joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Suņa spēks

"Suņa spēks" () ir 2021. gada vesterns, psiholoģiskā drāmas filma. Filmas režisore, scenārija autore un viena no producentēm ir Džeina Kempione. Filmas sižets balstīs uz Tomasa Sevedža 1967. gada  tāda paša nosaukuma romānu. Galvenās lomas atveido Benedikts Kamberbačs, Kirstena Dansta, Džese Plemonss un Kodijs Smits-Makfī. Filmēšana lielākoties norisinājās Jaunzēlandes Otāgo reģionā. Šī ir starptautiskā kopražojuma filma (Jaunzēlandes, Austrālijas, Apvienotās Karalistes un Kanādas). Filmā tiek apspēlētas mīlestības, skumju, aizvainojuma, skaudības un seksualitātes tēmas.

Filmas "Suņa spēks" pasaules pirmizrāde notika 78. Venēcijas kinofestivālā , kur Kempione ieguva Sudraba lauvas balvu kā labākā režisore. Ierobežotā seansu skaitā to demonstrēja Austrālijas un Jaunzēlandes kinoteātros no , un ASV un Apvienotās Karalistes kinoteātros no . Straumēšanas kanālā Netflix tā ir pieejama kopš tā paša gada 1. decembra.

Filma saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes, kas atzīmē Kempiones režiju un scenāriju, operatora darbu, skaņu celiņu un aktierspēli. Amerikas Kinoinstitūts to nosaucis par vienu no labākajām 2021. gada filmām, kā arī filma saņēmusi septiņas 79. Zelta globusa balvas nominācijas, no kurām ieguva trīs balvas, tostarp arī kā "Labākā drāmas filma", un desmit 27. Kritiķu izvēles balvas nominācijas, tostarp kategorijā "Labākā filma". Filma saņēmusi 12 nominācijas 94. Kinoakadēmijas balvai, tostarp arī kategorijās "Labākā filma" un "Labākais režisors". Ieguva šo balvu kategorijā "Labākais režisors". Filma saņēma arī astoņas nominācijas BAFTA kino balvai, no kurām ieguva divas balvas — "Labākā filma" un  "Labākais režisors".

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
Drāmas
BAFTA kino balvas ieguvēji (filmas)
Joans II Joanovičs Skaistais

Joans II Joanovičs Skaistais, arī Ivans II Skaistais (; dzimis , miris ), bija Maskavas kņazs un Vladimiras lielkņazs no 1353. līdz 1359. gadam, no 1355. gada arī Novgorodas kņazs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1326. gadā Joana I Kaļitas un viņa sievas Jeļenas ģimenē kā otrais dēls. Pēc tēva nāves 1340. gadā par Zelta Ordas Krievzemes vietvaldi kļuva viņa vecākais brālis Simeons Joanovičs Lepnais. 
Kad vecākais brālis un viņa dēli nomira mēra epidēmijā, Zelta Ordas hans Džanibeks viņu 1354. gadā iecēla par Vladimiras lielkņazu, piešķīra Zelta Ordas vietvalža jarliku.

Valdīšanas laikā karoja ar Lietuvas un Rjazaņas lielkņaziem, 1355. gadā kļuva par Novgorodas kņazu. 1356. gadā dižkunigaitis Aļģirds uzbruka Brjanskas un Možaiskas kņazistēm. Joanam II nācās cīnīties arī ar Suzdaļas kņazu Konstantīnu Vasiļjeviču par Vladimiras lielkņaza troni un jarliku. 
 
Miris 1359. gada 13. novembrī Maskavā, apglabāts Spasas klosterī Maskavas kremļa teritorijā.

Ārējās saites 

Vladimiras lielkņazi
Maskavas kņazi
Rurika dinastija
Armijas vads

"Armijas vads" () ir 1986. gada ASV kara filma, kuras režisors un scenārija autors ir Olivers Stouns. Filmā galvenās lomas atveido Toms Berendžers, Vilems Defo, Čārlijs Šīns, Kīts Deividss, Kevins Dilons, Džons Makginlijs, Forests Vaitekers un Džonijs Deps. "Armijas vads" ir pirmā filma no Stouna triloģijas par Vjetnamas karu. Tai sekoja "Dzimis 4. jūlijā" (Born on the Fourth of July, 1989) un "Debesis un Zeme" (Heaven & Earth, 1993).

Filma, kas balstīta uz paša Stouna kara pieredzes, stāsta par ASV Armijas brīvprātīgo, kurš ierodas Vjetnamā armijas vada sastāvā. Tur viņš sastopas ne tikai ar pretiniekiem, bet arī ar abiem viņa virsniekiem, kuri savā starpā cīnās par varu.

"Armijas vads" saņēma kritiķu atzinību par Stouna režiju un scenāriju, kinematogrāfiju, reālistisku kaujas atveidošanu, kā arī par Šīna, Berendžera un Defo aktierspēli. Filma bija komerciāli veiksmīga, nopelnot 138,5 miljonus ASV dolārus pie 6 miljonu budžeta. "Armijas vads" tika nominēta astoņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām saņēma četras kategorijās labākā filma, labākais režisors, labākā skaņa un labākā montāža. 1998. gadā Amerikas Kinoinstitūts filmu ierindoja savā "AFI 100 gadi... 100 filmas" saraksta 83. vietā. 2019. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gada filmas
ASV filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
Olivera Stouna filmas
Kara filmas
Neviens (filma)

"Neviens" () ir 2021. gada asa sižeta trilleris, kura režisors ir Iļja Naišullers. Filmā galvenās lomas atveido Bobs Odenkērks, Konija Nīlsena, RZA, Kristofers Loids un Aleksejs Serebrjakovs.

Filma ir par parastu ģimenes cilvēku, kurš, pēc tam, kad viņa māju aplaupa, atgriežas savā bijušajā bīstamajā dzīvē, kas viņu padara par narkobarona mērķi.

"Neviens" pirmizrāde notika . Filma nopelnīja 56 miljonus ASV dolārus un saņēma pozitīvus kritiķu vērtējumus.

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
ASV filmas
Universal Pictures filmas
Spartaks (filma)

"Spartaks" () ir 1960. gada ASV episka vēsturiska filma, kuras režisors ir Stenlijs Kubriks. Filmā galvenās lomas atveido Kērks Daglass, Lorenss Olivjē, Džīna Simonsa, Čārlzs Lotons, Pīters Ustinovs, Džons Geivins un Tonijs Kērtiss.

Filmu ir par Spartaku, Senās Romas vergu sacelšanās vadoni, un viņa dzīvesstāstu.

"Spartaks" ieguva četras Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijās labākais aktieris otrā plāna lomā (Ustinovam), labākais operatora darbs, labākais mākslinieka darbs un labākie kostīmi. 2017. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1960. gada filmas
ASV filmas
Universal Pictures filmas
Stenlija Kubrika filmas
Sliktā slava

"Sliktā slava" () ir 1946. gada ASV noir žanra spiegu filma, kuras režisors ir Alfreds Hičkoks. Filmā galvenās lomas atveido Kerijs Grānts, Ingrīda Bergmane un Klods Reinss.

Filma ir par ASV valdības aģentu Devlinu (Grānts), kurš lūdz palīdzību vācu kara noziedznieka meitai Alīsijai Hūbermanei (Bergmane) iefiltrēties nacistu organizācijā. Situācija kļūst sarežģīta, kad abi iemīlas, bet Alīsiju bildina organizācijas vadošais biedrs.

Filma bija gan kritiski, gan finansiāli veiksmīga, kļūstot par 1946. gada vienu no pelnošākajām filmām. Reinss tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais aktieris otrā plāna lomā, bet Bens Hekts saņēma nomināciju kategorijā labākais oriģinālscenārijs.

Atsauces

Ārējās saites 

1946. gada filmas
ASV filmas
Alfreda Hičkoka filmas
Film noir
Apmātais

"Apmātais" () ir 1945. gada ASV psiholoģiskais trilleris, kura režisors ir Alfreds Hičkoks. Filmā galvenās lomas atveido Ingrīda Bergmane, Gregorijs Peks un Mihails Čehovs.

Filma ir par psihoanalītiķi, kura iemīlas savā kolēģī, jaunās slimnīcas vadītājā, bet atklāj, ka viņš ir viltvārdis, kurš cieš no amnēzijas un ir potenciāls slepkava.

"Apmātais" bija gan kritiski, gan finansiāli veiksmīga filma. Tā tika nominēta sešām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā labākā filma un labākais režisors, un ieguva balvu kategorijā labākā oriģinālmūzika.

Ārējās saites 

1945. gada filmas
ASV filmas
Alfreda Hičkoka filmas
Monomaha cepure

Monomaha cepure () ir nosacīts apzīmējums 14. gadsimtā no zelta, dārgakmeņiem un sabuļādas izgatavotam krievu valdnieka kronim, kas pašlaik glabājas Maskavas kremļa dārgumu glabātuvē jeb "Ieroču palātā" (Оружейная палата). Tā ir viena no septiņām Krievijas caru koronācijas cepurēm, kas saglabājušās līdz mūsdienām.
   
Pirmo zināmo Maskavijas troņmantnieka kronēšanas ceremoniju 1498. gadā savam mazdēlam Dmitrijam Joanovičam veica lielkņazs Joans III, bet Monomaha cepuri Krievijas cara kronēšanas ceremonijā 1546. gadā pirmo reizi lietoja Joans IV. Pēdējo reizi šādas dārgmetāla cepures ar sabuļādām 1682. gadā lietoja Joana V un Pētera I koronācijas ceremonijas laikā.

Vēsture 
Zināms, ka par Monomaha kroni () sākotnēji sauca 1042.—1050. gadā izgatavoto un pēc Bizantijas ķeizara Konstantīna IX Monomaha rīkojuma Ungārijas karalim Andrāšam I dāvāto emaljēta zelta kroni sakarā ar viņa precībām ar Kijevas lielkņaza Jaroslava meitu Anastāsiju.

Savukārt Maskavas kremlī glabāto kronēšanas cepuri kā Zelta Ordas vietvalža varas simbolu kopā jarliku no Uzbeghana saņēmis Vladimiras lielkņazs Joans Daņilovičs, saukts par "Kaļitu". Pirmo reizi zelta cepure pieminēta lielkņaza Joana I testamentā. Tikai pēc Maskavijas neatkarības iegūšanas 1480. gadā Joans III lika izveidot troņmantnieka kronēšanas ceremoniju. Vairākas tās formulārā redakcijas tapušas Vasilija III valdīšanas laikā, pie kam tikai 1518. gada norakstā kronēšanas cepure sākta dēvēt par "Monomaha cepuri".
Monomaha cepures leģendas gala versija tapa Joana IV kronēšanas laikā par Krievijas caru.

1547. gada Joana IV kronēšanas rituālā metropolīts Makarijs pasniedza viņam lielkņaza varas regālijas — Monomaha cepuri, valdnieka zizli, scepteri un kaklarotu.
Līdzīgu cepuri (Шапка Казанская) caram Joanam IV izgatavoja viņa kronēšanas ceremonijai par Kazaņas caru 1553. gadā un Astrahaņas caru 1556. gadā (Шапка Астраханская, pazudusi, kopija no 1627. gada), bet trešo Konstantinopoles patriarhs uzdāvināja caram Fjodoram I (pazudusi Juku laikos). 1611. gada aprakstā minēts, ka Maskavas kremļa dārgumu glabātuvē bijušas četras kronēšanas cepures.       
1721. gadā Pēteris I Romanovs pieņēma ķeizara titulu un aizstāja Monomaha cepuri ar imperatora kroni.
Vēl arvien tiek lietots krievu sakāmvārds: "Monomaha cepure ir smaga", kas norāda uz to, ka liela atbildība ir smaga.
Monomaha cepure, tāpat kā Astrahaņas un Sibīrijas cepures ir attēlotas Krievijas Impērijas lielajā ģerbonī.

Atsauces 

Krievijas vēsture
Krievijas cariste
Šaubu ēna

"Šaubu ēna" () ir 1943. gada ASV psiholoģiskais trilleris, kura režisors ir Alfreds Hičkoks. Filmā galvenās lomas atveido Terēza Raita un Džozefs Kotens.

Pusaugu meitene, priecājoties, ka pie viņas ciemos ir ieradies viņas mīļākais tēvocis, lēnām sāk nojaust ka viņš ir meklēts slepkava.

Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais literatūras oriģinālavots. "Šaubu ēna" ir paša Hičkoka mīļākā no viņa visām filmām. 1991. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1943. gada filmas
ASV filmas
Alfreda Hičkoka filmas
Universal Pictures filmas
Lēdija izzūd

"Lēdija izzūd" () ir 1938. gada Apvienotās Karalistes trilleris, kura režisors ir Alfreds Hičkoks. Filmā galvenās lomas atveido Mārgarita Lokvuda, Maikls Redgreivs, Pols Lukass un Meja Vitija.

Filma ir par jaunu angļu tūristi, kura ar vilcienu ceļo pa Eiropu un atklāj, ka viņas vecā ceļa biedrene ir pazudusi. Pēc tam, kad viņas līdzbraucēji noliedz, ka kādreiz būtu redzējuši veco kundzi, viņa, ar jauna vīrieša palīdzību, vilcienā sāk meklēt norādes par sirmās kundzes pazušanu.

Pēc "Lēdija izzūd" izlaišanas, Hičkoks piesaistīja Holivudas uzmanību un pavisam drīz parakstīja līgumu ar producentu Deividu Selzniku. Britu Kinoinstitūts filmu ierindoja savā 20. gadsimta labāko britu filmu saraksta 35. vietā. 2017. gadā žurnāls Time Out, aptaujājot 150 aktierus, režisorus, producentus un scenāristus, "Lēdija izzūd" ierindoja kā 31. visu laiku labāko britu filmu.

Atsauces

Ārējās saites 

1938. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Alfreda Hičkoka filmas
Metro-Goldwyn-Mayer filmas
Procentu likmju mijmaiņas darījums

Procentu likmju mijmaiņas darījums () ir atvasinātais finanšu instruments. Tas ir līgums starp divām pusēm par to, ka noteiktos datumos viena no pusēm maksās otrai pusei procentus no noteiktas summas pēc fiksētas procentu likmes un saņems no tās procentu maksājumus pēc mainīgas procentu likmes (piemēram, pēc LIBOR likmes).

Līgums par nākotnes procentu likmi (angļu val. forward rate agreement) ir standartizēts procentu likmju mijmaiņas darījums.

Procentu likmju mijmaiņas darījumus parasti izmanto savstarpējai apmaiņai ar procentu likmēm (fiksētu procentu likmi maina pret mainīgu un otrādi), kad vēlas nodrošināt pret riskiem operācijas ar aktīviem un pasīviem. Procentu likmju mijmaiņas darījuma pozīcija ietver procentu un kredītriskus līguma pusēm.

Izmantošana 
Procentu likmju mijmaiņas darījumus izmanto dažādās ieguldījumu stratēģijās. Tie ir populārs riska ierobežošanas un finanšu spekulāciju instruments.

Riska ierobežošana 
Procentu likmes fiksācija ar mijmaiņas līgumu ļauj nodrošināties pret procentu likmju kritumu. No otras puses, līgumpartneris būs ieguvējs no procentu likmju samazināšanās.

Spekulācijas 
Pateicoties procentu likmju mijmaiņas darījumu pozīciju zemajam ieejas slieksnim tos ir iecienījuši tirgotāji, kuri spekulē uz procentu likmju maiņas.
Tā vietā, lai atvērtu pilnvērtīgu īso pozīciju attiecībā uz bāzes aktīvu, kuram ir paredzama vērtības samazināšanās, tirgotājam vienkārši jānoslēdz mijmaiņas līgums, kas nosaka procentu likmi uz to pašu periodu.

Atsauces 

Ekonomika
Vahdnajēgidla nacionālais parks

Vahdnajēgidla nacionālais parks () ir lielākais nacionālais parks Islandē. Tā platība ir 1 200 000 hektāru — gandrīz 12% no salas teritorijas. Parks ir nosaukts Vahdnajēgidla ledāja vārdā, kurš ir lielākais ledājs Islandē un otrs lielākais Eiropā. Parks atrodas Islandes dienvidaustrumos ar paplašinājumu uz ziemeļaustrumiem. Vidējais ledus biezums ir aptuveni 400 m, maksimālais — 1000 m.

Nacionālais parks ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Aktīvi vulkāni 
Tāpat kā zem daudziem ledājiem Islandē, zem Vahdnajēgidla atrodas aktīvi vulkāni. Kvannadālshnjūgira vulkāns (2109 m), Islandes augstākais punkts, atrodas Vahdnajēgidla dienvidu malā. Ceļš uz virsotni ved pa daudzām plaisām.

Papildus šim vulkānam zem Vahdnajēgidla atrodas viens no visaktīvākajiem Islandes vulkāniem — Baurdarbungas vulkāns. Vulkāna augstums ir 2009 m (tā ir otrā augstākā virsotne Islandē pēc Kvannadālshnjūgira virsotnes). Tas ir zemledus tipa stratovulkāns, kas atrodas kalderā, kura dziļums ir aptuveni 700 m. Vulkāniskie lūzumi, kas nāk no Baurdarbungas, ir saistīti ar Askja un Torfajökull vulkāniem. Vulkāns ir nepārtraukti izvirdis visā mūsdienu periodā. Pēdējais izvirdums notika 1910. gadā un ilga no jūnija līdz oktobrim. Vēlāk šajā vietā ik pa laikam tika novērotas nenozīmīgas pazemes trīsas. Vulkāna aktivitāte atkal sāka pieaugt aptuveni no 2007. gada.

Atsauces 

Islandes ģeogrāfija
Nacionālie parki
Leila Rasima

Leila Rasima (dzimusi ) ir latviešu pedagoģe, karjeras konsultante, biedrības “Latgales Multimediju darbnīca” valdes priekšsēdētāja, politiķe, 14. Saeimas deputāte, bijusi Rēzeknes domes deputāte un partijas Progresīvie valdes locekle. Rēzeknes domes finanšu un budžeta komitejas locekle. Absolvējusi Rēzeknes Augstskolu, iegūstot bakalaura grādu izglītībā “Svešvalodas (angļu) skolotāja” specialitātē un maģistra grādu karjeras konsultanta specialitātē.

Atsauces 

1987. gadā dzimušie
"Progresīvie" politiķi
14. Saeimas deputāti
Memoriāls (organizācija)

Starptautiskā vēsturiski izglītojošā, cilvēktiesību aizstāvības un labdarības biedrība „Memoriāls” () bija 1989. gadā dibināta bezpeļņas nevalstiskā organizācija, kas nodarbojās ar PSRS politisko represiju izpēti un cilvēktiesību aizstāvību Krievijā un tai apkārt esošajās konfliktu zonās. To veidoja divas juridiskas vienības — „Starptautiskais memoriāls” un cilvēktiesību centrs „Memoriāls”.

2022. gadā organizācijai piešķīra Nobela miera prēmiju (kopā ar Ukrainas cilvēktiesību organizāciju "Pilsonisko brīvību centrs" un Baltkrievijas cilvēktiesību aizstāvi Alesu Beļacki).

Vēsture 

Organizācijas pirmsākumi meklējami 1987. gadā Maskavā dibinātajā iniciatīvas grupā „Par represiju upuru piemiņas iemūžināšanu”, kurai līdzīgas grupas drīz vien sāka parādīties arī citās pilsētās. Par organizāciju padomes pirmo priekšsēdi kļuva Andrejs Saharovs. 1989. gada janvārī dibināšanas kongresā tika izveidota Vissavienības biedrība, kuras organizācijas gada laikā tika izveidotas Padomju Savienības lielākajās pilsētas un ārvalstīs.

2004. gadā „Memoriāls” izdeva kompaktdisku komplektu „PSRS politiskā terora upuri”, kurā apkopota informācija par 1,34 miljoniem PSRS represēto. 2009. gadā organizācija saņēma Eiropas Savienības Saharova balvu. 2014. gadā pēc Krimas okupācijas „Memoriāls” Krievijas veiktās darbības pret Ukrainu nosauca par „agresiju”, bet 2015. gadā izdeva grāmatu „Noslepkavoti Katiņā” par Katiņas slaktiņu. Tajā pašā gadā Krievijas Tieslietu ministrija pieprasīja Cilvēktiesību centra „Memoriāls” likvidēšanu, bet Krievijas Augstākā tiesa prasību noraidīja. 

2016. gadā par tās izteikto kritiku Krievijas varasiestādēm, likumiem un Krievijas agresijai Austrumukrainā, Tieslietu ministrija organizāciju iekļāva „ārvalstu aģentu” sarakstā. 2021. gada 28. decembrī Krievijas Augstākā tiesa pēc Ģenerālprokuratūras prasības „Starptautisko memoriālu” likvidēja, pamatojoties uz to, ka tas radot „melīgu iespaidu par PSRS kā teroristisku valsti”, kā arī „attaisno un reabilitē nacistu noziedzniekus". Dienu vēlāk Maskavas pilsētas tiesa likvidēja arī cilvēktiesību centru „Memoriāls”.

Atsauces

Ārējās saites 

 Tiešsaistes datubāze „PSRS politiskā terora upuri” 
 Apbedījumu un piemiņas vietu rādītājs „Krievijas terora un gulagu nekropole” 
 Padomju režīma (1917—1991) upuru atvērtais saraksts    
 

Krievijas organizācijas
PSRS politiskās represijas
Nobela miera prēmijas laureāti
Inna Djeri

Inna Djeri (dzimusi ) ir Latvijas krievu nekustamā īpašuma speciāliste, politiķe, Eiropas parlamenta deputātes Tatjanas Ždanokas palīdze un Rīgas domes deputāte, ievēlēta no Latvijas Krievu savienības saraksta. Darbojas Mājokļu un vides, kā arī Satiksmes un transporta lietu komitejā. Inna Djeri ieguvusi augstāko izglītību ekonomikā un biznesa vadībā Latvijas Universitātē un maģistra grādu biznesa vadībā Akronas Universitātē ASV.

Atsauces 

1978. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas Krievu savienības politiķi
Rīgas domes deputāti (2020—2025)
Latvijas Universitātes absolventi
Anja Teilore Džoja

Anja Džozefīne Marija Teilore Džoja (, dzimusi ) ir aktrise un modele.

Dzimusi Maiami, uzaugusi Buenosairesā un Londonā, Teilore Džoja 16 gados pameta skolu, lai uzsāktu aktrises karjeru. Pēc mazām lomām televīzijā, viņa piedzīvoja savu kinodebiju šausmu filmā "Ragana" (The Witch, 2015), par savu tēlojumu iegūstot Gotham balvu un Empire balvu. Vēlāk piedalījusies M. Naita Šjāmalāna šausmu filmā "Sašķeltais" (Split, 2016) un melnajā komēdijā Thoroughbreds (2017). Vēlāk piedalījusies miniseriālā The Miniaturist (2017), seriāla Peaky Blinders (2019–2022) piektajā un sestajā sezonā, seriālā The Dark Crystal: Age of Resistance 2019), filmas "Sašķeltais" turpinājumā "Misters Stikls" (Glass, 2019), romantiskajā komēdijā "Emma" (Emma, 2020), supervaroņu filmā "Jaunie mutanti" (2020), Edgara Raita šausmu filmā "Vakarnakt Soho" (2021) un vēsturiskajā drāmā "Ziemeļnieks" (2022).

Par lomu Netflix miniseriālā "Dāmas gambīts" (2020), Teilore Džoja ieguva Zelta globusa balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu, kā arī tika nominēta Emmy balvai.

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Zelta globusa balvas ieguvēji
Sašķeltais

"Sašķeltais" () ir 2016. gada ASV psiholoģiska šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir M. Naits Šjāmalāns. Filmā galvenās lomas atveido Džeimss Makevojs, Anja Teilore Džoja un Betija Baklija.

Filma it par kādu vīrieti ar 24 dažādām personībām, kurš nolaupa un iesloga trīs pusaugu meitenes.

"Sašķeltais" pirmizrāde notika  un tā saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes. Filma bija arī finansiāli veiksmīga, nopelnot 278,5 miljonus ASV dolārus pie 9 miljonu budžeta. "Sašķeltais" ir otrā filma no Šjāmalāna Unbreakable triloģijā pēc "Neievainojamais" (Unbreakable, 2000) un pirms "Misters Stikls" (Glass, 2019).

Atsauces

Ārējā saites 

2016. gada filmas
ASV filmas
Šausmu filmas
Universal Pictures filmas
M. Naita Šjāmalāna filmas
Džefrijs Raits

Džefrijs Raits (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Par lugu Angels in America un tā HBO kanāla adaptāciju ieguvis Tony balvu, Zelta globusa balvu un Emmy balvu.

Piedalījies tādās filmās kā Basquiat (1996), Džeimsa Bonda filmās "Kazino Royale" (2006), "Mierinājuma kvants" (2008) un "Nav laiks mirt" (2021), "Ārkārtīgi skaļi un neticami tuvu" (2011), "Marta īdas" (2011), "Pirmkods" (2011), "Izdzīvo tikai mīlētāji" (2013), "Bada spēles: Spēle ar uguni" (2013), "Bada spēles: Zobgaļsīlis. 1. daļa" (2014) un "Francijas Vēstnesis" (2021). Piedalījies arī HBO seriālos "Pagrīdes impērija" (2013–2014) un "Mežonīgo rietumu pasaule" (Westworld, 2016–pašlaik).

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Emmy balvas ieguvēji
Zelta globusa balvas ieguvēji
Tony balvas ieguvēji
Vašingtonā dzimušie
Rebeka Fērgusone

Rebeka Luīza Fērgusone Sundstrema (, dzimusi ) ir zviedru aktrise.

Savu karjeru sākusi zviedru ziepju operā Nya tider (1999–2000) un šausmu filmā Drowning Ghost (2004). Starptautisku atpazīstamību ieguvusi britu miniseriālā "Baltā karaliene" (The White Queen, 2013), par ko viņa tika nominēta Zelta globusa balvai.

Attēlojusi MI6 aģenti filmās "Neiespējamā misija: Slepenā nācija" (2015) un "Neiespējamā misija: Sekas" (2018). Piedalījusies arī tādās filmās kā "Florense Fostere Dženkinsa" (2016), "Izklaides karalis" (2017), "Dzīvība" (2017), "Doktors Miegs" (2019), "Vīri melnā: Globālie draudi" (2019) un "Kāpa" (2021).

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Zviedrijas aktieri
Stokholmā dzimušie
Ieroču iela

Ieroču iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Brasā. Tā sākas krustojumā ar Hospitāļu ielu un beidzas krustojumā ar Miera ielu. Visā garumā iela klāta ar bruģa segumu; tās kopējais garums ir 292 metri.

Ielas raksturojums 
Ieroču iela ir 292 m gara vietējas nozīmes iela Brasas apkaimes ziemeļos. Tā sākas krustojumā ar Hospitāļu ielu un virzās austrumu virzienā. Iela krustojas ar Lejas ielu, Lāču iela un beidzas krustojumā ar Miera ielu. Ieroču ielā pārsvarā ir pilsētas centram raksturīgā daudzstāvu īres namu apbūve.

Pirmo reizi Rīgas kartēs Ieroču iela sastopama 1867. gadā ar nosaukumu Rožu iela. 1885. gada pilsētas plānos iela sastopama jau ar savu tagadējo nosaukumu Ieroču iela, kas laika gaitā vairāk nav mainījies. 1885. gadā ielai pievienoja daļu no Mazās Lāču ielas.

Ielu savienojumi 
Ieroču iela ir savienota ar šādām ielām:
 Hospitāļu iela (T veida krustojums)
 Lejas iela
 Lāču iela (T veida krustojums)
 Miera iela (T veida krustojums)

Atsauces

Skatīt arī 
 Brasa

Ielas Brasā
Vidzemes priekšpilsēta
Gvajave

Īstā gvajave (Psidium guajava), arī guava, ir mūžzaļš miršu dzimtas krūmu vai mazu koku suga. Tā dabiskais izplatības areāls ir Karību reģions, Centrālamerika un Dienvidamerika. Tā augļi tiek izmantoti uzturā un satur daudz A un C vitamīnus.

Atsauces

Ārējās saites 

Miršu dzimta
Prohibīcija

Prohibīcija (no  — 'aizliegums'), arī sausais likums ir aizliegums vai ierobežojums ražot un pārdot alkoholiskus dzērienus. Biežāk attiecināms uz periodu ASV no 1920. līdz 1933. gadam, kad visā valsts teritorijā tika aizliegta alkoholisko dzērienu ražošana, importēšana un tirdzniecība.

Sausā likuma laikā ASV plaši attīstījās organizētā noziedzība.

Atsauces 

Jēdzieni
Zenta Tretjaka

Zenta Tretjaka (dzimusi  Jelgavā) ir Latvijas baltkrievu juriste, politiķe un policiste. Bijusi arī 12. un 13. Saeimas deputāte, pārstāvot partiju "Saskaņa". Latvijas valsts aizsardzības fonda biedrības "Lāčplēsis", Jelgavas baltkrievu biedrības „Zlata”, bijusi Jelgavas valstspilsētas domes deputāte.  

2006. gadā absolvējusi jurisprudenci Latvijas Policijas akadēmijā un 2008. gadā Baltijas Starptautiskā akadēmiju, iegūstot maģistra grādu civiltiesībās. 

2010. gadā Valsts policijas Zemgales reģiona pārvaldes Jelgavas iecirkņa priekšniece. Kopš 2011. gada Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas izdienas pensijā, policijas pulkvežleitinanta pakāpē. 

2013. gadā Jelgavas novada pašvaldības deputāte, no 2014. gada līdz 2018. gadam Latvijas Republikas Saeimas deputāte (debatējusi tikai vienu reizi – 2015. gada novembrī).  2015. gadā Z.Tretjakai tika atteikta pielaide valsts noslēpumam.

Atsauces 

1960. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Latvijas baltkrievi
Linda Ozola

Linda Ozola (dzimusi ) ir latviešu politiķe un  filoloģe. Rīgas domes deputāte un domes priekšsēdētāja vietniece, ievēlēta no Jaunās konservatīvās partijas saraksta. Bijusi 13. Saeimas deputāte. Lindas Ozolas pārraudzībā ir Rīgas pilsētas drošības un sabiedriskās kārtības jautājumi, pretkorupcijas jautājumi un pašvaldības darba atklātības jautājumi. Rīgas domes drošības, kārtības un korupcijas novēršanas jautājumu komitejas priekšsēdētāja un sociālo jautājumu komitejas locekle. 2001. gadā Latvijas Universitātē ieguvusi bakalaura grādu angļu – norvēģu filoloģijā. 2011. gadā Latvijas Universitātē ieguvusi maģistra grādu konferenču tulkošanā.

2020. gadā nolikusi Saeimas deputāta mandātu un ārkārtas vēlēšanās ievēlēta Rīgas domē, kļūstot par vienu no trim vicemēriem. 2019. gada oktobrī sabiedrības sašutumu izraisīja Lindas Ozolas pacilātais tvīts par atrašanos Turcijā brīdī, kad Turcija tika veikusi militāru uzbrukumu Sīrijai.

Atsauces 

1979. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
13. Saeimas deputāti
Rīgas domes deputāti (2017—2020)
Rīgas domes deputāti (2020—2025)
Rīgā dzimušie
Edigejs

Edigejs (ﺋﻳﺩﺌﮔﻪﻲ,  — Idiqu, ap 1352–1419) bija nogajiešu emīrs no mangitu klana, kurš pēc viņa pretinieka hana Tohtamiša nāves no 1395. līdz 1418. gadam valdīja Zelta Ordas hanu Timura Kutluga (1395—1399), Šadibeka (1399—1408), Bulata (1407—1411), Timura Kutluga dēla Timura (1411—1412) un Čokres (1414—1416) vārdā, cīnoties ar hana Tohtamiša dēliem Džalaladinu (1412—1413), Kerimu Birdi  (1413—1414) un Kepeku (1414).

Dzīvesgājums 
Dzimis aptuveni 1352. gadā beklerbeka Baltičaka ģimenē, kuru 1378. gadā nogalināja hans Tohtamišs.   
Edigeja māsa apprecējās ar Samarkandas emīru Tamerlanu un viņš izvirzījās par vienu no galvenajiem karavadoņiem, vadot Tamerlana karaspēku 1391. gada karagājienā pret hanu Tohtamišu.  

Kad 1395. gadā Tamerlans nopostīja Zelta Ordas galvaspilsētu Saraju Berki un Krimas ostas, hans  Tohtamišs aizbēga pie Lietuvas dižkunigaiša Vītauta, par Ordas hanu (krievu avotos — caru) Tamerlans iecēla hana Urusa mazdēlu Timuru Kutlugu. 1398. gadā Vītauts ieņēma cietoksni pie Dņepras upes grīvas un paplašināja Lietuvas teritoriju līdz pat Melnās jūras piekrastei. 1399. gada maijā viņš Kijivā izsludināja krusta karu pret tatāriem, ko apstiprināja Romas pāvests Bonifācijs IX.
1399. gadā Zelta Ordas karaspēks Edigeja vadībā uzvarēja Lietuvas karaspēku kaujā pie Vorsklas.
Edigejs veica valsts apvērsumu, nogalināja Timuru Kutlugu un par hanu iecēla viņa jaunāko brāli Šadibeku. Pēc Tamerlana nāves Edigejs par Horezmas emīru iecēla savu vasali Inku. 
1407. gadā Edigejs sastrīdējās ar Šadibeku un par hanu iecēla viņa dēlu Bulatu (Puladu). 
1408. gadā Edigejs nopostīja Maskavas kņazistes pilsētas un Rjazaņu, taču Maskava atpirkās, samaksājot 3000 rubļu. 
1411. gadā par Ordas hanu kļuva Timura Kutluga dēls Timurs, kas sacēlās pret Edigeja virsvaru, Edigejs bēga uz Horezmu, taču drīz vien atgriezās Ordā un 1416. gadā ieņēma Kijivu. 
1419. gadā viņu nogalināja kāds no Tohtamiša dēliem.

Ārējās saites 

Musulmaņi
Zelta ordas vadītāji
Neaizskaramie (1987. gada filma)

"Neaizskaramie" () ir 1987. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors ir Braiens De Palma. Filmā galvenās lomas atveido Kevins Kostners, Čārlzs Mārtins Smits. Endijs Garsija, Roberts De Niro un Šons Konerijs.

Filma ir par prohibīcijas biroja aģentu Eliotu Nesu (Kostners), kurš izveido komandu "Neaizskaramie", lai notvertu un notiesātu Alu Kaponi (De Niro).

"Neaizskaramie" pirmizrāde notika  Ņujorkā. Filma nopelnīja 106,2 miljonus ASV dolārus, kā arī bija kritiski veiksmīga. "Neaizskaramie" saņēma četras Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas, no tām iegūstot vienu kategorijā labākais aktieris otrā plāna lomā (Konerijam).

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gada filmas
ASV filmas
Braiena De Palmas filmas
3E. autobusu maršruts (Rīga)

3e. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Bolderāja līdz Centrālā stacija apkaimei.

3e. eksprešu autobusu maršruta kopējais garums ir 28,2 km. Maršruta Bolderāja — Centrālā stacija kopējais garums ir 14,1 km, bet maršruta Centrālā stacija — Bolderāja kopējais garums ir 14,1 km.

Pirms maršruta slēgšana pa 3e. autobusu maršrutu kursēja tikai 3 autobusi, bet brīvdienās — tikai 2 autobusi.

40e. eksprešu autobusu maršrutu apkalpoja RPPU ''Imanta'' un SIA ''Rīgas satiksme'' 6. autobusu parks.

Maršruts tika slēgts 2004. gada 14. janvarī un 2008. gadā tika atklāts 30.autobusu maršruts un brauca pa ceļu ka 3e.autobusa maršrūts.

Maršruts 
Bolderāja — Centrālā stacija kursēja pa šādām ielām: Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Daugavgrīvas šoseja, Daugavgrīvas iela, Raņķa dambis, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela.

Centrālā stacija — Bolderāja kursēja pa šādām ielām: Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Raņķa dambis, Daugavgrīvas iela, Daugavgrīvas šoseja, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela un Parādes iela.

Pieturvietas 
3e. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 20 pieturas. Maršrutā Bolderāja — Centrālā stacija bija 10 pieturas, bet maršrutā Centrālā stacija — Bolderāja bija 10 pieturas.

Skatīt arī 

 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme
 Rīgas metropolitēns

Autobusu satiksme Rīgā
Vībotne

Parastā vībotne (Artemisia vulgaris) ir daudzgadīgs kurvjziežu dzimtas lakstaugs. Tam ir stāvs, zarains stublājs un sīkiem ziedu kurvīšiem. Stublājs var izaug līdz 1 metra augstumam; auglis ir sēklenis. Vībotņu dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijas mērenā josla, bet mūsdienās ir sastopams arī Ziemeļamerikā. Šo augu izmanto tautas medicīnā.

Ārējās saites 

Vībotnes
Ārstniecības augi
13A. autobusu maršruts (Rīga)

13a. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Ulbrokas kapiem līdz Kleistu apkaimei.

13a. autobusu maršruta kopējais garums bija 70,2 km. Maršruta Ulbrokas kapi — Kleisti kopējais garums bija 35,1 km, un maršruta Kleisti — Ulbrokas kapi kopējais garums arī bija 35,1 km.

Pirms maršruta slēgšanas pa 13a. autobusu maršrutu kursēja tikai 4 autobusi, bet brīvdienās — 3 autobusi. 13a. eksprešu autobusu maršrutu apkalpoja RPPU "Imanta" un SIA "Rīgas satiksme" 6. autobusu parks. Maršruts slēdza .

Maršruts 
Kleisti — Preču 2 — Ulbrokas kapi kursēja pa šādām ielām: ceļš bez nosaukuma, Rātsupītes iela, Kleistu iela, Kurzemes prospekts, Slokas iela, Dzirciema iela, Buļļu iela, Daugavgrīvas iela, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Marijas iela, A. Čaka iela, Stabu iela, Avotu iela, A. Deglava iela, Nīcgales iela, Stopiņu iela, Vestienas iela, Pildas iela, Dārzciema iela, Lubānas iela, Meirānu iela, Rencēnu iela, Meirānu iela, Lubānas iela.

Ulbrokas kapi — Preču 2 — Kleisti kursēja pa šādām ielām: Lubānas iela, Meirānu iela, Rencēnu iela, Meirānu iela, Lubānas iela, Dārzciema iela, Pildas iela, Piedrujas iela, Vestienas iela, Stopiņu iela, Nīcgales iela, A. Deglava iela, Avotu iela, Stabu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Daugavgrīvas iela, Buļļu iela, Dzirciema iela, Slokas iela, Kurzemes prospekts, Kleistu iela, Rātsupītes iela.

Pieturvietas 
13a. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 81 pieturas. Maršrutā Ulbrokas kapi — Preču 2 — Kleisti bija 38 pieturas, bet maršrutā Kleisti — Preču 2 — Ulbrokas kapi bija 43 pieturas.

Skatīt arī 
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Mikroautobusu satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas satiksme
 Rīgas metropolitēns

Atsauces 

13a
Malaika Mihambo

Malaika Mihambo (dzimusi  Heidelbergā, Vācijā) ir vācu vieglatlēte, startē tāllēkšanas sacensībās. Pašreizējā olimpiskā (), divkārtējā pasaules (2019, 2022) un 2018. gada  Eiropas čempione tāllēkšanā. Viņas māte ir no Vācijas, bet tēvs no Tanzānijas.

Mihambo atzīta par Vācijas gada sportisti 2019., 2020. un 2021. gadā.

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Vācijas vieglatlētes
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Tāllēcēji
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Denjels Gafords

Denjels Gafords (; dzimis  Arkanzasas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē centra pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Vašingtonas "Wizards".

Karjera 
Augstskolu basketbolā pārstāvēja NCAA komandu Arkanzasas Universitātes "Razorbacks".

NBA 
Pēc divām sezonām augstskolu basketbolā 2019. gada NBA draftā viņu Čikāgas "Bulls" izraudzījās ar kopējo 38. numuru otrajā kārtā. "Bulls" sastāvā D. Gafords bija rezervists, spēlējot arī G Līgas komandā Windy City Bulls.

2021. gada martā D. Gafords tika aizmainīts uz Vašingtonas "Wizards" trīs komandu maiņas darījumā, kurā bija iesaistīta arī Bostonas "Celtics", bet "Wizards" atstāja Mo Vāgners. Pirmajā nepilnajā sezonā D. Gafords bija "Wizards" rezerves centra spēlētājs, taču ar otrās sezonas sākumu nostiprinājās komandas starta pieciniekā.

2021. gada 18. oktobrī D. Gafords noslēdza trīs gadu līgumu ar "Wizards", kura ietvaros paredzēts 40,2 miljonu dolāru liels atalgojums. 2022. gada aprīlī aizvadīja karjeras rezultatīvāko spēli, gūstot 24 punktus uzvarā pār Minesotas "Timberwolves" (132—114).

Atsauces

Ārējās saites 

 

1998. gadā dzimušie
Ārkanzasā dzimušie
ASV basketbolisti
Basketbola centri
Čikāgas "Bulls" spēlētāji
Vašingtonas "Wizards" spēlētāji
Svētā brieža nogalināšana

"Svētā brieža nogalināšana" () ir 2017. gada Īrijas un Apvienotās Karalistes psiholoģiska šausmu trillera filma, kuras režisors ir Jorgs Lantimos. Filmā galvenās lomas atveido Kolins Ferels, Nikola Kidmena, Berijs Keogans, Refija Kesidija, Sanijs Saldžiks, Ališija Silverstone un Bils Kemps. Filmas stāsts ir balstīts uz sengrieķu dramaturga Eiripīda traģēdijas "Ifigēnija Aulidā".

Filma ir par sirds ķirurgu Stīvenu Mērfiju (Ferels), kurš slepeni sadraudzējas ar pusaugu zēnu (Keogans), kuram ir saistība ar viņa pagātni. Viņš iepazīstina puisi ar savu ģimeni, kura sāk noslēpumaini slimot.

Filmas pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma ieguva kinofestivāla balvu par labāko scenāriju. Filma ieguva pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 7 miljonus ASV dolāru.

Atsauces

Ārējās saites 

2017. gada filmas
Īrijas filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Acu zobs (filma)

"Acu zobs" (; Kynodontas) ir 2009. gada Grieķijas psiholoģiskas drāmas filma, kuras režisors ir Jorgs Lantimos. Filmā galvenās lomas atveido Krists Stergioglu, Mišela Velija, Angeliki Papolia, Marija Coni un Krists Pasalis.

Filma ir par māti un tēvu, kuri savus trīs bērnus iesloga un audzina nožogotā ēkā. Bērniem nav zināšanu par ārpasauli; viņu vecāki saka, ka viņi būs gatavi doties prom, kad zaudēs savu acu zobu.

"Acu zobs" pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā, kur tā saņēma Un Certain Regard balvu. Filma tika nominēta 83. Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākā filma svešvalodā. "Acu zobs" saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, raksturojot to kā "melnu, sirreālu un murgainu" un dēvējot to par vienu no nozīmīgākajām grieķu filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

Grieķijas filmas
Drāmas
Čārlijs Kaufmans

Čārlzs Stjuarts Kaufmans (, dzimis ) ir amerikāņu scenārists, producents, režīsors un rakstnieks.

Bijis scenārija autors tādām veiksmīgām filmām kā "Būt par Džonu Malkoviču" (1999), "Adaptācija" (2002) un "Gaišo atmiņu mūžīgais starojums" (2004). Kaufmana pirmā režisētā filma bija "Sinekdoha, Ņujorka" (2008), ko kinokritiķis Rodžers Īberts 2009. gadā nodēvēja par desmitgades labāko filmu. Vēlāk veidojis animācijas filmu "Anomalisa" (2015) un psiholoģisko trilleri I'm Thinking of Ending Things (2020).

Kaufmans tiek uzskatīts par vienu no sava laika ievērojamākajiem kinoscenāristiem. Viņš ir četras reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvi: divreiz par labāko oriģinālscenāriju filmām "Būt par Džonu Malkoviču" un "Gaišo atmiņu mūžīgais starojums", par labāko adaptēto scenāriju filmai "Adaptācija" un par labāko animācijas filmu ("Anomalisa"). Par scenāriju filmai "Gaišo atmiņu mūžīgais starojums" saņēmis Oskaru. Ieguvis arī trīs BAFTA kino balvas. Trīs Kaufmana scenāriji parādās Writers Guild of America "101 visu laiku labāko scenāriju" sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1958. gadā dzimušie
ASV scenāristi
ASV kinoproducenti
Amerikāņu kinorežisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Ņujorkā dzimušie
Ana de Armasa

Ana Selija de Armasa Kaso (, dzimusi ) ir kubiešu un spāņu aktrise.

Dzimusi Kubā, 18 gadu vecumā pārcēlusies uz Madridi, kur no 2007. līdz 2010. gadam viņa piedalījās populārā pusaudžu seriālā El Internado. Vēlāk pārcēlusies uz Losandželosu, kur viņa piedalījās angļu valodas filmās "Tuk-tuk" (Knock Knock, 2015), "Kara suņi" (2016) un Hands of Stone (2016). Starptautisku atpazīstamību ieguvusi ar lomu Denī Vilnēva zinātniskās fantastikas filmu "Pa asmeni skrejošais 2049" (2017). Ieguvusi Zelta globusa balvu kā labākā aktrise komēdijā vai mūziklā par filmu "Uz nažiem" (2019). Piedalījusies arī filmās "Spiegu tīkls" (2019), "Nav laiks mirt" (2021) un The Gray Man (2022).

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Kubā dzimušie
Kubiešu kinoaktieri
Spāņu kinoaktieri
Kenets Brana

Sers Kenets Čārlzs Brana (, dzimis ) ir Ziemeļīrijas aktieris un kinorežisors. Ieguvis  Amerikas Kinoakadēmijas balvu par oriģinālscenāriju filmai "Belfāsta" (2021).

Brana ir gan režisējis, gan attēlojis galveno lomu vairākās Viljama Šekspīra lugu adaptācijās, kā "Henrijs V" (Henry V, 1989), "Liela brēka, maza vilna" (Much Ado About Nothing, 1993), "Otello" (Othello, 1995), "Hamlets" (Hamlet, 1996), "Veltas pūles mīlā" (Love's Labour's Lost, 2000) un "Kā jums tīk" (As You Like It, 2006). Par filmu "Henrijs V" nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai gan kā labākais aktieris, gan kā labākais režisors. Par filmu "Hamlets" nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par labāko adaptēto scenāriju.

Piedalījies tādās filmās kā "Slavenība" (1998), "Mežonīgie rietumi" (1999), "Ceļš uz Eldorado" (2000), Conspiracy (2001), "Harijs Poters un Noslēpumu kambaris" (2002), Warm Springs (2005), "Valkīra" (Valkyrie, 2008), "Radio pirāti" (2009), "7 dienas un naktis ar Merilinu Monro" (2011), "Denkerka" (2017) un Tenet (2020). Par filmu "7 dienas un naktis ar Merlinu Monro" Brana saņēma Oskara nomināciju kā labākais aktieris otrā plāna lomā.

Brana ir režisējis un attēlojis galveno lomu filmās "Mirt vēlreiz" (Dead Again, 1991), "Slepkavība Austrumu ekspresī" (2017) un "'Nāve uz Nīlas" (2022). Režisējis tādas filmas kā Swan Song (1992), "Mērijas Šellijas Frankenšteins" (Mary Shelley's Frankenstein, 1994), "Burvju flauta" (The Magic Flute, 2006), "Okšķeris" (Sleuth, 2007), "Tors" (2011), "Pelnrušķīte" (Cinderella, 2015) un "Belfāsta" (2021). Branas īsfilma Swan Song tika nominēta Oskara balvai kā labākā īsfilma. Par filmu "Belfāsta" Brana tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai trīs kategorijās, no kurām vienu balvu saņēma par labāko oriģinālscenāriju. Līdz ar to Bana kļuvis par pirmo, kas nominēts septiņās dažādās ASV Kinoakadēmijas balvas kategorijās, apsteidzot Voltu Disneju, Alfonso Kuaronu un Džordžu Klūniju, kuri tikuši nominēti sešās kategorijās.

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
Ziemeļīrijā dzimušie
Britu kinoaktieri
Britu kinorežisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Emmy balvas ieguvēji
Eiropas Kino balvas ieguvēji
Zelta globusa balvas ieguvēji
Konrāds IV

Konrāds IV. Dzimis 1228. gadā, miris 1254. gadā. Jeruzālemes karalis kā Konrāds II, Itālijas karalis kā Konrāds IV, Sicīlijas karalis kā Konrāds I. Pretendēja uz Svētās Romas impērijas imperatora troni.

Līdz 1235. gadam dzīvoja Sicīlijas karalistē, bet pēc tam devās uz vācu zemēm. Švābijas hercogs no 1235. gada. 1237. gadā Vīnē ievēlēts par Romiešu karali un kronēts par Itālijas karali, kopš tā laika bija tēva varas pārstāvis vācu zemēs. Lai arī šo titulu neatzina Romas pāvests Gregorijs IX, tas nozīmēja, ka Konrāds kļūs par nākamo Svētās Romas impērijas imperatoru. Pēc Frīdriha II atcelšanas no troņa 1245. gadā Konrāds vācu zemēs karoja pret diviem troņa pretendentiem - Heinrihu Raspi un Holandes Vilhelmu II, kam bija Romas pāvesta atbalsts. Saņemot ziņas par Frīdriha II nāvi, Konrāds 1251. gada oktobrī izlēma doties uz savas dzimtas pārvaldīto Sicīlijas karalisti. Ieradies Itālijā, Konrāds sasauca tikšanos ar Lombardijas pilsētu pārstāvjiem. 1252 . gada 8. janvārī viņš ieradās Sicīlijā, kur viņu sagaidīja reģents un pusbrālis Manfreds. Sicīlijā pret Hohenštaufenu varu bija sākušies vairāki dumpji, kurus Manfreds apspieda. Manfreds arī bija uzsācis neveiksmīgas sarunas ar pāvestu Inocentu IV par iespēju viņam kļūt par Sicīlijas karali Konrāda vietā. Sarunas ar pāvestu par to, lai tas kronētu Konrādu par imperatoru, bija neveiksmīgas, pāvestam atsakoties pieņemt viena Hohenštaufenu pārstāvja varu gan impērijā, gan Sicīlijā. Dumpju apspiešana karalistē turpinājās līdz 1253. gadam, kad pēc vairāku mēnešu aplenkuma 10. oktobrī tika iekarota Neapole. Konrāds atsāka sarunas ar pāvestu, kas turpinājās līdz 1254. gada februārim, pāvestam joprojām atsakoties atzīt Konrādu par likumīgu imperatoru, un 1254. gada aprīlī pāvests Konrādu izslēdza no baznīcas. Konrāds gatavojās karagājienam pret pāvestu un viņa atbalstītājiem Lombardijas līgā, taču mira no malārijas 1254. gada 21. maijā.

Atsauces

Svētās Romas impērijas imperatori
Romiešu karaļi
Jeruzālemes karaļi
Itālijas karaļi
Hoenštaufenu dinastija
Kamilla Bartone

Kamilla Bartone (dzimusi ) ir latviešu tenisiste. Bārtone pārī ar Oksanu Seļehmetjevu uzvarēja 2019. gada ASV atklātā čempionāta meiteņu dubultspēļu turnīrā.

Biogrāfija 
Bartone tenisu sāka spēlēt sešu gadu vecumā un galvenokārt spēlē ITF turnīrus, kuros līdz šim izcīnījusi vienu titulu vienspēlēs un vienu dubultspēlēs. WTA pamatturnīrā debitēja 2019. gada Baltic Open dubultspēļu turnīrā pārī ar Kseniju Alešinu.

Atsauces

Ārējās saites 

2002. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas tenisisti
22A. autobusa maršruts (Rīga)

22a. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tika nodrošināti no Katedrales (Esplanāde) Rīgas centrā līdz starptautiskajai lidostai "Rīga" Mārupes novadā.

Maršruta kopējais garums sasniedz 26,5 km. Virziena Katedrale (Esplanāde) — Lidosta "Rīga" kopējais garums ir 11,5 km, bet virziena Lidosta "Rīga" — Katedrale (Esplanāde) kopējais garums ir 12 km. 

Pārvadājumus maršrutā apkalpoja RPPU ''Imanta'' un SIA "Rīgas Satiksme"

Maršruts tika slēgts 2009. gadā 1.janvarī.

Pēdejā nedēļā kursēja darba dienās - 4 autobusi un brīvdienās - 3 autobusi.

Maršruts 

 Virzienā Katedrāle (Esplanāde) — Lidosta "Rīga" autobusi kursē šādās ielās: Brīvības bulvāris, Kalpaka bulvāris, Krišjāna Valdemāra iela, Vanšu tilts, Krišjāna Valdemāra iela, Kalnciema iela, Lielirbes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, P133 (Rīga un Mārupes novads), Ziemeļu iela (Mārupes novads) un lidostas "Rīga" pievedceļš (Mārupes novads).
 Virzienā Lidosta "Rīga" — Katedrāle (Esplanāde) autobusi kursē šādās ielās: lidostas "Rīga" pievedceļš (Mārupes novads), P133 (Mārupes novads un Rīga), Kārļa Ulmaņa gatve, Lielirbes iela, Kalnciema iela, Krišjāna Valdemāra iela, Vanšu tilts, Krišjāna Valdemāra iela, Elīzabetes iela, Brīvības bulvāris.

Pieturvietas 
22a. autobusu maršrutā bija 14 pieturas, virzienā Katedrāle (Esplanāde) — Lidosta "Rīga" ir 7 pieturas, bet virzienā Katedrāle (Esplanāde) — Abrenes iela ir 7 pieturas.

Skatīt arī 

 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme
 Rīgas metropolitēns

Autobusu satiksme Rīgā
Miķelis Veide

Miķelis Vilhelms Veide (1869 - 1941) bija latviešu kuģinieks, tālbraucēju kapteinis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1869. gada 10. augustā Ainažu pagasta Milleros kuģu īpašnieka, kapteiņa un viena no Ainažu jūrskolas dibinātājiem Jura Veides ģimenē.
Mācījies un 1892. gadā absolvējis Ainažu jūrskolu ar tālbraucēju kapteiņa diplomu. 1893-94. gadā bijis kapteinis uz tēvam piederošā burinieka - trīsmastu barkentīnas Georg.
Pēc tam līdz pat 1. pasaules karam bijis kapteinis uz ārzemju tvaikoņiem Consul Thorsoe un Christian Nebe.
Pēc 1. pasaules kara atgriezies Latvijā un 1920. gadu sākumā bijis tvaikoņa Krīvs kapteinis. No 1926. līdz pat 1940. gadam bijis Latvijas Tirdzniecības flotes tvaikoņa Kalpaks kapteinis. 

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā pārcelts par kapteini uz tvaikoņa Imanta vēl pēc tam uz Lietuvas tvaikoņa Kretinga. 1941. gada vasarā tvaikonis piedalījās Tallinas ostas evakuācijā uz Ļeņingradu un 15. augustā kuģi Somu jūras līcī sabombardēja Somijas kara aviācija. Gājis bojā kopā ar kuģi.

Atsauces 

1869. gadā dzimušie
1941. gadā mirušie
Latvijas jūrnieki
Limbažu novadā dzimušie
Ainažu jūrskolas absolventi
36A. autobusu maršruts (Rīga)

36a. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Imantas līdz Vakarbuļļiem.

36. autobusu maršruta kopējais garums ir 49,742 km. Maršruta Imanta — Vakarbuļļi kopējais garums ir 24,990 km, bet maršruta Vakarbuļļi — Imanta kopējais garums ir 24,752 km.

Darbdienās pa 36a. autobusu maršrutu kursēja 8 autobusi, tāpat arī brīvdienās — 7 autobusi.

36a. autobusu maršrutu apkalpoja RPPU ''Imanta'' un SIA ''Rīgas satiksme''

Maršrūts tika slēgts 2006. gada 1. janvārī

Pēdēja nedēļa kursēja Darba dienās - 8 autobusi un Brīvdienās - 7 autobusi

Maršruts 
Imanta — Vakarbuļļi kursēja pa šādām ielām: Airītes iela, Kurzemes prospekts, Jūrmalas gatve, Anniņmuižas bulvāris, Bebru iela, Kurzemes prospekts, Kleistu iela, Lielā iela, Silikātu iela, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela, Parādes iela, Dzintara iela, Ilmeņa iela un ceļš bez nosaukuma.

Vakarbuļļi — Imanta kursēja pa šādām ielām: ceļš bez nosaukuma, Ilmeņa iela, Dzintara iela, Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Silikātu iela, Lielā iela, Kleistu iela, Kurzemes prospekts, Bebru iela, Anniņmuižas bulvāris, Jūrmalas gatve un Kurzemes prospekts.

Pieturvietas 
36a. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 80 pieturas. Maršrutā Imanta — Vakarbuļļi ir 41 pietura, bet maršrutā Vakarbuļļi — Imanta 5 ir 38 pieturas.

Skatīt arī 

 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme
 Rīgas metropolitēns

Autobusu satiksme Rīgā
Princis Endrū

Princis Endrū, Jorkas hercogs (; dzimis 1960. gada 19. februārī) ir Lielbritānijas karaliskās ģimenes loceklis. Viņš ir Karalienes Elizabetes II un Edinburgas hercoga prinča Filipa trešais bērns (otrais dēls). Endrū ir astotajā vietā Lielbritānijas troņa mantošanas rindā.

Endrū dienēja Karaliskajā flotē kā helikoptera pilots un instruktors un kā karakuģa kapteinis. Folklendu kara laikā viņš veica vairākas misijas. 1986. gadā viņš apprecējās ar Sāru Fērgusoni un tika iecelts par  Jorkas hercogu . Viņiem ir divas meitas, princeses Beatrise un Jūžeinija. Viņu laulība, izšķiršanās 1992. gadā un formāla šķiršanās 1996. gadā izpelnījās plašu plašsaziņas līdzekļu atspoguļojumu. Endrū 10 gadus līdz 2011. gada jūlijam bija Apvienotās Karalistes īpašais pārstāvis starptautiskās tirdzniecības un investīciju jautājumos.

Apsūdzības  
2019. gadā Virdžīnija Džufre (Giuffre) apsūdzēja Endrū par seksuālu vardarbību pret bērnu, apgalvojot, ka 2001. gadā viņš Džefrija Epstīna rīkotā pasākumā uzsāka seksuālu saskarsmi ar viņu, zinot, ka viņa tolaik bija 17 gadus veca un nepilngadīga. Pēc negatīvas sabiedrības reakcijas uz BBC televīzijas interviju 2019. gada novembrī, kurā viņš noliedza Džufres apgalvojumus, apgalvojot, ka neatceras, ka būtu ticies ar viņu, un viņa sakariem ar Epstīnu, Endrū uz laiku atkāpās no sabiedriskajiem pienākumiem.

2022. gada janvārī Endrū kļuva par apsūdzēto tiesas prāvā par seksuālu vardarbību, ko Džufre iesniedza Ņujorkas štatā. Endrū ir Epstīna darījumu kriminālizmeklēšanas lietā minēta persona; ASV varas iestādes iesniedza Apvienotajai Karalistei savstarpējās juridiskās palīdzības pieprasījumu, lai viņu oficiāli nopratinātu. 2022. gada 13. janvārī Endrū zaudēja savus militāros goda titulus un atteicās no dažādu labdarības organizāciju goda patrona lomas, un tika paziņots, ka viņš aizstāvēs prasību kā "privātpersona".

Atsauces

Ārējās saites 

 

1960. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Vindzoru dinastija
Apvienotās Karalistes prinči