Magdalēna Neinere

Magdalēna Neinere (, ; dzimusi  Garmišā-Partenkirhenē, Bavārijā, Vācijā) ir bijusī vācu biatloniste. Ar 17 izcīnītām medaļām viņa ir medaļām bagātākā biatloniste Pasaules čempionātu vēsturē, tāpat ir izcīnījusi trīs medaļas Olimpiskajās spēlēs (divas no tām ir zelta). 21 gada vecumā M. Neinere kļuva par jaunāko Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāju biatlona vēsturē. M. Neinere ir uzvarējusi 47 Pasaules kausa posmos, no kurām 34 uzvaras tikušas izcīnītas individuālajās distancēs. Ar 37 uzvarām individuālajās distancēs viņa ierindojas 2. vietā Pasaules kausa izcīņas vēsturē. Pasaules kausa kopvērtējumā uzvarējusi trīs reizes: 2007.—2008., 2009.—2010. gada sezonā un pēdējā profesionālās karjeras sezonā 2011.—2012. gadā. Karjeru beigusi 2012. gada martā.

Ar biatlonu nodarbojusies kopš deviņu gadu vecuma, laikā no 2004. līdz 2006. gadam izcīnīja piecas Pasaules junioru čempionātu zelta medaļas. 2006. gada janvārī debitēja Pasaules kausa izcīņā, 2007. gada janvārī arī guva savu pirmo uzvaru. Mēnesi vēlāk piedalījās savā pirmajā Pasaules čempionātā, kur izcīnīja trīs zelta medaļas. 2007.—2008. gada sezonā Neinere izcīnīja Lielo Kristāla globusu un atkal izcīnīja trīs zelta medaļas Pasaules čempionātā. Pēc mazāk veiksmīgas 2009.—2010. gada ziemas viņa piedalījās savās pirmajās Olimpiskajās spēlēs Vankūverā, kur izcīnīja zeltu iedzīšanā un masu startā, kā arī sudrabu sprintā. Neinere arī guva uzvaru 2009.—2010. gada Pasaules kausa kopvērtējumā. 2011. gada Pasaules čempionātā izcīnīja vēl trīs zelta medaļas. Pēdējā profesionālajā sezonā izcīnīja divas zelta medaļas Pasaules čempionātā un trešoreiz karjerā uzvarēja Pasaules kausa kopvērtējumā.

Septiņu Pasaules kausa sezonu laikā Neinere izcīnīja 34 uzvaras un 63 sacīkstēs ierindojās pirmajā trijniekā. Vācijas stafešu komandas sastāvā uzvarēja desmit stafetes sacensībās un trīs jauktās stafetes sacensībās. Sešu Pasaules čempionātu laikā izcīnīja 17 medaļas, no kurām 12 ir zelta, 4 — sudraba un 1 — bronzas. Trīs reizes karjeras laikā tikusi atzīta par Vācijas gada labāko sportisti: 2007., 2011. un 2012. gadā.

Bērnība 
M. Neinere ir dzimusi Bavārijas Alpu pilsētā Garmišā-Partenkirhenē kā otrais bērns četru bērnu ģimenē. Tēvs Pauls Neiners ir bankas ierēdnis. M. Neineres jaunākā māsa Anna arī ir biatloniste, startē jauniešu sacensībās un ir vietējās slēpošanas asociācijas dalībniece.

Bērnību pavadīja mazā pilsētiņā Valgavā, apmēram 15 km attālumā no Garmišas-Partenkirhenes. M. Neinere trenēties sāka četru gadu vecumā kalnu slēpošanā, taču laika gaitā izmēģināja spēkus dažādos sporta veidos vietējā sporta klubā SC Wallgau. 16 gadu vecumā viņa pabeidza reālskolu un nolēma turpināt karjeru biatlonā. M. Neineres vecāki atbalstīja meitas vēlmi kļūt par profesionālu biatlonisti.

Karjera

Karjeras pirmsākumi un debija Pasaules kausā 
M. Neinere sāka trenēties biatlonā deviņu gadu vecumā pēc šī sporta veida izmēģināšanas vietējā slēpošanas klubā. Viņa uzvarēja 29 sacīkstes biatlona studentu kausā, ko organizēja Vācijas Slēpošanas asociācija, tādējādi iegūstot kopvērtējuma uzvarētājas titulu. Pēc skolas pabeigšanas 2003. gada augustā viņa pievienojās Vācijas muitas administrācijai, lai kļūtu par valsts atbalstītās Zoll-Ski-Team dalībnieci. Pašlaik pēc amata viņa ir muitas priekšniece (Zollhauptwachtmeisterin), lai arī strādā par profesionālu biatlonisti un citus pienākumus muitā nepilda. Viena no viņas kluba biedrēm Marija Rīša ir divkārtējā Olimpiskā čempione kalnu slēpošanā.

2003. gada decembrī Neinere uzvarēja Vācijas kausa izcīņā septiņpadsmitgadīgajiem, kas pavēra iespēju startēt 2003.—2004. gada sezonas Eiropas kausa sacensībās junioriem. Ar četrām uzvarām šajās sacensībās pietika, lai kvalificētos 2004. gada Pasaules junioru čempionātam, kur M. Neinere uzvarēja sprinta un stafešu distancēs un ieguva sudraba medaļu iedzīšanas sacīkstēs. Gadu vēlāk 2005. gada Pasaules čempionātā junioriem M. Neinere otro gadu pēc kārtas uzvarēja sprinta distancē, taču iedzīšanas un stafešu sacensībās tika izcīnīta sudraba medaļa. Neinere 18 gadu vecumā tika atzīta par vienu no perspektīvākajām sportistēm Vācijas biatlona vēsturē, jau pirms ienākšanas pieaugušo elitē M. Neinere bija parakstījusi pirmo līgumu ar sponsoriem.

M. Neinere Pasaules kausa izcīņas posmos debitēja savas dzimtenes Vācijas pilsētā Rūpoldingā  sprinta distancē, kad nācās aizvietot komandas biedreni Uši Dīzlu. Lai arī viņas pirmais starts nebija veiksmīgs, jo tika iegūta tikai 41. vieta, viņa piedalījās vēl deviņās 2005.—2006. gada sezonas Pasaules kausa izcīņas posmu distancēs.

2006. gada Pasaules čempionātā junioriem M. Neinere startēja kā viena no favorītēm, ko arī apliecināja, uzvarot divās distancēs (iedzīšanā un stafetē), kā arī izcīnīja sudraba medaļu sprinta distancē. Viņa nebija iekļauta Vācijas izlases sastāvā 2006. gada Turīnas ziemas olimpiskajās spēlēs. 2006. gada martā Pasaules kausa posmā Kontiolahti Neinere pirmo reizi izcīnīja vietas labāko desmitniekā — 4. vietu sprintā un 9. vietu distancē ar kopējo startu.

