joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vladimīrs Veiss (1989)

Vladimīrs Veiss (, dzimis  Bratislavā) ir slovāku futbolists, Slovākijas Superlīgas kluba ŠK Slovan Bratislava un ir bijušais Slovākijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē malējā pussarga pozīcijā.

Futbolista gaitas sācis Inter Bratislava jauniešu komandās, bet jau 2006. gadā uzaicināts Anglijas kluba Manchester City F.C. futbola akadēmijā. Pieaugušo komandā debitējis 2009. gadā. Laika posmā no 2010. līdz 2012. gadam izīrēts Bolton Wanderers, Skotijas klubam Rangers un Spānijas klubam RCD Espanyol. 2012. gadā pārgājis uz Itālijas jauno A sērijas klubu Delfino Pescara 1936, bet jau nākamajā gadā noslēdza līgumu ar Grieķijas čempioniem Olympiacos F.C.. 2014. gadā Veiss noslēdza 4 miljonu eiro vērtu līgumu ar Kataras klubu Lekhwiya SC, bet kopš 2016. gada pārstāv citu Kataras klubu — Al Gharāfa.

Veiss spēlējis vairākās Slovākijas junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2009. gadā pārbaudes spēlē ar Islandi. Pārstāvējis Slovākiju 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā Dienvidāfrikā un 2016. gada Eiropas čempionātā.

Viņa tēvs, arī Vladimīrs Veiss, ir bijušais futbolists, tagad — futbola treneris.

Sasniegumi 
Rangers

 Skotijas Premjerlīga: 2010–11
 Skotijas līgas kauss: 2010–11

Olympiacos

 Grieķijas Superlīga: 2013–14

Lekhwiya

 Kataras Zvaigžņu līga: 2013–14, 2014–15

Slovan Bratislava

 Slovākijas Superlīga: 2019–20
 Slovākijas kauss: 2019–20

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Bratislavā dzimušie
Slovākijas futbolisti
Slovākijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Rangers F.C. spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
RCD Espanyol spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Šustjanka

Šustjanka (arī Šusceņka, Šusta, Šustinka) ir Dubnas labā krasta pieteka Preiļu novadā.

Iztece - no Šusta ezera. Tek dienvidu virzienā, pie Prudzeniškiem pagriežoties uz rietumiem. Ietek Dubnā pie Paņijoņiem. Lielākā pieteka - Vaižanka. Šustjanku nešķērso valsts autoceļi. Upes krastos atrodas Prudzenišķi, Ozoldārzs, Paņijoņi.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Preiļu novada upes
Aizkalnes pagasts
Vārkavas novada upes
Ūdzeņa

Ūdzeņa (arī Odzienas strauts) ir Dubnas labā krasta pieteka Preiļu novadā.

Iztece - uz dienvidiem no Briškām. Tek rietumu virzienā, pie Zibergovaem pagriežoties uz dienvidiem-dienvidrietumiem. Ietek Dubnā augšpus Vecvārkavas. Lielākā pieteka - Kozupeite. Ūdzeņa caurtek vairākiem ezeriem - Beļetnīku ezeram, Klaparu ezeram, Bratišku ezeram un Vepru ezeram. Upi tecējumā četras reizes šķērso valsts autoceļš V751 (Vecvārkava–Ančkini–Pieniņi–Kauša), bet vienreiz - V750 (Stolderi–Vecvārkava). Ūdzeņas krastos atrodas Borbaļi, Zibergova, Lielie Klapari, Vārkava, Znotiņi, Vārkavas pagasta Spūles, Upmalas pagasta Spūles, Vepri, Baganišķi, Mežarejas.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Preiļu novada upes
Vārkavas novada upes
Valentīna Stešenko-Kuftina

Valentīna Stešenko-Kuftina (; dzimis , miris ) bija ukraiņu pianiste un folkloras vācēja. Mirusi Jūrmalas pilsētas Lielupē. Akadēmiķa Borisa Kuftina sieva.

1923. gadā absolvēja Kijevas konservatoriju, kur mācījās pie Feliksa Blumenfelda. No 1930. līdz 1933. gadam kopā ar vīru izsūtījumā pie Vologdas. No 1933. līdz mūža beigām darbojās Gruzijā, kur strādāja Tbilisi konservatorijā.

Ārējās saites 
 Valentīna Stešenko-Kuftina Музыкальный словарь 

Pianisti
Gerets Makolijs

Gerets Džeralds Makolijs (, dzimis  Lārnā, Ziemeļīrijā) ir bijušais britu futbolists. Spēlēja aizsarga pozīcijā.

Profesionālā futbolista gaitas sācis, spēlējot Ziemeļīrijas līgas klubos Linfield, Ballyclare Comrades, Crusaders un Coleraine. 2004. gadā pievienojies Anglijas klubam Lincoln City, bet jau 2006. gadā pārcēlies uz Leicester City. 2008. gadā pārgājis uz Ipswich Town, bet 2011. gadā — uz West Bromwich Albion, kur atzīts par kluba 2012./2013. sezonas gada spēlētāju.

Ziemeļīrijas galvenajā izlasē debitējis 2005. gada jūnijā pārbaudes spēlē pret Vāciju. Spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Corelaine

 Īrijas kauss: 2002–03

Individuālie sasniegumi

 Ipswich Town gada labākais spēlētājs: 2009–10
 West Bromwich Albion gada labākais spēlētājs: 2012–13

Atsauces

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Ziemeļīrijas futbolisti
Ziemeļīrijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Rangers F.C. spēlētāji
Leicester City F.C. spēlētāji
West Bromwich Albion F.C. spēlētāji
Hodkeviči

Hodkeviči (, , ) jeb Kotkieviči bija Lietuvas lielkņazistes dzimta. Lietuvas lielhetmaņi, Žemaitijas ģenarālstārasti (1545—1616).

Izcelsme 
Mūsdienu ģenealogi Hodkeviču dzimtas izcelsmi saista ar Kijevas kņazistes bajāru Hodjku Jurgeoviču (, pirms 1422–1447), kas pieminēts Lietuvas dižkunigaišu Vītauta Dižā un Švitrigaiļa valdīšanas laikā.    
Agrāk viņu uzskatīja par lietuviešu bajāru Boreiku dzimtas atvasi.

1476. gadā pieminēts Vitebskas vaivads un Lietuvas lielhetmanis Jānis (Ivans) Hodkevičs, kas kopā ar brāli Pāvilu devās vizītē pie Romas pāvesta Siksta IV.

Vēsture 
Hodkeviču dzimtas piederīgie izvirzījās Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldē Sigismunda II Augusta valdīšanas laikā (1548—1572). Žemaitijas stārasts Hieronims Hodkevičs 1555. gadā tika nosūtīts misijā pie pāvesta Pāvila IV un ķeizara Kārļa V, Livonijas kara laikā viņš bija Lietuvas lielkņazistes karaspēka komandieris, 1560. gadā karoja ar Ivana IV karaspēku pie Cēsīm.

Reformācijas laikā viņa dēls Jānis Hodkevičs 1552. gadā pārgāja protestantismā, iestājās Svētās Romas impērijas karadienestā (1552-1555) un piedalījās impērijas karā ar Francijas karali. Pēc Livonijas kara sākšanās viņš kopā ar tēvu piedalījās kaujās pret cara Ivana IV vadīto krievu un tatāru karaspēku, 1560. gadā viņš sekmīgi aizstāvēja Viļakas pili. 1564. gadā J. Hodkeviču iecēla par Žemaitijas ģenerālstārastu, 1566. gadā par Lietuvas lielmaršalu, bet 1566. gada 26. augustā par Livonijas hetmani un ģenerāladministratoru.
1569. gada Ļubļinas Seimā J. Hodkevičs iestājās pret Ļubļinas ūnijas izveidošanu ar Polijas karalisti, tomēr pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts izveidošanas 1570. gadā konvertējās katolicismā, bija cieši saistīts ar jezuītiem. Žemaitijas ģenerālstārasts bija arī Jurģis Hodkevičs (1590-1595).

Jans Karols Hodkevičs Poļu—zviedru kara (1600—1629) laikā uzvarēja Salaspils kaujā 1605. gada 27. septembrī. Komandēja poļu karaspēku arī Moldāvijas magnātu kara (1593–1617) laikā, Poļu-krievu kara (1605–1618) laikā, kā arī Poļu-turku kara (1620–1621) laikā, kurā krita Hotinas kaujas laikā.

Ievērojami dzimtas pārstāvji 
 Hieronims Hodkevičs (ap 1510-1561), Lietuvas lielkņazistes valsts darbinieks. Traķu kastelāns no 1544. līdz 1549. gadam, Viļņas kastelāns no 1559. līdz 1561. gadam un Žemaitijas stārasts no 1545. gadam līdz savai nāvei 1561. gadā.
 Jānis Hodkevičs (1537–1579), Lietuvas dižkunigaitijas karavadonis un valstsvīrs. Žemaitijas ģenerālstārasts (no 1564), Pārdaugavas hercogistes hetmanis un ģenerāladministrators (1566–1578), Viļņas kastelāns (no 1574). 
 Jans Karols Hodkevičs (1560-1621), Žemaitijas ģenarālstārasts (1599—1616), Lietuvas hetmanis (1600—1605), Viļņas vojevoda (1616—1621) un Lietuvas lielhetmanis (1605—1621).

Atsauces 

Lietuvas dižciltīgie
Hodkeviču dzimta
Lietuvas dižkunigaitijas dižciltīgo dzimtas
Džons Gudmens

Džons Stīvens Gudmens (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris. 1993. gadā saņēma Zelta globusa balvu kā labākais televīzijas komēdiju aktieris par lomu situāciju komēdijā Roseanne. Viņš ir filmējies arī daudzās kinofilmās. Zināmākās no tām ir "Arizonas audzināšana" (1987), "Bārtons Finks" (1991), The Babe (1992), "Flinstoni" (1994), "Lielais Lebovskis" (1998), "O, brāl, kur tu esi?" (2000), "Mākslinieks" (2011), "Ārkārtīgi skaļi un neticami tuvu" (2011), "Argo" (2012), "Lidojums" (2012), "Paģiras 3" (2013) un "Stāsts par Levinu Deivisu" (2013) un "Eksplozīvā blondīne" (2017). Viņš ir ierunājis tēlus arī animācijas filmās "Imperatora piedzīvojumi" (2000), "Mošķīši" (2001) un "Mošķīšu universitāte" (2013).

Ārējās saites 

1952. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Naials Makgins

Naials Makgins (, dzimis  Danganonā, Ziemeļīrijā) ir britu futbolists, Skotijas kluba Aberdeen F.C. un Ziemeļīrijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē malējā pussarga pozīcijā.

Futbolista karjeru sācis 2005. gadā dzimtās pilsētiņas klubā Dungannon Swifts. 2008. gadā pārgājis uz citu Ziemeļīrijas klubu — Derry City, bet pēc gada noslēdzis līgumu ar Skotijas klubu Celtic. Kopš 2012. gada cita Skotijas Premjerlīgas kluba — Aberdeen F.C. sastāvā.

Ziemeļīrijas pieaugušo izlasē debitējis 2008. gada novembrī pārbaudes spēlē pret Ungāriju, bet pirmos vārtus guvis 2012. gada oktobrī kvalifikācijas mačā pret Portugāli.

Sasniegumi 
Derry City

 Īrijas Līgas kauss: 2008

Celtic

 Skotijas kauss: 2010—11

Aberdeen

 Skotijas Līgas kauss: 2013—14

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Ziemeļīrijas futbolisti
Ziemeļīrijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Celtic F.C. spēlētāji
Ivans Perišičs

Ivans Perišičs (, dzimis  Splitā, Horvātijā) ir horvātu futbolists, Anglijas Premjerlīgas kluba Totenham "Hotspur" un Horvātijas futbola izlases spēlētājs. Parasti spēlē malējā pussarga pozīcijā, bet var darboties arī uzbrūkošā pussarga vai uzbrucēja pozīcijā.

Sācis trenēties dzimtās pilsētas klubā Hajduk Split, bet jau 17 gadu vecumā pārcēlies uz Francijas klubu FC Sochaux-Montbéliard, kur kādu laiku spēlējis arī komandas otrajā sastāvā. 2009. gadā Perišičs parakstīja triju gadu līgumu ar Beļģijas klubu Club Brugge un 2010./2011. sezonā tika atzīts par Beļģijas gada spēlētāju. 2011. gadā Perišičs pievienojās Vācijas klubam Borussia Dortmund par 5 miljoniem eiro. 2013. gada sākumā par 8 miljoniem eiro Perišiču nopirka cits vācu klubs — VfL Wolfsburg, bet 2015. gadā par 16 miljoniem eiro Perišičs parakstīja līgumu ar Itālijas klubu Inter Milan. 2019. gadā uz īres tiesībām pievienojās Minhenes "Bayern".
2022. gada 31. maijā parakstīja līgumu ar Anglijas Premjerlīgas klubu Totenham "Hotspur", atkal apvienojoties ar bijušo treneri Antonio Konti. Viņš kļuva par piekto horvātu spēlētāju, kas parakstījis līgumu ar Totenhemas klubu.

Spēlējis visu vecumu Horvātijas jauniešu un junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2011. gada martā spēlē pret Gruziju. Izlases sastāvā piedalījies divos Eiropas čempionāta un vienā pasaules kausa finālturnīrā.

Sasniegumi 
Borussia Dortmund

 Vācijas Bundeslīga: 2011–12
 DFB Pokal: 2011–12

VfL Wolfsburg

 DFB Pokal: 2014–15
 DFL Supercup: 2015

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2019–20
 DFB Pokal: 2019–20
 UEFA Čempionu līga: 2019–20

Milānas Internazionale

 Itālijas futbola čempionāta A sērija: 2020—21
 Itālijas kauss: 2021—22
 Itālijas superkauss: 2021

Horvātijas izlase

 FIFA Pasaules kauss finālists: 2018

Individuālie sasniegumi

 Beļģijas Pro līgas labākais vārtu guvējs: 2010–11

Ordeņi

 Hercoga Branimira ordenis: 2018

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Splitas-Dalmācijas župānijā dzimušie
Horvātijas futbolisti
Horvātijas izlases futbolisti
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Club Brugge KV spēlētāji
Dortmundes "Borussia" spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Tomāšs Necids

Tomāšs Necids (, dzimis  Prāgā) ir čehu futbolists, Čehijas 1. līgas kluba Bohemians 1905 un Čehijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē centra uzbrucēja pozīcijā.

Futbolista karjeru sācis Prāgas klubā Slavia. 2009. gadā pievienojies Krievijas klubam CSKA, kur jau pirmajā mačā, iznākot uz maiņu spēles beigās, guva uzvaras vārtus papildlaikā. Pēc smagā savainojuma 2011. gada jūnijā, kad Necids bija spiest nespēlēt 22 mēnešus, viņš periodiski tika izīrēts Grieķijas PAOK, Čehijas SK Slavia Praha un Nīderlandes PEC Zwolle. 2015. gadā ar Nīderlandes klubu tika noslēgts pastāvīgs līgums līdz sezonas beigām. Kopš 2015. gada jūlija Necidam ir četru gadu kontrakts ar Turcijas klubu Bursaspor.

Spēlējis visu vecumu Čehijas jauniešu un junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2008. gada novembrī kvalifikācijas mačā pret Sanmarino izlasi, kurā guvis arī pirmos vārtus.

Sasniegumi 
Slavia Prague

 Čehijas 1. līga: 2007–08, 2008–09
 Čehijas kauss: 2017–18

CSKA Moscow

 Krievijas Premjerlīga: 2012–13
 Krievijas kauss: 2008–09, 2010–11
 Krievijas Superkauss: 2009, 2013

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Čehijas futbolisti
Čehijas izlases futbolisti
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
PFC CSKA Moscow spēlētāji
Bursaspor spēlētāji
Varšavas "Legia" spēlētāji
Prāgā dzimušie
Alvaro Morata

Alvaro Borha Morata Martins (, dzimis  Madridē) ir spāņu futbolists, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Morata spēlē Itālijas Serie A kluba Turīnas "Juventus" sastāvā, kas viņu īrē no Madrides "Atletico". Spēlē centra uzbrucēja pozīcijā.

Profesionālā futbolista gaitas sācis dzimtās pilsētas klubā Real Madrid, kur pieaugušo komandā debitējis 2010. gadā un kopā ar komandu uzvarējis 2014. gada UEFA Čempionu līgas finālā. 2014. gadā par 20 miljoniem eiro pārcēlies uz Itālijas klubu Juventus, bet 2016. gadā par 30 miljoniem eiro atgriezies Madrides klubā.

Morata spēlējis visu vecumu Spānijas jauniešu un junioru izlasē, kopā ar komandu izcīnot 2011. gada Eiropas U-19 un 2013. gada Eiropas U-21 čempionu titulus. Pieaugušo izlasē debitējis 2014. gada novembrī kvalifikācijas spēlē pret Vāciju.

Sasniegumi 
Real Madrid

 Spānijas La Liga: 2011–12, 2016–17
 Copa del Rey: 2010–11, 2013–14
 UEFA Čempionu līga: 2013–14, 2016–17
 UEFA Superkauss: 2016
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2016

Juventus

 Itālijas Serie A: 2014–15, 2015–16
 Coppa Italia: 2014–15, 2015–16
 Supercoppa Italiana: 2015, 2020

Chelsea

 FA kauss: 2017–18

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Madrides apgabalā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
Madrides "Atletico" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Miklošs Bējs

Miklošs Bējs (;  Budapešta —  Ģēra) bija Ungārijas starptautiskais meistars šahā (1956).

Biogrāfija 
Pēc izglītības bijis ārsts. 1950. gados bijis viens Ungārijas vadošajiem šahistiem. Ungārijas šaha čempionātos labākos rezultātus sasniedzis 1954. gadā, kad dalījis 3.-4. vietu, un 1955. gadā, kad ieņēmis 5. vietu. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā Smederevska Palanka (Dienvidslāvija, tagad Serbija) (1956) — dalīta 1.-2. vieta, Redžo nell'Emīlija (1959/1960) — 2. vieta.

Pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1956. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1956. gadā Bējam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1913. gadā dzimušie
1970. gadā mirušie
Budapeštā dzimušie
Ungārijas šahisti
Ančkini

Ančkini ir ciems Vārkavas novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 5,3 km no pagasta centra Vārkavas, 13,7 km no novada centra Vecvārkavas un 202,8 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu V751 (Vecvārkava–Ančkini–Pieniņi–Kauša) un V752 (Preiļi–Raunieši–Rožupe) krustojuma, Feimankas upes krastā. Ančkinos atrodas valsts nozīmes arheoloģijas pieminekļi — Ančkinu senkapi I un Ančkinu senkapi II.

Atsauces
Bleideņa

Bleideņa (arī Bleidas upeite, Bleideņas upeite, Reitupeite, Rītupīte, Veseleibas upeite) ir upe, kas savieno Bleidas ezeru un Šusta ezeru. Atrodas Preiļu novadā.

Iztece - no Bleidas ezera dienvidiem. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Šusta ezera ziemeļrietumos. Upi nešķērso valsts autoceļi. Tās krastos atrodas Bučkas un Zaķīši.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Preiļu novada upes
Aizkalnes pagasts
Vārkavas novada upes
Džeisons Steitems

Džeisons Steitems (; dzimis ) ir angļu aktieris.

Pazīstams ar lomām Gaja Ričija filmās "Nav dūmu bez stobriem" (Lock, Stock and Two Smoking Barrels, 1998), "Ķēriens" (2000), "Revolveris" (Revolver, 2005) un "Cilvēka dusmas" (2021). Vēl filmējies "Kurjera" triloģijā (2002—2008), filmās "Itālijas variants" (2003), "Adrenalīns" (Crank, 2006), "Cīņa" (War, 2007), "Sacīkstes uz dzīvību un nāvi" (Death Race, 2008), "Aplaupīšana" (The Bank Job, 2008) un "Neiznīcināmo" (2010—2014) filmu sērijā. Steitems parasti pats izpilda savus trikus filmās.

Atsauces

Ārējās saites 

1967. gadā dzimušie
Dārbišīrā dzimušie
Angļu kinoaktieri
SKS 48. ekspedīcija

SKS 48. ekspedīcija (Экспедиция МКС-48; Expedition 48 jeb ISS-48) bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2016. gada jūnija līdz septembrim.

Apkalpe

Iziešanas atklātā kosmosā

Ārējās saites 

 48. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 47./48. ekspedīcija Energija mājas lapā  
 48./49. ekspedīcija Energija mājas lapā  

48
2016. gads kosmonautikā
Dzilna (Šusta ezera pieteka)

Dzilna (arī Dovoles upeite, Dziļksne, Dziļksnes upeite, Dziļneņa, Gavaru upeite, Lataka, Pakrasteite, Šnigerauka, Šnigerovka, Ziļma) ir Šusta ezera pieteka Riebiņu, Preiļu un Vārkavas novadā.

Iztece - pie Svaļbiem. Tek rietumu-dienvidrietumu virzienā, pie Dovales ezera pagriežoties uz dienvidiem. Lielākā pieteka - Rūbežneica. Tecējumā caurtek Dovales ezeru. Ietek Šusta ezera ziemeļrietumos. Upi šķērso valsts autoceļi P62 (Krāslava—Preiļi—Madona), V748 (Pelēči–Aizkalne–Korsikova) un P58 (Viļāni—Preiļi—Špoģi). Tās krastos atrodas Kotāni, Otrie Pīzeļi, Trešie Pūdži, Trešie Pastari, Dzeņkalns, Vingri, Trešie Zīmeļi, Otrie Garkalni, Gavari un Dovale.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Vārkavas novada upes
Preiļu novada upes
Riebiņu novada upes
Aizkalnes pagasts
Piliškas

Piliškas (latgaliski: Piliškys) ir ciems Vārkavas novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta austrumos 9,9 km no pagasta centra Vārkavas, 12,1 km no novada centra Vecvārkavas un 216,5 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, uz austrumiem no Bleidas ezera. Piliškās atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis — Pilišķu pilskalns.

Atsauces
217. mikroautobusu maršruts (Rīga)

217. mikroautobusa maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta maršruts, kas kursēja no Pļavniekiem uz Centru. Kopš 2016. gada 8. septembra maršruts tika apvienots ar 246. minibusu maršrutu.

Maršruts 
Pļavnieki — Centrs kursēja pa šādām ielām: Katlakalna ielu  A. Saharova ielu, Akadēmiķa Mstislava Keldiša ielu, A. Deglava ielu,  Ilūkstes ielu , Dzelzavas ielu Vaidavas ielu,Ieriķu ielu, Pērnavas ielu, Brīvības ielu, Raiņa bulvāri,  Brīvības bulvāri un Tērbatas ielām.

Centrs — Pļavnieki kursēja pa šādām ielām:  Tērbatas ielu, Brīvības bulvāri,  Brīvības ielu, Pērnavas ielu, Ieriķu ielu, Ieriķu ielu, Dzelzavas ielu, Ilūkstes ielu , Akadēmiķa Mstislava Keldiša ielu, A. Saharova ielu un  Katlakalna ielām.

Pieturvietas 
217. mikroautobusu maršrutā kopumā bija 39 pieturas. Virzienā Pļavnieki — Centrs ir 20 pieturas, bet virzienā Centrs — Pļavnieki bija 19 pieturas.

Ārējās saites 
 http://saraksti.rigassatiksme.lv/index.html#minibus/217/a-b/0492

Mikroautobusu satiksme Rīgā
Lietuvas lielhetmaņi

Lietuvas lielhetmaņi (; ; ) bija Lietuvas dižkunigaitijas karaspēka virspavēlnieka tituls no 1476. līdz 1794. gadam. 

Kara laikā viņi uzņēmās karagājienu vadīšanu, bet miera laikā uzturējās Lietuvas dižkunigaišu Viļņas galmā, atbildot par armijas apgādi. Miera laikā karaspēku komandēja Lietuvas lauka hetmaņi (, ).
Pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts izveides Lietuvas lielhetmaņus varēja iecelt arī par apvienotā poļu-lietuviešu karaspēka virspavēlniekiem, tomēr poļu vienības arī šajos gadījumos komandēja Polijas Kroņa lielhetmaņi ().

Daudzi Lietuvas lielhetmaņi piederēja dižciltīgajām Hodkeviču, Radvilu un Sapehu dzimtām.

Lietuvas dižciltīgie
Baltkrievijas vēsture
Lietuvas vēsture
Polijas vēsture
Sapjehas

Sapjehas () jeb Sapegas (, ) bija Lietuvas lielkņazistes dižciltīgo dzimta. Daudzi Sapjehas bija Vitebskas, Podlahijas un citu Lietuvas provinču vaivadi. Pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts nodibināšanas Sapjehu dzimtas ietekme pieauga, vairāki dzimtas piederīgie kļuva par Lietuvas lielhetmaņiem.

Dzimtas varenība saruka pēc zaudējuma Lietuvas cīņā pret karaļa Augusta II Stiprā atbalstītājiem Lielais Ziemeļu kara sākumā 1700. gadā. 1768. gadā Polijas-Lietuvas Seims Sapjehu dzimtas piederīgajiem piešķīra kņazu titulu, ko atzina Austrijas impērija (1836 un 1840), vēlāk arī Krievijas impērija (1874 un 1901). Pēc piedalīšanās Novembra sacelšanās notikumos Krievijas impērijas varas iestādes atņēma Sapehu dzimtas īpašumus.

Izcelsme 
Sapjehu dzimta pa savu ciltstēvu uzskatīja lietuviešu bajāru Sungailu (miris ap 1433). Tomēr ģenealoģiski dzimta ir izsekojama līdz Lietuvas dižkunigaiša Kazimira IV rakstvedim Simonam Sopiham (1441-1449) un viņa dēliem Bogdanam un Ivanam, no kuriem cēlušies divi dzimtas atzari.

Ievērojami Sapjehas

Bogdana Sapjehas pēcnācēji (Čerejas-Ružānu atzars) 
 Bogdans Sapjeha (ap 1450—1512) apprecēja Druckas kņazieni un ieguva savā īpašumā zemes mūsdienu Vitebskas apgabalā. 
 Bogdana dēls Ivans Sapjeha (ap 1480—1546) bija Vitebskas vaivads (1520—1541) un Podlahijas vaivads (no 1529). Sūtnis pie Maskavas lielkņaza (1508, 1531—1532, 1536).
 Ivana mazdēls Leons Sapjeha (1557—1633) izvirzījās Stefana Batorija valdīšanas laikā, kad viņš bija Lietuvas lielsekretārs (1580). Sigismunda III valdīšanas laikā bija Lietuvas lielkanclers (1589-1623), Viļņas vaivads (1621), Lietuvas lielhetmanis (1623).
 viņa brālēns Jans Pjotrs Sapjeha (1569—1611) bija viens no Lietuvas armijas komandieriem Poļu—zviedru kara (1600—1629) pirmajā posmā. 1601. gada 7. janvārī cīnījās pie Cēsu pils. 1601. gada 29. jūnijā Kokneses kaujā, 1603. gada 5. martā pie Rakveres, 1603. gada 13. aprīlī piedalījās Tērbatas ieņemšanā. Salaspils kaujas laikā 1605. gada 27. septembrī komandēja poļu-lietuviešu karaspēka labo flangu.

Ivana Sapjehas pēcnācēji (Kodeņas atzars) 
 Ivans Sapjeha (; ap 1450—1517) bija Lietuvas sūtnis pie Romas pāvesta (1491, 1501), Maskavas lielkņaza (1497-1499, 1503) un Livonijas ordeņa mestra (1502). Sigismunda I valdīšanas laikā bija Lietuvas dižunigaitijas lielsekretārs (1506), Vitebskas vaivads (1511—1514) un Podlahijas vaivads (1514), kur ieguva plašus zemes īpašumus. 
 Ivana Sapjehas dēls Pāvils Sapjeha (ap 1490—1579) bija Podlahijas vaivads (1556—1558) un Navahrudakas vaivads (1558—1579), piedalījās Livonijas karā.
 Pāvila Sapjehas dēls Nikolajs Sapjeha (ap 1545—1599) bija Minskas vaivads (1576—1588), Brestas vaivads (1588) un Vitebskas vaivads (1588—1599).
 Andžejs Sapjeha (1539–1621) bija Minskas kastelāns (1592—1597), Polockas (1597—1613) un Smoļenskas (1621) vaivads. Livonijas kara laikā 1578. gadā vadīja lietuviešu spēkus pret krievu karaspēku Cēsu kaujā.

Attēlu galerija 

Lietuvas dižkunigaitijas dižciltīgo dzimtas

Atsauces 

Sapjehu dzimta
Lauki

Lauki vai lauku apvidus ir teritorija, kas atrodas ārpus pilsētveida apdzīvotajām vietām. Par laukiem parasti uzskata teritoriju ar raksturīgu agrāru ainavu un dabas vērtībām, kur iedzīvotāju skaits apdzīvotajās vietās nepārsniedz 5000. Galvenā saimnieciskā darbība laukos parasti ir lauksaimniecība un ar to saistītās nozares. Tiek uzskatīts, ka lauki atrodas 15 minūšu braucienā no tuvākās apdzīvotās vietas. Nozīmīgu daļu lauku apvidos aizņem meži un aizsargājamās dabas teritorijas.

Latvijā lauku apvidus aizņem aptuveni 98 % teritorijas un to apdzīvo ap 30 % valsts iedzīvotāju.

Atsauces

Ārējās saites 
 Latvijas pilsētu un lauku teritoriju mijiedarbības izvērtējums - VRAA

Ģeogrāfija
Projekts X: ballīte bez bremzēm

"Projekts X: ballīte bez bremzēm" () ir 2012. gada ASV komēdija, kuras režisors ir Nima Nurizade.

Filma ir par trīs vidusskolēnu rīkotu dzimšanas dienas svinību ballīti, kas ar laiku kļūst nekontrolējama. Galvenās lomas tajā attēlo Tomass Manns, Olivers Kūpers un Džonatans Denjels Brauns. Lielākajai daļai aktieru šī bija kinodebija, jo filmas veidotāji vēlējās radīt "īstas ballītes iespaidu".

Filmas pirmizrāde notika . Project X sākotnēji tika ieplānots par filmas pagaidu nosaukumu, tomēr vēlāk tika izlemts to izmantot kā galīgo nosaukumu. Pēc filmas pirmizrādes tikušas rīkotas vairākas ballītes, iedvesmojoties no filmā attēlotās.  Nīderlandes pilsētā Harenā uz ballīti (nosaukta par Project X Haren) ieradās vairāki tūkstoši cilvēku, vairāk nekā 30 cilvēku tika arestēti. Ballītes nodarītie zaudējumi tika lēsti vairāk nekā 1 miljona EUR apmērā.

Atsauces

Ārējās saites 

2012. gada filmas
ASV filmas
Kristiāns IV

Kristiāns IV (; dzimis , miris ) bija Dānijas un Norvēģijas karalis no 1588. līdz 1648. gadam. 

Valdīja 59 gadus un ir visilgāk valdījušais monarhs Skandināvijas vēsturē. Kristiāna IV valdīšanas laikā Dānija piedzīvoja savas ietekmes zenītu, kaut arī pamazām to aizēnoja Zviedrijas ietekmes palielināšanās. Dānijas vēsturē Kristiāns IV palicis kā viens no aktīvākajiem, populārākajiem un ietekmīgākajiem karaļiem. Kristiāns IV tomēr personīgi ticēja raganām un atbalstīja raganu prāvas valstī. Neveiksmīgi iesaistījās Trīsdesmitgadu karā protestantu pusē. Dibinājis vairākas pilsētas, to skaitā mūsdienu Oslo, kas līdz 1925. gadam tika saukta karaļa vārdā par Kristiāniju.

Ārējās saites 

1577. gadā dzimušie
1648. gadā mirušie
Oldenburgas dinastija
Dānijas monarhi
Norvēģijas monarhi
Galvaspilsētas reģionā (Dānija) dzimušie
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Kongo Republikā

Sarakstā apkopotas tās vietas Kongo Republikā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Kongo Republikas ir iekļauta 1 vieta (dabas objekts), savukārt 4 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Kongo Republika Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1987. gada 10. decembrī.

Sarakstā iekļautie objekti

Sarakstā iekļauto objektu izvietojums

Kandidātu sarakstā esošie objekti

Atsauces 

Kongo Republika
Kongo Republika
Kongo Republika
60. autobusu maršruts (Rīga)

60. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas atklāts  un kursē no Ķengaraga uz Ziepniekkalnu. 

Autobuss kursē tikai darba dienās. Uz līnijas darbojas 2 autobusi, kas kursē 2 reizes stundā. Pasažieru pārvadājumus 60. autobusu maršrutā veic RP SIA "Rīgas Satiksme" 7. autobusu parks. 

No 2019. gada 8. jūlija līdz 2020. gada 13. martam un no 2020. gada 1. septembra līdz 22. oktobrim iekāpšana 60. maršruta autobusos notika tikai pa priekšējām durvīm. Šobrīd (09.2022) šī kārtība ir atcelta COVID-19 pandēmijas dēļ.

Maršruts 
Virzienā no Ziepniekkalna uz Ķengaragu autobuss kursē pa Ozolciema ielu, Valdeķu ielu, Graudu ielu, Stērstu ielu, Mazo Stērstu ielu, Bauskas ielu, Ziepniekkalna ielu, Jāņa Čakstes gatvi, Dienvidu tiltu, Maskavas ielu.

Virzienā no Ķengaraga uz Ziepniekkalnu autobuss kursē pa Maskavas ielu, Dienvidu tiltu, Jāņa Čakstes gatvi, Ziepniekkalna ielu, Bauskas ielu, Mazo Stērstu ielu, Stērstu ielu, Graudu ielu, Valdeķu ielu, Ozolciema ielu.

Pieturvietas 
60. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 26 pieturas. Virzienā Ķengarags — Ziepniekkalns ir 13 pieturas, bet virzienā Ziepniekkalns — Ķengarags ir 13 pieturas.

Skatīt arī 
 Autobusu satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme

Atsauces

Ārējās saites 
 www.rigassatiksme.lv
 
 

60
Ainārs Eglons Leja

Ainārs Eglons Leja (dzimis  Zaņā, Liepājas apriņķī) ir viens no modernās pieccīņas aizsācējiem Latvijā, ilggadējs Latvijas PSR izlases galvenais treneris, Latvijas PSR Nopelniem bagātais treneris, Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris. 2016. gadā saņēma Latvijas Gada balvu sportā nominācijā Mūža ieguldījums Latvijas sportā.

Kopīgi ar Aini Zvirgzdiņu sagatavojis 104 sporta meistarus, tai skaitā pasaules junioru vicečempionu Vladimiru Kravcovu un čempionu Uldi Putniņu.

Šobrīd Ainārs Leja trenē jauniešus modernajā pieccīņā un sportistus militārajā pieccīņā.

Atsauces 

1931. gadā dzimušie
Latvijas treneri
Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijas absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Ennisile

Ennisile bija līvu ciems, kas identificēts ar vēlāko Sējas muižu mūsdienu Saulkrastu novada Sējas pagastā. Minēts Rīgas arhibīskapa Nikolaja fon Nauena 1248. gadā izdotajā dokumentā kā viens no piecpadsmit Krimuldas draudzes līvu ciematiem.

Tiek pieņemts, ka tas ir nosaukts Turaidas pilsnovada līvu vecākā Anno vārdā un ir jau 1207. gadā Indriķa hronikā minētais Anno ciems (villa Annonis). Hronists rakstīja, ka šā gada decembrī "lietuvji, izlaupījuši apkārtējo novadu, nakti sapulcējās Anno ciemā. Agri no rīta viņi atstāja zemi, aizvezdami līdzi sievietes, bērnus un lielu laupījumu." Kaujā pie Aizkraukles pret apvienoto vācu, latgaļu un līvu karaspēku lietuvieši cieta sakāvi, un uzvarētāji "atbrīvoja no važām jaunkristīto [Krimuldas novada ciematu] sievas un bērnus, kā arī visus gūstekņus".

1550. gada "Rīgas arhibīskapijas Lībiešu gala jeb Turaidas puses vaku grāmatā" Ennisiles vietā minēta Hannis vaka, 17. gadsimtā Hennenbergas jeb Cēges muiža (Ennenberg eller Zögen Hoff, 1682/83), vēlāk — Enneskalns un Sēja.

Atsauces 

Saulkrastu novads
Sējas pagasts
Lībiešu ciemi
303. ekspresbusu maršruts (Rīga)

303. ekspresbusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta maršruts, kas kursēja no  Pļavniekiem līdz Juglai. 

Līdz 2019. gada 1. jūnijam kursēja pa 16. trolejbusa maršrutu un no Šmerļa tālāk pa Brīvības gatvi, Silciema ielu un Murjāņu ielu, galapunkts atradās Murjāņu ielas un Brīvības gatves krustojumā. No 2019. gada 1. jūnija maršruts būtiski mainīts, novirzot to caur Mežciemu un saglabājot abus galapunktus.

No 2022. gada 12. septembra līdz 2022. gada 16. septembrim maršrutu apkalpoja RP SIA "Rīgas satiksme" 7. autobusu parks, no 2013. gada to darīja Rīgas Mikroautobusu Satiksme, bet pirms tam – privātais pārvādātājs SIA "Blands". No 2022. gada 19. septembra RS 303. maršruta vietā izveidoja līdzīgu 33. autobusu maršrutu, kurā darbojas visas Rīgas domes piešķirtās atlaides. Jaunais maršruts tika pagarināts līdz galapunktam Lubānas un Līvānu ielu krustojumā.

Maršruts 
Virzienā Jugla — Pļavnieki maršruts kursēja pa šādām ielām: Murjāņu iela, Brīvības gatve, Silciema iela, Murjāņu iela, Juglas iela, Malienas iela, Hipokrāta iela, Biķernieku iela, Ulbrokas iela, Akadēmiķa Keldiša iela, A. Saharova iela un Katlakalna iela.

Virzienā Pļavnieki — Jugla maršruts kursēja pa šādām ielām: Katlakalna iela, A. Saharova iela, Akadēmiķa Keldiša iela, Ulbrokas iela, Biķernieku iela, Hipokrāta iela, Malienas iela, Juglas iela un Murjāņu iela.

Pieturvietas 
303. ekspresbusu maršrutā pavisām kopā bija 34 pieturas. Virzienā Jugla — Pļavnieki bija 18 pieturas, bet virzienā Pļavnieki — Jugla bija 16 pieturas.

Atsauces

Ārējās saites 
 http://saraksti.rigassatiksme.lv/index.html#minibus/303/a-b
 

Mikroautobusu satiksme Rīgā
303
Raudupeite

Raudupeite (arī Raudupīte) ir Šusta ezera pieteka Preiļu novadā.

Iztece - pie Vingriem. Tek dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Šusta ezera ziemeļos. Upi šķērso valsts autoceļš P58 (Viļāni—Preiļi—Špoģi). Tās krastos atrodas Trešie Vucāni, Želvi un Raudauka.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Preiļu novada upes
Aizkalnes pagasts
Vārkavas novada upes
Rūbežneica (Dzilnas pieteka)

Rūbežneica ir Dzilnas labā krasta pieteka Preiļu novadā. 

Iztece - pie Krejāniem. Tek dienvidu virzienā. Ietek Dzilnā augšpus Dovales. Lielu daļu no tecējuma veido Preiļu un Vārkavas novadu roebežu. Upi šķērso valsts autoceļš V750 (Stolderi–Vecvārkava).

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Preiļu novada upes
Vārkavas novada upes
Halikarnāsa

Halikarnāsa (, ) bija Senās Grieķijas polisa mūsdienu Turcijas teritorijā Mazāzijas dienvidos, kuru dibināja Trezenas ieceļotāji. Mūsdienās Halikarnāsas vietā atrodas Bodruma.

Halikarnāsa dibināta ap 1200. gadu p.m.ē. 4. gadsimta 1. pusē p.m.ē. — Mausola valdīšanas laikā — šī bija Kārijas galvaspilsēta. Mausolam celtās monumentālās kapenes (Halikarnāsas mauzolejs, celts starp 353. un 350. gadu p.m.ē.) tika nosauktas par vienu no septiņiem pasaules brīnumiem. Līdz 334. gadam p.m.ē. pilsēta atradās Persijas impērijas sastāvā, šajā gadā Halikarnāsas kaujā to iekaroja Maķedonijas Aleksandrs. 15. gadsimtā turki iekaroja pilsētu un nosauca par Bodrumu.

Pilsētā ir dzimis sengrieķu vēsturnieks Hērodots.

Ārējās saites 

Turcijas vēsture
Senā Grieķija
Muglas ils
Grāna grāvis

Grāna grāvis ir Dīrītes kreisā krasta pieteka Varakļānu un Madonas novados.

Iztece - no Teiču purva. Tek ziemeļaustrumu virzienā, gan Mindaugas purva dienvidautrumu malu. Ietek Dīrītē uz ziemeļrietumiem no Murmastienes. Grāna grāvi nešķērso valsts autoceļi. Upes krastos atrodas Tolkāja, Silagals, Boles un Caunes.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Varakļānu novada upes
Madonas novada upes
Barkavas pagasts
Ukraina Eirovīzijas dziesmu konkursā

Ukraina Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 17 reizes, debitējot 2003. gada konkursā, kad Ukrainu pārstāvēja Aleksandrs Ponomariovs ar dziesmu "Hasta La vista". Ukraina Eirovīzijas dziesmu konkursā ir uzvarējusi 3 reizes — 2004. gadā, kad uzvarēja Ruslana ar dziesmu "Wild Dances", 2016. gadā, kad uzvarēja Džamala ar dziesmu "1944" un 2022. gadā, kad uzvarēja Kalush Orchestra ar dziesmu "Stefania (Стефанія)".

Ukrainas pārstāvji Eirovīzijā 
Ukraina Eirovīzijas dziesmu konkursā ir tikusi pārstāvēta 15 reizes.
  Uzvarētāji
  Otrā vieta
  Trešā vieta
  Pēdējā vieta
  Automātiskā kvalificēšanās finālam
  Nekvalificējās finālam

Konkursi Ukrainā

Atsauces 

Ukrainas mūzika
Valstis Eirovīzijas dziesmu konkursā
336. mikroautobusu maršruts (Rīga)

336. mikroautobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Baznīcas ielas līdz Zolitūdei. No 2018. gada 7. maija izveidojies kā jauns maršruts, aizstājot 236. mikroautobusu maršrutu.

Maršruts tika slēgts 2022. gada 9. septembrī, kad paziņoja par "Rīgas Mikroautobusu Satiksmes" maksātnespējas procesa uzsākšanu.

Maršruts 
Baznīcas iela — Zolitūde kursēja pa šādām ielām: Baznīcas iela, Lāčplēša iela, Brīvības iela, Brīvības bulvāris, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Kalnciema iela, Lielirbes iela, Upesgrīvas iela, Apuzes iela, Anniņmuižas iela un Rostokas iela.

Zolitūde — Baznīcas iela kursēja pa šādām ielām: Rostokas iela, Anniņmuižas iela, Apuzes iela, Upesgrīvas iela, Lielirbes iela, Kalnciema iela, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Elizabetes iela un Baznīcas iela.

Pieturvietas 
336. mikroautobusu maršrutā pavisam kopā bija 32 pieturas. Abos virzienos (Baznīcas iela — Zolitūde un Zolitūde — Baznīcas iela) bija 16 pieturas.

Skatīt arī 
 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas satiksme
 Rīgas metropolitēns

Ārējās saites 
 http://saraksti.rigassatiksme.lv/index.html#minibus/236/a-b

Mikroautobusu satiksme Rīgā
370. mikroautobusu maršruts (Rīga)

370. ekspresbusa maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta minibusu maršruts, kas kursēja no Pļavniekiem (galapunkts atradās Lubānas un Līvānu ielu krustojumā) līdz Imantai (galapunkts atradās Kurzemes prospekta un Airītes ielas krustojuma rajonā). Bijušais 270. maršruta minibuss, 2018. gada 7. maijā tika pārdēvēts par 370. maršruta ekspresbusu.

Maršruts tika slēgts 2022. gada 9. septembrī, kad paziņoja par "Rīgas Mikroautobusu Satiksmes" maksātnespējas procesa uzsākšanu.

Maršruts 
Pļavnieki — Imanta kursēja pa šādām ielām: Līvānu ielu, Rēzeknes ielu, Lubānas ielu, A. Saharova ielu, A. Deglava ielu, Ilūkstes ielu, Dzelzavas ielu, Vaidavas ielu, Ieriķu ielu, Zemitāna tiltu, A. Čaka ielu, Marijas ielu, 13. janvāra ielu, 11. novembra krastmalu, Akmens tiltu, Uzvaras bulvāri, Bāriņu ielu, Nometņu ielu, Lapu ielu, Melnsila ielu, Vīlipa ielu, Jūrmalas gatvi, Kurzemes prospektu, Bebru ielu, Anniņmuižas bulvāri, Zentenes ielu un Kurzemes prospektu.

Imanta — Pļavnieki kursēja pa šādām ielām: Kurzemes prospektu, Zentenes ielu, Anniņmuižas bulvāri, Bebru ielu, Kurzemes prospektu, Jūrmalas gatvi, Dzirciema ielu, Vīlipa ielu, Melnsila ielu, Lapu ielu, Nometņu ielu, Bāriņu ielu, Uzvaras bulvāri, Akmens tiltu, 11. novembra krastmalu, 13. janvāra ielu, Marijas ielu, A. Čaka ielu, Zemitāna tiltu, Dzelzavas ielu, Ilūkstes ielu, Augusta Deglava ielu, Andreja Saharova ielu, Lubānas ielu, Ilūkstes ielu, Rēzeknes ielu un Lubānas ielu.

Pieturvietas 
370. mikroautobusu maršrutā pavisam kopā bija 85 pieturas. Maršrutā Pļavnieki — Imanta bija 42 pieturas, bet maršrutā Imanta — Pļavnieki bija 43 pieturas.

Skatīt arī 
 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Mikroautobusu satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas satiksme
 Rīgas metropolitēns

Ārējās saites 
 http://saraksti.rigassatiksme.lv/index.html#minibus/270/a-b

Mikroautobusu satiksme Rīgā
Vincs Mickevičs-Kapsuks

Vincs Mickevičs-Kapsuks (, dzimis , miris ) bija lietuviešu boļševiku līderis, Lietuvas-Baltkrievijas PSR līderis 1919. gadā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1880. gadā bagāta zemnieka Sima Mickeviča ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā, kur iepazinās ar savu pirmo sievu Vandu Didžulīti, no ģimnāzijas izslēgts par nelegālas lietuviešu literatūras uzglabāšanu. Pieņēmis segvārdu Kapsuks.

Iesākumā darbojās lietuviešu patriotiskajā presē, kopā ar t.s. "Varpiešiem". Dzīves laikā pamazām mainīja uzskatus no nacionāliskiem uz boļševiskiem. No 1901. līdz 1903. gadam studēja Bernes universitātē. 1903. gadā Vincs Mickevičs-Kapsuks iestājās Lietuvas Sociāldemokrātu partijā. 1907. gadā tika arestēts, pavadīja ieslodzījumu dažādos cietumos. 1913. gadā aizbēga no izsūtījuma Sibīrijā un caur Latviju un Lietuvu emigrēja uz Eiropu. No 1914. līdz 1916. gadam dzīvoja Lielbritānijā, vēlāk pārceļoties uz ASV. Pēc Februāra revolūcijas atgriezās Krievijā. 1918. gada nogalē atgriezās Lietuvā. 

1918. gada 8. decembrī Viļņas Padome izveidoja Lietuvas Strādnieku un zemnieku pagaidu revolucionāro valdību un Mickevičs-Kapsuks tika ievēlēts par tās līderi. Vienlaicīgi Viļņā darbojās arī vācu varas iestāžu atbalstītā 1918. gada 16. februārī dibinātā Lietuvas valdība. 16. decembrī Daugavpilī Mickeviča-Kapsuka valdība pasludināja Lietuvas Padomju Republikas nodibināšanu. 1919. gada 5. janvārī Sarkanā armija ieņēma Viļņu. 1919. gada 27. februārī Lietuva un Baltkrievijas PSR apvienojās, nodibinot kopēju Lietuvas-Baltkrievijas PSR ar Mickeviču-Kapsuku priekšgalā. Ciešot neveiksmes Padomju - poļu kara laikā, boļševiki bija spiesti atkāpties no Viļņas uz Minsku un 1919. gada 19. jūlijā Lietuvas-Baltkrievijas PSR tika likvidēta.

Pēc Lietuvs-Baltkrievijas PSR sagrāves darbojās Kominternē. Lietuvas PSR laikā Vinca Mickeviča-Kapsuka vārdā bija nosaukta Marijampole un Viļņas Universitāte.

Ārējās saites 

1880. gadā dzimušie
1935. gadā mirušie
Lietuvas cilvēki
Inčāres strauts

Inčāres strauts (arī Inčārnieku strauts, Inčernieku strauts, augštecē - Surguce, Suruča) ir Lisiņas labā krasta pieteka Varakļānu un Jēkabpils novados.

Iztece - no Teiču purva. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Lisiņā pie Inčārnieku ciema. Lielākā pieteka - Oklā upīte. Inčāres strautu šķērso valsts autoceļi P84 (Madona—Varakļāni) un V893 (Tumaševa–Inčārnieki–Vecumnieki). Upes krastos atrodas Tiltagals, Inčārnieki.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Varakļānu novada upes
Jēkabpils novada upes
Lisiņas pietekas
Atašienes pagasts
Krustpils novada upes
Andris Akmentiņš

Andris Akmentiņš (īstajā vārdā Andris Grīnbergs, dzimis ) ir latviešu dzejnieks.

1994. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti. No 1993. līdz 1994. gadam bijis izdevniecības "Zvaigzne" mārketinga direktors. 1996. gadā sācis strādāt reklāmas aģentūrā "Bates ADM".

Publicējies kopš 1988. gada, kopš 1994. gada ir Latvijas Rakstnieku savienības biedrs. 1992. gadā saņēmis Klāva Elsberga prēmiju. 2019. gadā saņēmis AKKA/LAA Autora balvu un Dzintara Soduma balvu par romānu "Skolotāji".

Bibliogrāfija

Dzeja 
 Māja [dzeja]. Rīga: Sprīdītis, 1992.
 Spēka meklēšana [dzeja; kopā ar Aleksandra Hela prozu]. Rīga: 13, 1993. 
 Maigi gari rīti [dzeja]. Rīga: Pētergailis, 2001.
 Zemeņu blūzs [dzejas izlase ar jauniem dzejoļiem]. Rīga: Zvaigzne ABC, 2011.

Proza 
 Siltāks kā asara [trīs stāsti]. Rīga: Preses nams, 2000.
 Trīs brāļi [bērniem]. Rīga: Datorzinību centrs, 2001.
 Skolotāji [romāns]. Rīga: Dienas grāmata, 2018.
 Meklējot Ezeriņu [romāns]. Rīga: Dienas grāmata, 2021.
 Õpetajad [Skolotāji, igauņu val. tulk. Contra]. Mina Ise, 2021.

Atsauces 

Valmierā dzimušie
Latvijas dzejnieki
Latvijas Universitātes absolventi
Aleksandrs Bode

Aleksandrs Jūlijs Bode (dzimis , miris ) bija Latvijas telegrāfa un telefona sakaru speciālists.

Dzīvesgājums 
1894. gadā uzsāka darbu Rīgas telegrāfa kantorī. No 1920. līdz 1941. gadam vadīja Rīgas telefona tīklu. Bodes vadībā Rīgas telefonu tīkls tika paplašināts un modernizēts.
Otrā pasaules kara laikā viņš vadīja Tālsakaru telefona centrāli.  

Kopā ar dēlu Nikolaju dzīvojis Stendera ielā 13 Mežaparkā.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, ceturtā šķira (1928)  
 Atzinības krusts, ceturtā šķira (1938)

Atsauces 

Latvijas cilvēki
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Atzinības krusta virsnieki
Aija Vālodze

Aija Vālodze (īstajā vārdā Aija Amoliņa; dzimusi ) ir latviešu rakstniece un tulkotāja.

Māte — rakstniece Regīna Ezera. Studējusi Latvijas Valsts universitātes Žurnālistikas fakultātē. Strādājusi par korespondenti laikrakstā "Rīgas Balss", redaktori Rīgas Kinostudijā. Publicējusies kopš 1979. gada.

Kopš 1989. gada ir Latvijas Rakstnieku savienības biedre.

Regīnas Ezeras memoriālās mājas "Brieži" apsaimniekotāja un ekskursiju vadītāja, Regīnas Ezeras piemiņas fonda direktore.

Bibliogrāfija 

 Balodis lietus laikā; stāsts. Rīga, Liesma, 1987
 Sveiks, mans maziņais; stāstu krājums. Rīga, Liesma, 1992

Atsauces 

Latviešu rakstnieki
Rīgā dzimušie
Latviešu valodā rakstošie
Kurliņupe

Kurliņupe (arī Oltūža) ir upe Vidzemes rietumos. Sākas kā novadgrāvis Limbažu novada Viļķenes pagastā pie Āboltiņiem. Plūst rietumu virzienā pa Piejūras zemienes Vidzemes piekrasti. Augštecē līdz autoceļam A1 upes gultne iztaisnota un regulēta. Lejtecē plūst pa Vidzemes akmeņainās jūrmalas dabas lieguma teritoriju. Baseina augšdaļā pļavas un tīrumi, lejasdaļā — Vitrupes meži. Ietek Rīgas līcī pie Rankuļraga.

Atsauces 

Salacgrīvas novada upes
Limbažu novada upes
324. mikroautobusu maršruts (Rīga)

324. minibusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta minibusu maršruts, kas kursēja no Stacijas laukuma līdz Mangaļsalai.

Maršruts 
Virzienā Stacijas laukums — Mangaļsala minibusi kursēja pa šādām ielām: Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, K. Valdemāra iela, Duntes iela, Tilta iela, Viestura prospekts, Mīlgrāvja iela, Jaunciema gatve, Vecāķu prospekts, Mangaļu prospekts, Stāvvadu iela, Veiksmes iela, Albatrosu iela un Traleru iela.

Virzienā Mangaļsala — Stacijas laukums minibusi kursēja pa šādām ielām: Traleru iela, Albatrosu iela, Veiksmes iela, Stāvvadu iela, Mangaļu prospekts, Vecāķu prospekts, Jaunciema gatve, Mīlgrāvja iela, Viestura prospekts, Tilta iela, Duntes iela, K. Valdemāra iela, Stabu iela, Brīvības iela, Brīvības bulvāris, Raiņa bulvāris un Marijas iela.

Pieturvietas 
324. mikroautobusu maršrutā pavisam kopā bija 77 pieturas. Maršrutā Stacijas laukums — Mangaļsala bija 37 pieturas, bet maršrutā Mangaļsala — Stacijas laukums bija 40 pieturas.

Skatīt arī 
 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Mikroautobusu satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas satiksme
 Rīgas metropolitēns

Atsauces

Ārējās saites 
 224. mikroautobusu maršruta saraksts
 

Mikroautobusu satiksme Rīgā
Vidzemes akmeņainā jūrmala

Vidzemes akmeņainā jūrmala ir dabas liegums Limbažu novada Liepupes un Salacgrīvas pagastos, ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā. Stiepjas 12,8 km garumā gar Rīgas līča piekrasti no Melekiem līdz Tūjai. Dabas aizsargājamā teritorija izveidota 1957. gadā, kad apmēram 3 km garš piekrastes posms 200 ha platībā abpus Ķurmragam no Jaunķurmu mājām gandrīz līdz Kurliņupes ietekai tika pasludināts par aizsargājamu ģeoloģisko objektu. 1987. gadā teritorija tika pasludināta par komplekso dabas liegumu, vēlāk vairākkārt mainītas robežas. Liegums izveidots, lai aizsargātu Vidzemes jūrmalai raksturīgus retus biotopus — teritorijā konstatēti 11 Eiropas Savienības Biotopu direktīvas biotopi, no kuriem 6 ir jūrmalai raksturīgie biotopi. Pārējie biotopi ir dažādas pļavas, sausi skujkoku meži un nedaudz arī melnalkšņu staignāji. Īpaši nozīmīga Eiropā un Latvijā ļoti reti sastopamo biotopu — daudzgadīgo augāju akmeņainās pludmalēs un smilšakmens atsegumu jūras krastā aizsardzības teritorija. Lieguma teritorijā ir divi aizsargājami ģeoloģiski objekti: Ežurgu Sarkanās klintis un Veczemju klintis.

Atsauces 

Limbažu novads
Latvijas dabas liegumi
Džons Būrmens

Džons Būrmens (, dzimis ) ir angļu kinorežisors, scenārists un producents.

Uzņēmis vairāk nekā 30 spēlfilmas, to skaitā 1981. gada filmu "Ekskaliburs" (Excalibur) un 2001. gada filmu "Panamas drēbnieks" (The Tailor of Panama). Par filmu "Atbrīvošana" (Deliverance, 1972) ticis nominēts divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām un Zelta globusa balvai. Par filmu Hope and Glory (1987) nominēts trim Amerikas Kinoakadēmijas balvām, divām Zelta globusa balvām un trim BAFTA kino balvām. Ieguvis Kannu kinofestivāla balvu "Labākais režisors" par filmām Leo the Last (1970) un The General (1998), kā arī balvu par labāko māksliniecisko ieguldījumu filmā "Ekskaliburs" (Excalibur, 1981).

2004. gadā Būrmenam piešķīra BAFTA Fellowship balvu par mūža ieguldījumu.

Ārējās saites 

1933. gadā dzimušie
Sarejā dzimušie
Angļu kinorežisori
Angļu scenāristi
Angļu kinoproducenti
BAFTA Fellowship balvas ieguvēji
Apšinīki

Apšinīki var būt:
 Apšinīki — ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā;
 Apšinīki — ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā.
Mežupe

Mežupe var būt:
 Mežupe — Diukšupes pieteka;
 Mežupe — Vadakstes pieteka;
 Mežupe — ciems Krišjāņu pagastā, Balvu novadā;
 Mežupe — ciems Baltinavas novadā;
 Mežupītes cits nosaukums.
Osinovka

Osinovka var būt:
 Osinovka — ciems Biķernieku pagastā, Daugavpils novadā;
 Osinovka — ciems Tabores pagastā, Daugavpils novadā;
 Osinovka — ciems Istras pagastā, Ludzas novadā;
 Osinovka — ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā;
 Osinovka — ciems Lazdulejas pagastā, Balvu novadā.

kā aŗī

 Osinovka — Daugavas kreisā krasta pieteka.
Pelši

Pelši var būt:
 Pelši — ciems Preiļu pagastā, Preiļu novadā;
 Pelši — ciems Rudzātu pagastā, Līvānu novadā.
Pliešova

Pliešova var būt:
 Pliešova — ciems Baltinavas novadā;
 Pliešova — ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā.
Punduri

Punduri var būt:
 Punduri — ciems Baltinavas novadā;
 Punduri — ciems Griškānu pagastā, Rēzeknes novadā;
 Punduri — ciems Rudzātu pagastā, Līvānu novadā;
 Punduri — ciems Bērziņu pagastā, Dagdas novadā.

Skatīt arī 
 Punduris
Putras

Putras var būt:
 Putras — ciems Vītiņu pagastā, Auces novadā;
 Putras — ciems Zvārtavas pagastā, Valkas novadā;
 putras — šķidri vai pusšķidri ēdieni.
Rudukova

Rudukova var būt:
 Rudukova — ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā;
 Rudukova — ciems Baltinavas novadā.
Sausinīki

Sausinīki var būt:
 Sausinīki — ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā;
 Sausinīki — ciems Baltinavas novadā.
Silagaiļi

Silagaiļi var būt:
 Silagaiļi — ciems Baltinavas novadā;
 Silagaiļi — ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā;
 Silagaiļi — ciems Blontu pagastā, Ciblas novadā;
 Silagaiļi — ciems Mērdzenes pagastā, Kārsavas novadā.
Stocinova

Stocinova var būt:
 Stocinova — ciems Ciblas pagastā, Ciblas novadā;
 Stocinova — ciems Isnaudas pagastā, Ludzas novadā.
Tilti

Tilti var būt:
 Tilti — ciems Grobiņas pagastā, Grobiņas novadā;
 Tilti — ciems Līksnas pagastā, Daugavpils novadā.

Skatīt arī 
 Tilts
Timšāni

Timšāni var būt:
 Timšāni — ciems Sventes pagastā, Daugavpils novadā;
 Timšāni — ciems Baltinavas novadā;
 Timšāni — ciems Pilskalnes pagastā, Ilūkstes novadā.
Tuči

Tuči var būt:
 Tuči — apdzīvota vieta Čornajas pagastā;
 Tuči — apdzīvota vieta Feimaņu pagastā;
 Tuči — apdzīvota vieta Griškānu pagastā;
 Tuči — apdzīvota vieta Silmalas pagastā.

Skatīt arī 
 Lielie Tuči
 Meža Tuči
 Kalna Tuču kapi
 Tuču kapi
Virši (nozīmju atdalīšana)

Virši var būt:
 Virši — ciems Gailīšu pagastā, Bauskas novadā;
 Virši — ciems Olaines pagastā, Olaines novadā.
Viļumi

Viļumi var būt:
 Viļumi — apdzīvota vieta Baltinavas novadā;
 Viļumi — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Dricānu pagastā;
 Viļumi — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Nautrēnu pagastā;
 Viļumi — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Strūžānu pagastā.

Skatīt arī 
 Viļums
 Viļumupe
Zujeva

Zujeva var būt:
 Zujeva — ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā;
 Zujeva — ciems Asūnes pagastā, Dagdas novadā.
Zuji

Zuji var būt:
 Zuji — ciems Silmalas pagastā, Rēzeknes novadā;
 Zuji — ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā.
Zujova

Zujova var būt:
 Zujova — ciems Pušmucovas pagastā, Ciblas novadā;
 Zujova — ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā.