joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Fricis Hofmanis

Fricis Hofmanis (; dzimis , miris ) bija vācu vieglatlēts un sporta vingrotājs, vairāku olimpisko medaļu ieguvējs. Startējis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un 1906. gada neofiālajās olimpiskajās spēlēs.

Olimpiskās spēles 
Hofmanis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja gan vieglatlētikā, gan sporta vingrošanā. 

Vieglatlētikā viņš startēja 5 disciplīnās, no kurām 100 metru skriešanā viņš izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties ASV sportistam Tomasam Bērksam. Fināla rezultāts šajā disciplīnā viņam bija 12.2 sekundes. 400 metru skriešanā viņš fināla skrējienā ar rezultātu 56.7 sekundes ieguva 4. vietu. Augstlēkšanā viņš ar rezultātu 1.55 metri ieguva 5. vietu. Savukārt iegūtais rezultāts trīssoļlēkšanā un lodes grūšanā nav precīzi zināms.

Vingrošanā viņš startēja trijās disciplīnās. Virves kāpšanā viņš ieguva trešo vietu, piekāpjoties Grieķijas sportistiem Nikolajam Andriakopulam un Tomam Ksenaki. Savukārt komandu sacensībās uz līdztekām un vingrošanas stieņos bija Vācijas vingrotāju komandas pārstāvis. Šajās abās disciplīnās tika izcīnītas zelta medaļas.

1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs viņš startēja 100 metru skriešanā. Viņš priekšskrējienā finišēja kā beidzamais (piektais) un fināla skrējienam nekvalificējās.

Rezultāti 
Q — kvalifikācija fināla kārtai

Atsauces

Ārējās saites 
 Fricis Hofmanis (SOK profils) 
 Fricis Hofmanis (Olympedia profils) 
 Fricis Hofmanis (Sports Reference profils) 

1871. gadā dzimušie
1927. gadā mirušie
Berlīnē dzimušie
Vācijas vieglatlēti
Vācijas vingrotāji
Vācijas sportisti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vingrotāji 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1896. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
1906. gada neoficiālo olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie zelta medaļnieki vingrošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vingrošanā
Vācijas olimpiskie zelta medaļnieki
Vācijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Vācijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Sprinteri
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
Kurts Dērijs

Kurts Dērijs (; dzimis ; miris ) bija vācu vieglatlēts, 1896. gada Atēnu un 1900. gada Parīzes olimpisko spēļu dalībnieks. Vairākkārtējs Vācijas čempions dažādās sprinta distancēs.

Olimpiskās spēles 
1896. gada olimpiskajās spēlēs Atēnās Dērijs startēja trijās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās — 100 metru, 400 metru skrējienā un 110 metru barjerskrējienā. Visās šajās disciplīnās viņš nebija starp diviem labākajiem priekšskrējiena dalībniekiem un fināla kārtām nekvalificējās. 

1900. gada olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja 100 metru skriešanas disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš no sava priekšskrējiena kā otrs labākais skrējējs kvalificējās pusfinālam, taču pēc pusfināla skrējienā viņš nefinišēja un izstājās no turpmākās cīņas.

Rezultāti 
Q — kvalifikācija nākamajai skrējiena kārtai

Karjera ārpus Olimpiskajām spēlēm 
1896. gadā Dērijs izcīnīja čempiona titulu Vācijas čempionātos 100 un 200 metru skriešanā, un 1899. gadā čempiona titulu izcīnīja 200 un 400 metru skriešanas disciplīnās.

Papildus vieglatlētikai viņš bija arī labs daiļslidotājs, riteņbraucējs un tenisists, kā arī starptautisks hokejists un boksa tiesnesis.

1909. gadā Dērijs bija Vācijas Hokeja federācijas (Deutscher Hockey-Bund) dibinātājs un līdz 1914. gadam bija tās pirmais prezidents.

Dērijs bija arī žurnālists un autors, vairākus gadus strādāja žurnālā Sport Im Bild un līdz OOtrajam pasaules karam bija galvenais redaktors. Viņš ir sarakstījis vairākas grāmatas par vieglatlētikas tēmu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Kurts Dērijs (SOK profils) 
 Kurts Dērijs (Olympedia profils) 
 Kurts Dērijs (Sports Reference profils) 

1874. gadā dzimušie
1947. gadā mirušie
Vācijas vieglatlēti
Vācijas sportisti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vācijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Arhitektu iela

Arhitektu iela var būt:

 Arhitektu iela (Ceriņi)
 Arhitektu iela (Daugavpils)
 Arhitektu iela (Rīga)
 Arhitektu iela (Saldus)
 Arhitektu iela (Stīpnieki)
Milots Rašica

Milots Rašica (, dzimis ) ir Kosovas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Kosovas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Rašica pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Norwich City. Iepriekš Rašica ir spēlējis Kosovas Superlīgas komandā KF Vushtrria,Eredivisie komandā SBV Vitesse un Vācijas Bundeslīgas komandā Brēmenes "Werder".

Sasniegumi 
Vushtrria

 Kosovas Superlīga: 2013–14

Vitesse

 KNVB beker: 2016–17

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Albānijas izlases futbolisti
Kosovas izlases futbolisti
Albānijas futbolisti
Kosovas futbolisti
Brēmenes "Werder" spēlētāji

Norwich City F.C. spēlētāji
Gabriels Martinelli

Gabriels Martinelli (, dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2019. gada Martinelli pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Arsenal FC.

Sasniegumi 
Arsenal

 FA kauss: 2019–20

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Sanpaulu štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Arsenal FC spēlētāji
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Džons Makgins

Džons Makgins (, dzimis ) ir skotu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Skotijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Makgins pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Aston Villa. Iepriekš Makgins ir spēlējis Skotijas Premjerlīgas komandās St Mirren un Hibernian.

Sasniegumi 
St Mirren

 Skotijas Līgas kauss: 2012–13

Hibernian

 Skotijas kauss: 2015–16
 Skotijas čempionāts: 2016–17

Individuālie sasniegumi

 Aston Villa sezonas labākais spēlētājs: 2018–19

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Skotijas izlases futbolisti
Skotijas futbolisti
Aston Villa F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Glāzgovā dzimušie
Illumination

Illumination, līdz 2017. gadam Illumination Entertainment, ir kinostudija, kas darbojas datoranimācijas žanrā. Atrodas Kalifornijā, ASV.

Animācijas filmas 
 Nejaukais es (2010)
 Hop (2011)
 Lorakss (2012)
 Nejaukais es 2 (2013)
 Minioni (2015)
 Mīluļu slepenā dzīve (2016)
 Dziedi! (2016)
 Nejaukais es 3 (2017)
 Grinčs (2018)
 Mīluļu slepenā dzīve 2 (2019)
 Dziedi! 2 (2021)
 Minioni 2 (2022)

Ārējās saites 
  

 
ASV kinostudijas
Naudas atmazgāšana

Naudas atmazgāšana jeb noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācija ir process, kurā tiek noslēpta nelegāli iegūtu līdzekļu izcelsme, radot iespaidu, ka tie ir iegūti likumīgā veidā. Likumpārkāpēji naudas atmazgāšanu veic, lai radītu iespēju gūst labumu no noziedzīgi iegūtiem līdzekļiem (ko sarunvalodā mēdz saukt par "netīro naudu") neradot aizdomas tiesībsargājošajām iestādēm. Naudas atmazgāšana sastāv no trīs soļiem:
 ievietošanas (nauda tiek ievietota finanšu sistēmā);
 izkārtošanas (izmantojot sarežģītus finanšu darījumus tiek maskēta naudas nelegālā izcelsme);
 integrācijas (līdzekļi tiek integrēti atpakaļ ekonomikā).

Tiek lēsts, ka naudas apmērs, kas tiek atmazgāts katru gadu, sastāda 2-5 % no pasaules iekšzemes kopprodukta. Latvijā cīņai pret naudas atmazgāšanu izstrādāts Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma un proliferācijas finansēšanas novēršanas likums.

Ārējās saites 

 Noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma un proliferācijas finansēšanas novēršanas likums

Atsauces 

Ekonomika
Finanses
Pirmpiens

Pirmpiens ir šķidra rakstura viela, kuru ir spējīgas izdalīt zīdītāju mātītes vai sievietes, lai nodrošinātu savas atvases vieksmīgāku pielāgošanos apkārtējai videi, kad atvases ķermenis ir atstājis mātes ķermeni. Pirmpienu zīdītāji ir spējīgi izdalīt vairākas reizes pēc dzemdībām, tā daudzums un izdalīšanās ilgums variē atkarībā no sugas. Pirmpiens savas struktūras ziņā ir biezāks un uzturvielām bagātāks par pienu, kā arī tam piemīt īpašība sagatavot tikko dzimušās atvases barības uzņemšanas sistēmu, lai tā spētu barības traktā nonākušās vielas sagatavot gremošanai un pārstrādei.

Ārējās saites 

Piens
Korabs

Korabs (, ) ir 2764 metrus augsts kalns Korabu grēdā uz Albānijas un Ziemeļmaķedonijas robežas. Tā ir augstākā virsotne abās valstīs. Albānijas pusē kalns ietilpst Koraba - Koritnika dabas parka teritorijā, bet Ziemeļmaķedonijas pusē - Mavrovo nacionālā parka teritorijā. Korabs attēlots Ziemeļmaķedonijas ģerbonī. Kalnam ir vairāk nekā 10 smailes, kas augstākas par 2000 metriem. Ziemeļmaķedonijas pusē atrodas 138 metrus augstais Koraba ūdenskritums, kas ir augstākais Balkānos.

Ārējās saites 

Korabs summitpost.org

Albānijas kalni
Ziemeļmaķedonijas kalni
Volta (upe)

Volta () ir upe, kas kopā ar to veidojošām satekupēm ir galvenā upju sistēma Rietumāfrikas valstī Ganā. Satekupes ieplūst Ganā no Bobo-Diulaso augstienes Burkinafaso. Upju sistēmas galvenās daļas ir Melnā Volta (Muhuna), Baltā Volta (Nakambe) un Sarkanā Volta (Nazinona). Baltā un Sarkanā Volta saplūst Ganas ziemeļos, valsts centrā ar tām savienojas Melnā Volta, izveidojot Voltu. Ziemeļrietumos Melnā Volta veido starptautiskās robežas starp Kotdivuāru, Ganu un Burkinafaso. Volta plūst uz dienvidiem caur Akvavaimas-Togolendas augstieni un ietek Atlantijas okeāna Gvinejas līcī pie Adas. Tai ir ievērojama kreisās puses pieteka — Oti, kas ieplūst Ganā no Togo puses austrumos. Hidroenerģijas iegūšanai Voltas upe ir aizsprostota lejtecē pie Akosombo. Ūdenskrātuve ar nosaukumu Voltas ezers stiepjas no Akosombo Ganas dienvidaustrumos līdz pat valsts ziemeļu daļai, tādējādi ir viens no lielākajiem cilvēka veidotajiem ūdens rezervuāriem pasaulē.  Upes mēneša caurtece ļoti atšķiras pa sezonām: vairāk nekā 3500 m³/s augustā un septembrī un mazāk nekā 500 m³/s no decembra līdz jūnijam (dati par periodu no 1936. līdz 1979. gadam).

Voltas ezers 
Voltas ezers ir Akosombo HES aizsprosta radīta ūdenskrātuve Voltas lejtecē Ganas centrālajā daļā. Tas stiepjas no Akosombo aizsprosta līdz Japei pilsētai Centrālajā Gondžas rajonā, Ganas ziemeļu reģionā Savannā, aptuveni 400 km uz ziemeļiem no aizsprosta, un noklāj 8482 km² vai 4% visas Ganas teritorijas. 

Papildus dambja 1966. gadā uzceltās elektrostacijas (ar jaudu 1020 MW kopš 2006. gada) ražotajai elektrībai, ūdenskrātuve nodrošina arī ūdens transporta satiksmi. Tā var kļūt par resursu apūdeņošanai un zivju audzēšanai. 

Upes dziļums lejpus Voltas ezera ir apmēram 14 metri. Tūlīt lejpus aizsprosta upi šķērso Adomi tilts.

Etimoloģija 
Voltas upi tā nosauca portugāļu zelta tirgotāji. Tas bija viņu tālākais izpētes rajons pirms atgriešanās — volta portugāļu valodā nozīmē "izlocīties" vai "pagriezties", t.i., atgriešanās upe (iespējams, tāpēc, ka tās grīva bija vieta, kur kuģi apgriezās un devās mājup) vai līkumotā upe.

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 

Āfrikas upes
Ganas upes
Valletas Svētā Jāņa līdzkatedrāle

Valletas Svētā Jāņa līdzkatedrāle (, ) ir 16. gadsimtā celta Romas katoļu līdzkatedrāle, kas atrodas Maltas galvaspilsētas Valletas vecpilsētā, kas 1980. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 

Katedrāle uzcelta no 1572. līdz 1577. gadam pēc Maltas ordeņa lielmestra Žana de la Kasjēra rīkojuma. Celtnes arhitekts ir maltietis Džirolamo Kasars. 17. gadsimtā baznīcas interjeru baroka stilā pārveidoja Matia Preti un citi mākslinieki. Katedrālē atrodas Karavadžo glezna Galvas nociršana Jānim Kristītājam.

Ārējās saites 

 

Baznīcas Maltā
Ņujorkas Centrālā stacija

Ņujorkas Centrālā stacija () ir dzelzceļa stacija, kas atrodas ASV pilsētā Ņujorkā, centrālajā Manhatanā, 48. ielas un Parka avēnijas krustojumā. Beaux-Arts stila dzelceļa stacija tika uzcelta 1913. gadā. Tajā ir 44 dzelzceļa platformas (lielākais skaits pasaulē) un 67 sliežu ceļi. Pēc apkalpoto pasažieru skaita Ņujorkas Centrālā stacija ir trešā lielākā Ziemeļamerikā pēc Ņujorkas Pensilvānijas stacijas un Toronto dzelceļa stacijas.

Galerija

Ārējās saites 
 
 
 

Ņujorka
Dzelzceļa stacijas ASV
Veslijs Moraess

Veslijs Moraess Fereira da Silva (, dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Veslijs pārstāv Segunda División komandu Levante, kas viņu īrē no Aston Villa F.C. Iepriekš Veslijs ir spēlējis Slovākijas Superlīgas komandā AS Trenčin.

Sasniegumi 
AS Trenčin

 Slovākijas Superlīga: 2015–16
 Slovākijas kauss: 2015–16

Club Brugge

 Beļģijas Pro līga: 2015–16, 2017–18
 Beļģijas Superkauss: 2016, 2018

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Minasžeraisā dzimušie
Brazīlijas izlases futbolisti
Brazīlijas futbolisti
Club Brugge KV spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Levante UD spēlētāji
Lūiss Danks

Lūiss Danks (, dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2010. gada Danks pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Brighton & Hove Albion, kur ir arī komandas kaptienis. Iepriekš Danks ir spēlējis Bristol City.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Austrumsaseksā dzimušie
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbolisti
Brighton & Hove Albion F.C. spēlētāji
Nīls Mopē

Nīls Mopē (, dzimis ) ir franču futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Mopē pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Everton. Iepriekš Mopē ir spēlējis Francijas komandās OGC Nice, Saint-Étienne, Stade Brestois 29 un Anglijas komandā Brighton & Hove Albion.

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
OGC Nice spēlētāji
AS Saint-Étienne spēlētāji
Brighton & Hove Albion F.C. spēlētāji

Everton F.C. spēlētāji
Džordans Ajū

Džordans Ajū (, dzimis ) ir Ganas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Ganas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Ajū pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Crystal Palace. Iepriekš Ajū ir spēlējis Francijas komandās Marseļas "Olympique", FC Sochaux-Montbéliard un FC Lorient, kā arī Premjerlīgas komandās Aston Villa un Swansea City.

Ganas futbola izlases sastāvā Ajū ir spēlējis 2014. gada FIFA Pasaules kausā.

Viņa tēvs ir pazīstamais Ganas futbolists Abedi Pele.

Sasniegumi 
Marseille

 Francijas 1. līga: 2009–10
 Coupe de la Ligue: 2009–10, 2010–11, 2011–12
 Trophée des Champions: 2010, 2011

Individuālie sasniegumi

 Crystal Palace gada labākais spēlētājs: 2019–20
 Ganas gada futbolists: 2020

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Ganas izlases futbolisti
Ganas futbolisti
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Swansea City A.F.C. spēlētāji
Crystal Palace F.C. spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Ogove

Ogove (arī Ogoue,  vai Ogowe) ir galvenā Gabonas upe Āfrikas vidusrietumos un ceturtā lielākā upe Āfrikā pēc caurplūdes apjoma, atpaliekot tikai no Kongo, Nigēras un Zambezi, apmēram 1200 km gara. Tās baseins novada gandrīz visas Gabonas valsts iekšējos ūdeņus, un dažas pietekas iesniedzas Kongo Republikā, Kamerūnā un Ekvatoriālajā Gvinejā.

Tecējums 
Ogoves upe aizsākas Batekes plato ziemeļrietumos, netālu no Kenges Kongo Republikā. Tā tek uz ziemeļrietumiem un nonāk Gabonā netālu no Bumango. Netālu no Molongo atrodas Pubaras ūdenskritums. No Lastūrsvilas līdz Ndžolei Ogove  nav kuģojama krāču dēļ. No Ndžoles tā virzās uz rietumiem un ieplūst Gvinejas līcī netālu no Ozuri, uz dienvidiem no Portžantilas. Delta ir diezgan liela, apmēram 100 km gara un 100 km plata.

Baseins 
Ogoves baseins aizņem aptuveni 224 000 km², no kuriem 173 000 km² jeb 73% atrodas Gabonā. Tas lielākoties sastāv no neskartiem lietus mežiem (75%) ar dažiem savannu zālājiem (22%), kur gada vidū ir ilga sausā sezona. Tikai 2% aizņem zemkopībā izmantojamas zemes. Upē ir liela bioloģiskā daudzveidība, piemēram, upē sastopamas visas trīs Āfrikas krokodilu sugas, ieskaitot Nīlas krokodilu.

Ekonomika 
Ogove ir kuģojama no Ndžoles līdz okeānam. To izmanto koku pludināšanai uz Portžantilas ostu. 

Ogoves baseins ietver vairākus dabas aizsardzības objektus, ieskaitot Lopas nacionālo parku un Ogoves baseina vidusdaļu kā Rāmsaras konvencijas aizsargātu mitrāju.

Sateces baseina vidējais iedzīvotāju blīvums ir 4 cilvēki uz km². Starp pilsētām gar upi ir Ajema, Adane, Loanda, Lambarene, Ndžole, Bove, Kankana, Molongo, Mbungu-Mbaduma, Ndoro, Lastūrsvila, Moanda un Fransvila Gabonā, un Zanaga Kongo Republikā. 

Pirmais Eiropas pētnieks, kurš izsekoja upi līdz tās iztekai, bija Pjērs Savornjāns de Braza, kurš šajā apgabalā ceļoja 1870. gados.

Pietekas 

Ogoves upe saņem daudzu pieteku ūdeni, tai skaitā: 

 Abanga 
 Dilo 
 Ijinda, vislielākā pieteka 
 Letili 
 Lasio 
 Lebombi 
 Lekabi 
 Lekedi 
 Lekoni 
 Letili 
 Leju 
 Lolo 
 Ngolo 
 Nguņje 
 Nke 
 Ofuje 
 Okano 
 Mpasa 
 Sebe 
 Vaņji

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 

Kongo Republikas upes
Gabona
Aizkraukles novads

Aizkraukles novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienots Aizkraukles novads, Jaunjelgavas novads, Kokneses novads, Neretas novads, Pļaviņu novads un Skrīveru novads. Robežojas ar Bauskas novadu rietumos, Ogres novadu rietumos un ziemeļos, Madonas novadu ziemeļos, Jēkabpils novadu austrumos un Lietuvas Paņevežas apriņķi dienvidos. Novada centrs atrodas Aizkraukles pilsētā.

Novads apvieno lielāko daļu pirms iepriekšējās administratīvi teritoriālās reformas pastāvējušā Aizkraukles rajona teritoriālo vienību, izņemot Kurmenes pagastu un Valles pagastu.

Teritoriālais iedalījums 
Aiviekstes pagasts, Aizkraukles pagasts, Aizkraukles pilsēta, Bebru pagasts, Daudzeses pagasts, Iršu pagasts, Jaunjelgavas pagasts, Jaunjelgavas pilsēta, Klintaines pagasts, Kokneses pagasts, Kokneses pilsēta, Mazzalves pagasts, Neretas pagasts, Pilskalnes pagasts, Pļaviņu pilsēta, Seces pagasts, Sērenes pagasts, Skrīveru pagasts, Staburaga pagasts, Sunākstes pagasts, Vietalvas pagasts, Zalves pagasts.

Daba 

Rajons atrodas galvenokārt līdzenā vai lēzeni paugurainā apvidū, ziemeļos Vidzemes Centrālās augstienes dienvidu mala ar 208 m augsto Birznieku kalnu pie Vietalvas. Izrakteņi - dolomīts, grants, kūdra.

Vidējā temperatūra: -6,5 ° C janvārī, + 17 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 650–700 mm gadā.

Meži 52%, purvi 2% teritorijas.

Nozīmīgākie aizsargājamie dabas un vēstures objekti: Daugavas ieleja lejpus Pļaviņu hidroelektrostacijas, dendrārijs Skrīveros, pilsdrupas Koknesē.

Upes 
Daugavas baseinā - Daugava, Aiviekste, Pērse, Dīvaja
Lielupes baseinā - Viesīte, Iecava, Dienvidsusēja.

Ūdenstilpes 
Lielākie ezeri: Odzes ezers 2,69 km², Pļaviņu HES ūdenskrātuve 32,4 km².

Vēsture

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites

Skatīt arī 

 
Latvijas novadi
Ādažu novads

Ādažu novads ir Latvijas pašvaldība, kurā pēc Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas 2021. gada 1. jūlijā tika apvienots Ādažu novads un Carnikavas novads. Robežojas dienvidrietumos ar Rīgas pilsētu, dienvidos ar Ropažu, austrumos ar Siguldas un ziemeļos ar Saulkrastu novadu. Novada centrs atrodas Ādažos.

Teritoriālais iedalījums 
Novadu veido Ādažu pilsēta, Ādažu pagasts un Carnikavas pagasts.

Ciemi 
 Ādažu pagasts (11): Alderi, Āņi, Atari, Baltezers, Birznieki, Divezeri, Eimuri, Garkalne, Kadaga, Stapriņi, Iļķene.
 Carnikavas pagasts (11): Carnikava, Eimuri, Garciems, Garupe, Gauja, Kalngale, Laveri, Lilaste, Mežciems, Mežgarciems, Siguļi.

Daba

Upes

Ūdenstilpes

Vēsture

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Saimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites

Skatīt arī 

 
Latvijas novadi
Jozefs Velcenbahers

Jozefs Velcenbahers () bija vācu treka riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

1896. gada vasaras olimpiskās spēles 
Velzenbahers 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divās treka riteņbraukšanas disciplīnās — 100 kilometru un 12 stundu braucienā. Abās šajās distancēs viņš nefinišēja.

Rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 
 Jozefs Velzenbahers (SOK profils) 
 Jozefs Velzenbahers (Olympedia profils) 
 Jozefs Velzenbahers (Sports Reference profils) 

Vācijas riteņbraucēji
Vācijas sportisti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Riteņbraucēji 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cēsu novads

Cēsu novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienots Cēsu novads, Amatas novads, Jaunpiebalgas novads, Līgatnes novads, Pārgaujas novads, Priekuļu novads un Vecpiebalgas novads. Robežojas rietumos ar Siguldas novadu, dienvidos ar Ogres novadu, dienvidos un dienvidaustrumos ar Madonas novadu, austrumos ar Gulbenes un Smiltenes novadiem, ziemeļos ar Valmieras novadu un ziemeļrietumos ar Limbažu novadu. Novada centrs atrodas Cēsu pilsētā.

Teritoriālais iedalījums 
Cēsu novada pašvaldības teritorija iedalās 7 apvienībās, apvienību iedalījums ir šāds:

Amatas apvienība: Amatas pagasts, Drabešu pagasts, Nītaures pagasts, Skujenes pagasts, Zaubes pagasts; 

Cēsu apvienība: Cēsu pilsēta, Vaives pagasts; 

Jaunpiebalgas apvienība: Jaunpiebalgas pagasts, Zosēnu pagasts; 

Līgatnes apvienība: Līgatnes pilsēta, Līgatnes pagasts; 

Pārgaujas apvienība: Raiskuma pagasts, Stalbes pagasts, Straupes pagasts;

Priekuļu apvienība: Liepas pagasts, Mārsnēnu pagasts, Priekuļu pagasts, Veselavas pagasts;

Vecpiebalgas apvienība: Dzērbenes pagasts, Inešu pagasts, Kaives pagasts, Taurenes pagasts, Vecpiebalgas pagasts.

Daba 
Cēsu novada dienvidu un dienvidaustrumu daļa atrodas Vidzemes Centrālajā augstienē (augstākie punkti — Elkas kalns 261 m un Brežģa kalns 255 m), rietumos ir Ziemeļrietumu Vidzemes pacēlums, ziemeļos — Vidusgaujas ieplaka. Divas trešdaļas novada virsmas aizņem pauguraines. Augsnes — vāji un vidēji podzolētās uz smilšmāla vai mālsmilts cilmiežiem. Meži 1981. gadā aizņēma 44% toreizējās rajona teritorijas. Derīgie izrakteņi: dolomīts (Cēsis), grants (Āraiši, Pāvuli, Plukši), devona māls (Liepa, Gārša, Glūda, Murleja), kūdra (lielākie kūdras purvi — Lielais purvs, Lielais Unguru purvs). Rietumos un ziemeļrietumos Gaujas nacionālais parks.

Vidējā temperatūra janvārī -6 °C, jūlijā 16 °C. Nokrišņi 650-700 mm gadā.

Upes 
Upes gandrīz visas pieder Gaujas baseinam, lielākās — Amata, Līgatne, Brasla. Dienvidu daļā Daugavas pietekas — dienvidaustrumos Ogre, dienvidrietumos Bērzupe un Mergupe.

Ūdenstilpes 
Vairāk nekā 200 ezeru ar platību virs 1 hektāram, lielākie — Alauksts (7,47 km²), Inesis (5,2 km²), Ungurs (3,94 km²).

Vēsture 

Teritorija apdzīvota kopš akmens laikmeta. Uz 13. gadsimta sākumā tā bija sadalīta latgaļu un lībiešu Autīnes, Idumejas un Tālavas zemēs. Gauja tika izmantota kā tirdzniecības ceļš. 13. gadsimtā novadu pakļāva krustneši un sadalīja starp Rīgas arhibīskapiju un Livonijas ordeni. Pēc Livonijas kara 1560. gados nonāca Pārdaugavas Livonijas hercogistē, pēc 1629. gada Zviedru Vidzemes pārvaldē. Lielā Ziemeļu kara laikā tā teritoriju iekaroja Krievijas impērija un 1721. gadā iekļāva to Rīgas guberņā. Kopš 1918. gada ietilpst Latvijas Republikā.

Iedzīvotāji

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites

Skatīt arī 

 
Latvijas novadi
Dobeles novads

Dobeles novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienots Dobeles novads, Auces novads un Tērvetes novads. Robežojas rietumos ar Saldus novadu, ziemeļos ar Tukuma novadu, austrumos ar Jelgavas novadu un dienvidos ar Lietuvas Šauļu apriņķi. Novada centrs atrodas Dobeles pilsētā.

Novada teritorija pilnībā pārklājas ar pirms iepriekšējās administratīvi teritoriālās reformas pastāvējušā Dobeles rajona teritoriju.

Teritoriālais iedalījums 
Dobeles novads sastāv no 21 teritoriālajām vienībām: Annenieku pagasts, Auces pilsēta, Augstkalnes pagasts, Auru pagasts, Bēnes pagasts, Bērzes pagasts, Bikstu pagasts, Bukaišu pagasts, Dobeles pagasts, Dobeles pilsēta, Īles pagasts, Jaunbērzes pagasts, Krimūnu pagasts, Lielauces pagasts, Naudītes pagasts, Penkules pagasts, Tērvetes pagasts, Ukru pagasts, Vecauces pagasts, Vītiņu pagasts un Zebrenes pagasts.

Daba 
Lielākā Dobeles novada daļa atrodas Zemgales līdzenumā, ziemeļaustrumi pieder pie Rīgas smiltāju līdzenuma, dienvidrietumi pie Dienvidkurzemes zemienes. Novada rietumos augstumi sasniedz 100 — 150 m vjl, augstākais punkts — 150,4 m (Cīruļu kalns Lielauces pagastā). Augsnes — velēnu karbonātu, velēnu vāji un vidēji podzolētās. Meži ap ceturtdaļa no teritorijas. Derīgie izrakteņi — grants (Krikšķi, Podiņi), māls (Lielauce), kaļķakmens (Vītiņi), kūdra (Zīļu purvs).

Vidējā temperatūra: -5 ° C janvārī, + 17 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 550—600 mm gadā.

Upes 
 Lielupes baseina: Svēte ar pietekām (Tērvete, Auce, Bērze), Pienava
 Ventas baseina: Vadakste

Ūdenstilpes 
18 ezeru, kas lielāki par 1 ha. Lielākie: Zebrus ezers 4,4 km², Lielauces ezers 3,7 km².

Vēsture 
Novada teritorija relatīvi blīvi apdzīvota kopš 3. gadu tūkstoša p.m.ē. 10.-12. gadsimtā tajā bija izveidojušās zemgaļu zemes ar nocietinātiem centriem — Tērvete, Spārnene, Dobele, Silene. Gandrīz visu 13. gadsimtu notika cīņas ar krustnešiem. Pēc tam, kad 1279.-1289. gadā Dobeles pils izturēja sešus krustnešu aplenkumus, zemgaļi to nodedzināja un atkāpās uz Rakti un Lietuvu.

Iedzīvotāji

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites

Skatīt arī 

 
Latvijas novadi
Jelgavas novads

Jelgavas novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienots Jelgavas novads un Ozolnieku novads. Novada centrs atrodas Jelgavas valstspilsētā, kas gan pati neatrodas novadā. Robežojas centrā ar Jelgavas valstspilsētu, rietumos ar Dobeles un Tukuma novadiem, ziemeļos ar Mārupes novadu, ziemeļaustrumos ar Olaines novadu, austrumos ar Bauskas novadu un dienvidos ar Lietuvas Šauļu apriņķi.

Novada teritorija pilnībā pārklājas ar pirms iepriekšējās administratīvi teritoriālās reformas pastāvējušā Jelgavas rajona teritoriju.

Teritoriālais iedalījums 
Jelgavas novadu veido 16 pagasti: Cenu pagasts, Elejas pagasts, Glūdas pagasts, Jaunsvirlaukas pagasts, Kalnciema pagasts, Lielplatones pagasts, Līvbērzes pagasts, Ozolnieku pagasts, Platones pagasts, Salgales pagasts, Sesavas pagasts, Svētes pagasts, Valgundes pagasts, Vilces pagasts, Vircavas pagasts un Zaļenieku pagasts.

Daba 
Novada ziemeļdaļa atrodas Piejūras zemienes Rīgas smiltāju līdzenumā, dienviddaļa — Zemgales līdzenumā. Augsnes — velēnu karbonātu, velēnu podzolētās, tipiskas podzolētās. Meži 1982. gadā aizņēma 28% teritorijas. Derīgie izrakteņi: dolomīts (Kalnciems), māls (Kalnciems, Tetele, Āne, Liberti), kūdra (lielākie kūdras purvi — Kaigu purvs, Drabiņu purvs).

Vidējā temperatūra: -5,5 ° C janvārī, + 17 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 500—600 mm gadā.

Upes 
Novads atrodas Lielupes baseinā. Lielākās upes: Lielupe, Svēte, Iecava, Misa, Svitene, Sesava, Vircava, Platone.

Ūdenstilpes 
Novadā ir 9 ezeri, kas lielāki par 1 ha.

Vēsture 
Novada teritorijas apdzīvotība zināma kopš 2. gadu tūkstoša p.m.ē. Gandrīz visu 13. gadsimtu notika zemgaļu cīņas ar krustnešiem, tai skaitā zemgaļiem veiksmīgā Garozes kauja 1287. gadā. Kopš 13. gadsimta beigām visa teritorija ietilpa Livonijas Jelgavas komturejā, kopš 1566. gada Kurzemes un Zemgales hercogistē, ar 1795. gadu Krievijas impērijas sastāvā, ar 1797. gadu izveidotajā Kurzemes guberņā.

Iedzīvotāji 

Līdz 2007. gadam iedzīvotāju skaits Jelgavas novadā pakāpeniski pieauga, taču kopš 2008. gada sarūk.

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites

Skatīt arī 

 
Latvijas novadi
Jēkabpils novads

Jēkabpils novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienoti Jēkabpils pilsēta, Jēkabpils novads, Aknīstes novads, Krustpils novads, Salas novads un Viesītes novads. Novada centrs atrodas Jēkabpils valstspilsētā. Robežojas rietumos ar Aizkraukles novadu, ziemeļos ar Madonas un Varakļānu novadiem, austrumos ar Līvānu un Preiļu novadiem, dienvidos ar Augšdaugavas novadu un Lietuvas Panevēžas apriņķi.

Novada teritorija pilnībā pārklājas ar pirms iepriekšējās administratīvi teritoriālās reformas pastāvējušā Jēkabpils rajona teritoriju.

Teritoriālais iedalījums 
Aknīstes pagasts, Aknīstes pilsēta, Asares pagasts, Atašienes pagasts, Ābeļu pagasts, Dignājas pagasts, Dunavas pagasts, Elkšņu pagasts, Gārsenes pagasts, Jēkabpils valstspilsēta, Kalna pagasts, Krustpils pagasts, Kūku pagasts, Leimaņu pagasts, Mežāres pagasts, Rites pagasts, Rubenes pagasts, Salas pagasts, Saukas pagasts, Sēlpils pagasts, Variešu pagasts, Viesītes pagasts, Viesītes pilsēta, Vīpes pagasts un Zasas pagasts.

Daba 
Novada austrumdaļā atrodas Vidusdaugavas zemiene, dienvidaustrumos Aknīstes pacēlums, rietumos Sēlijas valnis (Ormaņu kalns 167 m, Taborkalns 139 m). Augsnes — velēnu, podzolētās un purvu. Meži 1982. gadā aizņēma ap 40% no teritorijas. Derīgie izrakteņi — grants (Elkšņi, Spārniņi), māls (Auzāni, Skanstenieki), dolomīts (Birži, Brodi), kūdra (Baraukas, Nomaļu, Stridas purvi).

Vidējā temperatūra: -6 — -6,5 ° C janvārī, + 17 — 17,5 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 600—650 mm gadā.

Upes 
 Daugavas baseina: Daugava, Odze, Ziemeļsusēja, Nereta, Aiviekste (robežupe).
 Lielupes baseina: Dienvidsusēja, Viesīte.

Ūdenstilpes 
74 ezeri, kas lielāki par 1 ha. Lielākie: Saukas ezers 7,7 km², Viesītes ezers 2,3 km². Ziemeļrietumos Pļaviņu ūdenskrātuves daļa.

Vēsture 
Novada teritorija apdzīvota kopš 9. gadu tūkstoša p.m.ē. 1. gadu tūkstotī p.m.ē, nocietinātas apmetnes bija Asotē, Dignājā, Sēlpilī. Mūsu ēras sākumā novadu apdzīvoja latgaļi un sēļi, cauri tam gāja svarīgais Daugavas ūdensceļš un vietējie tirdzniecības ceļi. 13. gadsimtā Sēlpils un Asote kļuva par krustnešu uzbrukumu mērķiem jau pirmajās desmitgadēs. 1250. gados Sēlijas daļa bija pakļauta. Pēc Livonijas sabrukuma 1560. gados Daugavas kreisā krasta zemes ieguva Kurzemes un Zemgales hercogiste, labais krasts nonāca Polijas pārvaldē, tā ziemeļdaļa kopš 1620. gadiem piederēja Zviedrijai. 18. gadsimtā novada teritorija pārgāja Krievijas impērijas kontrolē.

Iedzīvotāji

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites

Skatīt arī 

 
Latvijas novadi
Krāslavas novads

Krāslavas novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienoti Krāslavas novads un Dagdas novads, kā arī trīs Aglonas novada pagasti. Robežojas rietumos ar Augšdaugavas novadu, ziemeļos ar Preiļu, Rēzeknes un Ludzas novadiem, kā arī austrumos un dienvidos ar Baltkrievijas Vitebskas apgabalu. Novada centrs atrodas Krāslavas pilsētā.

Novada teritorija pilnībā pārklājas ar pirms iepriekšējās administratīvi teritoriālās reformas pastāvējušā Krāslavas rajona teritoriju.

Teritoriālais iedalījums 
Krāslavas novads iedalās 24 pagastos un 2 pilsētās: Andrupenes pagasts, Andzeļu pagasts, Asūnes pagasts, Aulejas pagasts, Bērziņu pagasts, Dagdas pagasts, Dagdas pilsēta, Ezernieku pagasts, Grāveru pagasts, Indras pagasts, Izvaltas pagasts, Kalniešu pagasts, Kaplavas pagasts, Kastuļinas pagasts, Kombuļu pagasts, Konstantinovas pagasts, Krāslavas pagasts, Krāslavas pilsēta, Ķepovas pagasts, Piedrujas pagasts, Robežnieku pagasts, Skaistas pagasts, Svariņu pagasts, Šķaunes pagasts, Šķeltovas pagasts un Ūdrīšu pagasts.

Daba 
Novada lielākā daļa atrodas Latgales augstienes dienviddaļā (Karaļu kalns 272 m, Līpkolns 264 m), dienvidos Polockas zemiene. Augsnes — pārsvarā podzolētās un velēnu podzolētās. Meži 1982. gadā aizņēma ap 30% no teritorijas. Derīgie izrakteņi — grants (Tartaks), māls (Baltica), kūdra (Zamševas, Lielžogotovas, Reinieku, Trestišķu purvi).

Vidējā temperatūra: -7 ° C janvārī, +17,5 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 600—650 mm gadā.

Upes 
Viss novads ietilpst Daugavas baseinā. Lielākās upes: Daugava, Sarjanka, Dubna, Indrica, Asūnīca.

Ūdenstilpes 
273 ezeri, kas lielāki par 1 ha. Lielākie: Sīvers 17,6 km², Ežezers 10,6 km², Drīdzis 7,5 km².

Vēsture 
Novada teritorija apdzīvota pirms 3. gadu tūkstoša p.m.ē. Neolītā 2. gadu tūkstotī p.m.ē tajā dzīvoja baltu ciltis. Ap 12. gadsimtu novads bija iekļauts latgaļu Jersikas valstī, cauri tam gāja svarīgais Daugavas ūdensceļš. 13. gadsimtā teritorija tika iekļauta Livonijas  Daugavpils komturejā. Pēc Livonijas sabrukuma 1560. gados nonāca Pārdaugavas hercogistē, vēlāk tiešā Polijas pārvaldē. 1772. gadā Polijas sadalīšanas dēļ novada teritorija pārgāja Krievijas impērijas kontrolē un tika iekļauta vispirms Pleskavas guberņā, tad 1778. gadā Polockas vietniecībā, no 1796. gada Baltkrievijas guberņā un no 1802. gada Vitebskas guberņā.

Iedzīvotāji

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites

Skatīt arī 

 
Latvijas novadi
Kuldīgas novads

Kuldīgas novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienoti Kuldīgas novads, Alsungas novads un Skrundas novads. Novada centrs atrodas Kuldīgas pilsētā. Robežojas dienvidrietumos ar Dienvidkurzemes novadā, ziemeļos ar Ventspils novadu, ziemeļaustrumos ar Talsu novadu, austrumos ar Tukuma novadu un dienvidaustrumos ar Saldus novadu.

Novada teritorija pilnībā pārklājas ar pirms iepriekšējās administratīvi teritoriālās reformas pastāvējušā Kuldīgas rajona teritoriju.

Teritoriālais iedalījums 
Kuldīgas novads sastāv no 20 teritoriālajām vienībām: Alsungas pagasts, Ēdoles pagasts, Gudenieku pagasts, Īvandes pagasts, Kabiles pagasts, Kuldīgas pilsēta, Kurmāles pagasts, Laidu pagasts, Nīkrāces pagasts, Padures pagasts, Pelču pagasts, Raņķu pagasts, Rendas pagasts, Rudbāržu pagasts, Rumbas pagasts, Skrundas pagasts, Skrundas pilsēta, Snēpeles pagasts, Turlavas pagasts un Vārmes pagasts.

Daba 

Kuldīgas novada ZR daļa atrodas Piejūras zemienē, vidusdaļa un rietumi pieder pie paugurainās Rietumkurzemes augstienes (100-120 m vjl, Vārdupes kalns 140 m), gar Ventas senleju (0,1-0,3 km plata, pie Kuldīgas sasniedz 15 m dziļumu) un ziemeļaustrumos 14-22 km platā Ventas-Usmas ieplaka, austrumos Austrumkurzemes augstiene (60-110 m vjl). Augsnes — velēnu vidēji podzolētās gleja, velēnu gleja un purvu. Meži ap pusi no teritorijas. Derīgie izrakteņi — māls (Padure, Imanta, Pakalni, Mučukalni), smilts (Skudras), arī grants, saldūdens kaļķieži (Vilgāle, Turlava), ģipšakmens. Kūdra (Ozolu, Tīrlauku, Umuļu purvi), nedaudz naftas (Adzes). Ziemeļdaļā sastopams dolomīts un karsta procesi.

Vidējā temperatūra: -3° C — -4,5 ° C janvārī, + 17 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 600—700 mm gadā.

Upes 

 Ventas baseina: Venta, Abava, Koja, Ēda, Padure
 Baltijas jūras baseina: Rīva, Užava

Ūdenstilpes 

48 ezeri, kas lielāki par 1 ha. Lielākie: Vilgales ezers 2,4 km², Lielais un Mazais Nabes ezeri 1,4 km².

Vēsture 
Apdzīvotība Kuldīgas novada teritorijā zināma kopš 2. gadu tūkstoša p.m.ē. 9.-13. gadsimtā lielākā daļa teritorijas ietilpa Bandavas zemē. 13. gadsimtā līdz 1267. gadam teritoriju pilnībā iekaroja Livonijas ordenis. Daļa no tās tika iekļauta Kuldīgas komturejā, daļa — Kurzemes bīskapijā. No 1562. gada pēc Kurzemes hercogistes izveides kļuva par Kuldīgas virspilskunga tiesas centrālo daļu. 1596. gadā Turlavā tika nodibināta pirmā dzelzs apstrādes manufaktūra hercogistē. 17. gadsimta vidū hercogs Jēkabs izveidoja tam laikam plašu manufaktūru rūpniecību, kura tika izpostīta Otrajā Ziemeļu karā. Pēc hercogistes pievienošanas Krievijas impērijai tika iekļauta Kurzemes guberņā.

Iedzīvotāji

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites

Skatīt arī 

 
Latvijas novadi
Mārupes novads

Mārupes novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienots Mārupes novads un Babītes novads. Robežojas ziemeļos ar Jūrmalas valstspilsētu, rietumos ar Tukuma novadu, dienvidrietumos ar Jelgavas novadu, dienvidos ar Olaines novadu un austrumos ar Rīgu. Novada centrs atrodas Mārupē.

Teritoriālais iedalījums 
Mārupes novadu veido trīs pagasti un viena pilsēta: Babītes pagasts, Mārupes pagasts, Mārupes pilsēta un Salas pagasts.

Daba 
Novada ziemeļu un austrumu daļa ietilpst Piejūras zemienes Rīgavas līdzenumā, bet dienvidu un rietumu daļa — Viduslatvijas zemienes Tīreļu līdzenumā. Ģeoloģiski novadā, tāpat kā lielākajā daļā Latvijas, dominē augšdevona nogulumi. Augsnes galvenokārt smilšainas gleja, podzolētās gleja un purvu kūdraugsnes. Dienvidos atrodas daļas no Cenas tīreļa un Medema purva, dienvidrietumos Ložmetējkalna purvs. Mežos pārsvarā priedes. 

Vidējā temperatūra: -6 ° C janvārī, +17 ° C jūlijā. Vidējais gada nokrišņu daudzums 650 — 700 mm.

Upes 
Novads galvenokārt atrodas Lielupes baseinā, galvenās ūdensteces ir Lielupe un tās savienojumi ar Babītes ezeru — Gāte un Varkaļu kanāls. Austrumos Daugavas pietekas Mārupītes augštece. Daudz meliorācijas grāvju, ap Babītes ezeru un Lielupi polderi.

Ūdenstilpes 
Lielākās — Babītes ezers (25,6 km²), Božu ūdenskrātuve (0,5 km²), Skaista ezers (0,2 km²), Beberbeķu dzirnavezers (0,1 km²).

Vēsture 
Novada ziemeļdaļa vēl pirms 5—6 gadu tūkstošiem atradās zem jūras līmeņa. Tai pamazām ceļoties un Babītes ezeram kļūstot par lagūnu, piekrastē sāka veidoties zvejnieku un mednieku apmetnes. Senākā atklātā Romju-Kalniņu apmetne tiek datēta ar 3. gadu tūkstoti p.m.ē.
.
12. gadsimtā novadu apdzīvoja lībieši un zemgaļi, šeit cauri gājis ceļš uz Prūsiju. Kopš 13. gadsimta tagadējais Mārupes novads ietilpa Rīgas landfogtejā, vēlāk Rīgas patrimoniālajā apgabalā. Pēc Livonijas kara lielākā novada daļa nonāca Polijas Pārdaugavas hercogistes pakļautībā, pēc 1629. gada to ieguva Zviedrija. Neliela daļa Lielupes kreisajā krastā tika iekļauta Kurzemes un Zemgales hercogistē. Zviedrijas daļu 1721., bet hercogistes 1795. gadā pievienoja Krievijas impērijai.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 

Kopā Mārupes novadā atrodas 33 ciemi un 1 pilsēta - Mārupe:

Mārupes pagastā atrodas četri ciemi: Jaunmārupe, Skulte, Tīraine, Vētras. 

Babītes pagastā atrodas 19 ciemi:  Mežāres, Spilve, Babīte, Piņķi, Liberi, Egļuciems, Brīvkalni, Sēbruciems, Skārduciems, Vīkuļi, Dzilnuciems, Lapsas, Klīves, Cielavas, Trenči, Bļodnieki, Pluģuciems, Priežciems, Dzērves. 

Salas pagastā atrodas 10 ciemi: Spuņciems, Silmalas, Sīpolciems, Varkaļi, Pērnciems, Straupciems, Gātciems, Pavasari, Kūdra, Kaģi.

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 

 
Latvijas novadi
Ropažu novads

Ropažu novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienoti Ropažu novads, Garkalnes novads, Stopiņu novads un Inčukalna novada Vangažu pilsēta. Robežojas ziemeļrietumos ar Ādažu novadu, rietumos ar Rīgu, dienvidos ar Salaspils un Ogres novadiem, kā arī austrumos un ziemeļaustrumos ar Siguldas novadu. Novada centrs atrodas Ulbrokā.

Teritoriālais iedalījums 
Garkalnes pagasts, Ropažu pagasts, Stopiņu pagasts un Vangažu pilsēta.

Daba 
Ropažu novads galvenokārt atrodas Viduslatvijas zemienes Ropažu līdzenumā, nelielas daļas ietilpst austrumos Madlienas nolaidenumā, bet rietumos Piejūras zemienes Rīgavas līdzenumā. Derīgie izrakteņi: dolomīts (Gaitiņi, Sienāži), smilts un grants (Garkalne, Krievupe). Ģeoloģiski novada dienvidu un austrumu daļā dominē augšdevona Franas stāva, bet ziemeļrietumos vidusdevona nogulumi. Pārsvarā priežu un priežu-egļu meži. Teritoriāli lielākie dabas liegumi: Garkalnes meži, Lielie Kangari (lielākā osu grēda Latvijā 26 km garumā).

Vidējā temperatūra: -5 — -6 ° C janvārī, +17 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 650—750 mm gadā ar maksimumu austrumos.

Upes 
Novada galējie ziemeļrietumi ietilpst dažus kilometrus no novada robežas tekošās Gaujas baseinā bez lielām pietekām, pārējā daļa ir Daugavas baseinā. Cauri novadam no austrumiem uz rietumiem tek Lielā Jugla, dienvidos Mazā Jugla, ziemeļos Krievupe un Tumšupe. Rietumos Juglas kanāls no Lielā Baltezera un Jugla.

Ezeri 

Lielākie ezeri ir Lielais Baltezers (daļēji, 6 km²), Mašēnu ezers (0,4 km²), Langstiņu ezers (0,4 km²), Lielais Jūgezers (0,3 km²), Sudrabezers (0,3 km²). Pie Juglas ezera — Upesciema dīķi, pie Sauriešiem — Sauriešu karjers.

Vēsture 

13. gadsimtā gandrīz visa novada teritorija nonāca Livonijas ordeņa īpašumā, nelielu daļu saņēma Rīgas patrimoniālais apgabals. Pēc Livonijas kara novads nonāca Livonijas Pārdaugavas hercogistes pakļautībā, pēc 1629. gada to ieguva Zviedru Vidzeme. 1721. gadā to pievienoja Krievijas impērijas Rīgas guberņai.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces 

 
Latvijas novadi
Valmieras novads

Valmieras novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienoti Valmiera, Beverīnas novads, Burtnieku novads, Kocēnu novads, Mazsalacas novads, Naukšēnu novads, Rūjienas novads un Strenču novads. Robežojas rietumos ar Limbažu novadu, dienvidos ar Cēsu un Smiltenes novadiem, austrumos ar Valkas novadu, kā arī ziemeļos ar Igaunijas Valgas, Viljandi un Pērnavas apriņķiem. Novada centrs atrodas Valmieras valstspilsētā.

Teritoriālais iedalījums 
Bērzaines pagasts, Brenguļu pagasts, Burtnieku pagasts, Dikļu pagasts, Ēveles pagasts, Ipiķu pagasts, Jeru pagasts, Jērcēnu pagasts, Kauguru pagasts, Kocēnu pagasts, Ķoņu pagasts, Lodes pagasts, Matīšu pagasts, Mazsalacas pagasts, Mazsalacas pilsēta, Naukšēnu pagasts, Plāņu pagasts, Ramatas pagasts, Rencēnu pagasts, Rūjienas pilsēta, Sedas pilsēta, Sēļu pagasts, Skaņkalnes pagasts, Strenču pilsēta, Trikātas pagasts, Vaidavas pagasts, Valmieras pagasts, Valmieras valstspilsēta, Vecates pagasts, Vilpulkas pagasts un Zilākalna pagasts.

Daba 

Novada centrālo un rietumu daļu aizņem Ziemeļvidzemes zemienes Burtnieka līdzenums, austrumos Sedas līdzenums un dienvidaustrumos Trikātas pacēlums. Galējos ziemeļaustrumos pie Igaunijas robežas atrodas Sakalas augstienes Ērģemes pauguraine, dienvidrietumos Idumejas augstienes Augstrozes paugurvalnis (Zilais kalns 127 m) un Gaujas senleja. Ap Burtnieku ezeru izplatīti drumlini, ziemeļos arī osi. Ģeoloģiski novadā dominē vidusdevona nogulumi. Derīgie izrakteņi: māls (Planči, Burtnieki, Jumaras krastos), grants un smilts (Bāle-Bērziņi, Ķoņi, Unguriņi, Oliņas), saldūdens kaļķi, kūdra (Sedas, Sapatas, Lielajā, Rūjas purvos), Valmieras minerālavoti. Augsnes — velēnu vāji un vidēji podzolētās uz smilšmāla un mālsmilts cilmiežiem, ziemeļos velēnu gleja, arī velēnu podzolētās gleja un purvu. Meži aizņem ap 40% no novada platības, purvi ap 10%.

Vidējā temperatūra: -6 °C janvārī, +16,5 °C jūlijā. Nokrišņu daudzums rietumdaļā 700—750 mm gadā, austrumdaļā 650—700  mm.

Upes 
Novads atrodas Gaujas un Salacas upju baseinos. Lielākās upes:

 Gaujas baseins — Gauja, Abuls, Strenčupīte, Lisa, Nigra, Vija (robežupe ar Valkas novadu).
 Salacas baseins — Salaca, Seda, Rūja, Briede, Ramata, Iģe (robežupe ar Limbažu novadu).

Ūdenstilpes 
Lielākie ezeri: Burtnieks 40 km², Ramatas Lielezers 1,6 km², Vaidavas ezers 0,9 km².

Vēsture 
Novada teritorija apdzīvota kopš 9.-2. gadu tūkstoša p.m.ē. 10.-13. gadsimtā novada teritorija bija iekļauta lībiešu un latgaļu apdzīvotajā Tālavas zemē, 13. gadsimtā teritorija tika iekļauta Livonijā. Pēc Livonijas sabrukuma 1560. gados nonāca Pārdaugavas Livonijas hercogistē, vēlāk pēc 1629. gada Zviedru Vidzemes pārvaldē. Lielā Ziemeļu kara laikā tā teritoriju iekaroja Krievijas impērija un 1721. gadā iekļāva to Rīgas guberņā. Kopš 1918. gada ietilpst Latvijas Republikā.

Iedzīvotāji

Nacionālais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces 

 
Latvijas novadi
Jugio (seriāls)

"Jugio" jeb Yu-Gi-Oh! Duel Monsters (, burtiski — 'Spēļu karalis: Dueļu briesmoņi') ir Japānā veidots anime seriāls. Seriālu pārraidīja japāņu televīzijas kanāls TX Network no  līdz . Tā autors ir Kazuki Takahaši. Tas ir atkārtots ekranizējums 1998. gada seriālam ar tādu pašu nosaukumu.

Lai seriāls iegūtu lielāku popularitāti, tajā bija mazāk vardarbības ainu nekā 1998. gada seriālā, un šī seriāla sižetā daudz lielāka loma tika dota kolekcionējamo kāršu spēlei "Dueļu briesmoņi". Seriāla popularitāte ietekmēja turpmākos franšīzes darbus. Gandrīz visos franšīzes nākamajos darbos ļoti liela loma tika dota šai kāršu spēlei. Latvijā seriālu pārraidīja TV3.

Sezonas

Sižets 

Seriāls stāsta par Jugiju Muto () — jaunu zēnu, kurš atrisina tā saukto "tūkstošgades puzli" (Senās Ēģiptes artefaktu). Tā rezultātā Jugiju pārņem noslēpumains gars — kāds Senās Ēģiptes faraons. Kad Jugijs, pateicoties noslēpumainajam faraonam, uzveic miljardieri un pasaules čempionu Seto Kaibu kāršu spēlē, viņš tiek uzaicināts piedalīties Maksimiliana Pegasa, kāršu spēles izveidotāja, rīkotajā čempionātā. Jugijs iztur atlases turnīru, un finālā viņam ir jācīnās pret pašu Pegasu. Kā izrādās, Pegasam arī ir savs Senās Ēģiptes artefakts — "tūkstošgades acs". Izmantojot šo artefaktu, Pegass ir spējīgs nolasīt citu cilvēku domas. Tāpat atklājas, ka kāršu spēle "Dueļu briesmoņi" ir balstīta uz Senās Ēģiptes rituālu cīņām, kurās ēģiptieši ir cīnījušies savā starpā, izmantojot briesmoņus. Šī iemesla dēļ kārtīm ir īpašas spējas, kad tās izmanto ar Seno Ēģipti saistītie cilvēki. Par spīti grūtajai cīņai, Jugijam izdodas uzveikt Pegasu.

Seto Kaiba veido pats savu turnīru ar nolūku savākt trīs spēcīgākos briesmoņus kāršu spēlē — Ēģiptes dievus ("Obelisks spīdzinātājs", "Ra spārnotais pūķis" un "Slaifers debesu dievs"), bet to izdarīt izdodas Jugijam. Vēlāk vēl kādu Senās Ēģiptes artefakta "tūkstošgades gredzena" īpašnieku Rjū Bakuru pārņem ļauns gars. Lai pret garu cīnītos, Jugijs atceļo atpakaļ laikā uz Seno Ēģipti un uzveic Bakuru. Tikmēr atklājas arī noslēpumainā faraona vārds (Atems) un viņa zudušās atmiņas. Nokļūstot atpakaļ tagadnē, Atems pamet Jugija ķermeni, bet pirms nonākšanas mirušo valstībā viņš cīnās ar Jugiju kāršu spēlē. Jugijs Atemu uzvar.

Yu-Gi-Oh! Capsule Monsters 
Capsule Monsters ir 2006. gada amerikāņu divpatsmit sēriju animācijas miniseriāls, kas veidots, kā daļa 2000. gada Jugio seriāla. Seriāla darbība norisinās starp 2000. gada seriāla 5. sezonas 14. un 15. sēriju. Tajā Jugijs ar saviem draugiem nokļūst citā pasaulē, kuru ir pārņēmuši tēli no spēles Kapsuļu briesmoņi. Miniseriāla gaitā Jugijs atklāj kādēļ tur ir nonācis un izbēg no tās. Kaut arī seriālu animēja tā pati japāņu kompānija, kas animēja visus citus Jugio seriālus no 2000. līdz 2019. gadam, tas netika translēts nevienā Japānas televīzijā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Jugio
Fantāzijas žanra anime un manga
Bobana Veličkoviča

Bobana Veličkoviča (; dzimusi , mirusi ) bija Serbijas šāvēja, Pasaules un astoņkārtējā Eiropas čempione šaušanā ar pneimatisko pistoli 10 m distancē. Viņa bija arī divu vasaras olimpisko spēļu dalībniece.

Veličkoviča mirusi 2020. gada 21. jūnijā  no dzemdību komplikācijām.

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Boras apgabalā dzimušie
Serbijas šāvēji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki