joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sergejs Korsakovs

Sergejs Korsakovs (Сергей Владимирович Корсаков, dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, inženieris.

Biogrāfija 
Sergejs Korsakovs piedzima  Kirgīzijas PSR galvaspilsētā Frunzē (tagad Biškeka). Viņš mācījās Kimras 2. ģimnāzijā Tveras apgabalā. 2006. gadā Korsakovs absolvēja Baumana Maskavas valsts tehniskā universitāti raķešdzinēju specialitātē. Pēc tam viņš studēja aspirantūrā.
Korsakovs bija uzņēmuma Info Kapital Grupp ģenerāldirektors.

2012. gadā Sergejs Korsakovs pieteicās pirmajam Krievijas kosmonautu atklātajam konkursam. 26. oktobrī viņš tika ieskaitīts Roskosmos kosmonautu vienībā. Pēc vispārējās kosmiskās sagatavošanas pabeigšanas Kosmonautu sagatavošanas centrā 2014. gada 16. jūnijā Starpresoru kvalifikācijas komisija Korsakovam piešķīra kvalifikāciju "kosmonauts izmēģinātājs".

Sergeja Korsakova pirmais kosmiskais lidojums sākās 2022. gada 18. martā, esot kosmosa kuģa Sojuz MS-21 lidojuma inženierim. Viņš bija SKS 66.-- un 67. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz Zemi viņš atgriezās 29. septembrī.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

Ārējās saites 

 Biogrāfijas dati Gagarina Kosmonautu sagatavošanas centra lapā 
 Biogrāfijas dati astronaut.ru lapā 

Krievijas kosmonauti
Jūrmalas skābene

Jūrmalas skābene () skābeņu suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Eiropas ziemeļdaļā, tostarp Latvijā, Jūrmalas skābene ir galvenokārt sastopama jūras piekrastē - pārējā teritorijā reti. Sugas ietvaros nodala 2 pasugas.

Apraksts 
Jūrmalas skābene ir viengadīgs vai daudzgadīgs, 15-60 cm garš lakstaugs ar bagātīgi zarojošu stublāju. Tā sakne īsa un vāpstveidīga. Lapas ir lineāri lancetiskas, 6-20 cm garas un 0,5-2 cm platas. Auga plātnes mala ir gluda, viļņaina, gals smails, un pamats ir ķīļveida. Lapas kāts ir īss. Ziedkopa ir ļoti blīva un lapaina. Ziedu iekšējo apziedņa lapu mala ir zobaina, visām ir augonītis. Augļu laikā blīvo ziedkopu dēļ augs izskatās zeltaini dzeltens. Auglis ir iegarens (0,2-0,3 cm garš), dzeltens, ar 2-5 gariem, starveidīgiem izaugumiem un smailu galu. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Struplapu skābene

Struplapu skābene () ir ļoti mainīga izskata skābeņu suga, kuras ietvaros nodala vairākas pasugas. Tā ir sastopama Eiropas krūmājos, mežmalās, izmīdītos mežos, kā arī ceļmalās un dažādās nezālienēs. Latvijā bieži visā teritorijā.

Latvijā sastopamā suga pēc apziedņa lapu formas nodalāma divās pasugās:

 Rumex obtusifolius ssp. obtusifolius  -  šī Latvijā ir sastopama retumis,
 Rumex obtusifolius ssp sylvestris (Wallr.) Čelak. - Latvijā sastopama bieži.

Apraksts 
Struplapu skābene ir daudzgadīgs, 50-130 cm garš lakstaugs ar stāvu, sīkrievainu, zaļu vai sarkanīgi brūnu stublāju, kurš zaro ziedkopā. Lapas ir iegareni olveidīgas, līdz 25 cm garas un 15 cm platas. Tās ir ar kātu un apakšējo lapu kāta garums var pārsniegt lapas plātnes garumu. Lapas plātnes mala ir jomaina, tās gals ir strups vai noapaļots, un pamats sekli sirdsveidīgs. Stublāja augšējās lapas ir lancetiskas, kāts īss, gals smails. Ziedi ir skrajā, bet lielā, daudzzarainā skarā. Skaras zari ir stāvi.

Pasugas tiek nodalītas atkarībā no iekšējo apziedņa lapu formas, kas var būt olveidīgi trīsstūraina vai iegareni olveidīga, un zobiņu garuma uz iekšējā apziedņa lapu malas (pasugai R.o. ssp. sylvestris raksturīgi visbiežāk 3 gari un īlensmaili zobiņi). Neatkarīgi no pasugas iekšējā apziedņa lapas ar lielu augonīti (kārpveida uzbiezinājumu uz augļa). Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Asinssarkanā skābene

Asinssarkanā skābene () ir skābeņu suga. Tās Latvijai tuvākās dabiskās atradnes ir Skandināvijas dienviddaļā. 

Kopskatā šī suga ir ļoti līdzīga nelielai struplapu skābenei bez garkātainajām piezemes lapām.

Auga stublājs ir stāvs, 40-90 cm garš un zaro ziedkopā, ziedkopa no vidus ir bezlapaina. Stublājs bieži ar sarkanīgu nokrāsu, tomēr tā nav noteicoša pazīme, jo mēdz būt arī pilnīgi zaļi eksemplāri. Ziedēšanas laikā nav piezemes lapu. Stublāja lapas plati lancetiskas vai lancetiskas, 6-14 cm garas un 2-5 cm platas. Lapu gals ir smails, mala attāli zobaina. Ziedu skaras ir garas. Iekšējās apziedņa lapas ir ar lielu augonīti, tās ir šauras, augļu laikā spilgti sarkanas, mala gluda, gals īsi smails, pie pamata ar 2 ļoti īsiem un lejupvērstiem, āķveidīgiem zobiņveida izaugumiem. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Nepabeigti raksti par botāniku
Pavlo Li

Pavlo Li (, dzimis , miris ) bija ukraiņu aktieris un televīzijas raidījumu vadītājs. Sākoties Krievijas 2022. gada iebrukumam Ukrainā kara pirmajā dienā iestājās Ukrainas teritoriālās aizsardzības spēkos. Gājis bojā kaujā, kad Krievijas spēki bombardēja Irpiņas pilsētu netālu no galvaspilsētas Kijivas.

Biogrāfija 
Dzimis 1988. gadā Eipatorijā, Krimā, korejiešu-ukraiņu izcelsmes tēva un mātes ukrainietes ģimenē. Viņu sauca arī par Pašu Li.

Li bija aktieris Kijevas akadēmiskajā teātrī «Колесо», darbojās filmās un reklāmās. Viņš kļuva pazīstams ar lomu Ļubomira Levitska šausmu filmā Штольня (2007). Viņš arī filmējies filmā Тіні незабутих предків (2013).

Plašu popularitāti ieguva, piedaloties šova "Zvaigžņu fabrika 3" ukraiņu versijā. Lai arī viņš nebija šova uzvarētājs, tomēr viņu pamanīja Konstantīns Meladze un Anastasija Prihodko un tika izveidots televīzijas projekts "Paša Li". Turpināja arī filmēties, tai skaitā filmās SelfieParty (2016), Правило бою, (2017), Зустріч однокласників (2019). Filmās "Karalis Lauva" un filmu sērijā "Hobits" Li dublēja lomas ukraiņu valodā, viņš bija arī tādu varoņu dublējošā balss kā Ēriks Kartmens "Dienvidparkā", Stīvs Smits no "Amerikāņu tētuks", Glens Kvagmairs filmā "Mana trakā ģimene", Psidaks filmā "Pokémon: Detektīvs Pikaču". 2021. gadā Li filmējās TV seriālā Provincial. Pēdējā Li loma bija filmā Мирний-21 (2022).

Nāve 
Li iestājās Ukrainas teritoriālajos aizsardzības spēkos Krievijas 2022. gada iebrukumam Ukrainā pirmajā dienā. Cīņu laikā viņš savā Instagram kontā vairākas reizes bija publicējis ziņas par kara apstākļiem un Ukrainas spēku.

Li tika nogalināts Krievijas apšaudes rezultātā Kijevas priekšpilsētā Irpiņā 2022. gada 6. martā. Par viņa nāvi paziņoja Odesas Starptautiskajā filmu festivālā. Viņš tika apglabāts 18. martā Ivanofrankivskas apgabala Vorohtā, kur dzīvo viņa māte.

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Ukrainas aktieri
Ukraiņu kinoaktieri
Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā bojāgājušie
Krimā dzimušie
Jūlija Havaldži

Jūlija Havaldži (, pirmslaulību uzvārds — Blagiņa (); dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece.

Biogrāfija 
Dzimusi 1990. gadā Ļvovā. Ar cīņas sportu sāka nodarboties 2001. gadā, 11 gadu vecumā. Trenējas Ukrainas Nopelniem bagātā trenera Oļega Sazonova vadībā.

Viņa pirmo reizi uz starptautiskās cīņas paklāja parādījās 2007. gadā, kad izcīnīja bronzas medaļu Eiropas kadetu čempionātā Varšavā svara kategorijā līdz 56 kg. Nākamajā 2008. gadā uzvarēja Eiropas junioru čempionātā un izcīnīja bronzas medaļas gan pasaules, gan Eiropas čempionātos.

2009. gada Eiropas čempionātā Viļņā svara kategorijā līdz 51 kg viņa izcīnīja bronzas medaļu, cīņā par bronzu uzvarot zviedrieti Sofiju Metsoni, kurai bija zaudējusi iepriekšējā Eiropas čempionāta ceturtdaļfinālā. 2011. gadā viņa Dortmundē izcīnīja Eiropas čempiones titulu svara kategorijā līdz 51 kg. Ceļā uz šo panākumu viņa pieveica lietuvieti Deimanti Butavičiūti, baltkrievieti Mariju Ivanovu, moldāvieti Natāliju Budu un rumānieti Esteru Dobri.

Starts 2012. gada olimpiskajās spēlēs J. Havaldži būtu bijis iespējams tikai tad, ja viņa būtu mainījusi svara kategoriju, jo 51 kg svara kategorija nav olimpiskā. Tomēr viņa neveica šo pāreju, iespējams, baidoties no spēcīgas konkurences Ukrainas komandā.

2013. gadā viņa izcīnīja sudrabu kontinenta čempionātā. 2016. gada Eiropas čempionātā Rīgā, viņa ieņēma trešo vietu. Piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs Brazīlijā, kur svara kategorijā līdz 53 kg ieņēma noslēdzošo 11. vietu.

2019. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu Eiropas spēlēs Minskā.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Kņazienes Olgas ordenis, 3. pakāpe (2019)
 Medaļa "Par darbu un uzvaru" (2013)

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Ļvivā dzimušie
Ukrainas cīkstoņi
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Aizliegtā brīvdiena

"Aizliegtā brīvdiena" () ir 1986. gada ASV komēdija, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Džons Hjūzs. Filmā galvenās lomas atveido Metjū Broderiks, Mija Sāra un Alans Ruks.

Filma ir par skolnieku Ferisu Bjūleru, kurš ar savu labāko draugu un draudzeni nobasto skolu, lai pavadītu vienu dienu Čikāgā.

"Aizliegtā brīvdiena" pirmizrāde notika . Filma bija komerciāli veiksmīga, nopelnot 70 miljonus ASV dolāru pie 5 miljonu budžeta. Broderiks saņēma plašu kritiķu atzinību. Par savu lomu viņš tika nominēts Zelta globusa balvai. 2014. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Paramount Pictures filmas
Arts Kernijs

Arturs Viljams Metjū Kernijs (, dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris un komiķis.

Savas karjeras laikā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Zelta globusa balvu un sešas Emmy balvas. Vislabāk pazīstams, piedaloties televīzijas seriālā The Honeymooners (1955—1956). Par lomu filmā Harry and Tonto (1974) saņēmis Kinoakadēmijas balvu kategorijā labākais aktieris galvenajā lomā.

Piedalījies arī tādās filmās kā The Late Show (1977), House Calls (1978), Going in Style (1979), Firestarter (1984) un The Muppets Take Manhattan (1984). Kernija pēdējā loma bija filmā "Pēdējais varonis" (1993).

Ārējās saites 

1918. gadā dzimušie
2003. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV komiķi
Ņujorkas štatā dzimušie
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Čārlzs Denss

Volters Čārlzs Denss (, dzimis ) ir angļu aktieris.

Pazīstams ar savām lomām tādās filmās kā The Golden Child (1986), zinātniskās fantastikas filmās "Svešais 3" (Alien 3, 1992) un "Pēdējais varonis" (1993), mistērijas filmā "Gosforda parks" (2001), televīzijas filmā Terry Pratchett's Going Postal (2010), fantāzijas filmā "Drakula: Leģendas sākums" (Dracula Untold, 2014), vēsturiskajā drāmā "Imitācijas spēle" (2014), monstru filmā 'Godzilla II: Briesmoņu karalis" (2019) un biogrāfiskajā drāmā "Manks" (Mank, 2020).

Piedalījies arī televīzijas seriālos The Jewel in the Crown (1984), "Troņu spēle" (2011—2015) un "Kronis" (2019—2020). Par dalību seriālā "Kronis" Denss tika nominēts Emmy balvai.

Ārējās saites 

1946. gadā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Vusteršīrā dzimušie
Purva skābene

Purva skābene () ir skābeņu suga, kura ir sastopama Eiropas rietumu (neiekļaujot Pireneju pussalu), centrālajā un dienvidaustrumu daļā. Vietām aug arī Rietumāzijā. Ļoti līdzīga jūrmalas skābenei; daži autori to nodala tikai kā jūrmalas skābenes varietāti: R. maritimus var. paluster (Sm.) Schltdl.

Latvijā sastopama ļoti reti - līdz šim ir konstatēta Rīgā. Lielās līdzības ar jūrmalas skābeni dēļ iespējama arī citur, īpaši piejūras teritorijās.

Apraksts 
Purva skābene ir viengadīgs vai daudzgadīgs, 20-80 cm garš lakstaugs. Stublājs ir zarains, stāvs, zarojums stublāja apakšējā trešdaļā maz izteikts. Zarojums parasti ir lokveidīgi stāvs. Lapas ir lancetiskas, 6-20 cm garas un 0,5-4 cm platas, kāts ir īss, mala gluda, gals smails. Ziedkopa ir blīva un lapaina. Ziedu iekšējās apziedņa lapas ir zobainas (zobiņu garums ir 0,3-0,35 cm), visas ar augonīti. Auglis ir iegarens, 0,18-0,23 cm garš, gaišbrūns, parasti ar 3 izaugumiem (zobiņiem). Zied jūlijā un augustā.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Ungurkalns

Ungurkalns jeb Ozoliņu kalns atrodas Vidzemē, Limbažu novada Viļkenes pagasta austrumu daļā, Svētupes labajā krastā augšpus Šķirstiņiem.

Pilskalns orientēts paralēli Švētupei ziemeļu — dienvidu virzienā. Kalna ziemeļu gals ir 8 — 12 metrus augsts. Gar kalna trijām malām U burta veidā uzbērts valnis, kas dienvidu galā sasniedz 4 metri augstumu. Tādejādi norobežots 80 x 40 metrus liels plakums. Konstatēts kultūrslānis.

Nostāsti vēsta, ka Šķirstiņu muižas īpašnieks kalnā izbūvējis lapeni. Teikas arī vēsta, ka Ungurkalnā esot apslēpta manta un ka zviedru laikos kalnā bijusi baznīca, kas nogimusi. Uz dienvidiem no pilskalna atradies Kapu kalns un Baznīckalns, kas norakti grantī 20. gadsimta 60. — 70. gados.

Foto galerija

Ārējās saites 
 Ungurkalns portālā Latvijas pilskalni
 

Pilskalni Vidzemē
Viļķenes pagasts
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Viļķenes pareizticīgo baznīca

Viļķenes (Pērnigeles) Odigitrija Dievmātes pareizticīgo baznīca bija Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams Limbažu novada Viļķenes pagastā uz ziemeļrietumiem no Viņķeles, valsts autoceļa V141 (Radziņi–Viļķene–Ķirbiži) malā.

Pareizticīgo draudze dibināta 1848. gadā. Baznīcas un skolas telpas draudze iesākumā īrēja. 1869. gadā tika uzcelta tipveida baznīca pēc Roberta Pflūga projekta. Līdz 1920. gadam tās nosaukums bija Pērnigeles baznīca. Pašreiz baznīca ir pussagruvusi.

Viļķenes pagasts
Pareizticīgo baznīcas Latvijā
Sūreņu dzimta

Sūreņu dzimta () ir neļķu rindas augu dzimta, kurā ietilpst galvenokārt lakstaugi. Pasaulē zināmas ap 1100 sugu, kuras ir sastopamas gandrīz visur pasaulē, taču ir visizplatītākās ziemeļu puslodes mērenā klimata joslā. Latvijā ir konstatētas ap 45 sugu, no tām apmēram 20 ir reti, vienu vai dažas reizes konstatēti ievazāti (adventīvi) augi vai dārzbēgļi. Vairākums Latvijā pastāvīgi sastopamo savvaļas floras sugu ir diezgan biežas sausās nezālienēs, dažādās pļavās un ūdens piekrastē.

Vairākas sugas tiek kultivētas kā dekoratīvie augi. Dažas Triplaris sugas nodrošina zāģmateriālus un malku. Floridā no Coccoloba uvifera augļiem tiek gatavots un tiek komerciāli pārdots ievārījums. Divu griķu (Fagopyrum) sugu sēklas tiek ēstas kā graudaugi vai tos izmanto miltu pagatavošanai. Rabarberi (Rheum rhabarbarum un tā hibrīdi) ir pārtikas produkts. Pļavas skābenes (Rumex acetosa) lapas ēd salātos vai kā lapu dārzeni.

Tajā pašā laikā sūreņu dzimtā ir sastopamas dažas no visizplatītākajām nezālēm (invazīvajām sugām), piemēram, japānas dižsūrene.

Apraksts 
Lielākā daļa šīs dzimtas augu ir daudzgadīgi lakstaugi, taču ir sastopami arī koki, krūmi un vīteņaugi. 

Dzimtas pārstāvjiem raksturīgas veselas, pamīšus izvietotas lapas. Pie lapu pamata, saaugot pielapēm, veidojas turzīte. Ziedi parasti ir divdzimumu, tie parasti ir ķekarveida, skarveida vai vārpveida ziedkopā. Apziednis ir vienkāršs, apziedņa lapas ir vienā vai divos gredzenos, to skaits 5 vai 6. Auglis ir riekstiņš.

Ģintis 
Kopš 2019. gada marta sūreņu dzimtā ir atzītas 56 ģintis:

 Acanthoscyphus Small
 Afrobrunnichia Hutch. & Dalziel
 Antigonon Endl.
 Aristocapsa Reveal & Hardham
 Atraphaxis L.
 Bactria Yurtseva & Mavrodiev
 Bistorta (L.) Scop.
 Brunnichia Banks ex Gaertn.
 Calligonum L.
 Centrostegia A.Gray
 Chorizanthe R.Br. ex Benth.
 Coccoloba P.Browne
 Dedeckera Reveal & J.T.Howell
 Dodecahema Reveal & C.B.Hardham
 Duma T.M.Schust.
 Enneatypus Herzog
 Eriogonum Michx.
 Eskemukerjea Malick & Sengupta
 Fagopyrum Mill. (griķi),
 Fallopia Adans. (vējgriķi),
 Gilmania Coville
 Goodmania Reveal & Ertter
 Gymnopodium Rolfe
 Harfordia Greene & Parry
 Harpagocarpus Hutch. & Dandy
 Hollisteria S.Watson
 Johanneshowellia Reveal
 Knorringia (Czukav.) Tzvelev
 Koenigia L.
 Lastarriaea Remy
 Leptogonum Benth.
 Magoniella Adr.Sanchez
 Mucronea Benth.
 Muehlenbeckia Meisn.
 Nemacaulis Nutt.
 Neomillspaughia S.F.Blake
 Oxygonum Burch.
 Oxyria Hill
 Oxytheca Nutt.
 Persicaria Mill.
 Peutalis Raf.
 Podopterus Bonpl.
 Polygonum L. (sūrenes),
 Pteropyrum Jaub. & Spach
 Pterostegia Fisch. & C.A.Mey.
 Pteroxygonum Dammer & Diels
 Reynoutria Houtt. (dižsūrene)),
 Rheum L.
 Rumex L. (skābenes),
 Ruprechtia C.A.Mey.
 Salta Adr.Sanchez
 Sidotheca Reveal
 Stenogonum Nutt.
 Symmeria Benth.
 Systenotheca Reveal & Hardham
 Triplaris Loefl.

Atsauces 

Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
THX 1138

"THX 1138" () ir 1971. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Džordžs Lūkass. Filmā galvenās lomas atveido Roberts Djuvals, Donalds Plezenss, Dons Pedro Kollijs, Megija Makomija un Ians Volfs. "THX 1138" ir Lūkasa pirmā režisētā pilnmetrāžas filma, tās pamatā ir viņa paša studentu filma Electronic Labyrinth: THX 1138 4EB, ko viņš izveidoja, studējot Dienvidkalifornijas Universitātē. Viens no filmas producentiem ir Frānsiss Fords Kopola.

Filmas darbība norisinās antiutopiskā nākotnē, kurā iedzīvotāji tiek kontrolēti, izmantojot androīdus, kā policiju, kā arī psihotropās vielas, kas nomāc emocijas.

"THX 1138" pirmizrāde notika . Filma sākotnēji saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus, tomēr filma laika gaitā ir saņēmusi kritiķu atzinību un kļuvusi par kulta filmu, īpaši pēc Lūkasa panākumiem 1977. gada filmā "Zvaigžņu kari".

Ārējās saites 

1971. gada filmas
ASV filmas
Zinātniskās fantastikas filmas
Džordža Lukasa filmas
Warner Bros. filmas
Kalnu sīpols

Kalnu sīpols () ir daudzgadīgs amariļļu dzimtas sīpolaugs. Savvaļā tas ir diezgan plaši sastopams kalnu apvidos rietumu un dienvidu Eiropā un Dienvidaustrumāzijā. Latvijā sastopams ļoti reti - tikai kā  adventīvs augs.

Daži autori to iekļauj plašākā sugā Allium senescens vai nodala kā Allium senescens pasugu.

Apraksts 
Kalnu sīpols ir daudzgadīgs, 20-70 cm garš, pelēkzaļš lakstaugs. Auga sīpols ir olveidīgs un tas ir klāts ar tumšām zvīņām. Stublājs ir stāvs, kails un zem ziedkopas divšķautņains. Lapas ir plakanas, aptuveni 0,3-0,8 cm platas, tās ir izvietotas tikai pie stublāja pamata, un tās kopumā ir  īsākas nekā stublājs. Uz stublāja lapu nav.

Ziedu čemurs ir blīvs, apziedņa lapas sārti violetas un aptuveni 0,5 cm garas. Ziedkāts ir vismaz apziedņa garumā, parasti garāks. Putekšņlapas mazliet pārsniedz apziedni. Pie čemura pamata ir īss, paliekošs, plēvjveidīgs vīkals. Vairvasiņas ziedkopā nemēdz veidoties. Auglis ir trīscirkņu pogaļa ar tumšām sēklām. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces 

Sīpoli
Sīpolu apakšdzimta
Amariļļu dzimta
Sparģeļu rinda
Našvila (filma)

"Našvila" () ir 1975. gada ASV muzikāla komēdijdrāmas filma, kuras režisors un producents ir Roberts Oltmens. Filmā galvenās lomas atveido Kīts Karedīns, Deivids Ārkins, Barbara Bekslija, Neds Bītijs, Kārena Bleka, Ronija Bleklija, Timotijs Brauns, Džeraldīna Čaplina, Šellija Divāla, Elens Gārfīlds, Henrijs Gibsons, Skots Glens, Džefs Goldblūms, Barbara Herisa un Lilija Tomlina.

Filma piecu dienu garumā seko dažādiem cilvēkiem, kas ir iesaistīti kantri un gospeļu mūzikas biznesā Našvilā, līdz svinīgajam koncertam populistiskam ASV prezidenta amata kandidātam.

"Našvila" pirmizrāde notika . Filma guva plašu kritiķu atzinību, īpaši izceļot aktierspēli un filmas skaņu celiņu. Filma tika nominēta pavisam piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā kategorijās labākā filma un labākais režisors. "Našvila" saņēma Oskaru kategorijā labākā dziesma (Karedīna dziesma I'm Easy). Filma tika nominēta arī 11 Zelta globusa balvām, kas ir līdz šim ir lielākais nomināciju skaits, ko saņēmusi viena filma. 1992. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". "Našvila" tiek uzskatīta par Oltmena meistardarbu.

Atsauces

Ārējās saites 

1975. gada filmas
ASV filmas
Paramount Pictures filmas
Roberta Oltmena filmas
Neds Bītijs

Neds Tomass Bītijs (, dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris.

Savas piecu desmitgažu ilgajā karjeras laikā Bītijs piedalījās vairāk nekā 160 filmās. Piedalījies tādās filmās kā Deliverance (1972), "Našvila" (1975), "Visi prezidenta vīri" (All the President's Men, 1976), "Tīkls" (1976), "Supermens" (1978), "1941" (1979), "Supermens 2" (1980), Back to School (1986), "Ceturtais protokols" (1987), "Kapteinis Amerika" (1990), Rudy (1993), "Snaiperis" (2007), "Čārlija Vilsona karš" (2007) un "Rotaļlietu stāsts 3" (2010).

Par lomu filmā "Tīkls" Bītijs tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais aktieris otrā plāna lomā. Ticis nominēts arī divām Emmy balvām un Zelta globusa balvai.

Ārējās saites 

1937. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Konektikutā dzimušie
Šķautņainais sīpols

Šķautņainais sīpols () ir amariļļu dzimtas suga. Savvaļā tas ir sastopams Centrāleiropā un Austrumeiropā, kā arī Āzijas centrālajos un rietumu apgabalos. Lai gan Latvija ir ārpus sugas dabiskā izplatības areāla, tā reizēm ir sastopama - galvenokārt Rīgas apkārtnē.

Atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug sausās atmatās, nezālienēs, ceļu un dzelzceļu malās.

Apraksts 
Šķautņainais sīpols ir daudzgadīgs, 20-70 cm garš lakstaugs. Lai gan šķautņainais sīpols pieder sīpolu ģintij, tam nav tipiska sīpola - tam ir sīpolveidīgi paresninājumi pie stublāja pamata. Stublājs ir stāvs un apakšējā daļā lapains. Lapas ir apmēram pustik garas, cik stublājs, un aptuveni 0,2-0,4 cm platas; pēc formas lineāras, plakanas, un apakšdaļā ķīļveidīgas. Ziedu čemurs ir ieapaļš, blīvs, bez vairvasiņām. Ziedkāts ir 4-10 reizes garāks nekā apziednis. Vīkals ir paliekošs. Putekšņlapas nepārsniedz sārto apziedni (garumā 0,4-0,7 cm. Zied jūnija beigās un jūlijā.

Atsauces 

Sīpoli
Sīpolu apakšdzimta
Amariļļu dzimta
Latvijas flora
Džeraldīna Čaplina

Džeraldīna Lī Čaplina (, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Džeraldīna ir aktiera Čārlija Čaplina vecākā meita.

Čaplinas pirmā nozīmīgā loma bija Deivida Līna filmā "Doktors Živago" (1965), par ko viņa tika nominēta Zelta globusa balvai. Vēlāk piedalījusies arī vairākās Brodvejas lugās. Savu otro Zelta globusa nomināciju saņēmusi par dalību Roberta Oltmena filmā "Našvila" (1975). Tikusi nominēta BAFTA kino balvai par lomu filmā Welcome to L.A. (1976). Par savas vecāsmātes lomu filmā "Čaplins" (1992) Čaplina trešo reizi tika nominēta Zelta globusa balvai.

Čaplina ir piedalījusies arī vairākās kritiķu atzītās Francijas un Spānijas filmās. Par lomu Spānijas filmā En la ciudad sin límites (2002) viņa saņēma Goya balvu.

Piedalījusies Netflix seriāla "Kronis" (2019) trešajā sezonā.

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kalifornijā dzimušie
Griezes kustība

Griezes jeb rotācijas kustība ir absolūti cieta ķermeņa mehāniska kustība, ar kuru parasti saprot griešanos ap nekustīgu asi: visi ķermeņa punkti kustas pa riņķa līnijām, kas atrodas paralēlās plaknēs un kuru centri atrodas uz vienas griešanās ass. Šī ass var iet caur ķermeni vai atrasties ārpus tā.

Griešanās var norisināties arī ap kustīgu asi, kā arī ap nekustīgu punktu, tādā gadījumā visi ķermeņa punkti pārvietojas pa sfērām ar kopīgu rotācijas centru, šādu kustību var uzskatīt par griešanos ap asi, kas iet caur rotācijas centru un maina savu virzienu.

Klasiskā mehānika
Vīnkalnu sīpols

Vīnkalnu sīpols () ir amariļļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama galvenokārt Eiropā un ir ieviesta Amerikā. Latvijā vīnkalnu sīpols ir sastopams reti, pārsvarā Daugavas ielejā un Kurzemes piejūras daļā.

Augs ir ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts 
Vīnkalnu sīpols ir daudzgadīgs, 30-80 cm garš lakstaugs ar olveidīgu sīpolu. Stublājam ir  3-4 šauras, cilindriskas, 10-20 cm garas un 0,2-0,4 cm platas lapas, kas novietotas pie pamata dobas un atrodas stublāja lejasdaļā. Lapas virspusē ir šaura renīte. Lapas diezgan ātri nokalst. Ziedkopa ir ar vienu vīkala lapu, kas ir īsāka nekā čemurs un ātri nokrīt. Ziedkopā ir daudzas vairvasiņas, kas nogatavojoties kļūst dzeltenbrūnas vai iesārti violetas. Dažreiz ziedu vispār nav. Ziedu maz, ja tie ir, tad tie ir tumšvioleti, stāvi, garos kātos, veidojas vairvasiņu čemura centrā un uzzied, kad stublājs sāk nokalst. Putekšņlapām ir īlenveidīgi zobiņi uz kātiņa, tās ir aptuveni divreiz garākas nekā apziednis. Zied jūnija beigās un jūlijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Sīpoli
Sīpolu apakšdzimta
Amariļļu dzimta
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Alfreds Molina

Alfreds Molina (, dzimis ) ir angļu aktieris.

Savu kino debiju piedzīvojis Stīvena Spīlberga filmā "Pazudušā šķirsta meklējumos" (1981). Vēlāk piedalījies tādās filmās kā Prick Up Your Ears (1987), Not Without My Daughter (1991), Enchanted April (1991), "Naktis bugi stilā" (1997), "Šokolāde" (2000), "Frīda" (Frida, 2002), "Identitāte" (2003), "Luters" (Luther, 2003), "Zirnekļcilvēks 2" (2004), "Da Vinči kods" (2006), An Education (2009), Love Is Strange (2014) un "Zirnekļcilvēks: Mājupceļa nav" (2021). Ierunājis arī lomas filmās "Rango" (2011), "Mošķīšu universitāte" (2013), "Ralfs izposta internetu" (2018) un "Ledus sirds 2" (2019).

Par lomu miniseriālā Feud (2017) Molina tika nominēts Zelta globusa balvai un Emmy balvai.

Ārējās saites 

1953. gadā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Londonā dzimušie
Irina Husjaka

Irina Husjaka (; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2019. gada Eiropas čempione.

Biogrāfija 
Irina Husjaka ar cīņas sportu sāka nodarboties 2001. gadā, vienpadsmit gadu vecumā. Panākumus viņa guva jau startējot kadetu un junioru sacensībās. 2006. gadā ieguva bronzas medaļu Eiropas kadetu čempionātā. 2007. gadā kļuva par šī čempionāta uzvarētāju. 2009. gadā izcīnīja sudraba medaļu pasaules junioru čempionātā. Gadu vēlāk bija trešā Eiropas junioru čempionātā.

2013. gada martā Eiropas čempionātā Tbilisi Irina pusfinālā zaudēja grieķietei Marijai Prevolaraki, pēc tam cīņā par trešo vietu pieveica polieti Katažinu Kravčiku un ieguva bronzas medaļu. 2013. gada pasaules čempionātā, kas septembrī notika Budapeštā, svara kategorijā līdz 55 kg Ukrainas sportiste ieguva dalītu 5. vietu, viņa pusfinālā zaudēja izcilajai Japānas sportistei Saori Jošidai, bet cīņā par bronzu arī Krievijas pārstāvei Valērijai Koblovai.
2019. gadā Irina Husjaka uzvarēja Eiropas čempionātā svara kategorijā līdz 55 kg.

Viņa pārstāvēja Ļvovas sporta biedrību "Spartaks".

Absolvējusi Ļvovas Valsts fiziskās kultūras koledžu un Ļvovas Valsts fiziskās kultūras universitāti. Strādā par brīvās cīņas treneri Ivana Poddubnija olimpiskajā koledžā.

Galveno sacensību rezultāti

Pasaules čempionāti

Eiropas čempionāti

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Kņazienes Olgas ordenis, 3. pakāpe (2013)
 Labākā 2012. gada oktobra Ļvivas apgabala sportiste.
 Labākā 2013. gada septembra Ļvivas apgabala sportiste.

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Ļvivas apgabalā dzimušie
Ukrainas cīkstoņi
Ukrainas treneri
Krūmāja sīpols

Krūmāja sīpols () ir amariļļu dzimtas suga. Sugas sākotnējais izplatības areāls ir Eiropā, taču tā ir ieviesta arī citos kontinentos. Krūmāja sīpols ir sastopams nereti visā Latvijas teritorijā - Daugavas un Ventas ielejā diezgan bieži.

Apraksts 
Krūmāja sīpols ir daudzgadīgs, 25-60 cm garš lakstaugs ar vienu, tipisku, diametrā 1-1,5 cm lielu sīpolu. Auga stublājs ir stāvs, uz tā ir 2-4 renesveidīgas lapas, kuras ir aptuveni 0,3-0,5 cm platas. Ziedu čemurs ir skrajš, ieapaļš, ar pelēcīgi sārtām vairvasiņām. Ziedu kopumā ir maz, to apziednis ir blāvi iesārts vai zaļganbalts, ārpusē parasti ar zaļganām garensvītrām (dzīslām). Ziedi čemurā ir garos ziedkātos starp vairvasiņām, un tie ir lokveidīgi nokareni. Putekšņlapas ir apziedņa garumā. Vīkals divreiz vai trīsreiz garāks nekā čemurs, smails, paliekošs, sākumā zaļš, vēlāk dzeltenīgs, plēvjains. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces 

Sīpoli
Sīpolu apakšdzimta
Amariļļu dzimta
Latvijas flora
Ķiploku sīpols

Ķiploku sīpols () ir amariļļu dzimtas suga. Tā galvenokārt ir sastopama Eiropā - biežāk sastopams teritorijā uz dienvidiem no Latvijas. Skandināvijas dienvidu daļā un Baltijā suga izplatīta nevienmērīgi. Latvijā sastopama tikai valsts rietumu un centrālajā daļā.

Apraksts 
Ķiploku sīpols ir daudzgadīgs, 40-90 cm garš lakstaugs. Augam ir viens vai daži tumšsarkani, 1-2 cm lieli sīpoliņi. Sīpola apvalks ir pelēkbrūns, matēts. Stublājs ir stāvs, uz tā ir 3-5 aptuveni  8-20 cm garas un 0,6-1,3 cm platas, plakanas lapas, kas sniedzas apmēram līdz stublāja vidum. Lapas mala, dažreiz arī vidusdzīsla raupja. Lapas piestiprinājums stublājam ir nolaideni makstveidīgs. Ziedēšanas laikā lapas jau ir atmirušas. Ziedu čemurā ir gan ziedi, gan vairvasiņas. Dažreiz ir tikai vairvasiņas vai tikai ziedi. Vīkala lapas ir divas, vīkals paliekošs, garāks nekā čemurs. Apziednis ir tumši purpursārts, iekšējā gredzena putekšņlapu kātiņš ir plats, ar īlenveida zobiņu katrā pusē. Ziedi čemurā ir dažāda garuma, stāvos ziedkātos. Zied jūnija beigās un jūlijā.

Atsauces 

Sīpoli
Sīpolu apakšdzimta
Amariļļu dzimta
Latvijas flora
Nivhi

Nivhi (pašnosaukums: нивх, daudzskaitlī нивхгу (Amūras), vai ниғвӈ daudzskaitlī ниғвӈгун (Sahalīnas)) ir tauta Ziemeļaustrumāzijā, viena no Krievijas Federācijas Tālo Austrumu un Galējo Ziemeļu tautām. Dzīvo Sahalīnas salas ziemeļu daļā un Timas upes baseinā (vairāk nekā 2 tūkstoši cilvēku), kā arī Amūras lejtecē (2034 cilvēki).

Kopskaitā 4466 cilvēki. Tie pieder pie lielās mongoloīdu rases Ziemeļāzijas rases Centrālāzijas tipa. Kopā ar čukčiem, korjakiem un citām ziemeļaustrumu tautām viņi ir daļa no Paleoāzijas grupas. Novecojis nosaukums ir giļaki. Šis etnonīms tika plaši izmantots līdz 20. gadsimta 30. gadiem. Daži vecie nivhi sevi dēvē par giļakiem arī mūsdienās. Papildus nivhiem krievi giļakus sauca arī par ulčiem, negidaliem un daļēji evenkiem.

Atsauces 

Sibīrijas un Krievijas Tālo Austrumu tautas
Āzijas tautas
Pirmiedzīvotāji
Polonne

Polonne () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Hmeļnickas apgabala Šepetivkas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļos Homoras upes krastā  no apgabala centra Hmeļnickas. Viena no senākajām Ukrainas pilsētām — zināma kopš 996. gada.

Vēsture 
Polonne zināma kopš 996. gada, kad Kijevas kņazs Vladimirs to pieskaitīja Kijevas baznīcai kā vienu desmitdaļu no savām pilsētām. Pirmoreiz konkrēti Polonne minēta Hipatija hronikā 1171. gadā. 1195. gadā pārgāja no Kijevas uz Volīnijas kņazisti. 12. gadsimta pilskalns atrodas Homoras upes labajā krastā. 14. gadsimta otrajā pusē nonāca Lietuvas lielkņazistes valdījumā, bet pēc Ļubļinas ūnijas 1569. gadā. — Žečpospoļitas sastāvā. Vēlākos laikos vēl vairākkārt mainījusi piederību, bet pēc otrās Polijas dalīšanas nonāca Krievijas sastāvā. Pilsētas izaugsmi veicināja Kijivas—Brestas dzelzceļa izbūve. 1938. gadā piešķirtas pilsētas tiesības.

Atsauces

Ārējās saites
Rimants Ziedonis

Rimants Ziedonis (dzimis 1962. gada 17. jūnijā) ir latviešu dzejnieks, rakstnieks un žurnālists. 

Rakstnieku savienības biedrs kopš 1991. gada. 2013. gadā saņēmis Egona Līva piemiņas balvu ''Krasta ļaudis'' par dokumentālās prozas grāmatu "Leišmalīte", kas tapusi sadarbībā ar tēvu – Imantu Ziedoni.

Atsauces 

1962. gadā dzimušie
Latviešu dzejnieki
Latviešu rakstnieki
Latviešu žurnālisti
Latviešu valodā rakstošie
Māris Pūris

Māris Pūris (dzimis ) ir latviešu stepa dejotājs un aktieris. Piedalījies seriālā Sirdsmīļā Monika.

Atsauces 

Latviešu teātra aktieri
Verhovina

Verhovina () ir pilsētciemats Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabala Verhovinas rajona centrs. Izvietojusies apgabala dienvidos Čornijčeremošas upes krastā  no apgabala centra Ivanofrankivskas. Attīstīts tūrisma centrs, tiek uzskatīta par huculu galvaspilsētu. Verhovinas vārdā tika nosaukta Ļvovā ražotu mopēdu sērija.

Vēsture 
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1424. gadā kā Žabjes (Жаб'є, Żabie) ciems. Līdz 1939. gadam Polijas sastāvā. 1962. gadā piešķirts pilsētciemata statuss un pārdēvēta tagadējā vārdā pēc Verhovinas novada nosaukuma.

Atsauces

Ārējās saites
Frīdrihs fon Siverss

Frīdrihs Vilhelms fon Siverss (, , dzimis , miris ) bija Latvijā dzimis vācbaltiešu izcelsmes ģenerālmajors, senators, slepenpadomnieks un Kurzemes guberņas civilais gubernators no 1811. līdz 1814. gadam.

Dzimis un miris Rencēnu muižā (pēc citām ziņām dzimis Eizu muižā Igaunijā). No 1763. gada dienēja Krievijas impērijas armijā. Piedalījās cīņās pret Konfederāciju Polijā un Krievu—turku karā. 1786. gadā pulkveža dienesta pakāpē demobilizējās.

No 1792. līdz 1797. gadam ieņēma Vidzemes bruņniecības maršala amatu, bet no 1797. līdz 1798. gadam Vidzemes landmaršala amatu. 1811. gadā tika iecelts par Kurzemes guberņas civilo gubernatoru. Par panākumiem guberņas pārvaldē 1812. gada kara laikā, ieguva slepenpadomnieka pakāpi. 1815. gadā tika nosūtīts uz Volīnijas guberņu revīzijas veikšanai.

Ārējās saites 
Si(e)vers, Friedrich* Wilhelm v. (1748-1823)

Vācbaltieši
Valmieras novadā dzimušie
Krupenišķu pilskalns

Krupenišķu pilskalns atrodas Latgalē, Preiļu novada Rušonas pagasta austrumos, Zolvas ezera ziemeļu krastā. Pilskalnu aprakstījis Ernests Brastiņš.

Pilskalns stiepjas gareniski ziemeļu-dienvidu virzienā. Pilsklana malas 3 - 4 metrus augstas. Pilskalna plakums 75 metrus gars un 26 metrus plats noapaļota četrstūra veidā. Novērojams kultūrslānis. Ir teikas par to, ka pilskalnā glabājusies nauda.

Foto galerija

Ārējās saites 
 Krupenišķu pilskalns portālā Latvijas pilskalni

Pilskalni Latgalē
Rušonas pagasts
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Kristaps Jaudzems

Kristaps Jaudzems (dzimis 1984. gadā Saldū) ir latviešu ķīmiķis. Latvijas Universitātes profesors, LU Organiskās sintēzes institūta pētnieks, dr. chem. Augstā līmenī nodarbojies ar orientēšanās sportu, bijis Latvijas izlases dalībnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1984. gadā Saldū. Studēja ķīmiju Rīgas Tehniskajā Universitātē, kur 2011. gadā ieguvis ķīmijas zinātņu doktora grādu.

K. Jaudzems ir viens no ievērojamākajiem jaunajiem zinātniekiem Latvijā. Latvijas Organiskās sintēzes institūta Fizikāli organiskās ķīmijas laboratorijas vadītājs. 2017. gadā ievēlēts par Latvijas Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli, bet jau 2019. gadā par īsteno locekli.

Kopš 2018. gada Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātes profesors. 2021. gada septembrī K. Jaudzems tika ievēlēts par LU Senāta priekšsēdētāju.

Orientēšanās sporta karjera 
Orientēšanās sporta karjerā Latvijā pārstāvēja klubu OK Saldus, bet starptautiskajās sacensībās — Somijas klubu Turun Metsänkävijät. Pasaules čempionātos augstāko vietu izcīnījis stafetē, kopā ar Latvijas izlasi esot 8. vietā 2004. gada Pasaules čempionātā Zviedrijā (sastāvā bija arī Jānis Krūmiņš un Mārtiņš Sirmais). Savukārt individuāli augstākais sasniegums ir 34. vieta sprintā 2005. gada Pasaules čempionātā, kas notika Japānā. Ievērojamākais karjeras saniegums ir 4. vieta stafetē Pasaules čempionātā junioriem 2004. gadā Gdiņā, Polijā, kur viņa komandas biedri bija Edgars Bertuks un Artis Jansons.

Atsauces

Ārējās saites 
 Kristaps Jaudzems World of O Runners 

1984. gadā dzimušie
Saldū dzimušie
Latvijas Universitātes pasniedzēji
Latvijas ķīmiķi
Latvijas orientieristi
Bohuslava

Bohuslava ()  ir pilsēta Ukrainas vidienē, Kijivas apgabala Obuhivas rajonā. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos Rosas upes krastos 126 km no galvaspilsētas Kijivas. Līdz 2020. gadam rajona centrs.

Vēsture 
Tiek uzskatīts, ka pilsētu 1032. gadā dibinājis Kijevas kņazs Jaroslavs Gudrais. Vēstures avotos kā Rosas nocietinātās līnijas cietoksnis minēts 1195. gadā. Pēc 1569. gada Ļubļinas ūnijas nonāca Žečpospoļitas Kijevas vojevodistes sastāvā. 1620. gadā Bohuslavai piešķīra Magdeburgas tiesības un ģerboni. Pēc Hmeļnicka sacelšanās Bohuslava kļuva par Beloreckas pulka sotņas pilsētu. No 1685. līdz 1712. gadam pastāvēja atsevišķs Bohuslavas kazaku pulks. No 1796. līdz 1837. gadam Bohuslava bija apriņķa centrs, no 1846. gada — pagasta centrs. No 1923. gada rajona centrs; 1938. gadā atjaunotas pilsētas tiesības.

Mūsdienās pilsētā attīstīta pārtikas, radioelektroniskā, būvmateriālu rūpniecība, ir šūšanas un mēbeļu ražotnes.

Atsauces

Ārējās saites 

Ukrainas pilsētas
Kijivas apgabals
Romāns Gribovs

Romāns Gribovs (dzimis 1990. gadā) ir ukraiņu robežsargs. Slavenās frāzes "Krievijas karakuģi, ej di**t" autors.

Biogrāfija 
R. Gribovs dzimis 1990. gadā Zolotonošas pilsētā, Čerkasu apgabalā.

2008. gadā absolvējis Zolotonošas Profesionālo liceju (specialitāte - buldozera vadītājs).

Slavenā frāze 
Kā Ukrainas Valsts robežsardzes dienesta robežsargs viņš atradās Čūsku salā 24. februārī Krievijas karaspēka uzbrukuma laikā. Viņš ir autors frāzei: "Krievijas karakuģi, ej di**t", kuru viņš pateica, atbildot uz krievu prasību nolikt ieročus un padoties.  Viņš atradās krievu gūstā, līdz 24. martā Ukrainai ar Krieviju notika pirmā pilnvērtīgā karagūstekņu apmaiņa, kuras rezultātā robežsargs tika atbrīvots. 29. martā Čerkasu gubernators Ihors Taburecs robežsargu apbalvoja ar apbalvojumu "Par nopelniem Čerkasu apgabala labā".

Atsauces

1990. gadā dzimušie
Ukraiņi
Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā personas
Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā militārpersonas
Ziemeļkaukāza valodas

Ziemeļkaukāza valodas ir hipotētiska valodu saime. Pats par sevi Ziemeļkaukāza valodu saimes jēdziens ir diezgan patvaļīgs, vietējo iedzīvotāju valodas ir pārāk maz pētītas. Tomēr, pateicoties daudzu valodnieku rūpīgajam un dziļajam darbam, kas pēta šo jautājumu, kļuva skaidrs, cik sadrumstaloti un sarežģīti ir daudzi Ziemeļkaukāza dialekti. Speciālisti sadala ziemeļkaukāziešu valodas Nahu-Dagestāniešu un Abhāzijas-Adigju grupās. Uz Nahu, valodās, kas ir saprotamas vienam otram, runā vainahi - tas ir čečenu un inguši vispārpieņemtais nosaukums. (Grupas nosaukums iegūts no čečenu pašnosaukuma - Nahči.)

Dagestānas valodām ietver Avaru, Andi, Iez, Ginukh, Gunzib, Bezhta, Hvarshinsky, Lak, Dargin, Lezgin, Tabasaran, Agul, Rutulu.

Abhāzu-adigju valodās runā radniecīgas tautas. Adigēs - kabardi, adigi, čerkesi, šapsugi; abhāzu valodā - abhāzi un abaza. Bet šajā klasifikācijā ne viss ir tik vienkārši. Kabardi, adigi, čerkesi un šapsugi uzskata sevi par vienotu tautu – adigiem – ar vienu valodu – adigu, un oficiāli avoti nosauc četras adigu tautas.
Gramzdas iela

Gramzdas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Zolitūdes un Mūkupurva apkaimēs. Iela sākas krustojumā ar Anniņmuižas ielu un beidzas krustojumā ar Mūkupurva ielu. Kārļa Ulmaņa gatve Gramzdas ielu sadala divās daļās, kuras nav savienotas autotransportam (abas daļas savienotas ar Ulmaņa gatves "dublieriem"), savukārt gājējiem izveidots tilts pāri Ulmaņa gatvei. Kopējais ielas garums ir 1490 metri, tā ir klāta ar asfalta un grants segumu.

Ielas raksturojums 
Ielas daļas ir visai atšķirīgas — sākuma posms no Anniņmuižas ielas līdz Kārļa Ulmaņa gatvei ir asfaltēta iela ar dažāda veida dzīvojamo apbūvi, vairākām sabiedriskām ēkām un dažiem neapbūvētiem gruntsgabaliem. Savukārt posms uz dienvidiem no Ulmaņa gatves Mūkupurva apkaimē pārsvarā iet pa esošo un bijušo mazdārziņu teritoriju, šeit ir arī atsevišķas savrupmājas, bet bijušo mazdārziņu vietā — vietām krūmāji un mežs; daudz neapbūvētu gruntsgabalu. Šajā posmā ielas segums ir grants.

Iela ir nosaukta Gramzdas — Gramzdas pagasta centra Dienvidkurzemes novadā — vārdā.

Sabiedriskais transports

Ielu savienojumi 
Gramzdas iela ir savienota ar:
 Anniņmuižas iela (T veida krustojums)
 Zantes iela (T veida krustojums)
 Imantas 15. līnija (T veida krustojums)
 Imantas 16. līnija (T veida krustojums)
 Labraga iela (T veida krustojums)
 Imantas 18. līnija (T veida krustojums)
 Zolitūdes iela
 Valgales iela (T veida krustojums)
 Kārļa Ulmaņa gatve (divi nesavienoti pieslēgumi)
 Kauleņu iela (neizbūvēta)
 Mūkupurva iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Zolitūde
 Mūkupurvs

Atsauces 

Ielas Zolitūdē
Ielas Mūkupurvā
Zemgales priekšpilsēta
Bayraktar (dziesma)

"Bayraktar" ir patriotiska ukraiņu dziesma, kas kļuva populāra pēc iznākšanas 2022. gada 1. martā Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā. Dziesma ir veltīta kaujas dronam Bayraktar TB2, pateicoties tā veiksmīgai pielietošanai pret Krievijas karaspēku. Tās autors ir ukrainis Tarass Borovoks, dziesmā tiek apvainota Krievijas armija par tās iebrukumu. Borovoks saņēma Ukrainas bruņoto spēku lūgumu uzrakstīt tautasdziesmu dienā, kad sākās iebrukums.

Fons 

Dziesma ir veltīta turku kaujas dronam Bayraktar TB2. Bezpilota lidaparātu TB2 izmantoja Ukrainas armija Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā 2022. gadā. Drona izmantošana tiek uzskatīta par Krievijas uzbrukuma progresa palēnināšanos Ukrainā.

Dziesmu sarakstījis un komponējis ukraiņu karavīrs Tarass Borovoks. Apmeklējot tikai četras mūzikas nodarbības, Borovoks 2022. gada 24. februārī, dienā, kad sākās Krievijas iebrukums, saņēma Ukrainas bruņoto spēku lūgumu uzrakstīt tautasdziesmu.

Dziesma 
“Bayraktar” tika augšupielādēts pakalpojumā YouTube 2022. gada 1. martā. Dziesmas vārdi ir par to, kā droni kalpo kā sods iebrūkošajai Krievijas armijai un apvaino pašu armiju, to izmantoto aprīkojumu, viņu iebrukumu Ukrainā.

Daudzos mūzikas videoklipos dziesmu pavada "Bayraktar" triecieni Krievijas tehnikas kolonnām Ukrainas teritorijā. Dziesma ir tulkota angļu un arābu valodā, un ir kopīgota Ukrainas sauszemes spēku oficiālajā Facebook lapā. "Bayraktar" varētu būt viena no pirmajām dziesmām par kaujas dronu.

Uztvere un mantojums 
Spensers Kornhabers no The Atlantic dziesmu nosauca par "ļoti lipīgu" un teica, ka tai ir "vienkāršs ritms". Saskaņā ar Algemeen Dagblad teikto, dziesma parāda, ka Selčuks Bairaktars, Baykar galvenais tehnoloģiju vadītājs, ir Ukrainas "otrs lielākais varonis" pēc Ukrainas prezidenta Volodimira Zelenska.  "Bayraktar" vairākkārt tiek atskaņots Ukrainas radiostacijās, un to dzied ukraiņi protestu laikā pret iebrukumu.  Pēc Gabriela Gevina no The Spectator teiktā, dziesmai YouTube bija vairāk nekā miljons skatījumu, pirms tā tika noņemta.

Atsauces 

Krievijas—Ukrainas karš
Kaharlika

Kaharlika () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos Kijivas apgabala Obuhivas rajonā. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos Rosavas upes krastos  no galvaspilsētas Kijivas. Līdz 2020. gadam rajona centrs.

Vēsture 
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1142. gadā kā Gorodeca. Kopš Kijevas Krievzemes laikiem zināma kā sabiedroto tjurku cilts berendeju apmešanās vieta. Pilsētas nosaukumam ir tjurku cilme: pēc vienas versijas Kangarlik — ‘augstdzimušo [pilsēta]’, pēc citas — Kaganlik — ‘kagana [pilsēta]’. Vēlākos laikos zināma kā Erlika. Vairākkārt nopostīta, bet atjaunota. Līdz 17. gadsimtam stārastijas centrs. Vēlāk Kagarlika piederējusi vairākiem muižniekiem. No 1894. gada miests Kijevas apriņķī. 1971. gadā piešķirts pilsētas statuss.

Mūsdienās pilsētā attīstīta pārtikas un būvmateriālu rūpniecība, mašīnbūve.

Atsauces

Ārējās saites 

Ukrainas pilsētas
Kijivas apgabals
Lukašs Skorupskis

Lukašs Skorupskis (, dzimis ) ir Polijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Polijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2012. gada Skorupskis pārstāv Itālijas A sērijas komandu Bologna.

Iepriekš pārstāvējis Polijas komandas Górnik Zabrze un Ruch Radzionków un Itālijas komandas AS Roma un Empoli.

Polijas futbola izlases sastāvā debitējis 2012. gadā. Pārstāvējis izlasi 2020. gada Eiropas čempionātā.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
AS Roma spēlētāji
Empoli FC spēlētāji
Bologna F.C. 1909 spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Silēzijas vojevodistē dzimušie
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Džakomo Bonaventura

Džakomo Bonaventura (, dzimis ) ir Itālijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Bonaventura pārstāv Itālijas A sērijas komandu ACF Fiorentina.

Savu karjeru sācis 2007. gadā Serie A komandā Atalanta. 2014. gadā viņš par 7 miljoniem eiro pārcēlās uz AC Milan, nospēlējot tur pavisam sešas sezonas, līdz 2020. gadā pievienojās ACF Fiorentina.

Itālijas futbola izlases sastāvā debitējis 2013. gadā.

Sasniegumi 
Atalanta

 Itālijas B sērija: 2010–11

Milan

 Supercoppa Italiana: 2016

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Bergamo "Atalanta" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
Nikolass Gonsaless

Nikolass Ivans Gonsaless (, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Argentīnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Gonsaless pārstāv Itālijas A sērijas komandu ACF Fiorentina.

Iepriekš spēlējis Argentīnas komandā Argentinos Juniors un Vācijas Bundeslīgas komandā VfB Stuttgart.

Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2019. gadā. Kopā ar izlasi uzvarējis 2021. gada Copa América.

Sasniegumi 
Argentīna

 Copa América: 2021

Ārējās saites 

1998. gadā dzimušie
Argentīnas futbolisti
Argentīnas izlases futbolisti
VfB Stuttgart spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
Sofjāns Amrābats

Sofjāns Amrābats (, dzimis ) ir Marokas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Marokas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Amrābats pārstāv Itālijas A sērijas komandu ACF Fiorentina.

Amrābats ir dzimis Nīderlandē, vecākiem ir Marokas izcelsmi. Iepriekš spēlējis Nīderlandes komandās Utrecht un Feyenoord, Beļģijas komandā Club Brugge un Itālijas komandā Hellas Verona.

Marokas futbola izlases sastāvā debitējis 2017. gadā. Piedalījies 2018. gada FIFA Pasaules kausā un 2021. gada Āfrikas Nāciju kausā.

Sasniegumi 
Feyenoord

 Nīderlandes kauss: 2017–18
 Johan Cruijff Schaal: 2017, 2018

Club Brugge

 Beļģijas Pirmā A divīzija: 2019–20

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Marokas futbolisti
Marokas izlases futbolisti
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Club Brugge KV spēlētāji
Hellas Verona F.C. spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Ukrajinka

Ukrajinka () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos Kijivas apgabala Obuhivas rajonā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Dņepras un tās pietekas Stuhnas krastos  no galvaspilsētas Kijivas.

Vēsture 
Pirmā apdzīvotā vieta mūsdienu Ukrajinkas pilsētas teritorijā vēstures avotos minēta Ignativkas (Ігнатівка) ciems 1541. gadā. 1656. gadā Bohdans Zinovijs Hmeļnickis uzdāvināja Ignativcus (Ігнатівці) Kijivas Pečeru klosterim. Vēlākos laikos ciems vairākkārt mainījis īpašniekus un nosaukumu. No 1709. gada zināma kā Zlodijivka (Злодіївка), no 1912. gada — Stolipina (Столипіно), no 1921. gada — tagadējais nosaukums.

1967. gadā dienvidos no ciema uzsāka Tripiļļas termoelektrostacijas būvniecību un turpmāk Ukrajinka attīstījās kā enerģētiķu pilsēta. 1973. gadā ekspluatācijā nodots pēdējais elektrostacijas energobloks.

1979. gadā Ukrajinkai piešķirts pilsētas statuss. Kūrorts Dņepras krastā.

Atsauces

Ārējās saites 

Ukrainas pilsētas
Kijivas apgabals
Federiko Marketi

Federiko Marketi (, dzimis ) ir Itālijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, bijušais Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Marketi pārstāv Itālijas A sērijas komandu Genoa.

Savu karjeru 2002. gadā sācis Torino komandā. Ticis izīrēts vairākām Itālijas zemāko līgu komandām. 2005. gadā pievienojies La Biellese, vēlāk spēlējis arī AlbinoLeffe un Cagliari. 2011. gadā pievienojies Lazio, ar ko viņš 2013. gadā uzvarēja Coppa Italia. 2018. gadā, pēc līguma beigām ar Lazio, Marketi pievienojās Genoa.

Itālijas futbola izlases sastāvā debitējis 2009. gadā. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā, 2013. gada FIFA Konfederāciju kausā un 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Lazio

 Coppa Italia: 2012–13

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Torino F.C. spēlētāji
F.C. Crotone spēlētāji
Cagliari Calcio spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
Genoa C.F.C. spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Veneto dzimušie
Antonīns Barāks

Antonīns Barāks (, dzimis ) ir Čehijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Čehijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Barāks pārstāv Itālijas A sērijas komandu ACF Fiorentina, kas viņu īrē no Hellas Verona.

Iepriekš spēlējis Čehijas komandās Příbram, Vlašim un Slavia Prague, kā arī Itālijas komandās Udinese un Lecce.

Čehijas futbola izlases sastāvā debitējis 2016. gadā. Piedalījies 2020. gada Eiropas čempionātā.

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Čehijas futbolisti
Čehijas izlases futbolisti
Udinese Calcio spēlētāji
Hellas Verona F.C. spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Centrālčehijas apgabalā dzimušie
Kāpa (nozīmju atdalīšana)

Kāpa var būt:
 Kāpa, vēja veidota reljefa forma, kas sastāv no smiltīm.
Bioloģija
 Kāpas kalnu zebra, kalnu zebras pasuga;
 Kāpas lapsa, suņu dzimtas lapsu ģints plēsējs.
Ģeogrāfija
 Baltā kāpa
 Bolderājas—Priedaines kāpu grēda (arī Buļļu kāpas vai Bolderājas kāpa), kāpu grēda Latvijā;
 Kuršu kāpas (, ), smilšu kāpu strēle Lietuvā un Kaļiņingradas apgabalā Krievijā;
 Nordeķu—Kalnciema kāpu grēda, kāpu grēda Latvijā;
 Pilā kāpa (), smilšu kāpa Francijā, kas ir lielākā smilšu kāpa Eiropā.
Ielas
 Kāpu iela, iela Jūrmalā;
 Kāpu prospekts, prospekts Rīgā.
Kino
 "Kāpa" (), 1984. gada ASV zinātniskās fantastikas filma;
 "Kāpa" (), 2021. gada ASV zinātniskās fantastikas filma.
Sports
 Kāpas trīsdienas, starptautiskas orientēšanās sacensības.