2006.—2007. gada Pasaules kausa sezona 

Magdelēna iekļuva Vācijas Pasaules kausa komandas sastāvā 2006.—2007. gada sezonas sākumā. Viņa sevi apliecināja kā vienu no ātrākajām slēpotājām biatlonā, 19 gadu vecumā uzstādot vienus no ātrākajiem rezultātiem slēpošanā.  Neinere svinēja pirmo uzvaru kādā no Pasaules kausa posmiem, tas notika Oberhofā, Vācijā sprinta distancē. Uzvara savās mājās 19 000 skatītāju priekšā pievērsa ievērojamu mediju uzmanību un M. Neinere pēkšņi kļuva par visas Vācijas slavenību. Divas dienas vēlāk iedzīšanas distancē viņa aizmirsa pielādēt šauteni pēc iesildīšanās. Viņa finišēja trešajā vietā, lai arī nesašāva 6 mērķus.

Viņai vajadzēja startēt 2007. gada Pasaules čempionātā junioriem, taču, pateicoties pirmajai uzvara Pasaules kausa posmā, viņa startēja 2007. gada Pasaules čempionātā pieaugušajiem, kas norisinājās Antholcā, Itālijā.  M. Neinere kļuva par čempioni 7,5 km sprinta distancē par 2,3 sekundēm apsteidzot Annu Karinu Olofsoni no Zviedrijas. Šī bija viņas tikai otrā uzvara kādā no distancēm. Dienu vēlāk M. Neinere kļuva par čempioni arī iedzīšanas distancē, lai arī nesašāva četrus mērķus. Pēc 14. vietas masu startā, Neinere kopā ar Martinu Beku, Andrea Henkeli un Kati Vilhelmu ieguva zelta medaļu stafešu distancē . Ar izcīnītajiem trim Pasaules čempiones tituliem M. Neinere kļuva par čempionāta visveiksmīgāko biatlonisti un jaunāko trīskārtējo Pasaules čempioni. Taču visjaunākā Pasaules čempione no Vācijas bija Petra Bēla, kura 1988. gadā Šamonī uzvarēja sprinta distancē, būdama 19 gadus un divus mēnešus veca.

Sezonas beigās viņa turpināja veiksmīgi iesākto sezonu ar četrām uzvarām Pasaules kausa posmos. 2007. gada martā viņa uzvarēja iedzīšanas un masu starta distancēs Oslo posmā, taču sezonas noslēguma posmā Hantimansijskā viņa svinēja uzvaras sprinta un iedzīšanas distancēs. Sezonas beigās viņa bija uzvarējusi 7 Pasaules kausa posmos (ieskaitot 2 uzvaras Pasaules čempionātā, kas tiek uzskatīts kā Pasaules kausa posms). Savā pirmajā pilnajā Pasaules kausa sezonā M. Neinere ierindojās 4. vietā kopvērtējuma ieskaitē un ieguva 2. vietu iedzīšanas distances kopvērtējumā. Triju mēnešu laikā M. Neinere no mazpazīstamas personas kļuva par vienu no Vācijas slavenākajām sportistēm. 2007. gada nogalē, pateicoties noslēgtajiem līgumiem ar sponsoriem, viņa bija nopelnījusi 1,3 miljonus eiro.

2007.—2008. gada Pasaules kausa sezona 

Pēc neveiksmīgajiem pirmajiem diviem posmiem 2007.—2008. gada sezonas sākumā, kad Neinere neizcīnīja pat vietu uz goda pjedestāla kādā no distancēm, viņa kopā ar Vācijas sieviešu biatlona komandu uzvarēja stafetē Pokļukas posmā. 2008. gada janvārī Oberhofā viņa ieguva astoto uzvaru Pasaules kausa distancēs, taču vēlāk tajā pašā mēnesī viņa izcīnīja uzvaru stafetē Rūpoldingas posmā. Īsi pirms savas 21. dzimšanas dienas M. Neinere izlēma vēlreiz startēt Pasaules junioru čempionātā, kas 2008. gada janvārī notika Rūpoldingā, šī bija pēdējā reize, kad Neinere drīkstēja startēt čempionātā. Viņa ieguva zelta medaļas sprintā un iedzīšanā, taču nestartēja 20 km distancē, lai labāk sagatavotos pieaugušo čempionātam.

Pirms 2008. gada Pasaules čempionāta Estešundā Neinere apgalvoja, ka atkārtot iepriekšējā gadā sasniegto būtu neiespējami. Daļēji viņa to arī apliecināja, jo sprintā un iedzīšanā, kur Neinere uzvarēja 2007. gadā, viņa ieņēma attiecīgi 17. un 6. vietu.  Neinere izcīnīja savu pirmo zelta medaļu čempionātā, kad kopā ar Sabrinu Buholcu, Andreasu Birnbaheru un Mihaelu Greisu uzvarēja jauktajā stafetē. Četras dienas vēlāk viņa uzvarēja arī masu starta distancē, kur viņa par 3 sekundēm apsteidza norvēģieti Tūru Bergeri. Tāpat kā 2007. gada čempionātā, arī Estešundā Vācijas sieviešu biatlona izlase kļuva par Pasaules čempionēm, kā sastāvā bija Martina Beka, Andrea Henkele, Kati Vilhelma un M. Neinere. Ar divos čempionātos izcīnītajām sešām zelta medaļām M. Neinere kļuva par jaunāko seškārtējo Pasaules čempioni, tā vēl jo vairāk nostiprinot savu Vācijas stiprākās biatlonistes statusu.

Sekojošajos Pasaules kausa posmos viņa uzvarēja sprintā Phjončhanā un Hantimansijskā, tās bija viņas 10. un 11. uzvaras kādā no Pasaules kausa posmu distancēm. Ar otro vietu priekšpēdējā masu starta distancē 2007.—2008. gada sezonā M. Neinere ieguva sezonas mazo Zelta Globusu masu startā. Sezonas noslēguma sacensībās Oslo viņa arī ieguva mazo Zelta Globusu sprintā un pirmo reizi karjerā ieguva līderes dzelteno krekliņu. Pēdējā sezonas sacīkstē masu startā izcīnītā 9. vieta nodrošināja M. Neinerei Lielo Zelta Globusu, ko pasniedz Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētājai. Tāpat viņa kļuva par jaunāko šīs balvas ieguvēju kopš Starptautiskās Biatlona savienības dibināšanas brīža 1993. gadā.

2008.—2009. gada Pasaules kausa sezona 

M. Neineres gatavošanās 2008.—2009. gada Pasaules kausa sezonai bija apgrūtināta saistībā ar vairākām saslimšanas reizēm. Vasarā viņa cīnījās ar zarnu sēnīti, kā rezultātā M. Neinere bija spiesta pārtraukt treniņprogrammu uz septiņām nedēļām. 2008. gada oktobrī viņa saķēra gripu, taču mēnesi vēlāk baktēriju infekcija atturēja Neineri no treniņiem divu nedēļu garumā. Sezonas sākumā M. Neineres slēpošanas rezultāti bija būtiski kritušies, kas atspoguļojās rezultātos. Pirmajos četros sezonas posmos Neinere uz goda pjedestāla kāpa tikai trīs reizes. Viņa bija trešā sezonas pirmā posma sprintā un individuālajā distancē Estešundā, un decembrī uzvarēja stafetē Hohfilcenē.

Pēc Ziemassvētku brīvdienām viņas slēpošanas laiki uzlabojās. Pasaules kausa posmā Rūpoldingā otro reizi sezonā bija Vācijas stafetes komandā un uzvarēja. Tā paša posma sprinta distancē viņa apsteidz savu komandas biedreni Kati Vilhelmu par 0,2 sekundēm, pēc tam svinēja uzvaru arī iedzīšanas sacīkstē. Tās bija viņas 12. un 13. uzvaras Pasaules kausu posmu distancēs. Pasaules kausa posmā Antholcā M. Neinere atkal nebija starp trim labākajām. Masu starta distancē viņa pirms pēdējās šaušanas bija līderes godā ar 53,6 sekunžu handikapu, taču nesašāva visus 5 mērķus un palika 7. vietā. Tas izsauca milzīgu skatītāju uzmanību, un vēlāk viņa to nosauca par "pasaules galu".

Neinerei turpinājās neveiksmju sērija arī 2009. gada Pasaules čempionātā, kur viņa sirga ar saaukstēšanos un daudziem neprecīziem šāvieniem. Sprintā M. Neinere finišēja 8. vietā, kur viņa nokrita nobrauciena nogāzē, un iedzīšanā viņa finišēja 11. vietā. Kārtējo reizi viņa nestartēja 20 km individuālajā distancē un saaukstēšanās dēļ viņa nepiedalījās jauktajā stafetē. Savu vienīgo medaļu Phjončhanā viņa ieguva kopā ar Martinu Beku, Andrea Henkeli un Kati Vilhelmu dāmu stafetē, kur tika izcīnīta 2. vieta. Pēdējā čempionāta dienā masu startā viņa ierindojās 7. vietā.

Olimpiskajā sagatavošanās posmā Vankūverā 2009. gada martā Neinere ieguva 2008.—2009. gada Pasaules kausa individuālās distances uzvarētājas titulu, lai arī nebija uzvarējusi nevienā sezonas posmā šajā distancē. Kopā ar Vācijas komandu viņa uzvarēja stafetes sacensībās un bija otrā sprinta distancē par 0,7 sekundēm atpaliekot no zviedrietes Helenas Junsones. Sezonas noslēgumā Hantimansijskā Neinere uzvarēja iedzīšanas distancē, tā bija viņas 14. individuālā uzvara. Sezonas kopvērtējumā viņa ierindojās 4. vietā, par ko bija ļoti sarūgtināta.

Pēc sezonas M. Neinere atzina, ka šī sezona ir bijusi grūta tieši psiholoģiski un dažubrīd viņa nopietni apsvērusi domu par aiziešanu no lielā sporta. Vasaras laikā viņa centās stiprināt savu psiholoģisko noturību un cik vien iespējams centās izvairīties no intervijām un citas parādīšanās masu medijos.

2009.—2010. gada Pasaules kausa sezona 

2009. gada septembrī Neinere pirmo reizi startēja Pasaules čempionātā vasaras biatlonā, kas norisinājās Oberhofā. Lai arī M. Neinere nevēlējās pārtraukt treniņprocesu un piedalīties sacensībās, kur sportisti slēpju vietā izmanto skrituļslidas, viņa sekmīgi piedalījās čempionātā. M. Neinere kļuva par trīskārtējo Pasaules čempioni sprintā, iedzīšanā un jauktajā stafetē. 2009.-10. gada Pasaules kausa sezonas pirmos posmos 2009. gada decembrī Neinerei nācās izlaist saaukstēšanās dēļ. M. Neinere atgriezās apritē Hohfilcenes posmā, taču vēl nebija atguvusies no slimības un visās distancēs neiekļuva labāko divdesmitniekā. Pirmie posmi, kuros Neinere bija uz goda pjedestāla, bija Pokļukas posms, kur viņa bija trešā sprintā un otrā iedzīšanā. Tādējādi M. Neinere kvalificējās Olimpiskajām spēlēm Vācijas sastāvā.

2010. gada janvārī neilgi pirms Oberhofas posma sacensībām sprintā Neinere savainoja muguru iesildīšanās laikā un bija spiesta atteikties no dalības distancē. Viņa veiksmīgi atgriezās Rūpoldingas posmā, kur gan sprintā, gan masu startā M. Neinere izcīnīja trešo vietu. Savā pirmajā startā sezonā stafetē viņa veica 2 soda apļus, kā rezultātā Vācijas vienība ierindojās 4. vietā. Pēdējā posmā pirms 2010. gada Vankūveras Olimpiādes Antholcā, kad nestartēja dažas spēcīgas vācietes konkurentes, M. Neinere uzvarēja divās distancēs — 20 km individuālajā distancē un sprintā —, kas kopumā viņai bija 16. uzvara Pasaules kausa posmu distancēs. Vēl viņa finišēja otrā iedzīšanas distancē, kas bija viņas septītais goda pjedestāls pēc kārtas.

Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā M. Neinere ieradās ar noteiktu mērķi — izcīnīt Olimpisko spēļu zelta medaļu.  viņa kļuva par vicečempioni pirmajā sacensību veidā - 7,5 km sprinta distancē, par 1,5 sekundēm atpaliekot no Anastasijas Kuzminas no Slovākijas, lai arī trasē sev netipiskā veidā zaudēja 5 sekundes slovākietei, kas izsauca lielu mediju uzmanību Vācijā par slēpju sagatavotību. Trīs dienas vēlāk M. Neinere uzvarēja 10 km iedzīšanas distancē. Neskatoties uz divām kļūdām šaušanā stāvus, M. Neinere apsteidza sprinta distances uzvarētāju Anastasiju Kuzminu par 12,3 sekundēm. Savā trešajā Olimpiskajā startā individuālajā 15 km distancē viņa ieņēma tikai 10. vietu, kas izvērtās par M. Neineres neveiksmīgāko startu Vistleras Olimpiskajā parkā.  M. Neinere izcīnīja arī savu otru Olimpisko zeltu 12,5 km masu startā. Pēc masu starta Neinere paziņoja, ka nepiedalīsies stafešu sacensībās, jo jutās nogurusi un viņa vēlējās dot iespēju izcīnīt medaļu komandas veterānei Martinai Bekai.

Pēdējos trīs sezonas posmos pēc Vankūveras Olimpiskajām spēlēm M. Neinere nostiprināja savu pozīciju Pasaules kausa kopvērtējumā. Visās deviņās distancēs, kurās Neinere startēja, viņa iekļuva pirmajā desmitniekā. Posmā Kontiolahti viņa bija otrā jauktajā stafetē un iedzīšanā, taču sprintā M. Neinere sasniedza 5. vietu. Sekojošajā posmā Oslo viņa ierindojās 3. vietā masu startā, 6. vietā sprintā un 8. vietā — iedzīšanā. Sezonas noslēguma sacensībās Hantimansijskā M. Neinere sasniedza 8. vietu sprintā un uzvarēja masu startā. Tāpat viņa uzvarēja jauktajā stafetē, kas vienlaikus bija 2010. gada Pasaules čempionāts. Jauktā stafete bija vienīgā čempionāta distance. Sezonas kopvērtējumā viņa otrreiz uzvarēja un ieguva Lielo Zelta Globusu, tāpat viņa ieguva Mazos Zelta Globusus par uzvarām iedzīšanas un masu starta distanču kopvērtējumos. 20 km klasiskā biatlona distances kopvērtējumā viņa ierindojās 6. vietā.

2010.—2011. gada Pasaules kausa sezona 

Vasarā M. Neinere vairākkārt atzina, ka nespēj rast motivāciju turpināt trenēties gaidāmajai sezona, ja jau 23 gadu vecumā ir izcīnīti visi iespējamie tituli. Taču viņa apsolīja startēt vismaz līdz 2012. gada Pasaules čempionātam, kas norisināsies Rūpoldingā. 2010. gada decembrī viņa saaukstējās, tā izlaižot Pasaules kausa pirmo posmu Estešundā otro gadu pēc kārtas. Sezonu viņa uzsāka ar otro posmu, kas norisinājās Hohfilcenē, tajā izcīnīja divas 7. vietas, kā arī Vācijas komandas sastāvā uzvarēja stafetē. Pokļukā notikušajā trešajā posmā viņa izcīnīja uzvaru sprintā, kaut arī šautuvē nesašāva divus mērķus. Tā bija vācietes 20. uzvara karjerā.

2011. gada janvārī notikušajos posmos viņa sasniedza dažādus rezultātus. M. Neinere ierindojās pirmajā trijniekā sprinta distancēs Oberhofā (2. vieta) un Rūpoldingā (3. vieta). Tāpat viņa startēja Oberhofas posma stafetes sacensībās Vācijas izlases sastāvā. Tajā tika iegūta 6. vieta, kas bija izlases sliktākais rezultāts kopš 2005. gada. Nākamajos startos viņa guva sliktākos panākumus pēdējo 13 mēnešu laikā, finišējot 16. vietā Rūpoldingas 20 km distancē, tas pārtrauca viņas 24 pēc kārtas esošu iekļūšanu pirmajā desmitniekā, tai skaitā 15 goda pjedestāli un sešas uzvaras. Pasaules kausa posmā Antholcā viņa atkal cīnījās ar slimību. M. Neinere piedalījās vienīgi posma noslēdzošajā sacīkstē masu startā, kur ieņēma 6. vietu.

Februārī ASV notikušajos Pasaules kausa posmos M. Neinere atkal bija pie labas veselības un uzrādīja labākus rezultātus: viņas sliktākais rezultāts bija 6. vieta. Preskailā, Meinas štatā, viņa guva uzvaru jauktajā stafetē Vācijas komandas sastāvā. Nedēļu vēlāk Fortkentā notikušajā posmā vācu biatloniste visos trijos startos ierindojās kādā no goda pjedestāla pozīcijām. Sprintā viņa izcīnīja trešo vietu, iedzīšanā — 2. vietu, masu startā viņa guva savu 21. uzvaru individuālajās distancēs. Tā bija pēdējā sacīkste pirms 2011. gada Pasaules čempionāta. Labie rezultāti ļāva viņai pakāpties uz 5. vietu Pasaules kausa kopvērtējumā.

Hantimansijskā notiekošo Pasaules čempionātu viņa sāka, kopā ar Andrea Henkeli, Arndu Peiferu un Mihaelu Greisu izcīnot sudraba medaļu jauktajā stafetē. Divas dienas vēlāk notikušajā sprinta distancē M. Neinere izcīnīja savu astoto Pasaules čempiones titulu. Iedzīšanā viņa izcīnīja sudraba godalgu pēc pieļautām divām kļūdām pēdējā šautuvē. Sacensību trešajā distancē 15 km klasiskajā biatlona distancē viņa izcīnīja savu zemāko vietu Hantimansijskā notikušajā čempionātā: 5. vietu. Šajā distancē viņa šautuvēs nesašāva 5 mērķus un par katru kļūdu šautuvē tika piešķirta viena soda minūte. Abās pēdējās distancēs M. Neinere svinēja uzvaru. Masu startā viņa par piecām sekundēm apsteidza Darju Domračevu no Baltkrievijas. Stafetē viņa startēja pēdējā etapā, atguva komandas biedreņu zaudēto un tuvāko sekotāju Ukrainas pārstāvi finiša apsteidza par 24 sekundēm, lai arī stafetes nodošanas brīdī Vācijas izlase tobrīdējām līderēm zaudēja 67,5 sekundes. Ar Hantimansijskā izcīnītajām piecām medaļām (kopumā karjerā 13 medaļas) M. Neinere kļuva par visu laiku visvairāk medaļas izcīnījušo biatlonistu Pasaules čempionātu vēsturē.

Sezonas noslēguma posms norisinājās Oslo, Norvēģijā. Pirmajā distancē (sprints) viņa guva savu 24. uzvaru Pasaules kausa posmu distancēs individuālajās distancēs, kas ļāva viņai pakāpties uz 2. vietu Pasaules kausa kopvērtējumā. Taču pirms priekšpēdējās distances viņa saaukstējās, tādējādi to izlaižot, kas vācietei vairs neļāva cīnīties par uzvaru Pasaules kausa kopvērtējumā. Divkārtējā Pasaules kausa ieguvēja 2010.—2011. gada sezonas kopvērtējumā ierindojās 5. vietā, par Lielā Kristāla globusa ieguvēju pirmoreiz karjerā kļuva somu biatloniste Kaisa Mekereinena.

2011.—2012. gada Pasaules kausa sezona 

Pirms 2011.—2012. gada sezonas M. Neinere vairākkārt norādīja, ka tā varētu būt viņas pēdējā Pasaules kausa sezona. Sezonas pirmajā posmā Estešundā sportiste uzsāka ar uzvaru sprintā, pārspējot norvēģieti Tūru Bergeri par 0,2 sekundēm, tādējādi gūstot savu 25. uzvaru Pasaules kausa posmos. M. Neinere izcīnīja divas trešās vietas (individuālā distance un iedzīšana), pēc pirmā posma esot Pasaules kausa kopvērtējuma izcīņas līdere. Pēc spekulāciju pieaugšanas par karjeras beigām, M. Neinere  paziņoja par karjeras beigšanu pēc 2011.—2012. gada sezonas beigām. Arī sezonas otrajā posmā Hohfilcenē viņa startēja veiksmīgi, gūdama uzvaru sprintā un ierindojoties 3. vietā iedzīšanā. Taču stafetē tika iegūta vienīgi 6. vieta. Pirmoreiz ārpus pirmā trijnieka individuālajā distancē viņa bija Hohfilcenes otrajā posmā (sākotnēji tika paredzēts, ka posms tika aizvadīts Ansī, Francijā, taču tas tika pārcelts uz Hohfilceni sniega trūkuma dēļ) sprinta distancē, kurā viņa finišēja 4. vietā. Nākamajā (iedzīšanas) distancē M. Neinere nesašāva 6 mērķus un ierindojās 12. vietā.

Sezonas ceturtajā posmā Oberhofā M. Neinere izcīnīja uzvaru sprintā un masu startā, taču piedzīvoja neveiksmi stafetē. M. Neinere bija Vācijas komandas ceturtā posma veicēja. Pirms pēdējās šautuves viņa atradās vadībā, taču tajā nesašāva nevienu no pieciem mērķiem, kā arī divas rezerves patronas netika šautas precīzi, kopumā viņai bija jāveic četri soda apļi. M. Neinere finišēja 4. vietā, 1:49 minūtes aiz stafetes uzvarētājas Krievijas komandas. Nākamajā posmā Nove Mesto sportiste turpināja uzrādīt labus rezultātus — tika ieņemta trešā vieta individuālajā distancē un sprintā, savukārt iedzīšanā viņa bija septītajā vietā.

Sezonas sestajā posmā Antholcā vāciete turpināja palielināt savu pārsvaru pār konkurentēm Pasaules kausa kopējā ieskaitē. Vispirms viņa 7,5 km sprintā izcīnīja uzvaru, pēc tam Vācijas sieviešu izlases sastāvā ieņēma 6. vietu stafetē (pati Neinere nesašāva vienu mērķi un izmantoja piecas rezerves patronas) un noslēdzošajā Antholcas posma distancē masu startā ieņēma 3. vietu, no uzvarētājas D. Domračevas atpaliekot par 32,1 sekundi. Pēc sestā posma Neinere kopumā bija savākusi 696 punktus, par 60 punktiem apsteidzot baltkrievieti Domračevu. Septītajā posmā Oslo, Norvēģijā, Neinere izcīnīja savu 30. un 31. uzvaru Pasaules kausa posmos. Vispirms viņa uzvarēja sprintā, pēc tam bija nepārspēta arī iedzīšanas distancē. Masu startā viņa nepiedalījās. Pēdējais Pasaules kausa posms pirms Pasaules čempionāta tika aizvadīts Kontiolahti, Somijā. Tajā vāciete abās individuālajās distancēs ierindojās pirmajā trijniekā — sprintā tika gūta kārtējā uzvara, savukārt iedzīšanā — izcīnīta otrā vieta.

2012. gada Pasaules čempionāts norisinājās Rūpoldingā, Vācijā, laikā no 1. līdz 13. martam. Pirms čempionāta vāciete izteica vēlmi izcīnīt sešas medaļas Pasaules čempionātā. Čempionāta pirmajā distancē jauktajā stafetē M. Neinere veica otro posmu, šautuvēs viņa izmantoja trīs rezerves patronas. Kaut arī pēc M. Neineres veiktā posma Vācija atradās vadībā, taču distances otrajā pusē tika zaudēts Slovēnijas un Norvēģijas kvartetiem un tika izcīnīta bronzas medaļa. Šī bija M. Neineres pirmā izcīnītā bronzas medaļa Pasaules čempionātos. Nākamajā distancē sprintā M. Neinere bija galvenā favorīte, jo 2011.—2012. gada sezonā bija uzvarējusi sešās no astoņām sprinta sacensībām. Viņa arī pārliecinoši uzvarēja, tādējādi izcīnot 11. zelta medaļu Pasaules čempionātos, kas ir lielākais skaits starp sportistēm biatlona vēsturē (iepriekšējais rekords bija 10 zelta medaļas, ko, pārstāvot PSRS, savulaik izcīnījusi Jeļena Golovina). Nākamajā dienā notikušajā iedzīšanā M. Neinere izcīnīja savu ceturto sudraba medaļu Pasaules čempionātu vēsturē, pirmo reizi par pasaules čempioni kļuvušajai D. Domračevai zaudējot 25 sekundes. 15 km individuālajā distancē M. Neinere pieļāva sešas kļūdas šautuvēs un ierindojās 23. vietā. Čempionāta priekšpēdējā sacīkstē M. Neinere tika iekļauta startam 4x6 km sieviešu stafetē. Pati sportiste veica otro posmu, kurā pieļāva sešas kļūdas šautuvēs un slēpoja vienu soda apli, kas arī bija vienīgais soda aplis Vācijas stafetes komandai. Vācija izcīnīja zelta medaļu, par 28,5 sekundēm apsteidzot Francijas izlasi. Karjeru Pasaules čempionātos vāciete noslēdza ar startu 12,5 km garajā distancē ar kopēju startu. Tajā M. Neinere nesašāva sešus mērķus un ierindojās 10. vietā. Karjeru Pasaules čempionātos viņa pabeidza ar 17 medaļām, no kurām 11 ir augstākā kaluma. Pirms sezonas noslēdzošā posma Hantimansijskā M. Neinere Lielā kristāla globusa kopvērtējumā saglabāja pirmo vietu ar 1093 punktiem, par 32 punktiem apsteidzot D. Domračevu.

