joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ulciņa

Ulciņa (; ) ir pilsēta Melnkalnē, Ulciņas pašvaldības administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Adrijas jūras krastā. 2011. gadā Ulciņā dzīvoja 10,7 tūkstoši iedzīvotāju.

Vēsture 
Dibināta 5. gadsimtā pirms mūsu ēras, hellēnisma periodā tā atradās Ilīrijas sastāvā. Kad 163. gadā p.m.ē. to pakļāva Romas Republika, to to dēvēja par Olcīniju (Olcinium). 
Pēc Romas impērijas sadalīšanas tā atradās Austrumromas impērijas sastāvā. 1423. gadā pilsētu iekaroja Venēcijas Republika un nosauca par Dulčinjo (Dulcigno).

No 1571. gada Ulciņa bija Osmaņu impērijas pakļautībā. Lokālā leģenda vēsta, ka Migels de Servantess, kurš tajā gadā piedalījās Lepanto kaujā, no pilsētas nosaukuma patapinājis Tobosas Dulcinejas (Dulcinea del Toboso) vārdu. No 1672. līdz 1676. gadam Ulciņas cietoksnī () bija ieslodzīts sefardu kabalists Šabtajs Cvi, kurš apgalvoja, ka ir mesija. 

1878. gada 20. janvārī to iekaroja Melnkalnes kņaziste.

Ārējās saites 

Melnkalnes pilsētas
2022.—2023. gada UEFA Eiropas konferences līgas sezona

2022.—2023. gada UEFA Eiropas konferences līgas sezona ir otrā UEFA Eiropas konferences līgas, trešā līmeņa Eiropas futbola klubu turnīra, sezona. To organizē UEFA. Sezona sākās ar pirmo kvalifikācijas kārtu . Kvalifikācijas spēles notiks līdz 25. augustam. Grupu turnīrs sāksies , bet sezona noslēgsies  ar finālu Eden Arena stadionā (zināms arī kā Sinobo stadions) Prāgā, Čehijā. 2022.—2023. gada UEFA Eiropas konferences līgas uzvarētāji iegūs tiesības spēlēt 2023.—2024. gada UEFA Eiropas līgas grupu turnīrā.

Kalendārs

Kvalifikācija

1. kvalifikācijas kārta 
1. kvalifikācijas kārtas izloze notika 2021. gada 14. jūnijā. Pirmās spēles notika 5.—7. jūlijā, bet atbildes spēles 12. un 14. jūlijā.

|}

2. kvalifikācijas kārta 
2. kvalifikācijas kārtas izloze notika 2021. gada 15. jūnijā.

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

3. kvalifikācijas kārta 
3. kvalifikācijas kārtas izloze notika 2021. gada 18. jūlijā.

|+Čempionu zars

|}

|+Līgas zars

|}

Izslēgšanas kārta 
Play-off kārtas izloze notika 2022. gada 2. augustā. Pirmās spēles tika aizvadītas 17. un 18. augustā, bet atbildes spēles notika 23. un 25. augustā.

|+Čempionu zars

|}

|+Pamata zars

|}

Grupu turnīrs

A grupa

B grupa

C grupa

D grupa

E grupa

F grupa

G grupa

H grupa

Izslēgšanas spēles

Sešpadsmitdaļfināli 
Izslēgšanas spēļu pirmās kārtas jeb sešpadsmitdaļfinālu izloze notika .

|}

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā tīmekļa vietne 

UEFA Eiropas konferences līga
UEFA Eiropas konferences līga
UEFA Eiropas konferences līga
Kāra Bleka

Kāra Bleka (; dzimusi ) ir profesionālo karjeru beigusi Zimbabves tenisiste, bijusī pasaules pirmā rakete sieviešu ​​dubultspēlēs; 10 Grand Slam turnīru uzvarētāja (pieci no tiem sieviešu dubultspēlēs un pieci jauktajās dubultspēlēs); septiņu Grand Slam turnīru fināliste (no kuriem četri sieviešu dubultspēlēs un trīs jauktajās dubultspēlēs); trīskārtēja WTA finālturnīra uzvarētāja (2007, 2008, 2014) dubultspēlēs; 61 WTA turnīra uzvarētāja (viens no tiem vienspēlēs).

Vispārējā informācija 
Kāra Bleka dzimusi Solsberijā, Rodēzijā (tagad Harare, Zimbabve) sportistu ģimenē. Viņas tēvs un vecākie brāļi Veins un Bairons paši bija profesionāli tenisisti. Brāļi un māsa lielākoties sacensībās piedalījās dubultspēlēs – Veins bija 2001. gada ASV atklātā čempionātā un 2005. gada Austrālijas atklātā čempionāta uzvarētājs, bet Bairons bija 1994. gada Francijas atklātā čempionāta uzvarētājs.

Kāra ar brāli Veinu uzvarēja 2002. gada Francijas atklātajā čempionāta un 2004. gada Vimbldonas čempionāta jauktajās dubultspēlēs. Bleks ir spēlējis pārī ar Irinu Seļutinu, Jeļenu Ļihovcevu, Renē Stabsu, Lizeli Hūberi un Sanju Mirzu.

2005. gada augustā Bleka paziņoja, ka apprecēsies ar savu ilggadējo draugu, Austrālijas prāta un fitnesa treneri Bretu Stīvensu. Pāra dēls piedzima 2012. gadā, tādēļ no 2011. gada Vimbldonas Bleka vairāk par gadu tenisa sacensībās nepiedalījās.

Karjeras statistika

Vietas Grand Slam turnīros

Sieviešu dubultspēles 

|}

Jauktā dubultspēles 

|}

Grand Slam fināli

Sieviešu dubultspēles: 9 (5—4)

Jauktā dubultspēle: 8 (5–3)
Uzvarot 2010. gada Austrālijas atklātā čempionātā, Bleka pabeidza jaukto dubultspēļu karjeras Grand Slam. Tenisa vēsturē viņa kļuva par sesto spēlētāju, kas to sasniegusi.

Atsauces

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Zimbabvē dzimušie
Zimbabves tenisisti
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Pundurvalsts

Pundurvalsts ir valsts, kura stipri atšķiras no citām valstīm uz mazāko pusi pēc dažiem kritērijiem, piemēram, pēc izmēra vai iedzīvotāju skaita.

Pēc izmēra skatoties, par pundurvalstīm sauc valstis, kuras ir mazākas par Luksemburgu, pašu Luksemburgu arī dažreiz mēdz skaitīt pie pundurvalstīm.

Skatoties pēc iedzīvotāju skaita, Pasaules Bankas un ANO terminoloģijās pie pundurvalstīm pieskaita valstis, kuru iedzīvotāju skaits nepārsniedz 1 miljonu. Dažreiz pie pundurvalstīm skaita valstis, kuru iedzīvotāju skaits nepārsniedz 500 tūkstošus.

Valstis
Producenti (1967. gada filma)

"Producenti" () ir 1967. gada ASV satīriska kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Mels Brukss. Filmā galvenās lomas atveido Zero Mostels, Džīns Vailders un Diks Šons. "Producenti" ir Bruksa pirmā režisētā filma.

Filma stāsta par teātra producentu un viņa grāmatvedi, kuri izveido naudas pelnīšanas shēmu, kurā viņiem ir jāiestudē vissliktākais mūzikls, kādu vien viņi var radīt. Galu galā viņi izveido mūziklu par Ādolfu Hitleru un nacistiem.

"Producenti" pirmizrāde notika . Filmas tēmas dēļ, "Producenti" sākotnēji tika pretrunīgi vērtēta un saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus. Džīns Vailders tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā", savukārt Brukss saņēma Oskaru kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Laika gaitā tā ir kļuvusi par kulta filmu un saņēmusi daudz vairāk atzinības. Amerikas Kinoinstitūts filmu "Producenti" ierindoja 11. vietā kā visu laiku labāko amerikāņu kinokomēdija. 1996. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1967. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Mela Bruksa filmas
KF Shkëndija

KF Shkëndija ir Ziemeļmaķedonijas futbola klubs no Tetovas. Klubu 1979. gadā nodibināja vietējie albāņi. Pašlaik spēlē Ziemeļmaķedonijas futbola augstākajā līmenī — Pirmajā līgā. Komanda ir četras reizes izcīnījusi valsts čempiontitulu, kā arī divreiz ieguvusi Maķedonijas kausu. Mājas spēles aizvada Ecolog Arena stadionā. Klubs regulāri piedalās UEFA Eiropas klubu turnīros, vairākas reizes ir spēlējis UEFA Eiropas līgas kvalifikācijas play-off kārtā, bet vēl ne reizi nav iekļuvis grupu turnīrā.

Sasniegumi 
 Maķedonijas Pirmā līga
 Čempioni (4): 2010–11, 2017–18, 2018–19, 2020–21
 Vicečempioni (2): 2015–16, 2016–17
 Maķedonijas kauss
 Kausa ieguvēji (2): 2015–16, 2017–18
 Finālisti (3): 2005–06, 2012–13, 2016–17
 Maķedonijas superkauss
 Uzvarētāji (1): 2011
 Maķedonijas Otrā līga
 Uzvarētāji (3): 1995–96, 1999–2000, 2009–10

Atsauces

Ārējās saites 

Ziemeļmaķedonijas futbola klubi
Alans Pārkers

Sers Alans Viljams Pārkers (, dzimis , miris ) bija angļu kinorežisors.

Savas karjeras sākumā strādājis kā tekstu autors un televīzijas reklāmu režisors. Pēc aptuveni desmit gadus ilgas reklāmu filmēšanas, no kurām daudzas saņēma balvas par radošumu, viņš sāka rakstīt scenārijus un režisēt filmas.

Pārkers bija pazīstams ar to, ka izmantoja plašu filmu veidošanas stilu klāstu un strādāja dažādos žanros. Viņš veidoja mūziklus, kā Bugsy Malone (1976), "Slava" (Fame, 1980), Pink Floyd – The Wall (1982), The Commitments (1991) un "Evita" (Evita, 1996), drāmas, balstītas uz patiesiem notikumiem, kā "Pusnakts ekspresis" (Midnight Express, 1978), Mississippi Burning (1988), Come See the Paradise (1990) un Angela's Ashes (1999), ģimenes drāmu, kā Shoot the Moon (1982), kā arī šausmu filmas un trillerus, kā "Eņģeļa sirds" (Angel Heart, 1987) un "Deivida Geila slepenā dzīve" (The Life of David Gale, 2003).

Viņa režisētās filmas ir saņēmušas 19 BAFTA kino balvas, 10 Zelta globusa balvas un 6 Amerikas Kinoakadēmijas balvas. Pats ticis nominēts astoņām BAFTA balvām, trīs Zelta globusiem un diviem Oskariem. Par filmām "Pusnakts ekspresis" un The Commitments saņēmis BAFTA balvu kategorijā "Labākais režisors", savukārt 1976. gadā saņēmis BAFTA balvu kategorijā "Labākais scenārijs" par filmu Bugsy Malone. Viņa filmu Birdy (1984) National Board of Review atzina par vienu no gada labākajām filmām un tā saņēma žūrijas balvu Kannu kinofestivālā. 2002. gadā, par saviem nopelniem britu kino industrijā, Pārkers tika iecelts par Britu Impērijas ordeņa komandieri. 2013. gadā Pārkers saņēma BAFTA Fellowship balvu, augstāko balvu, ko Britu Kinoakadēmija var piešķirt režisoram.

Atsauces

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Angļu kinorežisori
Angļu scenāristi
Angļu kinoproducenti
BAFTA Fellowship balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Londonā dzimušie
Sandis Riekstiņš

Sandis Riekstiņš (dzimis  Neretā) ir Latvijas uzņēmējs un politiķis, bijis 13. Saeimas deputāts un Izglītības un zinātnes ministrijas parlamentārais sekretārs, pārstāvēja partiju "Konservatīvie".

Politiskā darbība 
2017. gada Rīgas domes vēlēšanās S. Riekstiņš tika ievēlēts Rīgas domē no Jaunās konservatīvās partijas .

2018. gadā ievēlēts 13. Saeimā. 2021. gada 21. jūnijā Izglītības un zinātnes ministre Anita Muižniece sporta nozares stiprināšanai iecēla viņu par Izglītības un zinātnes ministrijas parlamentāro sekretāru. 2022. gada 17. martā S. Riekstiņš kļuva par "Konservatīvo" 13. Saeimas frakcijas vadītāja biedru.

S. Riekstiņš kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gadā, taču partijas "Konservatīvie" saraksts nepārvarēja 5% barjeru. Drīz pēc vēlēšanām, 13. novembrī, politiķis, izmantojot Twitter, paziņoja par izstāšanos no partijas.

Skandāli 
2020. gada maijā Sandi Riekstiņu atmaskoja valsts apkrāpšanā — deputātam piederošais uzņēmumus SIA “Limbažu MELIO” bijis daļa no nelegālas shēmas, kas izkrāpa ES fondu un Latvijas iedzīvotāju naudu. 2021. gada maijā tiesa apliecināja: S. Riekstiņa uzņēmums viņa vadībā krāpis valsti un piedalījies iepirkumu blēdībās.

2021. gada 28. jūnijā, TV24 raidījumā “Uz līnijas” , atbildot uz kāda skatītāja jautājumu, vai viņam kā IZM parlamentārajam sekretāram nav kauna par savu trūcīgo izglītību no skolotājiem (S. Riekstiņam nav augstākās izglītības) un vai viņš nedomā sākt mācīties, Riekstiņš norādīja — "ja kādam, lai sarunātos ir nepieciešama augstākā izglītība, viņš droši var doties studēt". Riekstiņš uzskata, ka viņa vidējā profesionālā izglītība ir labāka par daža laba divām augstākajām.

2021. gada 3. augustā S. Riekstiņš izpelnījās sabiedrības sašutumu ar Facebook publicēto ierakstu, kurā faktiski pazemina paralimpiskos sasniegumus salīdzinot ar “īsto” sportu. Nākamajā dienā izglītības ministre A. Muižniece publicēja atvainošanos un uzņēmās atbildību par padotā izteikumiem, tomēr norādīja, ka IZM parlamentārā sekretāra teiktais bijis “pārpratums” un viņa negrasās Riekstiņu atbrīvot no amata. 11. septembrī Saeimas ētikas komisija Riekstiņa pārkāpuma lietu izbeidza. 2021. gada augustā, reaģējot uz S. Riekstiņa it kā atvainošanos par izteikumiem saistībā ar paralimpiešiem, Latvijas Paralimpiskā komiteja nolēma prasīt Riekstiņa atkāpšanos no amata.

Atsauces 

1979. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
13. Saeimas deputāti
Normunds Žunna

Normunds Žunna (dzimis  Rīgā) ir Latvijas sabiedriskais darbinieks, ekonomists, uzņēmējs un politiķis. Bijis 13. Saeimas deputāts, pārstāv partiju "Konservatīvie". Viņš bija partijas Ētikas komisijas priekšsēdētājs. Pirms kļūšanas par 13. Saeimas deputātu N. Žunna nodarbojies ar uzņēmējdarbību un strādājis nevalstisko organizāciju sektorā.

Biogrāfija 
Dzimis Rīgā ārstu ģimenē, bet pirmos dzīves gadus pavadījis Rūjienā, kur vecāki, pēc Rīgas Medicīnas institūta beigšanas, nosūtīti strādāt. Turpat Rūjienā sācis skolas gaitas un pabeidzis 4 klases, kad vecāki aicināti pārcelties darbā uz Valmieras centrālo slimnīcu.

Ar labām sekmēm beidzis Valmieras 4. vidusskolu (šobrīd Pārgaujas Valsts ģimnāzija) un iestājies Rīgas Medicīnas institūtā.

No 1981. gada līdz 1988. gadam studējis Rīgas Medicīnas institūtā, Vispārējās ārstniecības fakultātē. Pēc tā pabeigšanas īsu laiku strādājis par mediķi, vēlāk par veterinārfeldšeri Mazsalacā. Sākoties “Atmodai”, darba gaitas turpinājis Rīgā — pēc augusta puča stājies darbā Saeimas un Valsts prezidenta drošības dienestā, vēlāk Valsts ieņēmumu dienestam pakļautajā Muitas pārvaldē, līdz uzvarēja konkursā un tika apstiprināts par Kontrabandas apkarošanas nodaļas vadītāju Rīgas muitā. Pēc tam tika uzaicināts par konsultantu pretkontrabandas struktūrā starptautiskā projektā. Paralēli darbam VID Muitas pārvaldē studēja Rīgas Tehniskās universitātes jaunizveidotajā Muitas institūtā, ko 1998. gadā absolvēja, iegūstot bakalaura grādu muitas un nodokļu vadībā.

Pēc tam N. Žunna izveidoja muitas brokeru uzņēmumu Intercargo SIA, kas darbojās līdz Latvijas iestāšanās brīdim ES. 2005. gada nogalē N. Žunna piedalījās konkursā uz vakanto vadošā speciālista amata vietu Latvijas Pilnvaroto auto tirgotāju asociācijā, kur strādāja līdz 2010. gada beigām, kad tika uzaicināts veidot brokeru nodaļu Rīgas brīvostas uzņēmumā. Nodaļa tika izveidota un N. Žunna kā tās vadītājs uzņēmumā strādāja līdz 2012. gada vidum.

2013. gada izskaņā Normunds Žunna kļuva par Nekustamo īpašumu apsaimniekošanas nodaļas vadītāju Burtnieku novada pašvaldībā.

2017. gadā notika N. Žunnas maksātnespējas procesa pasludināšana, process tika izbeigts 2019. gadā. 2020. gada valsts amatpersonas deklarācijā N. Žunna apliecināja, ka viņa vienīgā alga ir Saeimas deputāta ienākumi, tai pašā gadā tika publicēta ziņa, ka N. Žunna ir viens no tikai četriem deputātiem, kas 2019. gadā nav izlaiduši nevienu Saeimas sēdi. 2020. gadā viņš no Saeimas Sociālo un darba lietu komisijas tika pārcelts uz Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisiju.

N. Žunna iestājies pret jauniešu piespiedu ievietošanu t.s. "sociālās korekcijas iestādēs" un par akcīzes nodokļa palielināšanu cigaretēm alternatīvajiem nikotīna produktiem.

Amati NVO sektorā 
 Vadošais speciālists Latvijas Pilnvaroto Autotirgotāju asociācijā.
 Izpilddirektors Lauksaimniecības tehnikas ražotāju un tirgotāju asociācijā.
 Stratēģiskās komunikācijas direktors Latvijas Tirgotāju asociācijā.

Atsauces 

1962. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
13. Saeimas deputāti
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Edmunds Teirumnieks

Edmunds Teirumnieks (dzimis  Rēzeknē) ir latviešu ķīmiķis, politiķis. 14. Saeimas deputāts no Nacionālās apvienības, Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas profesors, vadošais pētnieks, Rīgas Tehniskā universitātes Profesoru padomes loceklis un Latvijas Lauksaimniecības universitātes Profesoru padomes loceklis, darbojas “Latvijas Inovatoru apvienība”, “Biomasas tehnoloģiju centrs”, “Latgaliešu kultūras biedrība”, “Latvijas Tehnoloģisko universitāšu un augstskolu konsorcijs” biedrību valdēs. Bijis Rēzeknes domes deputāts, Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas rektors, Latvijas Tehnoloģisko universitāšu un augstskolu konsorcija valdes loceklis.

2000. gadā Rēzeknes Augstskolā ieguvis bakalaura grādu vides zinātnēs. 2003. gadā Rīgas Tehniskajā universitātē inženierzinātņu maģistra grādu ķīmijā, 2007. gadā Rīgas Tehniskajā universitātē inženierzinātņu doktora grādu ķīmijas inženierzinātnē.

2021. gada aprīlī interneta izdevums puaro.lv min E. Teirumnieku kā vienu no 13.Saeimas deputātiem, kas atklāti lobē cigarešu biznesu.

2019. gadā kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts.

Atsauces 

1977. gadā dzimušie
Rēzeknē dzimušie
Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" politiķi
13. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Burjati

Burjati () ir mongoļu tautas etniskā grupa, kas dzīvo galvenokārt Krievijas Federācijas Burjatijas Republikā un Irkutskas apgabalā, kā arī Aizbaikāla novadā, kura teritorijā līdz 2008. gada 1. martam pastāvēja Aginskas Burjatu autonomais apvidus.

Pārkrievošanas dēļ tikai daļa burjatu runā burjatu valodā. Pēc reliģiskās pārliecības lielākoties budisti.

Atsauces

Ārējās saites 

Krievijas tautas
Emomalī Rahmons

Emomalī Rahmons (, dzimis ) ir Tadžikistānas politiķis, no 1994. gada novembra ir Tadžikistānas prezidents. De facto viņš bija valsts vadītājs arī no 1992. gada novembra līdz 1994. gada novembrim, kad bija Tadžikistānas Augstākās padomes vadītājs un šajā laikā oficiāli Tadžikistānā nebija prezidents.

Ārējās saites 

1952. gadā dzimušie
Tadžikistānas cilvēki
Pašreizējie valstu vadītāji
Ar Aleksandra Ņevska ordeni apbalvotie (Krievija)
UD Almería

UD Almería, pilnā nosaukumā Unión Deportiva Almería, ir profesionāls Spānijas futbola klubs no Almerijas, pilsētas Andalūzijā. Klubs ir dibināts 1989. gadā kā Almería Club de Fútbol, pašreizējo nosaukumu ieguva 2001. gadā. Pašlaik spēlē Spānijas futbola čempionāta Pirmajā divīzijā (La Liga). Mājas spēles komanda aizvada Juegos Mediterráneos stadionā, kura ietilpība ir 15 274 skatītāju vietas.

Pirmo reizi La Liga iekļuva 2007. gadā, kad, spēlējot trenera Unaja Emerija vadībā, ieņēma otro vietu Otrajā divīzijā. Debijas sezonā La Liga izcīnīja 8. vietu. 2010.—2011. gada sezonu noslēdza pēdējā vietā un izkrita uz Otro divīziju, bet pēc divām sezonām atkal atgriezās augstākajā līgā. 2015. gadā atkal nācās La Liga atstāt. 2022. gadā uzvarēja Otrās divīzijas turnīrā un atgriezās augstākajā līmenī.

Sasniegumi 
 Otrā divīzija
 Čempioni (1): 2021–22
 2. vieta (1): 2006–07

Atsauces

Ārējās saites 

  

Almería
AC Ajaccio

AC Ajaccio ir Francijas futbola klubs no Ažaksjo, pilsētas Korsikā. Pašlaik spēlē Francijas 1. līgā (Ligue 1). Mājas spēles aizvada Fransuā Kotī stadionā.

Klubs tika nodibināts 1910. gadā. Par profesionālu klubu kļuva 1965. gadā. Divus gadus vēlāk uzvarēja Francijas 2. divīzijā (tagad Ligue 2) un kļuva par pirmo Korsikas klubu, kas iekļuva Francijas futbola augstākajā līmenī. Augstākais sasniegums ir 1971. gadā izcīnītā 6. vieta. Vēlāk klubs kādu laiku spēlēja zemākajās līgās, kā arī vairākkārt atgriezās Ligue 1.

Sasniegumi 
 Francijas 2. līga
 Čempioni (2): 1966–67, 2001–02
 2. vieta (2): 2010–11, 2021–22
 Francijas Nacionālais čempionāts (3. līga)
 Uzvarētāji (1): 1997–98
 Korsikas līga
 Čempioni (9): 1920, 1921, 1934, 1939, 1948, 1950, 1955, 1964, 1994

Atsauces

Ārējās saites 

 

Ajaccio
Nākotnes noziegumi

"Nākotnes noziegumi" () ir 2022. gada Kanādas, Francijas, Apvienotās Karalistes un Grieķijas kopražojuma zinātniskās fantastikas šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Deivids Kronenbergs. Filmā galvenās lomas atveido Vigo Mortensens, Lea Sedū un Kristena Stjuarta. Lai gan filmai ir tāds pats nosaukums kā Kronenberga 1970. gada filmai, tas nav rīmeiks. Šī ir pirmā reize kopš 1999. gada filmas "Eksistence", kad Kronenbergs veido filmu šausmu un zinātniskās fantastikas žanrā.

Cilvēka sugai pielāgojoties jaunajai videi, organismā notiek jaunas pārvērtības un mutācijas. Kopā ar savu partneri Kaprisu (Sedū), Sols Tensers (Mortensens), performanču mākslinieks, priekšnesumos publiski demonstrē savu orgānu metamorfozi.

Crimes of the Future pirmizrāde notika 2022. gada Kannu kinofestivālā, 23. maijā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma festivālā tika godināta ar sešu minūšu garām ovācijām. Tā saņēma pārsvarā pozitīvus kritiķu vērtējumus.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
Kanādas filmas
Francijas filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Grieķijas filmas
Deivida Kronenberga filmas
Šausmu filmas
Zinātniskās fantastikas filmas
Barbora Strīcova

Barbora Strīcova (; dzimusi ) ir  čehu tenisiste, viena Grand Slam turnīra pusfināliste vienspēlēs (Vimbldona 2019); viena Grand Slam turnīra uzvarētāja dubultspēlēs (Vimbldona 2019); viena Grand Slam turnīra fināliste dubultspēlēs (Australian Open 2020); 33 WTA turnīru uzvarētāja (divas vienspēlēs); pasaules pirmā rakete dubultspēlēs; seškārtējā Federācijas kausa ieguvēja (2011, 2012, 2014, 2015, 2016, 2018) Čehijas izlases sastāvā; 2016. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļniece dubultspēlēs, spēlējot pārī Luciji Šafāržovu.

Strycová paziņoja par savu karjeras beigšanu 2021. gada 4. maijā, vienlaikus atstājot atklātu iespēju aizvadīt pēdējo spēli 2022. gada Vimbldonas čempionātā vai turnīrā Čehijā.

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Plzeņā dzimušie
Čehijas tenisisti
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Dopinga lietas tenisā
Olimpiskie bronzas medaļnieki tenisā
Māris Beļaunieks

Māris Beļaunieks (dzimis  Limbažos) ir latviešu pedagogs un politiķis Šobrīd viņš ir Limbažu novada domes deputāts un priekšsēdētāja vietnieks. Bijis 13. Saeimas deputāts un Limbažu novada domes priekšsēdētājs. Pārstāv partiju "Konservatīvie".

Dzīvesgājums 
1984. gadā absolvējis Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtu, fiziskās audzināšanas pasniedzēja specialitātē.

Darbojoties Limbažu novada pašvaldībā, bijis arī SIA “Olimpiskais centrs “Limbaži” valdes loceklis, Limbažu un Salacgrīvas novadu sporta skolas direktora vietnieks. Biedrības "Sudraba ceļš" valdes loceklis.

Politiskā darbība 
2009. gada Latvijas pašvaldību vēlešanās M. Beļaunieks nesekmīgi kandidēja uz vietu Limbažu novada domē no "Pilsoniskās savienības" saraksta. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās tika ievēlēts Limbažu novada domē no partijas "Vienotība" saraksta un 2014. gadā kļuva par novada domes priekšsēdētāju Didža Zemmera vietā. 2015. gadā D. Zemmers domes priekšsēdētāja amatu atguva.

2017. gada pašvaldību vēlēšanās M. Beļaunieks tika ievēlēts Limbažu novada domē jau pārstāvot Jauno konservatīvo partiju.

2018. gadā viņš kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Jaunās konservatīvās partijas, bet netika ievēlēts. Darbojies pašvaldību izpildvarā, 2019. gadā kļūstot par Alojas novada izpilddirektoru, bet 2020. gadā par Limbažu novada izpilddirektoru.

2021. gadā M. Beļaunieks kļuva par 13. Saeimas deputātu, apstiprināts uz laiku, kamēr ministra pienākumus pilda izglītības un zinātnes ministre Anita Muižniece. Diskusijā ar Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministriju par jauna Saulkrastu novada izveidi administratīvi teritoriālās reformas ietvaros, M. Beļaunieks salīdzināja partiju "Nacionālā apvienība" ar Krieviju, sakot, ka līdz šim viņam šķitis, ka dažādas teritorijas, kā gadījumā ar Krimu, atņemt var tikai totalitāras valstis. 2021. gada 1. jūlijā, sabijis 13. Saeimas deputāta amatā vien divas nedēļas, M. Beļaunieks nolika mandātu, jo pašvaldību vēlēšanās atkal tika ievēlēts Limbažu novada domē. Deputāti viņu ievēlēja arī par domes priekšsēdētāja vietnieku.

Kandidēja 2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās no "Konservatīvo" saraksta, taču partija nepārvarēja 5% barjeru.

Atsauces 

1961. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
13. Saeimas deputāti
Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijas absolventi
Uldis Pīlēns

Uldis Pīlēns (1956) ir latviešu arhitekts, uzņēmējs un politiķis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1956. gada 2. oktobrī Liepājā.  Mācījās Liepājas 5. vidusskolā, 1974. gadā sāka sudijas Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras fakultātē, kuras turpināja Veimāras Arhitektūras un būvniecības augstskolā (1976—1980) tālaika VDR. 

Pēc atgriešanās Latvijā Uldis Pīlēns strādāja Latvijas PSR Zinātniski tehniskās informācijas un tehniski ekonomisko pētījumu institūtā par dizaina centra vadītāju (1981—1983), bija Latvijas PSR Valsts plāna komitejas tehniskās estētikas problēmu padomes biroja loceklis. 1983. gadā viņu uzņēma PSRS Mākslinieku savienības jauno mākslinieku apvienībā. 

No 1983. līdz 1988. gadam U. Pīlēns bija Liepājas pilsētas galvenais arhitekts.

Latvijas neatkarības atgūšanas laikā 1990. gadā viņš nodibināja arhitektūras kooperatīvu "V-10", bet 1991. gadā SIA "Arhitekta U. Pīlēna birojs" (UPB). Bija kluba "V-10" prezidents (1995—2006).

1997. gadā U. Pīlēns kļuva par AS UPB valdes priekšsēdētāju, Liepājas SEZ valdes priekšsēdētāju un Liepājas pilsētas domes priekšsēdētāja ārštata padomnieku, 1999. gadā par Latvenergo pilnvarnieku un priekšsēdētāja vietnieku.

2001. gadā viņš atstāja Liepājas SEZ valdes locekļa amatu un uzsāka darbību privātajā biznesā. Bija AS "UPB" valdes priekšsēdētājs (1997—2015), tad padomes priekšsēdētājs, "UPB holdings" dibinātājs un ilggadējs vadītājs, līdztekus arī AS "MBD" padomes priekšsēdētājs (2001—2018), SIA "AILE R" valdes loceklis (2003—2005), AS "MB Betons" padomes priekšsēdētājs (2007—2015), tad padomes priekšsēdētāja vietnieks, AS Ola Foundation padomes priekšsēdētājs.

No 2017. līdz 2020. gadam bija SIA "Integrālās izglītības institūts" valdes loceklis.

Politiskā darbība 
Piedalījās Tautas partijas Liepājas reģiona nodaļas dibināšanā, bija Tautas partijas valdes loceklis (1998–2008), Liepājas domes deputāts (2005–2009).

2022. gada maijā U. Pīlēns paziņoja par vēlēšanu apvienības "Latvijas apvienotais saraksts" izveidi, bet jūlijā par biedrības "Apvienotais Latvijas saraksts" izveidi. 14. Saeimas vēlēšanās bija šī saraksta premjera kandidāts, lai arī pats nekandidēja.

Grāmata  
 Mans uzņēmēja kods. Rīga: Apgāds Zvaigzne ABC, 2018

Atsauces 

1956. gadā dzimušie
Liepājā dzimušie
Latvijas arhitekti
Latvijas uzņēmēji
Rimac Nevera

Rimac Nevera ir elektrisks sporta auto, ko ražo horvātu autoražotājs Rimac Automobili. Tas tika prezentēts 2021. gadā Ženēvas starptautiskajā autoizstādē ar nosaukumu Rimac Concept Two, bet vēlāk pārdēvēts par Rimac Nevera. Tā ir otrā ražotāja automašīna. Nosaukums cēlies no horvātu vārda nèvēra, ko lieto pēkšņām vētrām Adrijas jūrā un piekrastē, bieži vien ar pērkonu. Lielākā daļa galveno komponentu un tehnoloģiju tika radītas Horvātijā. Tas tiks montēts jaunajā rūpnīcā, ko Rimac atvēra Veliki Trgovišće.

Iespējas 
Četri elektromotori ražo 1914 zirgspēkus, un tas var paātrināties līdz 100 km/h 1,85 sekundēs un līdz 100 jūdzēm stundā tikai 4,3 sekundēs. Paātrinājums tiek saglabāts visā droseles cikla laikā un 300 km/h no sākuma sasniedz 9,3 sekundēs. Ūdens dzesēšanas akumulatora ar 6960 elementiem, kas ir pilnībā izstrādāts pašā uzņēmumā, jauda ir 120 kWh . Auto ir salikts no 2200 oglekļa šķiedras gabaliem un 222 alumīnija ieliktņiem, monokoks aizsargā automašīnas akumulatoru, veidojot kompaktu un stingru struktūru ar vērpes stingrību 70 000 Nm/grāds.

Maksimālais diapazons NEDC ciklā ir 647 km, un 550 km WLTP ciklā. Automašīna var arī veikt divus pilnus Nirburgringas sacīkšu trases apļus ar nelielu veiktspējas kritumu. Nevera ir tehniskās iespējas 4. līmeņa autonomai braukšanai ar uzlabotām vadītāja palīdzības sistēmām .

Uzņemšana 
Žurnāls Top Gear savā pārskatā slavēja transportlīdzekli un tā "reibinošo veiktspēju, neticamo tehnoloģiju, ārkārtīgi stingru šasiju, inženierijas un uzbūves kvalitāti", kā arī minēja, ka pie bremzēm ir jāpierod, un norādīja uz dažiem nelieliem kosmētiskiem trūkumiem, kuru dēļ Nevera tika novērtēts. no 9 no 10

Atsauces

Ārējās saites 

 

Elektromobiļi
Šrādera vārsts

Šrādera vārsts, pazīstams arī kā amerikāņu vārsts, ir vārsta veids, kuru mūsdienās izmanto gandrīz visās riepu kamerās un bezkameru riepās. Vārsts izgudrots 1891. gadā, 1893. gadā patentēts ASV, tā nosaukums aizgūts no vācu izcelsmes amerikāņu izgudrotāja un uzņēmēja Augusta Šrādera (August Schrader) vārda.

Izmantošana 

 kameru un bezkameru riepās, ļaujot tās piesūknēt
 saldēšanas un kondicionēšanas iekārtās, ļaujot iepildīt aukstumnesēju
 ūdensapgādes sistēmās noplūdes atklāšanai zem spiediena
 izlaišanai un testēšanai dzinējos ar degvielas iesmidzināšanu
 velosipēdiem gaisa amortizatoros — iespējams pielāgot gaisa spiedienu atbilstoši braucēja svaram
 akvalangu peldspējas kompensatoru inflatoros — sniedz iespēju bez gaisa zudumiem atvienot gaisa cauruli zem ūdens
 un citur

Uzbūve 

Šrādera vārstu veido metāla (parasti vara sakausējuma) doba caurulīte ar ārēju un iekšēju vītni — vārsta korpuss. Caurulītes ārējā galā atrodas metāla stienītis, kurš novietots tās centrā un beidzas vienā līmenī ar to.

Parasti Šrādera vārsts tiek aizvērts ar vāciņu, lai nepieļautu netīrumu un ūdens iekļūšanu vārstā, kas var pārtraukt tā hermētiskumu un izraisīt noplūdi.

Skatīt arī 
 Danlopa vārsts
 Sklaverāna vārsts

Velosipēda detaļas
Riepas
Vārsti
Krēslas zona

"Krēslas zona" () ir amerikāņu zinātniskās fantastikas šausmu antoloģijas televīzijas seriāls, kura autors ir Rods Sērlings. Seriālam bija piecas sezonas ar kopumā 156 epizodēm, un to pārraidīja kanāls CBS no  līdz .

Katrā epizodē ir atsevišķs stāsts, kurā varoņi saskaras ar bieži satraucošiem vai neparastiem notikumiem, pieredzi, kas aprakstīta kā ieiešana "krēslas zonā". Katra epizode bieži ir ar pārsteidzošām beigām un morāli. Lai gan pārsvarā tā ir zinātniskā fantastika, seriāla pārdabiskie un kafkaiskie notikumi rada arī šausmu un fantāzijas žanru. Frāze "krēslas zona", kas iedvesmota no seriāla, tiek izmantota, lai aprakstītu sirreālus piedzīvojumus.

Seriālā ir piedalījušās gan pazīstamas tā laika zvaigznes, gan arī nepieredzējuši aktieri, kas vēlāk kļuvuši slaveni. Seriālā ir piedalījušies tādi aktieri kā Roberts Redfords, Roberts Djuvals, Bērts Renoldss, Čārlzs Bronsons, Viljams Šetners, Leonards Nīmojs, Deniss Hopers, Rons Hauards, Džonatans Vinterss, Mārtins Landau, Sidnijs Polaks un Donalds Plezenss. Sērlings bija seriāla izpildproducents un galvenais scenārija autors. Viņš ir sarakstījis scenāriju 92 no 156 epizodēm. Viņš bija arī šova vadītājs un stāstītājs, sniedzot monologus katras epizodes sākumā un beigās. Sērlinga sākuma un beigu stāsti parasti apkopo epizodes notikumus, atspoguļojot to, kā un kāpēc galvenais varonis bija iekļuvuis "Krēslas zonā".

1997. gadā TV Guide seriāla epizodes To Serve Man un It's a Good Life iekļāva kā attiecīgi 11. un 31. visu laiku izcilāko televīzijas epizožu sarakstā.

"Krēslas zona" tiek plaši uzskatīta par vienu no visu laiku labākajiem televīzijas seriāliem. 2002. gadā TV Guide to izraudzījās kā 26. labāko visu laiku seriālu, savukārt 2004. gadā 8. labāko kulta seriālu. 2013. gadā Writers Guild of America to ierindoja kā trešo visu laiku labāko televīzijas seriālu un TV Guide kā ceturto labāko drāmas un otro labāko zinātniskās fantastikas seriālu. 2016. gadā žurnāls Rolling Stone "Krēslas zona" izraudzījās par septīto labāko televīzijas seriālu.

Seriālam ir iznākuši trīs turpinājumi, 1985., 2002. un 2019. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

ASV televīzijas seriāli
Aukstumnesējs

Aukstumnesējs, aukstuma aģents jeb dzesētājviela ir aukstummašīnas darba viela (ķermenis), kura atkarībā no sava agregātstāvokļa virstot, iztvaikojot, kūstot vai sublimējoties saņem siltumu no dzesējamā ķermeņa un pēc tam, tiekot saspiestai, atdod siltumu dzesējošajai videi. Aukstumnesējs ir siltumnesēja veids.
Aukstumnesēji
Termodinamika
Siltumtehnika
Rišī Sūneks

Rišī Sūneks (; ; dzimis ) ir Apvienotās Karalistes politiķis, kopš 2022. gada oktobra ir Apvienotās Karalistes premjerministrs un Konservatīvās partijas līderis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1980. gadā Sauthemptonā indiešu imigrantu ģimenē, kura ieceļoja no Austrumāfrikas. Sūneks mācījās Vinčestras koledžā, pēc tam studēja filozofiju, politiku un ekonomiku Linkolna koledžā, Oksfordā un vēlāk ieguva maģistra grādu uzņēmējdarbības vadīšanā Stenforda Universitātē kā Fulbraita stipendiāts. Studējot Stenfordā, viņš satika savu nākamo sievu Akšatu Murtiju, kuras tēvs Nārājana Murtijs, indiešu miljardieris, dibināja Infosys. Sūneks un Murtija ar kopīgiem 730 miljoniem GBP 2022. gadā bija 222. bagātākie cilvēki Lielbritānijā (Sunday Times vērtējumā). Pēc studiju beigām viņš strādāja Goldman Sachs un vēlāk bija partneris riska ieguldījumu fondos The Children's Investment Fund Management un Theleme Partners.

2015. gadā viņu ievēlēja par parlamenta pārstāvju palātas deputātu no Ričmondas vēlēšanu apgabala Jorkšīrā. Viņš bija Valsts kases galvenais sekretārs (2019—2020) un valsts kases kanclers (ekvivalents finanšu ministram) no 2020. līdz 2022. gadam.

2022. gadā 24. oktobrī pēc Lizas Trasas atkāpšanās no amata kļuva par Konservatīvās partijas līderi un dienu vēlāk, 25. oktobrī kļuva par Apvienotās Karalistes premjerministru.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1980. gadā dzimušie
Britu politiķi
Apvienotās Karalistes finanšu ministri
Viktors Freibergs

Viktors Freibergs (dzimis , miris ) bija latviešu kinozinātnieks un rakstnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1955. gadā Madonā. Mācījās Rīgas 49. vidusskolā.
Studēja Latvijas Valsts Universitātes Svešvalodu fakultātē (1974-1979), 1982. gadā sāka aspirantūras studijas Aizrobežu literatūras katedrā, aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju "Džona Faulza" daiļrades ceļš".
1987. gadā kļuva par docentu, 2001. gadā – par asociēto profesoru LU Moderno valodu fakultātē, vēlāk – LU Sociālo zinātņu fakultātes Komunikācijas studiju nodaļā.
Viktors Freibergs bija ilggadējs lektors Rīgas Kino muzeja lekciju ciklā "Tas, ko tu nedrīksti nezināt" (kopš 2008), lasīja lekcijas kinoteātros "Splendid Palace", "K. Suns", "Kino Bize", arī vieslekciju ciklu Baltijas Kino un mediju skolā Tallinā (2007-2008), Ziemeļvalstu Ministru padomes birojā (2009-2011).
Miris pēc ilgstošas slimošanas 2022. gada 13. jūlijā.

Darbi 
 Kinomāna slimības vēsture (2019)
 Viktora otrā grāmata (2021)

Apbalvojumi 
 Dzintara Soduma balva literatūrā (2020)

Atsauces 

1955. gadā dzimušie
Madonā dzimušie
Latvijas zinātnieki
2022. gadā mirušie
Latviešu rakstnieki
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas Universitātes pasniedzēji
Lūcija Ņefedova

Lūcija Ņefedova (1933–2022) bija latviešu režisore.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1933. gada 3. februārī Liepnas pagastā, kopš divu gadu vecuma dzīvoja Siguldā.
Strādāja par Cēsu Pionieru nama direktori, studēja Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijā, tad Maskavas Valsts teātra mākslas institūtā (GITIS).
No 1965. gada bija Ādolfa Alunāna Jelgavas Tautas teātra, vēlāk Jelgavas Ādolfa Alunāna teātra gavenā režisore, iestudējusi ap 150 izrāžu.
Mirusi 2022. gada 17. janvārī.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 
 Latvijas PSR Nopelniem bagātā kultūras darbiniece (1983) 
 Triju Zvaigžņu ordenis (1998)
 Valsts Kultūrkapitāla fonda mūža stipendija (2004)

Atsauces 

1933. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latviešu teātra režisori
Andris Morozovs

Andris Morozovs (dzimis  Rīgā) ir latviešu uzņēmējs un politiķis. Bijis 12. Saeimas deputāts. Šobrīd Rīgas domes deputāts, ievēlēts no partijas Saskaņa. Saeimā darbojies Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā, publisko izdevumu un revīzijas komisijā un Izglītības, kultūras un zinātnes komisijas Sporta apakškomisijā.

2006. gadā absolvējis Rīgas Starptautiskā ekonomikas un biznesa administrācijas augstskolu iegūstot uzņēmējdarbības vadītāja kvalifikāciju.

Atsauces 

1982. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Rīgas domes deputāti (2020—2025)
RISEBA absolventi
Ināra Ņefedova

Ināra Ņefedova (1930–2022) bija latviešu skolotāja un mākslas zinātniece, Latvijas Nacionālā mākslas muzeja direktore.

Dzīvesgājums 
Dzimusi kā Ināra Brūmane 1930. gada 30. martā Naukšēnu pagastā. Mācījās Naukšēnu pamatskolā, Rūjienas vidusskolā un Valmieras pedagoģiskajā skolā. Strādāja Naukšēnu skolā par latviešu valodas skolotāju, tad par Valmieras 1. astoņgadīgās skolas mācību daļas vadītāju, no 1962. gada par skolas direktori. Līdztekus neklātienē studēja Latvijas Mākslas akadēmijā, strādāja par Siguldas kultūras nama direktori.

1966.- 1975. gadā bija Latvijas PSR Mākslas muzeja direktora vietniece zinātniskajā darbā, 1975.-1987. gadā muzeja vadītāja.
Mirusi 2022. gada 6. janvārī.

Darbi 
 “Valdis Kalnroze” (1980)
 “Kārlis Sūniņš” (1986)
 “Dialogi ar Jāni Brekti” (2001)

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 
 Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbiniece (1980)
 Valsts Kultūrkapitāla fonda mūža stipendija

Atsauces 

1930. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latviešu zinātnieki
Sklaverāna vārsts

Sklaverāna (Sclaverand) vārsts jeb Presta vārsts, pazīstams arī kā franču vārsts, ir vārsta veids, kuru galvenokārt izmanto velosipēdu riepu kamerās.

Skatīt arī 

 Šrādera vārsts
 Danlopa vārsts

Velosipēda detaļas
Riepas
Vārsti
Valters Dambe

Valters Dambe (dzimis 1962. gadā Cēsīs) ir latviešu agronoms un politiķis, Latvijas Lauku konsultāciju un izglītības centra Cēsu konsultāciju biroja augkopības konsultants, SIA “Kalnmuiža” valdes priekšsēdētājs. Bijis 12. Saeimas deputāts.

1982. gadā ieguvis dārzkopja-agronoma kvalifikāciju Bulduru sovhoztehnikumā. 1987. gadā bakalaura grādu agronomijā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā. 2005. gadā maģistra grādu sabiedrības vadībā Latvijas Universitātē.

Atsauces 

1962. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Cēsīs dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas Universitātes absolventi
Guntis Kalniņš (1963)

Guntis Kalniņš (dzimis 1963. gadā Jēkabpilī) ir latviešu inženieris un politiķis, Bijis 12. Saeimas deputāts, saskaņā ar 12.Saeimas vēlēšanu rezultātiem pēc iegūto punktu skaita Guntis Kalniņš bija nākamais pretendents pēc Raimonda Bergmaņa, kurš nolika mandātu uz ministra amata pildīšanas laiku, uz deputāta amatu no Zaļo un zemnieku savienības Zemgales vēlēšanu apgabala saraksta.

Kalniņš 2011. gadā Rīgas Tehniskajā universitātē ieguvis profesionālo maģistra grādu siltumenerģētikā un siltumtehnikā, iegūstot inženiera kvalifikāciju. 1988. gadā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā viņš ieguvis inženiera-mehāniķa kvalifikāciju.

Atsauces 

1963. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Līga Kozlovska

Līga Kozlovska (dzimusi  Balvos) ir latviešu ārste, medicīnas darbiniece, pasniedzēja un politiķe. Rīgas Stradiņa universitātes lektore un Rezidentūras studiju fakultātes Studiju programmas vadītāja ģimenes medicīnas specialitātē. Viņa ir arī Eiropas Lauku un atsevišķi praktizējošo ārstu asociācijas izpildkomitejas locekle kā arī ģimenes ārsta prakses vadītāja un praktizējoša ģimenes ārste. Darbojoties politikā bijusi 12. Saeimas un 14. Saeimas deputāte, pārstāv Latvijas Zemnieku savienību un Zaļo un Zemnieku savienību.

1982. gadā absolvējusi Rīgas Medicīnas institūtu iegūstot maģistra grādu veselības aprūpē, 1993. gadā Latvijas Medicīnas akadēmijā ieguvusi ģimenes ārsta kvalifikāciju.

Politiskā darbība 
2009. gada pašvaldību vēlēšanās L. Kozlovska tika ievēlēta Balvu novada domē no Tautas partijas. Sekojošajās 2013. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Balvu novada domē jau no Latvijas Zemnieku savienības saraksta.

2014. gadā L. Kozlovska nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības. 2017. gadā kļuvusi par 12. Saeimas deputāte, apstiprināta Riharda Eigima vietā, kurš tika ievēlēts Daugavpils domē.

2018. gadā nesekmīgi kandidēja 13. Saeimas vēlēšnās no Zaļo un Zemnieku savienības, tāpat ievēlēšanai pietiekošu atbalstu neguva 2021. gada pašvaldību vēlēšanās, kandidējot uz vietu Balvu novada domē no Latvijas Zemnieku savienības saraksta

2022. gadā L. Kozlovska tika ievēlēta 14. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības

Atsauces 

1957. gadā dzimušie
Balvos dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Ziedonis Caune

Ziedonis Caune (1956–2022) bija latviešu agronoms un pašvaldību darbinieks, bijušais Jelgavas novadas domes priekšsēdētājs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1956. gada 10. janvārī Aucē. Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, 1984. gadā ieguva agronoma diplomu. 
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas bija paju sabiedrības "Rosme" valdes priekšsēdētājs, 1994. gadā kļuva par Vircavas pagasta vadītāju. 

2001. gadā Cauni ievēlēja par Jelgavas rajona padomes priekšsēdētāja vietnieku, 2006. gadā viņš ieguva sociālo zinātņu maģistra grādu. 2009. gadā viņu ievēlēja par Jelgavas novada domes priekšsēdētāju no Latvijas Zemnieku savienības saraksta.
2021. gada beigās pēc nesaskaņām ar domes opozīciju un Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas atrastajām nelikumībām pašvaldības darbā, Caune paziņoja par atkāpšanos no amata. 2022. gada janvārī Cauni no domes priekšsēdētāja amata atbrīvoja.
Miris 2022. gada 1. martā.

Atsauces 

1956. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latvijas agronomi
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Jelgavas pašvaldības vadītāji
Aucē dzimušie
Gunārs Janaitis

Gunārs Janaitis (1934–2022) bija latviešu fotogrāfs un grāmatu autors.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1934. gada 12. decembrī Liepājā. Mācījās Auces pamatskolā, 14 gadu vecumā sāka nodarboties ar fotografēšanu, 1949. gada marta deportācijas laikā Auces stacijā slepus nofotografēja vilcienu ar deportētajiem. Mācījās Rīgas Industriālajā politehnikumā, studēja Latvijas Valsts Universitātes Filoloģijas fakultātē, no 1959. gada piedalījās izstādēs, bija fotokluba "Rīga" biedrs (1961–1984), viņa pirmā personālizstāde bija 1973. gadā.
Ilgstoši strādāja laikrakstā "Literatūra un Māksla", nodibināja Latvijas profesionālo fotogrāfu asociāciju.

Miris 2022. gada 11. martā.

Darbi 
Gunārs Janaitis ilustrējis vairāk nekā 150 un mākslinieciski noformējis ap 50 grāmatu, tostarp: 
 "Vēsture un mūsdienas" (1985)  
 grāmata "Latvijas fotomāksla" (kopā ar Pēteri Zeili)
 grāmata "Auce Tevi vārdā sauc" (2013)
 fotogrāfiju grāmata "Personības un laikmets" (2018)

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme
 Triju zvaigžņu ordenis (2014)
 Kultūrkapitāla fonda mūža stipendija

Atsauces 

Latviešu fotogrāfi
Ainārs Mežulis

Ainārs Mežulis (dzimis 1962. gadā Smiltenē) ir latviešu filologs, sabiedriskais darbinieks un politiķis, Latvijas Investīciju attīstības aģentūras pārstāvniecības vadītājs Ukrainā, un Smiltenes novada domes deputāts, darbojas kā finanšu un attīstības jautājumu pastāvīgās komitejas un Sociālo un veselības jautājumu pastāvīgās komitejas loceklis.

Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta. Parlamentā strādājis valsts pārvaldes un pašvaldības, ilgtspējīgas attīstības, valsts pārvaldes un pašvaldības komisijās. Darbojies arī izglītības, kultūras un zinātnes komisijas sporta apakškomisijā, ārlietu komisijas Baltijas lietu apakškomisijā, valsts pārvaldes un pašvaldības komisijas pašvaldību sistēmas pilnveidošanas apakškomisijā, kā arī Parlamentārās izmeklēšanas komisijā par valsts nozagšanas pazīmēm un pirmstiesas izmeklēšanas kvalitāti kriminālprocesā.

2022. gadā izstājies no Latvijas Zemnieku savienības, jo Mežuli LZS neapmierinot tas, ka daudzas lietas netiekot atklāti izrunātas. "Ir faktori, kas jau sen bija jāatrisina," politiķis sacījis intervijā laikrakstam Latvijas avīze. Viņaprāt, šajā laikā nebija pieļaujama politiskā spēka šķelšanās.

Saeimas vēlēšanās Mežulis neplāno kandidēt un citā partijā nestāsies, taču varētu iesaistīties uzņēmēja Ulda Pīlēna veidotajā biedrībā. Smiltenes novada vēlēšanās ZZS un LRA jau bija kopīgs kandidātu saraksts, no kura novada domē ir ievēlēts arī Mežulis. Šo soli varētu uzskatīt arī par viņa atgriešanos LRA, no kuras īsi pirms 12. Saeimas vēlēšanām politiķis pārgāja uz LZS.

Atsauces 

1962. gadā dzimušie
12. Saeimas deputāti
Latvijas politiķi
Latvijas filologi
Latvijas Universitātes absolventi
Mihalīna Supe

Mihalīna Supe (segvārds "Kaija", 1923-2022) bija nacionālās pretošanās kustības dalībniece Latgalē, Latvijas nacionālo partizānu apvienības (LNPA) komandiera Pētera Supes jaunākā māsa.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1923. gada 1. janvārī Purvmalas pagastā mājās "Jaunais Dārzs" Vinca un Emīlijas Supes septiņu bērnu ģimenē.  
Pēc Latgales okupācijas viņas brālis Pēteris Supe mežā pie Stompakiem nodibināja Latvijas nacionālo partizānu apvienību (LNPA), un Mihalīna 1945. gadā pievienojās brāļa vadītajai grupai. 
1945. gada jūlijā čekisti nodedzināja Supes ģimenes rentes māju Viļakas pagasta Aizgalienā un nošāva viņa vecākus Vincu un Emīliju Supes. 
Kad 1946. gada 1. aprīlī arī brāli Pēteri Supi Jaungulbenes pagastā nošāva partizānu rindās iesūtīts NKVD aģents, viņa darbojās vairākās citās nacionālo partizānu grupās Viļakas apkārtnes mežos - gatavoja ēst, mazgāja un lāpīja drēbes. 1946. gada 9. septembrī nošāva viņas māsu Genovefu.
Pēc viņas drauga Arvīda Vīksniņa (“Jaunā”) nošaušanas Mihalīna Supe 1954. gada 26. aprīlī legalizējās, bet jau jūnijā viņu arestēja un piesprieda 25  gadus ieslodzījumā stingrā režīma nometnē Vorkutlagā, no kura atbrīvoja 1961. gada 6. aprīlī.
No Vorkutas Latvijā Mihalīna jeb Mikiņa atgriezās 1964. gadā, sameklēja dvīņumāsu Broņislavu Bauskā un sāka strādāt sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumā VDK noteikto amatu robežās – par virtuves strādnieci, bet patiesībā bija prasmīga pavāre. 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Mihalīnai Supei piešķīra nacionālās pretošanās kustības dalībnieka statusu, darbojās politiski represēto klubā "Rēta", mūža nogali viņa pavadīja pansionāta Derpele Bauskas filiālē.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordeņa pirmās pakāpes Goda zīme (1997)
 Viestura ordenis, IV šķira (2020)

Atmiņas 
 atmiņu grāmata „Tālā Purvmala sapņos sērst nāk …” 
 Sanitas Reinsones grāmata "Meža meitas".

Atsauces 

1923. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Nacionālie partizāni
Padomju represijās cietušie
Latgalē dzimušie
Andris Siliņš

Andris Siliņš (dzimis 1945. gadā Ķekavā) ir latviešu ārsts un politiķis, veselības centru apvienības poliklīnikas Pulss ārsts. Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Zaļo un zemnieku savienības saraksta. Bijis Latvijas Pensionāru federācijas priekšsēdētājs.

2014. gadā startējis 12. Saeimas vēlēšanās, jo kā pats minējis, “bez politikas tos jautājumus, ar ko nodarbojas Pensionāru federācija, atrisināt nevar. Iespaidot lēmumu pieņemšanu, ja izdodas tikt Saeimā, tas ir daudz efektīvāk.”

2018. gadā Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs sāka pārbaudi par Saeimas deputāta Andra Siliņa rīcību, reklamējot Norvik bankas sniegtos pakalpojumus. Bankas reklāmas bukletā pie Siliņa portreta viņš pieteikts tikai kā LPF priekšsēdētājs un nekur nav minēts, ka viņš ir arī Saeimas deputāts. Vienlaikus Siliņš apgalvoja, ka reklāmas bukletu ar savu seju viņš redzot pirmo reizi: “Tā ir mana bilde, un tas ir mans teksts, ko teicu mūsu, pensionāru, avīzītei. Bet man nebija ne jausmas, ka tas tiek izmantots arī šādām publikācijām. Ar mani tas nav saskaņots, un samaksu par to neesmu saņēmis!” Jautāts, kā vērtē savu partneru “Norvik bankas” rīcību, bez saskaņošanas izmantojot viņa tekstu un seju, deputāts atbildēja: “Īsti korekti tas nav. Nāksies šo jautājumu pārrunāt.”

2018. gadā paziņojis, ka nolēmis nekandidēt 13. Saeimas vēlēšanās. Politiķis skaidroja, ka vairāk nekā desmit gadus pēc pensijas vecuma sasniegšanas nolēmis "beidzot sākt atpūsties". Deputāts nav nevienas partijas biedrs.

Atsauces 

1945. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Valdis Skujiņš

Valdis Skujiņš (dzimis 1951. gada 23. augustā Liepājā) ir latviešu mūziķis, mūzikas producents, tūrisma speciālists un politiķis, muzikālā ansambļa Credo dibinātājs.

Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, pirms ievēlēšanas bijis Liepājas domes deputāts.

1969. gadā absolvējis Liepājas 6.vidusskolu, 1977. gadā – Liepājas Mūzikas vidusskolu ar tautas instrumentu orķestra vadītāja kvalifikāciju – skolotājs.

2006. gadā absolvējis Liepājas Pedagoģijas akadēmiju specialitātē tūrisma vadība.

2018. gadā kandidējis 13. Saeimas vēlēšanās un minējis "ja kultūras un izglītības cilvēki, kā arī sabiedrības daļa, kas jau nopelnījusi savu brīvo statusu, bet joprojām vēlas būt aktīvi un godam veikt savu profesionālo pienākumu, uzskata, ka varu kalpot viņiem pa prātam, tad esmu gatavs turpināt!", taču nav ticis ievēlēts.

Atsauces 

1951. gadā dzimušie
Latviešu mūziķi
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Liepājas Universitātes absolventi
Liepājā dzimušie
Jānis Trupovnieks

Jānis Trupovnieks (dzimis 1961. gada 4. maijā Balvos) ir latviešu inženieris, politiķis, Latvijas Zaļās partijas Balvu nodaļas vadītājs, Biedrību "Šeit un tagad", "Mednieku un makšķernieku klubs "KUBULI"", "Balvu mednieku un makšķernieku biedrība" valžu loceklis un Balvu novada domes priekšsēdētājs, ievēlēts no Latvijas Zaļā partijas saraksta.

Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, mandāts apstiprināts uz laiku, kamēr ministra pienākumus pilda deputāti, kuri ievēlēti no Zaļo un Zemnieku savienības Latgales vēlēšanu apgabala kandidātu saraksta.

1984. ieguvis autoceļu inženiera kvalifikāciju Rīgas Politehniskais institūtā, 2000. gadā Latvijas banku speciālista kvalifikāciju Komercbanku asociācijas konsultāciju un mācību centrā. 2011. gadā Daugavpils Universitātē profesionālo maģistra grādu sabiedrības pārvaldē un iestāžu vadītāja kvalifikāciju.

2022. gadā iecelts SIA “Balvu un Gulbenes slimnīcu apvienība” valdē.

Atsauces

Ārējās saites 

1961. gadā dzimušie
Latvijas politiķi
12. Saeimas deputāti
Balvos dzimušie
Rīgas Politehniskā institūta absolventi
Daugavpils Universitātes absolventi