joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anete Šteinberga

Anete Šteinberga (dzimusi  Ogrē) ir latviešu basketboliste, spēlē spēka uzbrucēja un centra pozīcijās, Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. Pašlaik (2015) pārstāv Beļģijas klubu Royal Castors Braine. Latvijas čempione 2008. gadā TTT Rīga sastāvā.

Kopā ar Latvijas U-20 izlasi izcīnījusi 3. vietu 2009. gada Eiropas U-20 čempionātā, šo panākumu atkārtoja 2010. gadā Latvijā.

Latvijas pieaugušo nacionālās izlases sastāvā debitējusi . 2021. gada novembrī spēlē pret Zviedrijas izlasi A. Šteinberga guva 34 punktus, uzstādot savu rekordu izlases spēlēs, kā arī, labojot Elīnai Babkinai piederošo izlases rezultativitātes rekordu oficialā spēlē.

A. Šteinbergas brālis Mārcis Šteinbergs arī ir profesionāls basketbolists.

Klubi 
  TTT Rīga (Latvija)
  TTT Rīga Juniores (Latvija)
  UTEP Miners (ASV)
  Castors Braine (Beļģija)
  Reyer Venezia (Itālija)

Sasniegumi 
 2006: Eiropas U-16 B divīzijas čempionāta MVP.
 2008: Latvijas čempione TTT Rīga sastāvā.
 2008: 1. vieta Eiropas U-18 čempionāta B divīzijā kopā ar Latvijas sieviešu U-18 izlasi Maķedonijā. Iekļauta čempionāta simboliskajā izlasē (kopā ar Sabīni Niedolu).
 2009: 3. vieta Eiropas U-20 čempionātā kopā ar Latvijas sieviešu U-20 izlasi Polijā.
 2010: 3. vieta Eiropas U-20 čempionātā kopā ar Latvijas sieviešu U-20 izlasi Latvijā.
 2013: dalīta 13.—16. vieta Eiropas čempionātā Francijā.

Atsauces

Ārējās saites 

 FIBA Europe.com profils 
 Intervija: 
 Anete Šteinberga: "Laukumā viena otru varam padarīt labāku"
 Anete Šteinberga: "Patīk, ja darbi ir skaļāki par vārdiem"
 UTEP profils 

1990. gadā dzimušie
Latvijas basketbolisti
Ogrē dzimušie
Spēka uzbrucēji
Basketbola centri
Dortmundes "Borussia"

Dortmundes "Borussia" (oficiālais kluba nosaukums Ballspielverein Borussia 09 e.V. Dortmund) ir profesionāls Vācijas futbola klubs, kas ir bāzēts Dortmundē, Vācijā. Klubs spēlē Vācijas Bundeslīgā. Tas ir izcīnījis 8 Bundeslīgas čempiontitulus, pēdējais no tiem 2011.—2012. gada sezonā. Klubs 1997. gadā ir uzvarējis UEFA Čempionu līgā.

Komandas sastāvs 
.

Sasniegumi 
 Vācijas čempionāts / Bundeslīga
 Čempioni (8): 1956, 1957, 1963, 1994–95, 1995–96, 2001–02, 2010–11, 2011–12
 Vicečempioni (10): 1949, 1961, 1965–66, 1991–92, 2012–13, 2013–14, 2015–16, 2018–19, 2019–20, 2021/22
 Vācijas kauss
 Kausa ieguvēji (5): 1964–65, 1988–89, 2011–12, 2016–17, 2020–21
 Finālisti (5): 1962–63, 2007–08, 2013–14, 2014–15, 2015–16
 DFB Līgas kauss
 Finālisti : 2003
 Vācijas Superkauss
 Kausa ieguvēji (6): 1989, 1995, 1996, 2013, 2014, 2019
 Finālisti (4): 2011, 2012, 2016, 2017
 Neoficiālie uzvarētāji: 2008
 UEFA Čempionu līga
 Kausa ieguvēji (1): 1996–97
 Finālisti (1): 2012–13
 UEFA Kausu ieguvēju kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1965–66
 UEFA kauss
 Finālisti (2): 1992–93, 2001–02
 UEFA Superkauss
 Finālisti (1): 1997
 Starpkontinentālais kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1997

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa   

Dortmundes "Borussia"
Vācijas futbola klubi
Sauļus Štombergs

Sauļus Štombergs (; dzimis  Klaipēdā, Lietuvā) ir lietuviešu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks, pašlaik (2010) spēlē Krievijas Superlīgas klubā Kazaņas "Unics". Kopā ar Lietuvas izlasi ir izcīnījis bronzas medaļu Atlantas 1996. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs un Sidnejas 2000. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs. Eiropas čempionātos ir izcīnījis uzvaru 2003. gada Eiropas čempionātā un sudraba medaļu 1995. gada Eiropas čempionātā.

Ārējās saites 
 Basketpedya.com profils 

1973. gadā dzimušie
Lietuvas basketbolisti
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Eiropas čempioni basketbolā
Klaipēdā dzimušie
Ir (žurnāls)

Ir ir Latvijā izdots iknedēļas žurnāls. Dibināts 2010. gadā, pirmais numurs iznāca . Sākotnējo žurnāla redakciju veidoja pārsvarā no laikraksta Diena pēc īpašnieka maiņas aizgājušie žurnālisti.

2012. gada nogalē žurnāla tirāža sasniedza 17 000. Saskaņā ar pašu publicētajiem datiem žurnālam ir ap 7650 abonentu un tā lasītāju skaits ir ap 79000 cilvēku.

Līdzās drukātajam žurnālam tiek uzturēts ziņu portāls "ir", kurā tiek publicēti Latvijas un pasaules notikumu jaunumi, kā arī daļa no žurnāla materiāliem.

Ievērojamas publikācijas

Maksātnespējas administratori 
2012. gada 19. septembrī žurnāls publicēja pētījumu ar nosaukumu "Maksātnespējas ķēķis", kurā tika apskatītas problēmas maksātnespējas administrēšanas procesos. Pēc šīs publikācijas maksātnespējas administrators Māris Sprūds laikraksta redakciju iesūdzēja tiesā par goda un cieņas aizskaršanu. 2014. gada 22. jūlijā tiesa apķīlāja uzņēmuma aktīvus par prasītās kompensācijas summu 22 979 eiro apmērā. 2015. gada 28. maijā šī prasība tika noraidīta pirmajā instancē un apķīlātie līdzekļi atbrīvoti, lēmums var tikt pārsūdzēts. Šāda līdzekļu apķīlāšana tika uzskatīta par vēršanos pret preses brīvību.

Oligarhu sarunas viesnīcā «Rīdzene» 

2017. gada jūnijā žurnālā un internetā tika publiskotas Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) no 2009. līdz 2011. gadam noklausītās sarunas starp tā saucamajiem oligarhiem un citiem vadošajiem Latvijas politiķiem un ierēdņiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 Žurnāla tīmekļa vietne
 Pagaidu lapa, kas tika izmantota pirms žurnāla iznākšanas (ar adresi citadiena.lv)

Latvijā izdotie žurnāli
Kurts Betge

Kurts Betge (; dzimis 1888. gadā, miris 1963. gadā) bija vācbaltiešu izcelsmes funkcionālisma stila arhitekts, būvinženieris un mākslinieks.

Pirmā pasaules kara sākumā izsūtīts uz Krieviju, atgriezās Rīgā 1918. gadā.
Kopā ar arhitektu Alfrēdu Karru nodibināja arhitektu biroju A. Karr & K. Betge.
1939. gadā izceļoja uz Vāciju.

Ievērojamākās celtnes 
 Tautas nams (tagad LBAS) ēka Bruņinieku ielā 29/31 (1929)
 Latvijas Grāmatrūpnieku arodu nams Lāčplēša ielā 43/45 (1930)
 Latviešu Akciju bankas ēka (tagad SEB banka) Vaļņu ielā 11 (1931)

Literatūra 
 Vācu arhitekti Latvijā. Rīga: Latvijas vācu savienība, 2013.

Atsauces 

1888. gadā dzimušie
1963. gadā mirušie
Latvijas arhitekti
Vācbaltieši
Cilvēki ar nezināmu dzimšanas datumu
Cilvēki ar nezināmu miršanas datumu
Levitu grāmata

Levitu grāmata, arī 3. Mozus grāmata un Leviticus (, "Levītiem" vai Vayikra , "un Viņš sauca"), ir trešā Toras un Vecās Derības grāmata.

Grāmata satur konkrētus reliģiskos likumus un priesteru rituālus, taču plašākā nozīmē tā ietver detaļas, kā īstenot Sinajā kalnā starp izraēļiem un Dievu noslēgto derību.

Pirmās sešpadsmit un pēdējā grāmatas nodaļa veido priesteru kodeksu ar noteikumiem par rituālo tīrību, grēka ziedojumiem un apgraizīšanu. 17-26 nodaļa satur svētās uzvedības kodeksu. Šie noteikumi un ierobežojumi pārsvarā attiecas uz izraēļiem, lai arī daži ir saistoši svešiniekiem.

Tradicionāli jūdaismā un kristietībā tiek uzskatīts, ka grāmatas tekstu Dievs nodiktējis Mozum. Taču Bībeles pētnieki uzskata, ka grāmata radīta Jeruzalemes tempļa priesteru vajadzībām ap 550 - 400 gadu p.m.ē. un iekļauta Torā ap 400. gadu p.m.ē. Lai arī grāmata kristietībā tiek saukta par Levītu grāmatu, tā skaidri izceļ atšķirības starp Ārona pēcnācējiem, koeniem un parastajiem priesteriem levītiem, no Levija cilts.

Ārējās saites 

Vecās Derības grāmatas
Tora
Bībele
Jūdaisms
Kristietība
Reliģiskie teksti
Korbins Blo

Korbins Blo Reiverss (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris, modelis, reperis un dziedātājs. Blo slavu iemantoja ar lomu filmā "Vidusskolas mūzikls". Viņš ir filmējies arī Discovery Kids seriālā "Flight 29 Down" un Disney Channel 2007. gada filmā "Jump In!". Ir izdevis divus studijas albumus — Another Side un Speed of Light.

Filmogrāfija

Diskogrāfija

Studijas albumi 
 2007: Another Side
 2009: Speed of Light

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

 MySpace profils 

1989. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu dziedātāji
Jesajas grāmata

Jesajas grāmata (), ir viena no Bībeles grāmatām, par kuras autoru tradicionāli tiek uzskatīts pravietis Jesaja, kurš dzīvojis 8. gadsimtā p.m.ē. Grāmatā ir 66 nodaļas: pirmajās 39 nodaļās Jesaja paredz grēkā slīgstošās Jūdejas karalistes iznīcību, bet pēdējās 27 nodaļās viņš pravieto, ka Izraēla bērni atkal atdzims. Šī sadaļa arī ietver pareģojumus, kuros kristieši saskata norādes uz Jēzus Kristus nākšanu, bet ebreji — pareģojumus par viņu valsts atdzimšanu.

Ārējās saites 

Bībele
Vecās Derības grāmatas
Jūdaisms
Kristietība
Reliģiskie teksti

de:Jesaja#Das Buch Jesaja
Divpadsmit ciltis

Divpadsmit ciltis, Bībelē aprakstītās seno izraēļu ciltis, kas bija patriarha Jēkaba (ko sauca arī par Izraēlu) dēlu pēcnācēji. Pēc aiziešanas no Ēģiptes verdzības, Mozus un pēc tam Jozua katrai ciltij piešķira zemi iekarotajā Apsolītajā zemē. Seno izraēļu dalīšana ciltīs faktiski izzūd līdz ar desmit ziemeļu cilšu veidotās Izraēlas karalistes un divu dienvidu cilšu veidotās Jūdejas karalistes iznīcināšanu un lielas iedzīvotāju daļas izsūtīšanu trimdā.

Izcelsme 
Patriarham Jēkabam bija divpadsmit dēli un daudzas meitas. Viņa dēlus sauca Rūbens, Simeons, Levijs, Jūda, Isašars, Zebulons, Jāzeps, Benjamins, Dans, Naftalijs, Gads un Ašers. Kad Jozefam bija 17 gadi, viņa brāļi viņu pārdeva verdzībā, un laika gaitā Jozefs kļuva par Ēģiptes pārvaldītāju. Pēc aptuveni divdesmit gadiem Jozefs aicināja savu tēvu un brāļus ar visām ģimenēm pārcelties no bada plosītās Kanaānas uz Ēģipti.

Laika gaitā Izraēla bērnu skaits ievērojami pieauga, taču viņi saglabāja spēcīgas savstarpējās saites ar citiem sava senča pēcnācējiem, un tādējādi izveidojās divpadsmit ģimeņu grupas, kas tiek sauktas par ciltīm. Jozefa dēlus Efraimu un Menassi Jēkabs adoptēja, un tādējādi faktiski bija trīspadsmit ciltis, no kurām divpadsmit saņēma zemi, bet trīspadsmitā - Levija cilts, zemi nesaņēma, un kalpoja kā Dieva priesteri, levīti.

Cilšu konfederācija 
Līdz pat vienotas Izraēlas karalistes izveidošanai ciltīm nebija vienota valdnieka, bet tās veidoja vaļīgu konfederāciju. Kā rakstīts Soģu grāmatā, konfliktu un kara laikā tās izvēlējās kopēju, īslaicīgu vadoni jeb soģi, kas izšķīra cilšu strīdus bet galvenokārt cīnijās pret kanāaniešiem un filistiešiem. Pēdējais no soģiem, Samuēls, pēc cilšu vecāko lūguma izvēlējās pirmo Izraēlas karali, Saulu no Benjamina cilts.

Atsauces 

Ebreji
Ebreju vēsture
Izraēlas vēsture
Vecā Derība
Bībele

en:Israelites#The Twelve Tribes
Rožupes pagasts

Rožupes pagasts ir viena no Līvānu novada administratīvajām teritorijām tā centrālajā daļā. Robežojas ar sava novada Līvānu pilsētu, Jersikas, Sutru, Rudzātu un Turku pagastiem, kā arī Augšdaugavas novada Rožkalnu un Upmalas pagastiem un Preiļu novada Saunas pagastu.

Daba

Hidrogrāfija 
Upes: Bārzupe, Borovka, Dabiņš, Feimanka, Sumanka, Ūša.

Ezeri: Skrebeļu ezers, Skreuzmaņu ezers.

Vēsture 
1945. gadā Daugavpils apriņķa Līvānu pagastā izveidoja Rožupes ciema padomi, kuras teritorijā ietilpa 11 pagasta sādžas: Rožupe, Babri, Vilmenieši, Gulbinski, Rubeņi, Kazuļi , Vanagi, Kļavinski, Pūgaiņi, Egļupe un Škelteri. Rožupes ciems ietilpis Līvānu (1949-1959) un Preiļu (pēc 1959. g.) rajonos. 1954. gadā Rožupes ciemam pievienoja likvidēto Aizupes ciemu. 1960. gadā kolhoza «Vienība» teritoriju (sādžas: Vilcāni, Vanagi, Kļavinski, Egļupe, Pūgaiņi, Rusinova, Šķelteri) pievienoja Kursīšu ciemam, kuru gan 1965. gadā, Kursīšu ciemu likvidējot, pievienoja atpakaļ. 1977. gadā Rožupes ciemam pievienoja likvidētā Pēternieku ciema teritoriju, bet kolhoza «Vienība» teritoriju atkal atdalīja un pievienoja Rauniešu ciemam. 1991. gadā ciemu pārdēvēja par Rožupes pagastu. 1999. gadā Rožupes pagasts iekļāvās jaunveidotajā Līvānu novadā.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Rožupe (pagasta centrs), Muktupāveli, Kalvāni.

Ievērojamas personības 
 Romualds Ancāns (1944—2011) — aktieris

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 Rožupes ciemi

Latgale
Līvānu novada pagasti
 
Līvānu pagasts
Hosē Manuels Reina

Hosē Manuels Reina Paess (, dzimis ), pazīstams arī kā Pepe Reina, ir Spānijas futbola vārtsargs, pašlaik (2022) spēlē Spānijas La Liga klubā Villarreal, aizvadījis 36 spēles Spānijas futbola izlasē.

Viņa tēvs Migels Reina bija FC Barcelona un Atlético Madrid vārtsargs. Pepe Reina futbolista karjeru sāka FC Barcelona jauniešu komandā. Pirmo spēli Barcelona pirmajā komandā viņš aizvadīja 2000. gadā. 2002. gadā Pepe Reina sāka spēlēt Villarreal CF, bet 2005. gadā Anglijas Premjerlīgas klubā Liverpool FC. Spēlējis arī Itālijas klubā Napoli un Vācijas klubā Minhenes "Bayern". 2018. gada jūlijā pievienojās AC Milan.

Spānijas izlases sastāvā bija iekļauts četros FIFA Pasaules kausa finālturnīros, tai skaitā 2010. gadā, kad Spānija izcīnīja pasaules čempiontitulu. 2008. un 2012. gadā kļuva par Eiropas čempionu.

Sasniegumi 
Villarreal

 UEFA Intertoto kauss: 2003, 2004

Liverpool

 FA kauss: 2005–06
 Anglijas Līgas kauss: 2011–12
 FA Community Shield: 2006
 UEFA Superkauss: 2005

Napoli

 Coppa Italia: 2013–14

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2014–15

Spānija

 FIFA Pasaules kauss: 2010
 Eiropas čempionāts futbolā: 2008, 2012

Individuālie sasniegumi

 Anglijas Premjerlīgas zelta cimdi: 2005–06, 2006–07, 2007–08
 Liverpool FC sezonas labākais spēlētājs: 2009–10

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Madrides apgabalā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Futbola vārtsargi
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Villarreal CF spēlētāji
AC Milan spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
Sutru pagasts

Sutru pagasts ir viena no Līvānu novada administratīvajām teritorijām tā dienvidaustrumos Feimankas krastos. Robežojas ar sava novada Rožupes pagastu, Preiļu novada Saunas, Preiļu, Vārkavas un Upmalas pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija 
Upes: Sanaude.

Vēsture 
1945. gadā Daugavpils apriņķa Vārkavas pagastā izveidoja Rauniešu ciema padomi. Rauniešu ciems ietilpis Līvānu (1949-1959) un Preiļu (pēc 1959. g.) rajonos. Rauniešu ciemam 1975. gadā pievienoja daļu likvidētā Sondoru ciema, 1977. gadā - daļu Rožupes ciema teritorijas, bet 1979. gadā daļu Rauniešu ciema teritorijas pievienoja Upmalas ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1991. gadā Rauniešu pagastu pārdēvēja par Sutru pagastu un administratīvo centru no Rauniešiem pārcēla uz Sutriem. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Līvānu novadā.

Valsts nozīmes pieminekļi 
Pagasta apdzīvotā vietā Rengentovā aug vēsturisks dižkoks ozols, kura apkārtmērs ir 2,98 metri. Zem tā atrodas piecu 1917. gadā nošauto brīvības cīnītāju kapa vietas. Valsts aizsargājamais kultūras piemineklis Nr. 6130 ir 1873. gadā celtā zemnieku saimniecība "Šultes", kas ir arī Latgales tautas celtniecības arhitektūras piemineklis. Znotiņu baznīcā atrodas valsts nozīmes mākslas priekšmeti.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Sutri (pagasta centrs), Lipuški, Tiltova, Reutova (Raunieši).

Reliģija 
Nozīmīga vieta pašvaldības teritorijā ir Znotiņu Dievmātes Romas katoļu baznīcai.

Ievērojamas personības 
Pagasta ievērojamu cilvēku vidū ir minami ievērojami biologi Aleksandrs Kovaļevskis un Vladimirs Kovaļevskis, kardināls Julijans Vaivods, kuram pagastā pie dzimtajām mājām ir uzstādīts piemiņas akmens, arhitekts Jāzeps Vaivods, pedagogs Izidors Meikšāns, Pirmā pasaules kara un Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, kapteinis Ferdinands Plikšs, Zemkopības ministrijas valsts zemju nodaļas vadītājs Leons Bergs, latviešu leģionārs, ASV aeronautikas un kosmonautikas pētnieks Jānis Vilcāns, Otavas Universitātes pasniedzējs Kazimirs Znotiņš, rakstnieks Antons Rusiņš, dzejnieks Jānis Znūtiņš, diriģents Jānis Gercāns un gleznotājs Jānis Plivda.

Saimniecība 
Lielāko uzņēmumu vidū ir minams SIA "Čiekuriņi", kas nodarbojas ar zāģmateriālu ražošanu, tirdzniecību, attīsta un pilnveido kokmateriālu pārstrādes tehnoloģiju un palielina preču produkciju, nodrošinot darba vietas 70 cilvēkiem. SIA "Land", kas nodarbojas ar stādu un dēstu audzēšanu.

Lielākās zemnieku saimniecības lopkopībā ir Z/S "Ozoldārzs", Z/S "Sibillas", Z/S "Birzes", Z/S "Grantskalni", Z/S "Liepiņi" un IK "Ziedonis 04", kas audzē arī graudus. Ar graudkopību un rapša audzēšanu nodarbojas Z/S "Lielie Sondori". Z/S "Ozoli" audzē gaļas lopus un nodarbojas ar graudkopību. Pagastā ir divas bioloģiskās saimniecības — Z/S "Kalna Sondori", kas nodarbojas ar biškopību un lopkopību un Z/S "Strautmaļi", kas nodarbojas ar lopkopību.

Transports

Izglītība un kultūra 
Sutru pagastā darbojas Sutru pamatskola, Sutru bibliotēka un kultūras nams.

Atsauces 

Latgale
Līvānu novada pagasti
 
Vārkavas pagasts
Turku pagasts

Turku pagasts ir viena no Līvānu novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļrietumos Daugavas labajā krastā. Robežojas ar sava novada Līvānu pilsētu un Rožupes, Rudzātu un Jersikas pagastiem, kā arī Jēkabpils novada Atašienes, Mežāres un Vīpes pagastiem un pa Daugavu ar Ābeļu un Dignājas pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija 
Upes: Gūbeņu upīte, Nīdrupeite, Ņotrupe, Rūzeite, Silupeite, Zilupeite.

Ezeri: Garais ezers (Ilzas ezers), Mosānu ezers, Silavu ezers, Šumaņu ezers (Ilzītes ezers).

Vēsture 
Līdz 1920. gada zemes reformai pagasta teritorija piederēja Dubnas muižai (Dubna) un Jaunajai muižai (Neuhof).
1945. gadā Daugavpils apriņķa Līvānu pagastā izveidoja Turku ciema padomi. Turku ciems ietilpis Līvānu (1949-1959), Krustpils (1959-1962), Jēkabpils (1962. gada aprīlis - decembris) un Preiļu (pēc 1962. gada) rajonos. Turku ciemam 1954. gadā pievienoja Zepu ciema kolhoza «Brīvais zemnieks» teritoriju. 1962. gadā Turku ciema kolhoza «Zelta vārpa» teritoriju pievienoja Līvānu lauku teritorijai, ko gan 1968. gadā pievienoja atpakaļ. 1975. gadā daļu kolhoza «Nereta» teritorijas pievienoja Rudzētu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1999. gadā Turku pagasts iekļāvās jaunveidotajā Līvānu novadā.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Zundāni (pagasta centrs), Jaunsilavas, Dubnas viensētas, Grugules, Turki.

Ievērojami cilvēki 
Turkos dzimis Saeimas deputāts, politiķis Jānis Adamsons.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Līvānu novada pagasti
 
Līvānu pagasts
Iekšējā Mongolija

Iekšējā Mongolija (mongoļu: ; ; piņjiņs: Nèi Měnggǔ Zìzhìqū) ir autonomais reģions Ķīnas ziemeļos, kas dibināts 1947. gada 1. maijā, pirmais no Ķīnas autonomajiem reģioniem. Galvaspilsēta — Huhoto, lielākā pilsēta ir Baotou.

Ģeogrāfija 
Iekšējās Mongolijas platība ir 1 183 000 km2. Tie 12 % Ķīnas teritorijas, kas izmēru ziņā ir lielāka par Francijas un Vācijas teritorijām kopā.

Klimats 
Klimats Iekšējā Mongolijā ir krasi kontinentāls. Gada vidējā temperatūra ir no 0 līdz +8,0°С, gada vidējais nokrišņu daudzums 50—450 mm. Biežas ir arī smilšu vētras.

Flora un fauna 
Teritorija ir bagāta ar sēklaugiem un paparžveidīgajiem augiem. Liela daļa no tiem tiek izmantota tradicionālajā Ķīnas medicīnā (žeņšeņs, efedra, lakrica). Iekšējā Mongolijā mīt daudz savvaļas dzīvnieku un putnu sugu. Daudzas dzīvnieku sugas ir aizsargājamas ar likumu (sniega leopardi, alņi, tīģeri).

Reljefs 
Lielākā daļa teritorijas atrodas uz Mongolijas plato. Kalnaine aizņem 50% teritorijas. Reljefs pazeminās no ziemeļiem uz dienvidiem. Pats augstākais punkts ir Alanaša smaile (3556 m). Rietumos atrodas pieci lieli tuksneši: Badins-Džarans, Tengērs, Ulana-Buha, Mu-Usa un Gobi.

Ūdens resursi 
Reģions ir bagāts ar ūdeni, Iekšējā Mongolijā plūst vairāk nekā 1000 dažādu upju, tajā skaitā arī Huanhe. Ir arī vairāk nekā 1000 dažāda izmēra ezeru. Kopējā virszemes ūdeņu rezerve ir apmēram 67,1 miljards kubikmetru.

Derīgie izrakteņi 
Iekšējā Mongolijā ir lielas ogļu rezerves. 2000. gada sākumā uzietas arī lielas dabas gāzes rezerves, ir arī naftas rezerves.

Administratīvais iedalījums 
Iekšējās Mongolijas teritorijā atrodas 3 aimaki un 9 pilsētu apriņķi, kuri iedalās 17 rajonos, 11 apgabalu līmeņa pilsētas, 21 apgabals, 49 hošuni un 3 autonomie hošuni.

Kultūra 

Iekšējā Mongolija ir viens no Ķīnas tūrisma reģioniem. Galvenie apskates objekti ir Čingishana mauzolejs, Vanas Džaodzjunas kapenes, U Dana klosteris un Piecu Pagodu templis, kā arī krievu—ķīniešu tirgus Maņdžouli pilsētā. Katru vasaru norisinās lielais mongoļu tautas festivāls — Nādams, kurā laikā norisinās cīkstēšanās, jāšanas un loku šaušanas sacensības. 2007. gada maijā, pilsētā Huhhotā atklāja huņņu kultūras muzeju.

Ārējās saites 

Ķīnas autonomie reģioni
Iedomu spārni

Iedomu Spārni ir latviešu poproka mūzikas grupa, kas tika dibināta 2000. gadā. Grupas dalībnieki ir Ieva Zēģele, Jānis Dreiškins, Jānis Kuršs un Dāvis Putāns. Grupa ir izdevusi divus studijas albumus — "Dienasgrāmata" 2004. gadā un "Lidojums" 2009. gadā. Grupa vairākkārt ir piedalījusies Latvijas atlasē Eirovīzijai.

Vēsture 

2003. gadā grupai iznāk albums „Dienasgrāmata”. „Iedomu spārniem” ir iznākuši 5 videoklipi dziesmām: „Zaiga”, „Tev nav sirds”, „Miers”, „Ļauj man”, „Vai Tu nāc, vai Tu ej”, kuri ieguvuši labas vietas raidījuma Sems un Latvijas mūzikas kanāla topos. Video „Vai Tu nāc, vai Tu ej” bija skatāms arī MTV Baltic topā.

Festivāli: Dzintara Zvaigzne” Zviedrijā, “Mūris”, “Sinepes un Medus”, “Bildes 2002”, “Bildes 2003 ”, “Osvalds”, starptautisks jauno mūziķu festivāls Itālijā “Cerative for Europe” u.c.

Konkursi: 2003. gada Eirovīzijas nacionālās atlases finālisti, dziesma “Not just a toy” 2004. gadā Latvijas radio 2 rīkotā konkursa “Unibankas muzikālā banka” finālisti, dziesma “Enģeļu čuksti” 2004.gadā albums “Dienasgrāmata” nominēts “Mūzikas ierakstu kompāniju gada balvai” kategorijā “Labākais modernā roka albums”. 2005. gadā Eirovīzijas nacionālās atlases finālisti, dziesma “Now way back” ...u.c.

Šobrīd grupa veiksmīgi sadarbojas ar ierakstu kompāniju MicRec, kuras paspārnē ir iznākuši singli „Vai Tu nāc, vai Tu ej” , „Kas noticis?” un „Izrāde galā”. Pašreiz tiek gatavots albums, kuru plānots izdot 2009. gada rudenī.

Paralēli koncertiem grupa spēlē arī dažādos saviesīgos pasākumos un ballēs. Repertuārā dažādas populāras latviešu un ārzemju dziesmas.

Sastāvs 

Grupas sastāvs:
 Ieva Zēģele – balss;
 Jānis Dreiškins – ģitāra;
 Viesturs Butāns – basģitāra;
 Jānis Kuršs - bungas.

Citi dalībnieki:
 Alīna Melngaile – taustiņinstrumentāliste, grupā no 2002. – 2004. gadam.
 Toms Skujiņš – ritma ģitārists, grupā no 2004. – 2006. gadam.
 Dāvis Putāns – basģitārists, grupā no 2006. – 2007. gadam

Atsauces

Ārējās saites 
 Grupas oficiālā mājaslapa
 Draugiem.lv profils

2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Latvijas rokgrupas
Latvijas popgrupas
Latvijas poproka grupas
Latvijas smagā roka grupas
Erki Nols

Erki Nols (; dzimis  Veru, Igaunijā) ir bijušais igauņu vieglatlēts, pašreiz politiķis, Rīgikogu deputāts. Četras reizes (1996-1998, 2000) atzīts par Igaunijas gada sportistu.

Nols ieguva zelta medaļu 2000. gada Sidnejas Olimpiskajās spēlēs desmitcīņas sacensībās. Lai arī Nols neuzvarēja nevienā no 10 disciplīnām, viņa uzrādītais kopējais rezultāts bija visaugstākais no visiem dalībniekiem.

Nolam pieder pasaules rekords tāllēkšanā desmitcīņas sacensībās - 8,22 m.

1997. gada septembrī viņš atvēra pirmo privāto vieglatlētikas skolu Igaunijā.

Atsauces

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Igaunijas vieglatlēti
Igaunijas politiķi
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Veru apriņķī dzimušie
Desmitcīņnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Ivans Čerezovs

Ivans Čerezovs (; dzimis  Iževskā, Krievijā) ir krievu biatlonists. Startējis divās ziemas olimpiskajās spēlēs (2006, 2010). Olimpiskais vicečempions 4 x 7,5 km stafetē Krievijas izlases sastāvā 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Turīnā un olimpiskās bronzas medaļas laureāts 4 x 7,5 km stafetē Krievijas izlases sastāvā 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Vankūverā.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 
 IBU profils 
 Sports-Reference profils 

1980. gadā dzimušie
Krievijas biatlonisti
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Udmurtijā dzimušie
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Kventins Tarantīno

Kventins Džeroms Tarantīno (; dzimis  Noksvillā, ASV) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, producents un aktieris.

Karjeru sācis 1980. gadu beigās, kad sarakstīja scenāriju un režisēja īsfilmu My Best Friend's Birthday, kurā arī attēloja galveno lomu. 1990. gadu sākumā turpināja režisora darbu vairākās neatkarīgajās filmās, 1992. gadā iznāca filma "Trakie suņi", Empire žurnāls to nosauca par visu laiku labāko neatkarīgo filmu. 1994. gadā tika izdota viņa nākamā filma — "Lubene", filma guva komerciālus panākumus, tāpat to pozitīvi novērtēja kritiķi, tā tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām filmām. 1997. gadā iznāca "Džekija Brauna". 21. gadsimta sākumā tika izdotas divas "Nogalināt Bilu" daļas: "Nogalināt Bilu 1. daļa" (2003) un "Nogalināt Bilu 2. daļa" (2004). 2009. gadā izdotā filma "Bēdīgi slavenie mērgļi" kļuva par Tarantīno visienesīgāko filmu (321 miljons ASV dolāru), 2012. gadā iznāca viņa filma "Atsvabinātais Džango".

Tarantīno ir ieguvis vairākas balvas, tai skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu (par labāko oriģinālo scenāriju — "Lubene", "Atsvabinātais Džango"), divas Zelta globusa balvas, BAFTA kino balvu un Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā, tāpat režisors ir ticis nominēts Emmy un Grammy balvām. Filmu vēsturnieks un filmu veidotājs Pīters Bogdanovičs Tarantīno ir nosaucis par "ietekmīgāko savas paaudzes režisoru".

Filmogrāfija

Atsauces

Ārējās saites 

 

1963. gadā dzimušie
Tenesī dzimušie
Amerikāņu kinorežisori
Amerikāņu kinoaktieri
ASV scenāristi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Zelta palmas zara ieguvēji
Farmakovigilance

Farmakovigilance (no , pharmakon — 'zāles' un  — 'būt modram, uzraudzīt') ir farmakoloģijas apakšnozare, kas nodarbojas ar zāļu lietošanas drošības uzraudzīšanu, vācot un apstrādājot informāciju par zāļu blaknēm, lai novērstu iespējamo kaitējumu cilvēka veselībai. Informācija par zāļu, uztura bagātinātāju, bioloģisku un tradicionāli lietotu līdzekļu blaknēm tiek iegūta gan no veselības aprūpes speciālistiem, gan pacientiem.

Farmakovigilances mērķi:
 iegūt jaunu informāciju par zāļu lietošanas risku;
 novērst iespējamo kaitējumu pacientu veselībai.

Pasaules veselības organizācija ir izveidojusi Starptautisko zāļu uzraudzības programmu, kurā darbojas vairāk kā 90 PVO dalībvalstis un ar kuras palīdzību ziņojumi par zāļu blaknēm tiek apkopoti Upsalas Monitoringa centrā Zviedrijā. Latvijā farmakovigilances uzdevumus risina Zāļu valsts aģentūra.

Atsauces

Ārējās saites 
 Upsalas Monitoringa centra mājas lapa 

Farmakoloģija
Farmācija
Kolobžega

Kolobžega () ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē. Osta un tūrisma centrs.

Vēsture 

Vēsturiski līdz Otrajam pasaules karam pilsēta pazīstama arī ar vācisko nosaukumu Kolberga (). Kolobžega radusies kā slāvu cilts pomerāniešu sāls ieguves centrs. Pirmā apmetne nodibinājās netālu no mūsdienu pilsētas.

12. gadsimta beigās vietējie feodāļi kļuva par Dānijas un Svētās Romas impērijas vasaļiem. Apvidū ienāca vācieši un netālu no vecās apmetnes nodibināja mūsdienu pilsētu, kam 1255. gadā tika piešķirtas Lībekas tiesības. 1276. gadā Kolberga kļuva par Kamminas bīskapu rezidences pilsētu. 1361. gadā Kolberga kļuva par Hanzas locekli. 1534. gadā, reformācijas rezultātā, bīskapija tika sekularizēta.

Trīsdesmitgadu kara laikā 1644. gada 1. jūlijā pilsētas pievārtē notika Kolbergas tīreļa kauja, kurā dāņu flote sakāva zviedru floti. Vestfāles miera rezultātā 1648. gadā Kolberga nokļuva Brandeburgas - Prūsijas (vēlākās Prūsijas karalistes) teritorijā. Septiņgadu kara laikā pilsētu ieņēma krievu karaspēks Pjotra Rumjanceva-Zadunaiska vadībā. Napoleona karu laikā Kolbergu aplenca Napoleona karaspēks, pilsēta izturēja aplenkumu no 1807. gada 26. aprīļa līdz 2. jūlijam, kamēr tika noslēgts Tilzītes miers.

Otrā pasaules kara laikā Kolberga tika pasludināta par cietoksni (Festung), bet 1807. gada Kolbergas aplenkuma motīvs tika izmantots pēdējai lielbudžeta krāsainajai propagandas filmai "Kolberga", kuras pirmizrāde notika 1945. gada 30. janvārī, kad lielākā daļa Vācijas kinoteātru vairs nefunkcionēja. No 1945. gada 4. līdz 18. martam pilsētas apkārtnē notika Kolbergas kauja, kuras rezultātā kaujas apstākļos tika evakuēti pilsētas vācu iedzīvotāji, bet pilsēta sagrauta. Pēc kara vēl atlikušie vācu iedzīvotāji tika padzīti, bet pilsētā ieradās poļu iedzīvotāji, lielākoties no PSRS ieņemtajiem Polijas apgabaliem.

Kolobžegā (Kolbergā) dzimuši 

 Kristofs Bernhards (Christoph Bernhard, 1628 - 1692) - vācu mūziķis
 Magnuss Hiršfelds (Magnus Hirschfeld, 1868 - 1935) - vācu ārsts
 Egons Krencs (Egon Krenz, 1937 - ) - Austrumvācijas politiķis
 Kārlis Vilhelms Ramlers (Karl Wilhelm Ramler, 1725 - 1798) - vācu dzejnieks
 Hanss Jirgens Štumpfs (Hans-Jürgen Stumpff, 1889 - 1968) - vācu ģenerālis

Skatīt arī 

 Kolobžegas bāka

Hanzas pilsētas
Rietumpomožes vojevodistes pilsētas
Comeback Kid

Comeback Kid ir kanādiešu hārdkora grupa, kas ir dibināta 2002. gadā. Grupas pašreizējā sastāvā ir Kailijs Profeta, Endrū Niefelds, Džeremijs Hīberts, Kasejs Hjelmbergs un Mets Keils. Grupa ir izdevusi 5 studijas albumus: Turn It Around (2003), Wake The Dead (2005), Broadcasting... (2007), Through The Noise (2008) un Symptoms + Cures (2010).

Ārējās saites 
 Grupas oficiālā mājaslapa 

2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Kanādas rokgrupas
Kanādas pankroka grupas
Kanādas hārdkora grupas
Kanādas melodiskā hārdkora grupas
Leoniešu valoda

Leoniešu valoda (llengua llionesa) ir viena no astūrleoniešu lingvistiskās grupas valodām. Leoniešu valodā runā aptuveni 25 tūkstoši cilvēku, galvenokārt, Leonas un Samoras provincēs Spānijā un Bragansas apgabalā Portugālē. Leoniešu valoda viduslaikos bija oficiālā valoda Leonas karalistē. Mūsdienās leoniešu valodā Spānijas pilsētā Leonā mācību priekšmeti tiek pasniegti sešpadsmit skolās.

Atsauces

Ārējās saites 
 Héctor García Gil. Asturian-leonese: Linguistic, Sociolinguistic and Legal Aspects
 Asturian Language Academy
 González i Planas, Francesc. Institutum Studiorum Romanicorum «Romania Minor». The Asturleonese Dialects.
 La Caleya Cultural Association.
 Furmientu Cultural Association.
 Faceira Cultural Association.
 El Teixu Cultural Association.

Romāņu valodas
Portugāles valodas
Spānijas valodas
Ptolemajs

Klaudijs Ptolemajs (, dzimis ap 90. gadu, miris ap 168. gadu) bija 2. gadsimta, grieķu valodā rakstošs astronoms, matemātiķis, ģeogrāfs, mūzikas teorētiķis, optiķis un astrologs no Ēģiptes, kas tolaik atradās Romas impērijas sastāvā. Klaudijs Ptolemajs bija Romas pilsonis. Lai gan daudzi no viņa darbiem ir saglabājušies līdz mūsdienām, par viņa personīgo dzīvi ziņu ir maz.

Viens no ievērojamākajiem viņa darbiem ir viņa enciklopēdiskais astronomijas datu apkopjums ar nosaukumu "Almagest". Tajā ir apkopotas sengrieķu zināšanas astronomijā un klasificētas 1022 zvaigznes. Ptolemajs atbalstīja ģeocentrisma ideju, tas ir, ka Visuma centrā atrodas Zeme un pārējie debess ķermeņi riņķo ap to. Šajā jautājumā viņš izstrādāja tā saukto Ptolemaja sistēmu, kas bija oficiālā dogma rietumu zinātnē līdz pat 19. gadsimtam, kad 1851. gadā ar Fuko svārsta palīdzību tika pierādīta Zemes rotācija ap savu asi un tika apgāzta ideja, ka Zeme ir visuma centrā.

Ptolemajs publicēja arī vairākas grāmatas, kurās bija iekļauti jauni ģeometrisko uzdevumu pierādījumi un teorēmas. Viņš izveidoja arī kalendāru, kurā bija iekļautas norādes par laikapstākļiem un par zvaigžņu parādīšanos un norietēšanu. Ptolemajs uzrakstīja arī piecas grāmatas par optiskajām parādībām un trīs grāmatas par mūziku. Ģeogrāfu aprindās Ptolemajs ir ievērojams ar astoņu sējumu lielo darbu "Geographia". Tas ir atzīts par otru viņa ievērojamāko darbu aiz Almagest. Šajā darbā ir sniegta informācija par karšu veidošanu un uzskaitītas ievērojamas Eiropas, Āzijas un Āfrikas vietas pēc to ģeogrāfiskā platuma un garuma. Neraugoties uz daudzām neprecizitātēm, daudzi ģeogrāfi un karšu veidotāji turpmāk vadījās pēc Ptolemaja izveidotajām kartēm.

Ārējās saites 

 Ptolemaja darbu kolekcija (arī pilns Almagest oriģinālā)

90. gados dzimušie
160. gados mirušie
Filozofi
Sengrieķu matemātiķi
Astronomi
Astrologi
Dzejnieki
Mercury-Atlas 9

Mercury-Atlas 9 bija ASV pilotējamā orbitālā misija. Kosmosa kuģis Faith 7 ar astronautu Gordonu Kūperu tika palaists ar nesējraķeti Atlas LV-3B . Tas veica 22 apriņķojumus ap Zemi, un pēc 35 stundām nolaidās Klusajā okeānā, Midveja salas tuvumā. Šis bija pirmais amerikāņa lidojums kosmosā ilgāk par diennakti un pēdējais Mercury lidojums.

Apkalpe 
 Gordons Kūpers

Dubliera apkalpe 
 Alans Šepards

Ārējās saites 

 This New Ocean: A History of Project Mercury - NASA SP-4201 
 Project Mercury - Results of the Fourth Manned Orbital Flight - NASA SP-45 - 1963 
 Mercury-Atlas 9 Composite Air-to-Ground and Onboard Voice Tape Transcription 
 Field Guide to American Spacecraft Faith 7 fotogrāfijas Džonsona kosmosa centrā, TX museum 

Mercury kosmosa kuģi
Āndhra Pradēša

Āndhra Pradēša (, Āndhra Pradēś), saīsinājumā A.P., ir viens no Indijas štatiem, kas atrodas valsts dienvidaustrumos. Āndhra Pradēša ir astotais lielākais Indijas štats pēc platības un desmitais lielākais pēc iedzīvotāju skaita. Štata galvaspilsēta ir Amaravati, daļa ministriju vēl atrodas Haidarābādu, kas kopš 2014. gada ir Telangānas štata galvaspilsēta. Nākamās lielākās štata pilsētas ir Višākhapatnama, Vidžajavāda, Varangala un Tirupati.

Āndhras Pradēšas štatā atrodas Indijas vienīgais kosmodroms — Šrīharikotas kosmodroms.

Vēsture 

Āndhra pieminēta jau 3. gadsimtā p.m.ē. kā Maurju imperatoram Ašokam pakļauta tauta. Pēc viņa nāves Āndhras ķēniņš Šatavahana izveidoja savu valsti, Plīnijs Andarae lielvalsts aprakstā minējis, ka tajā ir 30 nocietinātas pilsētas, 100 tūkstoši kājnieku, 30 tūkstoši jātnieku un tūkstotis kara ziloņu. 3. gadsimtā Šatavahana dibinātā lielvalsts saira sīkākās valstīs.

6. gadsimtā Āndhru pakļāva Pallavas dinastija, bet 7. gadsimtā viņus uzvarēja Čalukju dinastija, bet 11. gadsimtā tamilu Čolas dinastija.
1309. gadā Āndhru iekaroja Deli sultāna karavadonis Maliks Kafurs. 14. un 15. gadsimtā notika pastāvīgi kari starp musulmaņu sultāniem un Vīdžajnāgaras valdniekiem. 1512. gadā Āndhras zemē izveidojās Golkondas sultanāts, kuru 1687. gadā iekaroja moguli. 1724. gadā izveidojās Haiderabadas nizāmu valsts, kas 1766. gadā bija spiesta atdot valsts dienviddaļu Britu Austrumindijas kompānijai. 1801. gadā visa Āndhra kļuva par Madrasas Prezidentūras daļu.

Pēc Britu Indijas sadalīšanās 1947. gadā izveidoja Madrasas štatu, bet 1948. gadā Haiderabadas štatu. Kad 1953.—1956. gadā štatus reorganizēja pēc izplatītākās valodas principa, no Haiderabadas un Madrasas štatiem atdalīja telugu valodā runājošo iedzīvotāju teritorijas, kuras apvienoja jaunizveidotā Āndhra Pradēšas štatā.
2009. gadā Indijas valdība nolēma pakāpeniski atdalīt Telanganas reģionu pastāvīgā štatā, šis process noslēdzās 2014. gadā.

Ārējās saites 

Indijas štati
Tegusigalpa

Tegusigalpa (, izruna: ) ir Hondurasas galvaspilsēta kopš 1880. gada. Pilsēta atrodas kalnainā apvidū. Tās nosaukums ir cēlies no navatlu valodas un nozīmē "sudraba kalns", kas norāda uz to, ka kolonisti, dibinot 1578. gadā Tegusigalpu, šeit izveidoja sudraba un arī zelta raktuves. Tegusigalpas vecpilsēta ir uzcelta tipiskā spāņu arhitektūras stilā.

Ārējās saites 

Hondurasa
Bihāra

Bihāra (, , ) ir viens no Indijas štatiem, valsts ziemeļaustrumu daļā. Bihāra robežojas ar Utarpradēšu rietumos, ar Nepālu uz ziemeļiem, ar Rietumbengāli austrumos un ar Džhārkhandu dienvidos. Štata kopējā platība ir 94 163 km², pēc 2011. gada datiem štatā dzīvo 103,81 miljoni iedzīvotāji. Bihāra ir divpadsmitais lielākais Indijas štats pēc platības un trešais lielākais pēc iedzīvotāju skaita. 

Aptuveni 85% no iedzīvotājiem dzīvo ciematos un tikai atlikušie 15% dzīvo pilsētās. Štata galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Patna. Nākamās lielākās štata pilsētas ir Gaja, Bhāgalpura, Muzafarpura un Darbhanga. Štats ir sīkāk iedalīts 38 apgabalos.

Ārējās saites 

Indijas štati
Ķeblavika

Ķeblavika (; , burtiski "krastā izmesto koku līcis") ir pilsēta Reikjanesas reģionā dienvidrietumu Islandē.

1995. gadā tā apvienojās ar Njardvīku un Hafniru, izveidojot Reikjanesbairas municipalitāti ar 14 000 iedzīvotājiem (2008. gada jūnijs).

Ārējās saites 
 
 Reykjanesbær - attēlu galerija no islandsmyndir.is
 Satelītattēls Google Maps

Islandes pilsētas
Huans Antonio Samarančs

Marķīzs Huans Antonio Samarančs (; dzimis  Barselonā, Spānijā, miris  Barselonā) bija katalāņu tautības Spānijas diplomāts un sporta funkcionārs. Viņš bija septītais Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidents laika posmā no 1980. līdz 2001. gadam, kad šos amata pienākumus pārņēma beļģis Žaks Roge.

Par SOK prezidentu viņš tika ievēlēts 83. SOK sesijā Maskavā, Krievijā. Laikā, kad Samarančs bija savā amatā, olimpiskās spēles kļuva finansiāli veiksmīgākas. Viņš ieviesa tradīciju, ka katru olimpisko spēļu noslēguma ceremonijā, SOK prezidents nosauc šīs par labākajām olimpiskajām spēlēm visā tās vēsturē. Vienīgo reizi, kad viņš neteica šos vārdus, bija 1996. gada vasaras olimpiskās spēles Atlantā, ASV, kuru organizatoriskais līmenis tika ļoti kritizēts.

Atsauces

Ārējās saites 

 IFBB profils 
 

1920. gadā dzimušie
2010. gadā mirušie
Katalonijā dzimušie
Starptautiskās Olimpiskās komitejas locekļi
Spānijas cilvēki
Ar Goda ordeni apbalvotie
Ar Olimpisko ordeni apbalvotie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
FIBA slavas zālē uzņemtie
Kvame Nkruma

Kvame Nkruma (; dzimis , miris ) bija pirmais neatkarīgās Ganas prezidents un vēlāk izveidoja valstī vienpartijas diktatūru. Nkruma ir dzimis Zelta krastā. 1930. gadā absolvēja Ačimotas koledžu. Pēc tam viņš strādāja Romas katoļu skolās. 1934. gadā Nkruma no reliģijas pievērsās Āfrikas nacionālisma politikai. 1935. gadā viņš devās uz ASV, kur Pensilvānijā studēja Linkolnas Universitātē. 1939. gadā šajā un Pensilvānijas Universitātē viņš ieguva maģistra grādu. Pēc politiskās pārliecības Nkruma kļuva par marksistu- sociālistu. 1947. gadā pēc studijām Londonas Ekonomikas skolā Nkruma devās uz dzimteni un kļuva par partijas "Apvienotā Zelta Krasta konvencija" biedru, strādājot pašpārvaldē. 1950. gadā viņš izveidoja nevardarbīgu programmu pret britu varu Zelta Krastā.

1951. gadā Nkruma tika ievēlēts parlamentā, bet 1952. gadā kļuva par premjerministru. 1957. gadā, kad Zelta krasts un Britu Togolenda kļuva par neatkarīgo valsti Ganu, Nkrumas partija kontrolēja likumdošanu. 1960. gadā Nkruma kļuva par pirmo Ganas prezidentu, bet 1964. gadā tika ievēlēts par prezidentu uz mūžu. Viņa valdīšanas laikā, kas ilga līdz militāram apvērsumam , valstī bija autoritārs režīms. Pēc apvērsuma viņš devās trimdā uz Gvineju, bet pēc tam uz Rumānijas galvaspilsētu Bukaresti, kur viņš nodzīvoja līdz mūža beigām.

Atsauces 

1909. gadā dzimušie
1972. gadā mirušie
Ganas cilvēki
Sociālisti
Menora

Menora ir Torā aprakstīts septiņzaru zelta svečturis, ko, sekojot Dieva norādēm, izgatavojis Mozus. Tas izmantots pirmstempļa periodā Saiešanas teltī, kā arī Jeruzālemes templī. Menora jau kopš senatnes ir viens no jūdaisma un ebreju simboliem; tā iekļauta Izraēlas valsts ģerbonī.

Vēsture 

Menoras izgatavošana aprakstīta Otrās Mozus grāmatas 25. nodaļā:
 31 Iztaisi arī lukturi no tīra zelta, izkal to, un tā kājai un zariem, kausiņiem, bumbuļiem un ziediem jābūt vienā gabalā ar to.
 32 Seši zari lai iziet no tā: trīs zari uz vienu pusi un trīs uz otru pusi.
 33 Ikvienam zaram lai ir trīs kausiņi, līdzīgi mandeļu ziediem, trīs bumbuļi un trīs ziedi; otram zaram lai atkal ir trīs kausiņi, līdzīgi mandeļu ziediem, trīs bumbuļi un trīs ziedi; tādi lai ir visi seši zari, kas no luktura iziet.
 34 Bet pie paša luktura lai ir četri kausiņi, līdzīgi mandeļu ziediem, ar to bumbuļiem un ziediem.
 35 Un pa vienam bumbulim lai ir zem katriem diviem zariem, kas iziet no luktura.
 36 It visi bumbuļi un zari pie luktura lai ir no viena izkalta tīra zelta gabala.
 37 Un iztaisi arī septiņus eļļas lukturīšus un tos augšā tā piestiprini, lai tie apgaismotu telpu, kas ir to priekšā.
 38 Dakts dzirkles un trauciņi lai ir no tīra zelta.
 39 No viena talenta tīra zelta taisi to un visus tā rīkus.
 40 Un ievēro, ka tos taisi pēc parauga, kas tev kalnā tika parādīts.

Menora tika izgatavota pirmās Saiešanas telts vajadzībām, un Bībelē tā pieminēta līdz brīdim, kad izraēļi pāriet Jordānu. Lai arī turpmāk tā netiek pieminēta, tiek pieņemts, ka menora ceļojusi līdz ar Saiešanas telti katru reizi, kad tā tika pārvietota. Arī Zālamana celtā Jeruzālemes tempļa aprakstos tā nav pieminēta. Nākamreiz menora aprakstīta vēsturnieka Jozefa Flāvija grāmatā par romiešu—jūdu karu.

Pēc menoras aizvešanas uz Romu tā tur palika līdz 455. gadam, kad vandaļi izlaupīja Romu un tās dārgumus pārveda uz savu galvaspilsētu Kartāgu. Bizantijas armija 533. gadā ieņēma Kartāgu, un menora esot nosūtīta uz Konstantinopoli, kur, kā raksta vēsturnieks Prokopijs no Cēzarejas, tā nesta triumfālā procesijā pa pilsētas ielām, un pēc tam nosūtīta uz Jeruzālemi. Vairāk liecību par menoru nav — iespējams, to iznīcinājuši vai nolaupījuši sasanīdi, kad tie 614. gadā ieņēma un izlaupīja Jeruzālemi.

Simbolisms 
Menora simbolizē pasaules radīšanu septiņās dienās ar Sabatu kā centrālo gaismu. Tā arī reprezentē degošo krūmu, no kura Dievs uzrunājis Mozu. Deviņžuburu menora ir Hanukas svētku simbols. Katrā sinagogā pie arkas, kurā glabājas Tora, deg mūžīgā gaisma (ner tamid), kas atgādina par Tempļa menoru.

Atsauces 

Ebreji
 
Reliģiskās ticības, tradīcijas un kustības
Agata Kristi

Agata Mērija Klarisa Kristi (, dzimusi , mirusi ) bija angļu kriminālromānu, stāstu un lugu rakstniece. Rakstīja arī romantiskus stāstus ar pseidonīmu Mērija Vestmakota (Mary Westmacott), bet popularitāti iemantoja ar saviem 80 detektīvromāniem un Vestendas teātra izrādēm. Pazīstamākie Agatas Kristi detektīvromānu varoņi ir Erkils Puaro un Džeina Mārpla, tieši darbi par viņiem nodrošināja rakstniecei titulu “Kriminālromānu karaliene”. Savukārt viņas luga “Peļu slazds” tika izrādīta Vestendas teātros no 1952. līdz 2020. gadam, kļūstot par visilgāk izrādīto lugu. 1971. gadā viņai tika piešķirts dāmas tituls.

Agatas Kristi romāni ierindojas visvairāk pārdoto literatūras darbu saraksta 3. vietā tūlīt aiz Bībeles un Viljama Šekspīra darbiem, tie tulkoti vairāk kā 100 valodās. Sākot ar 1928. gadu līdz pat mūsdienām Agatas Kristi darbi kinomākslā izmantoti vismaz 129 reizes, uzņemot kinofilmas, televīzijas filmas un seriālus. Pazīstamākā no filmām ir Sidnija Lūmeta “Slepkavība Austrumu ekspresī” (1974).

Biogrāfija 
Agata Kristi kā Agata Millere ir dzimusi  Torkī pilsētā, Anglijā. Viņas tēvs Frederiks Alvahs Millers (Frederick Alvah Miller) bija amerikānis, bet māte Klāra Boemere (Clara Boehmer) — angliete. Agata Millere negāja skolā, viņai bērnībā bija mājmācība. 1901. gadā nomira viņas tēvs, bet gadu vēlāk, 12 gadu vecumā, Agata Millere uzsāka mācības Torkī meiteņu skolā, kur mācījās līdz 1905. gadam. No 1905. līdz 1910. gadam viņa turpināja mācības Francijas galvaspilsētā Parīzē.

Jau jaunietes vecumā Agata Millere pievērsās rakstīšanai. Viņa izmēģināja roku un uzrakstīja vairākus stāstus un romānus. Šos darbus viņa iesniedza dažādiem izdevējiem, bet tā arī netika izdoti. Daži no tiem vēlākajos gados tika pārstrādāti un tika publicēti. 1913. gadā viņu bildināja militārpersona Arčibalds Kristi, ar kuru apprecējās 1914. gadā, pieņemot vīra uzvārdu un kļūstot par Agatu Kristi.

Pirmā pasaules kara laikā Agatas vīrs tika nosūtīts kaujās, bet Agata kā brīvprātīgā kļuva par medmāsu, sniedzot palīdzību ievainotajiem karavīriem. No 1914. līdz 1916.gadam viņa par to samaksu nesaņēma, bet pēc tam, līdz 1918. gadam, viņa saņēma arī nelielu atalgojumu par savu darbu.

Agatas Kristi debijas romāns bija The Mysterious Affair at Styles, kuru sarakstīja 1916. gadā, bet izdots tika 1920. gadā, jo nebija iespējams līdz tam atrasts izdevēju. Šajā romānā pirmo reizi parādās tēls Erkils Puaro, kā arī inspektors Džeps un Arturs Hastings.

Agata Kristi nomira .

Atsauces

Ārējās saites 

 

 Agatha Christie at Open Library

Devonā dzimušie
Angļu rakstnieki
Angļu valodā rakstošie
Rakstnieces
Alberts Demčenko

Alberts Demčenko (; dzimis  Čusovojā, Krievijā) ir krievu kamaniņu braucējs. Ar kamaniņu braukšanu nodarbojas kopš 1992. gada. Startējis septiņās ziemas olimpiskajās spēlēs (, , , , , , ), izcīnījis divas sudraba medaļas — 2006. gadā Turīnā un 2014. gadā Sočos. Viņš uzvarēja Pasaules kausa kopvērtējumā 2004.—2005. gada sezonā.

Sasniegumi

Olimpiskās spēles

Pasaules kausa kopvērtējums

Ārējās saites 
 FIL-Luge profils 

1971. gadā dzimušie
Krievijas kamaniņu braucēji
Kamaniņu braucēji 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kamaniņu braucēji 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kamaniņu braucēji 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kamaniņu braucēji 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kamaniņu braucēji 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kamaniņu braucēji 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kamaniņu braucēji 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Dopinga lietas sportā
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Goda ordeni apbalvotie
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Permas novadā dzimušie
Olimpiskie sudraba medaļnieki kamaniņu braukšanā
Eurēlijs Žukausks

Eurēlijs Žukausks (; dzimis  Klaipēdā, Lietuvā) ir bijušais lietuviešu basketbolists, spēlēja centra pozīcijā, laika posmā no 1995. līdz 2004. bijis Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. 1995. gada NBA draftā viņu izraudzījās Sietlas "SuperSonics" ar kopējo 54. kārtas numuru.  paziņoja par profesionāļa karjeras beigšanu. Divkārtējs Olimpisko spēļu bronzas medaļas laureāts.

Ārējās saites 
 Eirolīgas profils 

1973. gadā dzimušie
Lietuvas basketbolisti
NBA basketbolisti
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Eiropas čempioni basketbolā
Klaipēdā dzimušie
Henriks Lundkvists

Henriks Lundkvists (; dzimis  Orē, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, vārtsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. 2006. gada Olimpisko spēļu čempions.

Viņa dvīņu brālis Jūels arī ir profesionāls hokejists.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Lundkvists sāka 2000.—01. gada sezonā, tajā aizvadot četras spēles Zviedrijas Elitsērijas kluba Frölunda HC sastāvā. Jau nākamajā sezonā hokejists bija Frölunda HC komandas otrais vārtsargs. 2003.—04. gada sezonā Lundkvists bija komandas pamatvārtsargs. 2002.—03. un 2004.—05. gada sezonās kopā ar klubu Lundkvists izcīnīja Zviedrijas čempiona titulu. 2003., 2004. un 2005. gadā kā Zviedrijas labākais vārtsargs ieguva Honkena balvu.

2005. gada starpsezonā Lundkvists pārcēlās uz Ziemeļameriku, jau nākamajā sezonā aizvadot 53 spēles NHL kluba Ņujorkas "Rangers" sastāvā. Jau savā debijas sezonā viņš bija Vezinas balvas finālists. Lai gan finālistu vidū hokejists bija vēl vairākas reizes, Vezinas balvu Lundkvists izcīnīja vien 2011.—12. gada sezonā. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem.

2020. gada septembrī, pēc 15 "Rangers" sastāvā aizvadītām sezonām, klubs izpirka Lundkvista līguma pēdējo gadu. Pāris dienas vēlāk hokejists noslēdza līgumu ar Vašingtonas "Capitals".

Zviedrijas hokeja izlases rindās kļuvis par 2006. gada olimpisko spēļu čempionu, kā arī 2014. gada sudraba medaļu laureātu, spēlējis arī 2010. gada turnīrā. 2014. gadā iekļauts turnīra simboliskajā izlasē. Lundkvists izcīnījis sudraba medaļas arī 2003. un 2004. gada Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

 NHL.com profils 

1982. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Vašingtonas "Capitals" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Zviedrijas hokeja līgas čempioni
Jemtlandes lēnē dzimušie