsoto rūtiņu atrašanās vietas. Balstoties uz iekrāsojamo grupu garumu iespējams arī precizēt, kuras rūtiņas nav iekrāsotas. Piemēram, ja līnijā ir divas rūtiņu grupas, kuru garums ir 2 un 3 rūtiņas, bet starp līnijā esošajām rūtiņām, kas atzīmētas kā neiekrāsotas ir 1 rūtiņu liela starpa, var secināt, ka arī šī 1 rūtiņa nav iekrāsota. Tāpat pēc iekrāsojamo grupu garuma un skaita iespējams atminēt arī iekrāsotās rūtiņas. Piemēram, ja līnijā ir divas 2 rūtiņu grupas starp kurām ir vienu rūtiņu liela atstarpe, bet norādīts, ka jābūt 5 rūtiņu garai grupai, rūtiņa kas veido atstarpi ir iekrāsojama.

Prāta spēles
Zemūdene

Zemūdene ir kuģa veids, kas spēj ilgstoši peldēt zem ūdens (līdz 500 metru dziļumā). Mūsdienu zemūdenēm mēdz būt cilindrveidīgs plūdlīnijas korpuss, kas sadalīts nodalījumos ar hermētiski noslēdzamām starpsienām, bet gali ir puslodes formā. Tām ir arī vertikālas struktūras, piemēram, sakaru ierīces un periskops. Vertikālā struktūra kopumā tiek saukta par “spuru” vai “buru”. Zemūdenes aizmugurē parasti ir propellers un dažādas hidrodinamiskās vadības ierīces. Dziļums, kurā zemūdene nolaižas, tiek regulēts ar ūdens un gaisa daudzumu balasta tvertnēs. Parasti tās nolaižas līdz 500 metru dziļumam. Ja nepieciešams nolaisties vēl dziļāk, tiek izmantoti batiskafi.

Pirmās zemūdenes tika projektētas 19. gadsimtā un ieviestas vairāku valstu kara flotes sastāvā, lai gan jau pirms tam bija izveidotas eksperimentālas zemūdenes. Pirmo reizi plašs zemūdeņu pielietojums bija Pirmā pasaules kara laikā (1914–1918). Mūsdienās tās izmanto militāriem un zinātniskiem mērķiem, kā arī meklēšanas un glābšanas operācijās un tūristu ekskursijās.

Izmantošana 

Zemūdenes ietilpst daudzu valstu bruņoto spēku sastāvā. Tās izmanto, lai pielavītos un uzbruktu pretinieku karakuģiem, tirdzniecības kuģiem un zemūdenēm, kā arī lai veidotu jūrā blokādi. Atomzemūdenes ir apbruņotas ar ballistiskajām raķetēm. Zemūdenes tiek izmantotas arī jūras dzīļu zinātniskos pētījumos. Tās tiek pārveidotas, lai veiktu meklēšanas, glabšanas misijas, kā arī zemūdens kabeļu remontu un tūristu zemūdens ekskursijas.

Militārās zemūdenes 

Zemūdenes galvenokārt tiek izmantotas militāriem nolūkiem, jo tām ir liela taktiska nozīme nepamanāmības dēļ. Tās ietilpst jūras spēku sastāvā kā zemūdens flote. Tās var izmantot kaujas operācijām kā atsevišķi, tā grupās; patstāvīgi un kopā ar citiem bruņoto spēku veidiem.

Zemūdeņu militārās izmantošanas veidi (atkarībā no klases un aprīkojuma):
 uzbrukumam ostām, karabāzēm, rūpniecības centriem un citiem sauszemes objektiem;
 kuģu, tai skaitā pretinieka zemūdeņu, iznīcināšanai;
 slēptai mīnu izvietošanai kuģu ceļos;
 dažādām izlūkošanas vajadzībām;
 sakaru nodrošināšanai, galvenokārt retranslācijai;
 diversijas grupu izsēdināšanai krastā.

Civilās zemūdenes 

Civilās zemūdenes izmanto tūrismā, zemūdens pētniecībā, naftas platformu apkopē, zemūdens kabeļu remontu veikšanā. Mūsdienās zemūdenes izmanto arī noziedzīgiem mērķiem, piemēram, narkotiku pārvadāšanai.

Latvijas zemūdenes 
Latvijas Bruņoto spēku sastāvā mūsdienās zemūdeņu nav, bet no 1927. līdz 1940. gadam Latvijas kara flotē bija divas zemūdenes — “Spīdola” un “Ronis”.

Atsauces

Ārējās saites 

 Kur ir nogrimušas Latvijas zemūdenes?
Nikolā Pusēns

Nikolā Pusēns (, dzimis , miris ) bija franču vēlīnā baroka gleznotājs, viens no klasicisma pamatlicējiem.

Dzimis 1594. gada 15. jūnijā Andelijā (Les Andelys), bet lielāko mūža daļu pavadījis Romā, atgriežoties Francijā tikai uz īsu laiku pēc uzaicinājuma kļūt par karaļa pirmo gleznotāju. 17. gadsimta 30. gadu vidū Pusēna darbi jau bija konsekventi ieturēta klasicisma stilā. Pusēns tiecās pēc absolūti saprotamas izteiksmes, formu skulpturālas noteiktības un skaidra modelējuma. Atmetot visu konkrēto un individuālo, Pusēns centās radīt idealizētus un vispārinātus tēlus; viņš izstrādāja skaistuma kanonus, kas ļoti pietuvojās antīkajiem kanoniem. Vēlīnajā periodā, aizraujoties ar misticismu, padziļinājās viņa mākslas filozofiskais saturs un ētiskā nozīmība. Viņa mākslas motīvi nereti bija audzinoši, jo par savas mākslas galveno mērķi Nikolā Pusēns uzskatīja modināt cilvēkos saprātu, tikumību un heroismu, ko centās modināt ar gleznās šifrēto alegoriju palīdzību. Šai periodā Pusēna mākslinieciskā valoda bija absolūti skaidra un lakoniska, viss viņa gleznās bija stingri pamatots, aprēķināts un pārdomāts. 40. gadu beigās viņa darbos sāka dominēt ainavas. Arī daba viņa gleznās ir idealizēta un pakļauta stingrām formām un kanoniem. Ja parādās cilvēku figūras, tad pārsvarā tie ir bībeliski vai mitoloģiski tēli.

Pusēna darbi bijis ievērojams iedvesmas avots daudziem māksliniekiem, tajā skaitā Žakam Luijam Davidam un Polam Sezanam. Miris 1665. gada 19. novembrī Romā.

Galerija

Literatūra 
 Die Meisterbilder vo Poussin 1594-1665). / Weichers Kunstbücher Nr. 23 - Verlag von Wilhelm Weicher: Berlin, Leipzig, 1909. - 66 S.
 Elizabeth Cropper & Charles Dempsey. Nicolas Poussin: Friendship and the Love of Painting. - 412 pp.

Ārējās saites 
 
 Erin C. Harding. Poussin in Rome: Foundations of French Classicism.
 Nicolas Poussin - French Baroque Era Painter, 1594-1665
 POUSSIN, Nicolas
 
 POUSSIN, Nicolas - Biography
 Nikolā Pusēns museumsyndicate 

1594. gadā dzimušie
1665. gadā mirušie
Ērā dzimušie 
Francijas gleznotāji
Baroka mākslinieki
Fīrers

Fīrers ( — 'vadonis')  bija oficiāls valsts vadītāja tituls Trešajā reihā. Tāpat vārdu "fīrers" izmantoja SA un SS dienesta pakāpju nosaukumus, piemēram, šturmfīrers.

Kā oficiāls valsts titula nosaukums šīs vārds parādījās jau 1933. gada 23. marta Ārkārtas likumā. Ar šo likumu Ādolfam Hitleram tika piešķirtas ārkārtas pilnvaras, bet Reihstāgs savā rīcības brīvībā tika ierobežots. Nākamajā gadā, kad nomira Vācijas prezidents Hindenburgs, Hitlers sevi pasludināja arī par Vācijas prezidentu un faktiski kļuva par neierobežotu diktatoru.

Trešajā reihā tika kultivēts Führerprinzip (vadoņa kults), kurā Hitlers bija valsts fīrers () jeb latviski vadonis. Viens no populārākajiem saukļiem Trešajā reihā bija Ein Volk, ein Reich, ein Führer — "Viena tauta, Viena valsts, Viens vadonis".

Vadoņa titula un nosaukuma piedēvēšana vienai personai bija raksturīga daudziem totalitāriem un autoritāriem režīmiem un kustībām. Nacisti šo praksi pārņēma no Benito Musolīni vadītās fašistu kustības, kurai nākot pie varas Itālijā 1922. gadā, Musolīni turpmāk tika saukts par "duči", respektīvi, NSDAP lietoja vārdu "fīrers" sava politiskā līdera apzīmēšanai vēl pirms nākšanas pie varas.

Mūsdienās Vācijā šīm vārdam ir negatīva vēsturiskā slodze, tomēr šis vārds bieži vien ir sastopams dažādos salikteņos vācu valodā. Vārds "fīrers" bieži vien sadzīvē tiek izmantots, lai ironiski apzīmētu radikālo politisko kustību vadītājus.

Tituli
Trešais reihs
Simboli
Neonacisms
Oomph!

Oomph! ir vācu Neue Deutsche Härte grupa, kas izveidota 1989. gadā Volfsburgā Vācijā. Visas grupas 23 darbības gados tās sastāvs nav mainījies.

Oomph! ir uzstājušies arī Latvijā, Valmieras 2006. gada rokfestivālā.

Diskogrāfija

Studijas albumi 
 1992: OOMPH!
 1994: Sperm
 1995: Defekt 
 1996: Wunschkind
 1998: Unrein
 1999: Plastik
 2001: Ego
 2004: Wahrheit oder Pflicht
 2006: GlaubeLiebeTod
 2008: Monster
 2012: Des Wahnsinns fette Beute

Remiksu albumi 
 1998: 1991-1996: The Early Works
 2006: 1998-2001: Best of Virgin Years
 2006: Delikatessen

DVD 
 2007: Rohstoff

Singli 
 1991: Ich Bin Du
 1992: Der Neue Gott
 1993: Breathtaker
 1994: Sex
 1994: 3+1
 1995: Ice-Coffin
 1998: Gekreuzigt
 1998: Unsere Rettung
 1999: Das weisse Licht
 1999: Fieber (feat. Nina Hagen)
 2001: Supernova
 2001: Niemand
 2004: Augen Auf!
 2004: Brennende Liebe (feat. L'Âme Immortelle)
 2004: Sex hat keine Macht
 2006: Gott ist ein Popstar!
 2006: Das letzte Streichholz
 2006: Die Schlinge (feat. Apocalyptica)
 2006: Gekreuzigt 2006 + The Power of Love
 2007: Träumst Du? (feat. Marta Jandová)
 2008: Wach Auf!
 2008: Beim ersten Mal tut's immer weh
 2008: Labyrinth
 2009: Sandmann

Mūzikas videoklipi 
 1994: Sex
 1998: Gekreuzigt 
 1999: Das Weiße Licht 
 1999: Fieber
 2001: Supernova
 2001: Niemand
 2004: Augen Auf!
 2004: Brennende Liebe 
 2004: Sex Hat Keine Macht
 2006: Gott Ist Ein Popstar 
 2006: God Is a Popstar 
 2006: Das Letzte Streichholz 
 2006: Die Schlinge 
 2006: Gekreuzigt '06" 
 2006: The Power Of Love
 2007: Träumst Du? 
 2008: Wach Auf!
 2008: Beim Ersten Mal Tuts Immer Weh
 2008: Auf Kurs
 2008: Labyrinth
 2009: Sandmann
 2010: Ernten Was Wir Säen

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa /

Atsauces 

1980. gadu mūzikas grupas
1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Vācijas elektroniskās mūzikas grupas
Vācijas industriālās mūzikas grupas
Vācijas rokgrupas
Vācijas smagā metāla grupas
Vācijas industriālā metāla grupas
Vācijas industriālās deju mūzikas grupas
Pelēkā tabaka

Pelēkā tabaka jeb tabakkoks () ir viena no savvaļas tabakas sugām, kas pieder nakteņu dzimtai (Solanaceae).

Pelēkā tabaka savvaļā aug Dienvidamerikā, bet mūsdienās tas ir plaši izplatīts visā pasaulē kā krāšņumaugs. Tas ir parasts augs ASV dienvidrietumu ceļmalās. Augs tiek izmantots tautas medicīnā, kā arī to smēķē vietējie indiāņi.

Eiropā tas ir netradicionāls krāšņumaugs, bet pēdējā laikā tas piesaista daudzu uzņēmēju uzmanību, jo no tabakkoka sēklām var ražot biodegvielu.

Izskats 
Pelēkā tabaka savvaļā aug augstāk par 2 metriem. Atšķirībā no daudziem citiem tabakas ģints augiem tabakkoka lapas pie stumbra piestiprinās ar kātiņu. Auga lapas un kāts ir segts ar sudrabainu sarmu, kas piešķir augam dekoratīvu sudrabaini zaļu krāsu. No pieskārieniem tas viegli zaudē sarmojumu un krāsa kļūst gaiši zaļa.

Atsauces 
Tabaka

Nakteņu dzimta
Dienvidamerikas flora
Krāšņumaugi
Acīte

Acīte jeb blekdžeks () ir klasiska kazino kāršu spēle, kurā spēlētājam ir jāsavāc skaitlim 21 pēc iespējas tuvāka kāršu kombinācija. Spēlē parasti izmantoto sešas 52 kāršu kavas, bet to var spēlēt arī ar vienu kavu.

Spēles noteikumi 

Sākoties spēlei, krupjē izdala katram spēlētājam, tai skaitā arī sev, divas kārtis, turklāt viena no krupjē kārtīm tiek nolikta ar attēlu uz augšu. Katrai kārtij atbilst noteikta punktu vērtība:

 kalpam, dāmai un karalim — 10 punkti;
 dūzim — 11 vai 1 punkts, atkarībā no tā, kā ir izdevīgāk spēlētājam;
 pārējām kārtīm tāda vērtība, kas uz tās norādīta.

Pulksteņrādītāja virzienā, spēlētāji var pieprasīt papildu kārti no kavas. Pēc papildu kārts saņemšanas, pašreizējai summai tiek pieskaitīta saņemtās kārts vērtība. Ja tā pārsniedz 21, spēlētājs zaudē un izstājas no šīs partijas.
Ja 21 nav sasniegts, spēlētājs drīkst pieprasīt vēl vienu kārti, vai arī palikt uz vietas un dot gājienu nākamajam spēlētājam. Pēdējais spēlētājs aplī ir krupjē, kurš atklāj savu otru kārti, un novērtē kopsummu.

Tas, kā jāspēlē krupjē, ir stingri noteikts: tam ir jāņem papildu kārts, ja viņa kāršu kopsumma nepārsniedz 16, bet, ja viņa kāršu kopsumma ir vismaz 17 vai lielāka, tad ņemt vēl vienu kārti krupjē nedrīkst. Krupjē var arī pārsniegt divdesmit viena punkta summu, taču tas neattiecas uz spēlētājiem, kuri pirms tam ir zaudējuši paši pārsniedzot 21.

Izspēlētās kārtis nenokļūst atpakaļ kavā, kamēr nav izspēlētas visas kārtis.

Likmes dubultošana 
Kad visiem spēlētājiem izdalītas visas sākuma kārtis, spēlētājs savu likmi var dubultot, bet tādā gadījumā viņš no kavas drīkstēs dabūt tikai vienu kārti.

Piemēram, spēlētājam ir 8 un 3 (kopā 11), bet krupjē — 2 (zema kārts). Spēlētājs dubultojot likmi saņem, piemēram, 4 (kopā 15) un vairāk kārtis ņemt nevar.

Dalīšana 
Ja spēlētājs ir saņēmis divas vienādas kārtis, tās var sadalīt un spēlēt ar divām rokām.

Piemēram, ja spēlētājs ir saņēmis 8 un 8, tas var pielikt vēl tik pat lielu likmi un uzlikt uz abiem 8 un pēc tam spēlēt kā divi spēlētāji. Izņēmums ir, ja spēlētājs saņēmis abus dūžus, jo tad tos dalot var pie abiem dūžiem saņemt tikai vienu kārti.

Apdrošināšana 
Ja krupjē atklātā kārts ir dūzis, spēlētājs var apdrošināt savu likmi pret krupjē acīti (21 ar divām kārtīm). Apdrošināšanas cena ir puse no spēlētāja likmes. Ja krupjē iegūst acīti, vienīgais, ko zaudē spēlētājs, ir sava apdrošināšanas cena.

Padošanās 
Pēc pirmo divu kāršu izdalīšanas, spēlētājs var izvēlēties neturpināt spēli un saņemt atpakaļ pusi no veiktās likmes. Ne visi kazino piedāvā šādu iespēju.

Laimesta izmaksa 
Ja spēlētājs uzvar savu likmi, tas atgūst savu un vēl tik pat lielu likmi no krupjē.

Piemēram, spēlētājs uzliek likmi 100 eiro vērtībā, uzvaras gadījumā tas saņem 200 eiro (100 savus plus 100 krupjē eiro).

Ja spēlētājs uzvar savu likmi ar acīti (21 ar divām kārtīm), tas saņem likmi attiecībā 3 pret 2.

Piemēram, spēlētājs veicis likmi 100 eiro vērtībā un uzvar to ar acīti, spēlētājs kopā saņems 250 eiro (100 savu likmi plus 150 no krupj).

Ārējās saites 

Azartspēles
Dažādlapu araukārija

Dažādlapu araukārija (latīņu: Araucaria heterophylla) 
ir araukāriju ģints koku suga. Tā ir endēma suga un dabā aug tikai Norfolkas salā. Dažādlapu araukārija ir Norfolkas Salas simbols. Tā ir ļoti populārs apstādījumu koks un tiek audzēta arī citur pasaulē - Austrālijā, Jaunzēlandē, ASV un Eiropas dienvidos, it sevišķi Vidusjūras valstīs. Latvijā bieži vien tiek dēvēta par "istabas egli" un tiek audzēta kā telpaugs.

Araukāriju dzimta
Ernsts Rēms

Ernsts Jūlius Rēms (;  — ) bija Vācijas impērijas armijas virsnieks un vēlāk viens no NSDAP līderiem. Rēms bija viens no Sturmabteilung, kas bija nacistu paramilitārā organizācija, izveidotājiem, bet jau vēlāk Ādolfs Hitlers viņu iecēla par šīs organizācijas komandieri. Pēc Hitlera pavēles Rēms tika nonāvēts "Garo nažu naktī" kā potenciālais sāncensis un politiskais pretinieks.

Atsauces

Ārējās saites 

1887. gadā dzimušie
1934. gadā mirušie
NSDAP biedri
Nogalinātie politiķi
Minhenē dzimušie
Eisbrecher

Eisbrecher ir vācu Neue Deutsche Härte grupa, kas izveidota 2002. gadā Furstenfeldbrukā Vācijā. Grupas nosaukums no vācu valodas tiek tulkots kā "Ledlauzis", grupas devīze - "…Es wird Kalt" ("paliek vēss").

Diskogrāfija

Albumi 
 Eisbrecher (2004)
 Antikörper (2006)
 Sünde (2008)
 Eiszeit (2010)

Singli 
 Mein Blut (2003)
 Fanatica (2003)
 Leider (2006)
 Leider/Vergissmeinnicht (2006)
 Vergissmeinnicht (2006)
 Kann denn Liebe Sünde sein? (2008)

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa

2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Vācijas rokgrupas
Vācijas smagā metāla grupas
Vācijas industriālās mūzikas grupas
Vācijas industriālā metāla grupas
Die Krupps

Die Krupps ir vācu industriālā metāla/EBM grupa, kas izveidota 1980. gadā Diseldorfā, Vācijā.

Grupas nosaukums radies no pazīstamas vācu rūpniecības dinastijas - Krupiem, tēraudlietuvju un kara aprīkojuma ražotņu īpašniekiem. Grupai ir aktīva antimilitāra nostāja, un iespējams, ka šāds grupas nosaukums izvēlēts, lai izceltu Krupu dinastijas nozīmi Trešā reiha apbruņošanai Otrā pasaules kara laikā.

Die Krupps sākotnējais skanējums bija izteikti iekļaujams EBM žanrā, bet sākot ar 1992. gada albumu I, grupa savā mūzikā iekļāva smagajam metālam raksturīgus ģitāru rifus, kas ļāva grupai kļūt par vieniem no Neue Deutsche Härte mūzikas virziena aizsācējiem.

Grupa izjuka pēc albuma "Paradise Now" (1997) iznākšanas. Tomēr uz 25 gadu jubileju kopš grupas dibināšanas 2005. gadā mūziķi atkal apvienojās, lai sniegtu dažus koncertus. 2007. gadā "Die Krupps" atkārtoti ierakstīja savus labākos skaņdarbus un izdeva tos divu disku albumā “Too Much History”, kurā ietilpa arī viena jauna dziesma un divas iepriekš neizdotas dziesmas.

Diskogrāfija 
 Stahlwerkssinfonie & Wahre Arbeit - Wahrer Lohn 1981
 Volle Kraft Voraus! 1982
 Entering The Arena 1985
 Metall Maschinen Musik [izlase] 1991
 I 1992
 A Tribute To Metallica [EP] 1993
 II - The Final Option 1993
 Fatherland [EP] 1993
 Rings of Steel [izlase] 1995
 III - Odyssey Of The Mind 1995
 The Remix Wars (DIE KRUPPS vs. FLA) [EP] 1996
 Metalmorphosis Of Die Krupps '81-'92 [izlase] 1997
 Paradise Now 1997
 Foundation [izlase] 1997
 Too Much History 2007
 Volle Kraft Voraus!(Reissue) 2008
 I (Reissue) 2008
 Volle Kraft Null Acht [remiksu albums] 2009
 Als Wären Wir Für Immer [EP albums] 2010

Ārējās saites 
 Die Krupps fanu oficiālā mājaslapa
 MySpace profils

1980. gadu mūzikas grupas
1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Vācijas elektroniskās mūzikas grupas
Vācijas industriālās mūzikas grupas
Vācijas rokgrupas
Vācijas smagā metāla grupas
Vācijas industriālā roka grupas
Vācijas industriālā metāla grupas
Vācijas industriālās deju mūzikas grupas
Starptautiskā Tenisa federācija

Starptautiskā Tenisa federācija (akronīms: ITF) ir augstākais pārvaldes orgāns tenisā, kuras pārvaldībā ir 211 nacionālās tenisa federācijas.

Organizācijas pirmais nosaukums bija Starptautiskā Zāliena tenisa federācija (ILTF), kuru dibināja 12 nacionālās federācijas Parīzē . 1924. gadā tā kļuva par galveno pārvaldes orgānu tenisā. 1977. gadā no nosaukuma tika izņemts vārds "zāliens".

Ārējās saites 
 Starptautiskā Tenisa federācija

Atsauces 

Teniss
Tenisa organizācijas
Zvejnieks (nozīmju atdalīšana)

Zvejnieks var būt:

 cilvēks, kas nodarbojas ar zvejošanu;
 Zvejnieks — uzvārds.
Raviča

Raviča () - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Lešno. Pilsētu dibinājuši protestantu bēgļi no Silēzijas Trīsdesmitgadu kara laikā. Arī mūsdienās Raviča ir viens no silēziešu valodas centriem.

Līdz 1973. gadam uz ziemeļaustrumiem no pilsētas atradās pirmoreiz 1262. gadā rakstos minētā Sarnovas pilsēta (Sarnowa), kas tagad ir Ravičas daļa. Sarovā XVII gadsimta beigās par ēģelnieku strādāja komponists Karols Kurpiņskis (Karol Kurpiński, 1785 - 1857).

No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī. Starp pasaules kariem pilsētā atradās viena no trijām Polijas kadetu skolām.

Cionista Artura Rupina (Arthur Ruppin, 1876 - 1943) un sprintera Roberta Mackovjaka (Robert Maćkowiak, 1970 - ) dzimtā pilsēta.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Mejska Gurka

Mejska Gurka () ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz ziemeļaustrumiem no Ravičas.

Rakstos pirmoreiz minēta 1284. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Nereta (nozīmju atdalīšana)

Nereta var būt:
 Nereta — ciems, Aizkraukles novada Neretas pagasta centrs
 Nereta — upe, Daugavas pieteka
 Neretiņas, Mēmeles pietekas, cits nosaukums

Skatīt arī 
 Neretas novads
 Neretas pagasts
 Neretaslauki — ciems Neretas novadā
That's What You Get

"That's What You Get" ir amerikāņu grupas Paramore otrais singls no viņu studijas albuma Riot!. Tas tika izdots  ASV sadarbībā ar ierakstu kompāniju Fueled by Ramen. Singla videoklips tika prezentēts .  singls tika sertificēts ar zelta disku pēc RIAA sistēmas par pārdotām vairāk nekā 500 000 kopijām.

Singla videoklips tika filmēts  un  Nešvilā, Tenisī štatā.

Dziesmu saraksts 
 "That's What You Get" (3:40)

Piezīmes un atsauces 

2008. gada singli
Paramore dziesmas
Transantarktīdas kalni

Transantarktīdas kalni (, ) ir Antarktīdu divās daļās sadaloša kalnu grēda, kas stiepjas cauri visam kontinentam no Rosa jūras līdz Vedela jūrai. Sākas Viktorijas Zemē pie Adēra raga un ar dažiem pārrāvumiem stiepjas līdz Kotsa Zemei. Atdala Rietumantarktīdu no Austrumantarktīdas un dalās vairākās patstāvīgās kalnu sistēmās, kas savukārt dalās nelielās grēdās ar saviem nosaukumiem. Augstākās virsotne ir 4528 m augstais Kirkpatrika kalns Karalienes Aleksandras grēdā.

Vēsture 
Transantarktīdas kalnus pirmais 1841. gadā no Rosa jūras puses ieraudzīja Džeimss Ross. Pirmais grēdu šķērsoja Roberts Skots ar biedriem Britu nacionālās antarktikās ekspedīcijas gaitā 1903. gada decembrī tā sauktā "Rietumu pārgājiena" laikā, kad tika atklāts Polārais plato. Grēdu nācās šķērsot, lai sasniegtu Dienvidpolu. Pirmais to izdarīja Ernests Šekltons 1908. gadā pa Bīrdmora glečeru, bet polu tā arī nesasniedza. 1911. gada polu sasniegušajās ekspedīcijās Skots šķērsoja grētu pa Bīrdmora glečeru, bet Roalds Amundsens - pa Aksela-Heiberga glečeru.

Grēdas lielākā daļa palika neizpētīta līdz pat 1950. gadiem, kad oepācijas Highjump un Starptautiskā ģeofizikas gada ietvaros tika veikta aerofotogrāfēšana un detāla kartēšana. Nosaukums "Transantarktiskie kalni" tika rekomendēts 1962. gadā.

Sausajās ielejās no 1969. līdz 1995. gadam kalnu darbojās polārstacija Vanda. Otrā grēdas galā pie Ronnes šelfa ledāja no 1965. līdz 1958. gadam darbojās argentīniešu stacija Sovrala. Kalnu pakājē Rosa jūras krastā darbojas vācu vasaras stacija Gondvana un itāļu Mariocukelli.

Ģeoloģija 
Transantarktīdas kalni ir ģeoloģiski ievērojami vecāki par pārējām kontinenta kalnu sistēmām, kas pārsvarā ir vulkāniskas izcelsmes. Grēda izveidojusies pirms apmēram 65 miljoniem gadu agrīnajā kainozojā tektoniska pacēluma rezultātā Rietumantarktīdas rifta veidošanās periodā, deformējoties Antarktīdas prekembrija vairogam. Sastāv galvenokārt no nogulumiežiem uz granīta un gneisa pamatnes.

Ledus no augstākā Austrumantarktīdas ledus vairoga pa vairākiem šļūdoņiem cauri grēdai notek uz Rosa jūras un Rietumantarktīdas ledus vairoga pusi. Šļūdoņi pamatā tek perpendikulāri grēdas asij un sadala to vairākās kalnu sistēmās. Tiek pieļauts, ka daudzi no šiem ledājiem atrodas uz lieliem ģeoloģiskajiem lūzumiem.

Grēdā novērojama arī vulkāniskā aktivitāte. Rosa jūras krastā atrodas vairāki aktīvi vulkāni, ievērojamākie no kuriem ir Erebuss Rosa salā un Melburna kalns Borkgrevinka krastā.

Atsauces 

Antarktīdas grēdas
Malēzija

Malēzija ir termins, ko dažkārt izmanto, lai apzīmētu pārejas zonu starp Indomalajas un Austrālāzijas bioģeogrāfiskajiem reģioniem un tas tika noteikts kā floristikas apgabals, kurā ietilpst Malajas pussala, Indonēzija, Filipīnas un Jaungvineja.

Malēzijai raksturīga Āzijas izcelsmes augu valsts ar vairākiem antarktiskās floras elementiem, kā, piemēram, dienvidu skujkokiem - podokarpu un araukāriju dzimtas pārstāvjiem. Šajā foristikas apgabalā pārklājas arī četru zīdītāju faunas reģioni.

Dienvidaustrumāzija
Okeānija
Gostiņa

Gostiņa () ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidiem no Poznaņas.

No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Pilsētā atrodas XIV gs. celtā ķieģeļu gotikas baznīca.

Futbolista Andžeja Juskovjaka (Andrzej Juskowiak, 1970 - ) dzimtā pilsēta.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Ŗ

Ŗ ([rʲ]), jeb mīkstinātais r, ir vēsturisks latviešu alfabēta burts, kas tika lietots visos latviešu valodas tekstos līdz 20.gadsimtam. Burts 'ŗ' tika lietots, lai atzīmētu mīkstinātu, jeb palatalizētu r skaņu. Valodas izrunai vienkāršojoties 'ŗ' skaņa laika gaitā sāka no sarunvalodas izzust un 19.gs beigās kopā ar skaņu salikumiem 'pj', 'bj', 'mj', 'vj' jau bijis izzudusi no izrunas gandrīz visās latviešu valodas izloksnēs ārpus Kurzemes dienvidiem. Burts 'ŗ' pirmo reizi no latviešu alfabēta izņemts 1938. gadā, drīz vien pēc tam atjaunots un noteikts kā obligāts skolās un fakultatīvs ārpus tām. Burtu 'ŗ' 1946. gadā pēc Latvijas okupācijas pārtrauca oficiāli lietot.
Mūsdienās to turpina lietot vairākums trimdas latviešu, kā arī vairākas izdevniecības Latvijā.

Lietojums 
Mīkstinātais r var tikt lietots tādā veidā, kā to prasa gramatikas sistēma, respektīvi, līdzskaņu mijas ar 'j' ietekmē, gluži kā 'ļ' un 'ņ'.

Atsauces 

Latviešu alfabēta burti
Boreka Velkopolska

Boreka Velkopolska () ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz austrumiem no Gostiņas.

Pilsēta dibināta 1392. gadā ar nosaukumu Zdzeža (Zdzierz), no 1435. gada - Boreka. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas
Krobja

Krobja () - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz austrumeim no Lešno. Biskupiznas (Biskupizna) etnogrāfiskā rajona, kas radies no Poznaņas bīskapu īpašumiem, centrs.

No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.

Lielpolijas vojevodistes pilsētas