Pasaules kausa pēdējo posmu Hantimansijskā Neinere iesāka ar uzvaru sprintā, savukārt sekojošajā iedzīšanā viņa ar piecām kļūdām šautuvē ieņēma 4. vietu, tādējādi nodrošinot uzvaru Pasaules kausa kopvērtējumā. Savā pēdējā Pasaules kausa distancē (masu startā) vāciete stāvus šaušanā pieļāva sešas kļūdas un ieņēma 6. vietu. Pasaules kausa kopvērtējumā viņa otrās vietas ieguvēju D. Domračevu par 28 punktiem. Vēl Neinere izcīnīja Mazo kristāla globusu sprintā, kur viņa guva astoņas uzvaras desmit sprinta sacensībās.

Slēpošana 

M. Neinere ir viena no ātrākajām distanču slēpotājām biatlonā. 66 Pasaules kausa distancē no 151 (44%) viņa uzstādījusi ātrāko laiku distancē, taču 77% gadījumu M. Neinere bijusi starp trim ātrākajām sportistēm trasē.

Savos pirmajos Pasaules kausa posmos 2005.—2006. gada sezonā viņa uzrādīja vidējus slēpošanas laikus, labākais rezultāts bija ceturtā vieta iedzīšanas distancē Kontiolahti posmā. Taču jau savā pirmajā pilnajā Pasaules kausu sezonā 2006.—2007. gadā 19 sacīkstēs no 24, kurās Neinere piedalījās, viņa uzrādīja vismaz trešo labāko slēpošanas laiku, tai skaitā 7 distancēs bija ātrākā trasē. Tieši veiksmīgā slēpošanas tehnika bija viena no M. Neineres panākumu atslēgām 2007.—2008. gada sezonas uzvaras kopvērtējumā. Šajā sezonā viņa bija ātrākā 19 distancēs no 25, taču pārējās 6 distancēs bija pirmajā trijniekā starp ātrākajām slēpotājām. Taču 2008.—2009. gada sezonas sākumā M. Neinerei nebija vērojams iepriekš gūto panākumu turpinājums slēpošanas tehnikā un ātrumā, tas bija izskaidrojams ar slikto pašsajūtas stāvokli. Taču sezonas otrajā pusē viņa atlaba un uzstādīja 14 ātrākos slēpošanas rezultātus 18 sacīkstēs janvārī.

M. Neinere ir bijusi laba slēpotāja jau kopš bērnības. Astoņu gadu vecumā viņa uzvarēja savās pirmajās vietēja mēroga distanču slēpošanas sacensībās, kurās startēja. Junioru vecumā M. Neineres slēpošanas laiki nebija sliktāki par vecāku pretinieču un vīriešu uzrādītajiem rezultātiem slēpošanā. 15 gadu vecumā Neinere spēja uzrādīt labākus rezultātus par sava vecuma treniņbiedrenēm un vīriešiem. Gatavojoties 2006.—2007. gada sezonai, viņa noslēpoja 5300 km treniņos, taču palielināja šo attālumu līdz 6000 km gatavojoties 2007.—2008. gada sezonai. Pateicoties ātrajai slēpošanai, M. Neinere spēj kompensēt dažas kļūdas šautuvē distancēs, kur par katru kļūdu tiek piešķirts 150 m liels soda aplis.

Trijās reizēs no kopējām 32 uzvarām M. Neinere bija spiesta slēpot trīs papildu soda apļus, salīdzinot ar otrās vietas ieguvējas spēlotiem soda apļiem, taču tas viņai nav traucējis svinēt uzvaru sacīkstē. Tas ir noticis 2007. gada Pasaules čempionāta iedzīšanas distancē, 2008. gada Pasaules čempionāta masu startā un 2009. gadā Rūpoldingas Pasaules kausa posmā iedzīšanas distancē. 2008. gada martā viņa finišēja otrā Pasaules kausa posma masu startā Krievijas pilsētā Hantimansijskā, kaut arī slēpoja 5 soda apļus. M. Neinere 2007. gadā izcīnīja 3. vietu Oberhofā iedzīšanas distancē neskatoties uz 6 kļūdām šautuvē un tikpat noslēpotiem soda apļiem. Savā pirmajā uzvarā Pasaules kausa posmos individuālajā 15 km distancē 2010. gada janvārī viņa kompensēja pazaudētās divas minūtes šaušanā ar labo slēpošanu.

Šaušana 

M. Neineres šaušanas precizitāte visā karjerā bija 78%. Šaušanā guļus viņa ir sašāvusi 88% mērķu, taču šaušanā stāvus — 67%. Šaušanā guļus M. Neinere uzrādīja vidējus rezultātus, taču rezultāti šaušanā stāvus ir salīdzinoši zemi salīdzinājumā ar citām Pasaules kausa līderēm.

2005.—2006. gada debijas sezonā uzrādītā 78% precizitāte šaušanā ir viņas labākais rezultāts sezonu kopvērtējumā. Taču savā pirmajā pilnajā Pasaules kausa 2006.—2007. gada sezonā viņas precizitāte šaušanā samazinājās par 4% līdz 74%. Lai arī 2008.—2009. gada sezonā viņa uzlaboja savu statistiku šaušanā līdz 76%, taču šajā rādītājā viņa ierindojās 78. vietā starp visām biatlonistēm, kas startēja šajā sezonā (kopumā bija 113 biatlonistes). M. Neinere 2007.—2008. gada sezonā ieguva Pasaules kausu ar vissliktāko šaušanas precizitāti, ar kuru kāda biatloniste ir uzvarējusi Pasaules kausa kopvērtējumā. M. Neinere uzvaras sezonā sašāva tikai 73% mērķu, kas ir par apmēram 10% mazāk kā iepriekšējo sezonu uzvarētājām: Andrea Henkelei (84%), Kati Vilhelmai (87%) un Sandrinai Baijī (81%). Stāvus šaušanā M. Neinere savu labāko karjeras rezultātu sasniedza 2008.—2009. gada sezonā, kad viņa sašāva 66% mērķu, kaut arī attiecīgās sezonas Pasaules kausa ieguvēja Helena Junsone sašāva par 26% vairāk mērķu.

M. Neineres šaušanas izpildījums ir regulārs diskusiju temats Vācijas medijos. Visu laiku viņa negribīgi ir atbildējusi uz žurnālistu uzdotajiem jautājumiem par šaušanu. M. Neinere vienmēr apgalvojusi, ka viņas neveiksmīgā šaušana stāvus ir psiholoģiskās nesagatotības, nevis tehniskās sagatavotības vaina, kaut arī treniņos uzrādītie rezultāti neatpaliek no treniņbiedru rezultātiem. 2008. gadā M. Neinere trenējās pie bundesvēra šaušanas trenera un bijušā lielā kalibra pasaules čempiona Rudija Krenna un pēc tam nedaudz mainīja stāju šaujot. Kopš 2009. gada viņa regulāri strādā ar psihologu, kurš palīdz viņai psiholoģiski būt gatavai mērķu sašaušanai. Viņas stāvus šaušanas precizitāte ir uzlabojusies no 60% līdz 75% laikposmā no 2008. līdz 2011. gadam. Dažu distanču laikā viņa lieto ausu aizbāžņus, lai varētu labāk sakoncentrēties šaušanai. Parasti M. Neineres neveiksmīgākā disciplīna ir 20 km klasiskā biatlona distance, kur par katru kļūdu šautuvē tiek piešķirta soda minūte nevis soda aplis.

Vienīgā M. Neineres uzvara kādā no Pasaules kausa posmiem, kurā tika sašauti visi mērķi, bija sprinta distance 2007. gada martā Krievijas pilsētā Hantimansijskā. Vēl viņa precīzi ir šāvusi divas reizes — 2006. gada marta posmā Somijas pilsētā Kontiolahti sprinta distancē, kur viņa ierindojās 4. vietā un 2008. gada decembrī sprinta distancē Zviedrijas pilsētā Estešundā, kur viņa ieņēma goda pjedestāla zemāko pakāpienu. Neineres visneveiksmīgākā šaušana bija novērojama 2008. gada decembrī, Pasaules kausa posmā Hohfilcenē iedzīšanas distancē, kur viņa nesašāva deviņus mērķus. Taču visdārgākās kļūdas šautuvē M. Neinere pieļāva 2009. gada janvārī masu startā Pasaules kausa posmā Antholcā, kur pēc 15 precīzi sašautiem mērķiem viņa bija vadībā ar 53,6 sekunžu pārsvaru, ko gan nācās pazaudēt pēdējā šautuvē, kur M. Neinere kļūdījās visas piecas reizes, finišu sasniedzot tikai 7. vietā.

Privātā dzīve 

M. Neinere kopš dzimšanas dzīvo nelielā Bavārijas pilsētiņā Valgavā, kurā kopumā dzīvo ap 1400 iedzīvotāju. 2007. gadā viņa nopirka savas vecmammas māju Valgavā, kur pašlaik dzīvo personīgajā dzīvoklī. M. Neinere spēlē čellu, viņai pieder enduro motocikls, tāpat viņai patīk kalnu riteņbraukšana, pārgājieni un peldēšana, ar ko viņa labprāt nodarbojas, kad biatlona sezonā ir pārtraukums.

M. Neinerei bija divu gadu ilgas attiecības ar bijušo austriešu biatlonistu Francu Perveinu, kuru viņa satika 2006. gada Pasaules čempionātā junioriem. Līdz pat 2009. gada rudenim viņai bija romantiskas attiecības ar Vācijas Slēpošanas asociācijas priekšnieku Bjornu Veisheitu, kas ilga 19 mēnešus. 2009. gada decembrī viņa paziņoja, ka satiekas ar bijušo skolas laika draugu Jozefu Holceru no dzimtās Valgavas. Pāris salaulājās 2014. gada martā. Laulībā dzimusi meita Verēna Anna (2014) un dēls Jozefs Valentīns (2016).

Sabiedriskā dzīve 
Biatlons ir populārākais ziemas sporta veids Vācijā. Katrs Pasaules kausa posms tiek translēts Vācijas TV tiešraidē un janvāra Pasaules kausa posmus Oberhofā, Rūpoldingā un Antholcā parasti vēro ap pieciem miljoniem skatītāju. Pēc trim izcīnītajiem Pasaules čempiones tituliem 2007. gadā Neinere ir kļuvusi par vienu no Vācijas populārākajām sportistēm. Pirmo divu panākumu bagāto sezonu laikā viņa parakstīja vairākus sadarbības līgumus un saņēma vairākus apbalvojumus. Neineres popularitāte pieauga pēc veiksmīgā starta 2010. gada Olimpiskajās spēlēs. Masu starta distanci, kur M. Neinere izcīnīja zelta medaļu, noskatījās 9,75 miljoni TV skatītāju (31,5 % tirgus daļas), šī bija visvairāk skatītā spēļu programma Vācijā.

2007. un 2008. gadā M. Neinere ieguva balvu kā gada labākā biatloniste, kuras uzvarētāju nosaka visu Pasaules kausa komandu treneri. Tāpat viņa 2007. un 2008. gadā ieguva Vācijas slēpošanas asociācijas lielāko apbalvojumu "Zelta slēpotājs" (). 2007.—2008. gada Pasaules kausa sezonā viņa ieguva sezonas labākās biatlonistes balvu Forum Nordicum vērtējumā, apsteidzot norvēģu biatlonistus Ūli Einaru Bjerndālenu un Emīlu Hegli Svensenu. 2007. gada decembrī M. Neinere tika atzīta par 2007. gada Vācijas labāko sportisti, taču gadu vēlāk piekāpās šajā balsojumā Olimpisko zelta medaļu īpašniecēm Britai Štefenai un Britai Heidemannai. 2010. gadā viņu par labāko Vācijas sportisti atzina laikraksts Sport Bild.

M. Neineres interese par adīšanu vienmēr ir bijis apspriedes objekts Vācijas medijos. Viņa uztur adīšanas mājaslapu, kur ir pieejama detalizēta adīšanas instrukcija un ir pieejams adīšanas blogs. M. Neinere parasti savu adīšanas inventāru ņem līdzi ceļojumos un uz Pasaules kausa posmiem, lai atslābinātos un atpūstos. 2007. gadā viņa noraidīja piedāvājumu pozēt kailai žurnāla Playboy vācu 
versijai. Viņa ir vēstnese 2011. gada Pasaules kausa izcīņai futbolā sievietēm, kas notika Vācijā, kā arī bija aizbildnes grupas locekle Minhenes vēlmei rīkot 2018. gada ziemas olimpiskās spēlēs.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles 

Neinere ir izcīnījusi 2 zelta un 1 sudraba medaļu ziemas olimpiskajās spēlēs. Savās pirmajās Olimpiskajās spēlēs 2010. gadā, kas norisinājās Vankūverā, Kanādā, viņa izcīnīja zeltu iedzīšanas un masu starta distancēs. Taču Olimpiādes pirmajā, sprinta, distancē viņa ieguva sudraba medaļu. Pēc iegūtajām medaļām viņa izlēma nestartēt stafetes sacensībās.

Pasaules čempionāts 
M. Neinere ar izcīnītām 17 medaļām (divpadsmit zelta, četrām sudraba un vienas bronzas) ir visu laiku visvairāk medaļas izcīnījusī biatloniste Pasaules čempionāta vēsturē. Savā pirmajā Pasaules čempionātā 2007. gadā Antholcā viņa kļuva par trīskārtēju čempioni (sprintā, iedzīšanā un stafetē). Arī gadu vēlāk Pasaules čempionātā Estešundā viņa uzvarēja trīs distancēs (masu startā, dāmu un jauktajā stafetē). 2009. gada Pasaules čempionātā Phjončhanā M. Neinere neizcīnīja nevienu titulu, augstākais sasniegums viņai bija sudrabs kopā ar Vācijas sieviešu komandu stafetē. 2010. gada čempionāta vienīgajā distancē — jauktajā stafetē — M. Neinere izcīnīja zelta medaļu. 2011. gada čempionātā viņa kļuva par čempioni trijās distancēs, kā arī izcīnīja divas sudraba medaļas. Karjeras pēdējā Pasaules čempionātā 2012. gadā M. Neinere izcīnīja visu trīs kalumu medaļas — divi zelti, viens sudrabs un viena bronza.

Pasaules kausa kopvērtējums 
Savā pirmajā Pasaules kausu sezonā Neinere startēja 10 distancēs un kopvērtējumā ierindojās 34. vietā. Savā pirmajā pilnajā Pasaules kausu sezonā 2006.—2007. gadā viņa kļuva par pastāvīgu Vācijas komandas dalībnieci un sezonu beidza 4. vietā. 2007.—2008. gada sezonā M. Neinere ieguva uzvarētājas titulu, tāpat viņa uzvarēja sprinta un masu starta distanču kopvērtējumos. 2008.—2009. gada sezonā Neinere ierindojās 4. vietā, izcīnot biatlona klasiskās 20 km distances kopvērtējuma uzvarētājas titulu. 2009.—2010. gada sezonā M. Neinere otrreiz uzvarēja kopvērtējumā, vēl uzvarot iedzīšanā un masu startā. 2010.—2011. gada sezonā viņa izcīnīja Mazo kristāla globusu sprintā, savukārt kopvērtējumā ierindojās 5. vietā. 2011.—2012. gada sezonā M. Neinere trešoreiz karjerā izcīnīja Lielo kristāla globusu, kā arī palika nepārspēta sprinta distances ieskaitē. Septiņu sezonu laikā viņa ir ieguvusi katrā disciplīnā vismaz pa vienam čempiones titulam.

Statistika ir atjaunota pēc 2011.—2012. gada Pasaules kausa sezonas beigām.

Statistika Pasaules kausā 
Līdz  Neinere pieaugušo konkurencē bija startējusi 175 distancēs, tai skaitā 47 (26,86%) no tām ir uzvarējusi. M. Neinere ir uzvarējusi 34 Pasaules kausu individuālajās distancēs. Vēl M. Neinere ir uzvarējusi 13 stafetēs. Neinere ir uzvarējusi vismaz vienu reizi katrā distancē. 137 reizes viņa ir sasniegusi pirmo desmitnieku, tas sastāda 78,3% no kopējā sacīkšu skaita, kurā M. Neinere piedalījās.

Uzvaras Pasaules kausa posmos 

Statistika ir atjaunota pēc karjeras beigām.

Piezīmes

Pasaules junioru čempionāts 
Neinere ir ieguvusi septiņas zelta un četras sudraba Pasaules junioru čempionātā. Katrā stafešu distancē, kurā M. Neinere piedalījās, viņa ir ieguvusi kādu medaļu. 2004. gada Pasaules junioru čempionātā Neinere izcīnīja divas zelta medaļas sprintā un stafetē. Gadu vēlāk viņa izcīnīja zeltu sprintā, taču 2006. gadā viņa atkal izcīnīja divus čempiontitulus iedzīšanā un stafešu sacīkstē. 2007. gada čempionātā viņa nepiedalījās, jo veiksmīgi startēja 2007. gada Pasaules čempionātā pieaugušajiem. M. Neinere atgriezās junioru čempionātā 2008. gadā, kur ieguva vēl divas zelta medaļas sprintā un iedzīšanas distancē.

Eiropas čempionāts

Vācijas čempionāts

Pasaules čempionāts vasaras biatlonā

Sasniegumi un apbalvojumi

Starptautiskie tituli 
 ziemas olimpiskās spēles — 2 zelta medaļas
 2010: Iedzīšana, masu starts
 Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāja — 2007.—2008.; 2009.—2010.; 2011.—2012.
 Pasaules kausa ieguvēja individuālajā 20 km distancē — 2008.—2009.
 Pasaules kausa ieguvēja sprinta distancē — 2007.—2008.; 2010.—2011.; 2011.—2012.
 Pasaules kausa ieguvēja iedzīšanas distancē — 2009.—2010.
 Pasaules kausa ieguvēja masu starta distancē — 2007.—2008.; 2009.—2010.
 Pasaules čempionāts — 12 zelta medaļas
 2007: Sprints, iedzīšana, dāmu stafete
 2008: Masu starts, dāmu stafete, jauktā stafete
 2010: Jauktā stafete
 2011: Sprints, masu starts, stafete
 2012: Sprints, stafete
 Pasaules čempionāts jauniešiem — 7 zelta medaļas

Apbalvojumi 
 Vācijas gada sportiste — 2007, 2011, 2012
 Gada jaunpienācēja biatlonā — 2007
 Gada labākā biatloniste — 2007, 2008
 Zelta slēpotāja DSV vērtējumā — 2007, 2008, 2010
 Gada biatloniste Forum Nordicum vērtējumā — 2008, 2010

Piezīmes un atsauces

Piezīmes

Atsauces

Literatūra

Darbi

Angliski

Vāciski

Intervijas

Video

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 IBU profils 
 Sports Refernece profils 
 DSV profils 
 Olimpiskās kustības profils 
 Biathlon2b profils 
 Zoll profils 
 Profils Valgavas mājaslapā 
 Neineres adīšanas mājaslapa

1987. gadā dzimušie
Vācijas biatlonisti
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Bavārijā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā