joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Šarūns Jasikēvičs

Šarūns Jasikēvičs (; dzimis  Kauņā, PSRS) ir profesionāls lietuviešu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) pārstāv Spānijas līgas klubu FC Barcelona.

Trīs sezonas ir spēlējis NBA līgā. Kopā ar Lietuvas izlasi izcīnījis bronzas medaļu , zeltu 2003. gada un bronzu 2007. gada Eiropas čempionātos. 2003. gadā tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju.

Kauņas "Žalgiris" - Trenera asistents no 2014.gada līdz 2016.gadam, Galvenais treneris, no 2016. gada līdz 2020.gadam.

FC Barcelona - Galvenais treneris no 2020.gada.

Sasniegumi 
 Slovēnijas kauss (2000)
 2× ACB čempions (2001, 2003)
 ACB līgas finālsērijas MVP (2003)
 3× Spānijas Karaļa kauss (2001, 2003, 2013)
 4× Triple Crown (2003, 2004, 2005, 2009)
 Eiropas čempions (2003)
 Eiropas čempionāta MVP (2003)
 Eiropas gada labākais spēlētājs:
 Mr. Europa (2003)
 2x All-Europe gada labākais spēlētājs (2004, 2005)
 Eirolīgas Final Four MVP (2005)
 Lietuvas gada sportists (2003)
 4× Eirolīgas čempions (2003, 2004, 2005, 2009)
 2× Eirolīgas simboliskā izlase (2004, 2005)
 2× Izraēlas čempions (2004, 2005)
 2× Izraēlas kauss (2004, 2005)
 50 Greatest Euroleague Contributors (2007)
 3× Grieķijas čempions (2008, 2009, 2010)
 3× Grieķijas kauss (2008, 2009, 2012)
 Grieķijas kausa izcīņas MVP (2012)
 Eirolīgas 2001.—2010. gada simboliskā izlase (2010)
 Turcijas čempions (2011)
 Turcijas kauss (2011)

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Lietuvas basketbolisti
Saspēles vadītāji
Indiānas "Pacers" spēlētāji
Goldensteitas "Warriors" spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Eiropas čempioni basketbolā
Cilvēki no Kauņas
Absolūtā monarhija

Absolūtā monarhija ir monarhijas paveids, kad monarham (karalim, valdniekam, ķēniņam) ir neierobežota vara (politiskā, reliģiskā un saimnieciskā ziņā) un kad monarhs vienpersoniski gan valda, gan pieņem lēmumus.

Absolūtā monarhija Eiropā lielākoties bija no 16. līdz 18. gadsimtam.

Skatīt arī 

 Parlamentārā monarhija
 Konstitucionālā monarhija

Monarhija
Valsts pārvaldes formas

de:Monarchie#Absolute Monarchie
20. autobusu maršruts (Rīga)

20. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Pļavnieku kapiem līdz Pētersalas ielai.

20. autobusu maršruta kopējais garums ir 27,424 km. Maršruta Pļavnieku kapi—Pētersalas iela kopējais garums ir 13,176 km, bet maršruta Pētersalas iela—Pļavnieku kapi kopējais garums ir 14,248 km.

Darbdienās pa 20. autobusu maršrutu kursē 2 autobusi, bet brīvdienās — tikai 1 autobuss.

20. autobusu maršrutu apkalpo 7. autobusu parks. No 2019. gada 8. jūlija pilotprojekta ietvaros iekāpšana 20. maršruta autobusos notiek tikai pa priekšējām durvīm.

Austrumu maģistrāles izbūves darbu dēļ no 2021. gada 27. novembra tika izmainīts maršruts Dārzciemā uz remontdarbu laiku. Slēgta kustība Vietalvas un Vestienas ielā. Maršruts novirzīts virzienā uz Pētersalas ielu pa Nīcgales ielu, A. Deglava ielu, Valmieras ielu un Pērnavas ielu līdz Matīsa ielai. Virzienā uz Pļavnieku kapiem maršruts līdz 2022. gada 15. septembrim tika novirzīts pa Piedrujas un Pildas ielu līdz Dārzciema ielai. No 2022. gada 15. septembra virzienā uz Pļavnieku kapiem tika atjaunota kustība Vestienas ielā.

Maršruts 

Pļavnieku kapi—Pētersalas iela kursē pa šādām ielām: Lubānas iela, A. Saharova iela, Akadēmiķa M. Keldiša iela, Ulbrokas iela, A. Deglava iela, Ilūkstes iela, Sesku iela, Vietalvas iela, Matīsa iela, A. Čaka iela, Bruņinieku iela, Brīvības iela, Kalpaka bulvāris un Pulkv. Brieža iela.

Pētersalas iela—Pļavnieku kapi kursē pa šādām ielām: Pulkv. Brieža iela, Elizabetes iela, K. Valdemāra iela, Stabu iela, A. Čaka iela, Matīsa iela, Vietalvas iela, Vestienas iela, Pildas iela, Dārzciema iela, A. Deglava iela, Ulbrokas iela, Akadēmiķa M. Keldiša iela, A. Saharova iela un Lubānas iela.

Pieturvietas 
20. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 55 pieturas. Maršrutā Pļavnieku kapi—Pētersalas iela ir 26 pieturas, bet maršrutā Pētersalas iela—Pļavnieku kapi ir 28 pieturas.

Skatīt arī 
 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme
 Rīgas metropolitēns

Piezīmes un atsauces

Atsauces

Ārējās saites 
 www.rigassatiksme.lv
 

20
Fernandess

Fernandess (, no personvārda Fernando; sieviešu dzimtē Fernandesa) ir spāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Augusto Fernandess (Augusto Fernández; 1986) — Argentīnas futbolists;

 Edimilsons Fernandess (1996) — Šveices futbolists;
 Federiko Fernandess (Federico Fernández; 1989) — Argentīnas futbolists;
 Havjers Fernandess (Javier Fernández; 1991) — Spānijas daiļslidotājs;
 Mariu Fernandess (Mário Fernandes; 1990) — brazīliešu izcelsmes Krievijas futbolists;
 Načo Fernandess (Nacho Fernández; 1990) — Spānijas futbolists;
 Rūdijs Fernandess (Rudy Fernández; 1985) — Spānijas basketbolists.

Spāņu uzvārdi
Mozambikas ģerbonis

Mozambikas ģerbonis ir nacionālais Mozambikas republikas simbols, kas pieņemts 1990. gadā, konstitūcijas 194. pantā. Ģerbonī attēlots mehānisma rats, kas ieskauts kukurūzas un cukurniedru vainagā. Pa vidu atrodas sarkana saule un zili viļņi, automāts AK-47 un kaplis, kas sakrustoti virs atvērtas grāmatas. Vainagam apvīta sarkana lenta, uz kuras uzrakstīts valsts nosaukums.

Kukurūza un cukurniedres simbolizē bagātību (tas aprakstīts konstitūcijas 194. pantā), rats ir darba spēka un rūpniecības simbols, grāmata ir zinību simbols, kaplis ir zemkopības un lauksaimniecības simbols, AK-47 simbolizē aizsardzību, un sarkanā zvaigzne simbolizē Mozambikas tautas starptautiskās solidaritātes garu. Sarkanā saule simbolizē jaunas dzīves sākumu.

2005. gadā opozīcijas partija RENAMO vēlējās mainīt valsts ģerboņa izskatu, izņemot no tā un no karoga automātu AK-47, pamatojot šo ierosinājumu ar to, ka nacionālie simboli tika pieņemti citā vēsturiskā kontekstā. Tomēr šis ierosinājums tika noraidīts.

Vēsturiskie ģerboņi

Atsauces un piezīmes 

Mozambika
Valstu ģerboņi
Andress Injesta

Andress Injesta Luhans (; ; dzimis ) ir Spānijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv Japānas klubu Vissel Kobe.

Aizvadījis gandrīz visu profesionāļa karjeru Barcelona sastāvā, pieaugušo komandas sastāvā debitējis 2002. gadā 18 gadu vecumā. Regulāri sācis spēlēt kopš 2004.—2005. gada sezonas. Kluba sastāvā deviņas reizes kļuvis par Spānijas čempionu, četras reizes izcīnījis uzvaru UEFA Čempionu līgā. 2018. gada maijā pievienojās Japānas klubam Vissel Kobe.

Izlasi pārstāvējis četros Pasaules kausos (2006, 2010, 2014 un 2018; 2010. gadā izcīnījis uzvaru), kā arī trijos Eiropas čempionātos (2008, 2012, 2016; 2008. un 2012. gadā izcīnīja uzvaru). Pēc 2018. gada Pasaules kausa finālturnīra paziņoja par karjeras beigām izlasē. Kopā izlases rindās aizvadījis 131 spēli un guvis 13 vārtus.

Sasniegumi 
Barcelona

 Spānijas La Liga: 2004–05, 2005–06, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2012–13, 2014–15, 2015–16, 2017–18
 Copa del Rey: 2008–09, 2011–12, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
 Supercopa de España: 2005, 2006, 2010, 2011, 2013, 2016
 UEFA Čempionu līga: 2005–06, 2008–09, 2010–11, 2014–15
 UEFA Superkauss: 2011, 2015
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2009, 2011, 2015

VIssel Kobe

 Imperatora kauss: 2019
 Japānas Superkauss: 2020

Spānija

 FIFA Pasaules kauss: 2010
 Eiropas čempionāts futbolā: 2008, 2012

Individuālie sasniegumi

 La Liga labākais spānis: 2009
 La Liga labākais pussargs: 2009, 2011, 2012, 2013, 2014

Atsauces

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Kastīlijā-Lamančā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Katalonijas izlases futbolisti
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Svetlana Abrosimova

Svetlana Olegovna Abrasimova (; dzimusi  Ļeņingradā, PSRS) ir krievu basketboliste, spēlē vieglās uzbrucējas pozīcijā, Krievijas sieviešu basketbola valstsvienības spēlētāja, pašlaik (2010) pārstāv Krievijas Superlīgas klubu Jekaterinburgas "UGMK". 2000. gada WNBA draftā viņu ar 7. kopējo numuru draftēja Minesotas "Lynx". Kopumā WNBA ir aizvadījusi astoņas sezonas. Kopā ar Krievijas izlasi ir izcīnījusi bronzas medaļu 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs. 2010. gadā turpinās karjeru WNBA, pārstāvot Sietlas "Storm" klubu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Jekaterinburgas "UGMK" profils /

1980. gadā dzimušie
Krievijas basketbolisti
WNBA spēlētājas
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ļeņingradā dzimušie
Eiropas čempioni basketbolā
JPEG

JPEG vai JPG (akronīms: Joint Photographic Experts Group) ir ciparattēlu kompresijas veids.

Attēlu failu kompresija JPEG standartā 
 
Attēla faila kompresija ir ciparattēla faila lieluma samazināšana. JPEG standarts ir visbiežāk lietotā zudumradošā saspiešanas metode reālistisku, „fotogrāfisku” attēlu (attēli ar niansētām, pakāpeniskām krāsu un tumši-gaišo toņu pārejām) failu samazināšanai. JPEG standarts ir kods (saspiešanas algoritms), kas nosaka, kā attēls tiek saspiests datu plūsmā (kompresēts) un pēc tam atjaunots (dekompresēts) atpakaļ attēlā, bet tas pats par sevi nav faila formāts datu saglabāšanai.

JPEG kompresijas samērs (ratio) ietekmē attēlu — mazinās kontrastainība un skaidrība, bet krāsu informācijas un precizitātes zudumi vizuāli liekas mazāki. Kompresijas metode izmanto šo cilvēka redzes īpatnību — cilvēka acs precīzāk uztver tumši-gaišās nianses, nekā krāsas un nokrāsas nianses. Tas nozīmē, ka vispirms nošķir attēla krāsu (chromatic) informāciju no attēla tumši gaišā piesātinājuma (luminance) informācijas, tumši gaišās informācijas slānim „atlasot” vairāk informācijas, bet attēla krāsu informāciju saglabājot ar lielākiem informācijas zudumiem. Piemērs: nesaspiestam bitmapētam pilnas kvalitātes attēlam (RGB, krāsas dziļums 24-biti, 73,242 pikseļi) faila lielums būs apmēram 220 baitu. Pilnas kvalitātes attēlam vajag apmēram 8.25 informācijas bitus uz pikseli. Attēla tumši gaišajai versijai pietiek ar 6.5 bitiem uz pikseli, bet krāsu „pierakstam” vajag par 25% vairāk. Ja augstas (Q=100) kvalitātes attēlam vajag 9 bitus uz krāsas pikseli, tad vidējas (Q=25) kvalitātes attēlam pietiek ar 1 bitu uz krāsas pikseli; faila saspiešana tiek veikta uz krāsu informācijas zuduma rēķina.

JPEG attēlu izmantošana 

JPEG kompresiju lieto daudzos failu formātos, bet visvairāk — ciparkameru attēliem un tīmekļa attēliem. Lielākā daļa ciparattēlu radīšanas iekārtu (piemēram, ciparkameras) un attēlu rediģēšanas programmatūras, kas rada „JPEG attēlus”, faktiski rada failu JFIF and/or Exif formātā. Attēlu formāts, kas izmanto JPEG kompresiju, parasti vienkāršoti tiek saukts „JPEG fails”. Datorgrafikā, kas paredzēta drukai, lieto ciparattēlus, kuru failu izmērs ir no desmitiem līdz simtiem un vairāk megabaitu. Šādu attēlu lejupielādēšana tīmekļa vietnēs var prasīt daudzas stundas. JPEG ļauj būtiski samazināt faila izmēru samērojot to ar kvalitātes zudumiem, jo JPEG standartā saspiešana var tikt regulēta nosakot attiecību starp saglabājamā faila izmēru un vēlamo attēla kvalitāti un, attēlus saspiežot pat attiecībā 10:1, tie datora ekrānā vizuāli kvalitāti nezaudē. Atbilstoši pielietojumam attēliem iespējams izvēlēties saspiešanas attiecību līdz pat 100:1. 

JPEG nav īpaši piemērots vektorgrafiku saspiešanai, kā arī, ņemot vērā, ka JPEG ir zudumradoša saspiešanas metode, kas fakstiski „izņem” informāciju no attēla, tā nav piemērota attēliem, kam ir augstas precizitātes prasības.

Failu formāti
ISO standarti
Tīnūžu pagasts

Tīnūžu pagasts ir viena no administratīvajām teritorijām Ogres novadā Daugavas un Mazās Juglas krastā. Robežojas ar Ikšķiles un Ogres pilsētām un, kā arī robežojas arī ar Ogres novada Suntažu, Ogresgala un Tomes pagastu (pa Daugavu) pagastiem. Tāpat robežojas arī ar Salaspils novada Salaspils pagastu, Ropažu novada Ropažu pagastu, un pa Daugavu ar Ķekavas novada Daugmales pagastu.

Daba

Hidrogrāfija

Upes

Ezeri 
Selēku ezers, Velnezers.

Vēsture 
Zviedru Vidzemes laikā 1638. gadā tika izveidota Tīnūžu muiža (Lindenberg), kas 1648. gadā kļuva par Tīzenhauzenu īpašumu. No Tīzenhauzeniem arī, domājams, cēlies vietas latviskais nosaukums.
Pēc 1920. gada zemes reformas Tīnūžu muižu  sadalīja 84 vienībās 1214 ha kopplatībā, bet tās kungu māju iznomāja Ikšķiles lauksaimniecības biedrībai. Ikšķiles mācītājmuižu sadalīja 93 vienībās 380 ha kopplatībā. Nelielās Ikšķiles (Uexküll), Sprēstiņu (Pröbstingshof), Berkavas (Borkowitz) un Turkalnes (Turkaln) muižas piederēja Rīgas pilsētai.

1935. gadā Rīgas apriņķa (no 1947. gada - Ogres apriņķa) Ikšķiles pagasta platība bija 190 km² un tajā dzīvoja 2442 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Ikšķiles, Tīnūžu un Turkalnes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Ogres rajona Tīnūžu ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Turkalnes ciemu. 1962. gadā padomju saimniecības «Budeskalni» Tīnūžu nodaļas teritoriju pievienoja Salaspils ciemam, 1963. gadā kolhoza «Ikšķile» teritoriju pievienoja Ikšķiles ciemam. 1977. gadā Tīnūžu ciemam pievienoja daļu Ikšķiles pilsētciemata lauku teritorijas un daļu Suntažu ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1997. gadā Tīnūžu pagastu pievienoja Ikšķilei kā Ikšķiles lauku teritoriju. 2004. gadā Ikšķiles pilsēta ar lauku teritoriju reorganizējās par Ikšķiles novadu. 2010. gadā Ikšķiles lauku teritoriju pārdēvēja par Tīnūžu pagastu.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Tīnūži (pagasta centrs), Turkalne, Aizupes, Ceplīši, Dobelnieki, Kalnāji, Elkšņi.

Ievērojamas personības 
 Jānis Kuga (1878-1969), latviešu zīmēšanas skolotājs, scenogrāfs un gleznotājs.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Vidzeme
Ogres novada pagasti
 
Ikšķile
Latvijas pilsētu lauku teritorijas
22. autobusu maršruts (Rīga)

22. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Abrenes ielas Rīgas centrā līdz starptautiskajai lidostai "Rīga" Mārupes novadā.

Maršruta kopējais garums sasniedz 24 km. Virziena Abrenes iela — Lidosta "Rīga" kopējais garums ir 13 km, bet virziena Lidosta "Rīga" — Abrenes iela kopējais garums ir 11 km. Pārvadājumus maršrutā veic abi RP SIA "Rīgas Satiksme" autobusu parki.

Maršruts 

 Virzienā Abrenes iela — Lidosta "Rīga" autobusi kursē šādās ielās: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Slokas iela, Kalnciema iela, Lielirbes iela, Baseina iela, Volguntes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, P133 (Rīga un Mārupes novads), Ziemeļu iela (Mārupes novads) un lidostas "Rīga" pievedceļš (Mārupes novads).

 Virzienā Lidosta "Rīga" — Abrenes iela autobusi kursē šādās ielās: lidostas "Rīga" pievedceļš (Mārupes novads), P133 (Mārupes novads un Rīga), Kārļa Ulmaņa gatve, Lielirbes iela, Kalnciema iela, Daugavgrīvas iela, Raņķa dambis, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela un Abrenes iela.

Pieturvietas 
22. autobusu maršrutā ir 37 pieturas, virzienā Abrenes iela — Lidosta "Rīga" ir 22 pieturas, bet virzienā Lidosta "Rīga" — Abrenes iela ir 16 pieturas.

2011. gada 1. martā ārpilsētas virzienā tika ieviesta jauna pieturvieta "Grēcinieku iela", tā atrodas 11. novembra krastmalā. Iepriekš šajā pieturā pieturēja 2., 4., 5. un 10. maršruta tramvaji, kā arī 9. un 27. maršruta trolejbusi.

Skatīt arī 
 Autobusu satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme

Atsauces

Ārējās saites 
 Rīgas Satiksmes mājaslapa
 
 

22
Lākenas indikatori

Lākenes indikatori ir rādītāju sistēma kopēju Eiropas statistikas rādītāju aprēķinam par nabadzību un sociālo atstumtību.

2001. gada 15. decembrī Eiropas Padomes sanāksmē Lākenē, no kurienes indikatoru nosaukums, tika pieņemta "Deklarācija par Eiropas Savienības nākotni". Tajā tika noteikts, ka Eiropas Savienībai jākļūst demokrātiskākai, caurskatāmākai un efektīvākai. Lākenas deklarācija paredzēja sagatavot Konstitūciju Eiropas pilsoņiem un ES reformu sagatavošanai izveidot konventu. Konvents tika izveidots, un tā darbā piedalījās arī Latvijas pārstāvji.

Lākenes Eiropadome 2002.gada decembrī atbalstīja 18 indikatorus, kas ļautu novērot progresu sociālās iekļaušanas mērķu sasniegšanā.

Šie 18 indikatori ir:
 nabadzības riska indekss,
 nabadzības riska indeksa ilustratīvās robežvērtības,
 pastāvīgais nabadzības riska indekss,
 relatīvā mediānas nabadzības riska plaisa,
 S80/ S20 ienākumu kvintiļu koeficients,
 veselīgas dzīves paredzamais ilgums,
 jaunieši, kas pāragri pametuši skolu,
 personas, kas dzīvo mājsaimniecībās, kurās neviena persona nav nodarbināta,
 paredzamie kopējie valsts sociālie izdevumi,
 gados veco cilvēku relatīvais mediānas ienākums,
 kopējā aizvietošanas attiecība,
 neapmierinātā vajadzība pēc aprūpes,
 nabadzības riska indekss piesaistīts konkrētam laika posmam,
 vecāka gadagājuma strādājošo nodarbinātības līmenis,
 strādājošo nabadzības riska indekss,
 aktivitātes līmenis,
 reģionālās atšķirības- nodarbinātības līmeņa variāciju koeficients,
 veselības indikators.

Ārējās saites 
 LR Centrālās statistikas pārvalde. "Datu bāzes" -> "Iedzīvotāji un sociālie procesi" -> "Monetārās nabadzības un ienākumu nevienlīdzības indikatori"

Atsauces 

Ekonomika
Socioloģija
Silva (ciems)

Silva ir ciems Vidzemē, Smiltenes novada Launkalnes pagasta lielākā apdzīvotā vieta. Silva ir Smiltenes priekšpilsēta, tikai 3 km attālumā no pilsētas centra. Cauri ciemam iet reģionālais autoceļš P27 (Smiltene—Gulbene), 4 km uz dienvidaustrumiem — Vidzemes šoseja A2. Attālums līdz Rīgai — 130 km.

Silva atrodas Vidzemes augstienes ziemeļu nomalē, Mežoles paugurainē, Abula labajā krastā.

Ciems (no  — ‘mežs’) veidojies kā kokapstrādes, mežizstrādes un koksnes izpētes centrs, kad 1957. gadā pie Smiltenes mežniecības izveidoja Smiltenes MRS (mežrūpniecības saimniecību). Silvā atrodas AS "Latvijas valsts meži" Austrumvidzemes mežsaimniecība, Valsts meža dienesta birojs, vairāki kokapstrādes uzņēmumi, Silvas dendroloģiskais parks, BMX trase.

Atsauces
Toronto "Raptors"

Toronto "Raptors" () ir profesionāls Kanādas basketbola klubs, kas ir bāzēts Toronto, Ontārio provincē, Kanādā. Klubs spēlē Nacionālās basketbola asociācijas Austrumu konferences Atlantijas divīzijā. Tas tika dibināts 1995. gadā un kopš dibināšanas brīža spēlē NBA.

2019. gadā "Raptors" izcīnīja NBA čempiontitulu. Mājas spēles komanda aizvada Scotiabank Arena arēnā.

Sasniegumi 
 Čempioni: 1
 
 Konferences čempioni: 1
 
 Divīzijas čempioni: 6
 , , , , ,

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Basketball Reference profils
Marianna Feitfula

Marianna Evelīna Feitfula (, dzimusi Londonā, 1946. gada 29. decembrī) ir angļu dziedātāja, dziesmu autore un aktrise. Feitfulas kritiķu atzinīgi novērtēto solokarjeru mūzikā bieži aizēnoja viņas privātā dzīve un narkotisko vielu lietošana. Par Feitfulas veiksmīgāko ierakstu tiek uzskatīts 1979. gada albums Broken English.

Biogrāfija 
Par popzvaigzni Feitfula kļūst 17 gadu vecumā, kad panākumus gūst viņas pirmais singls, Mika Džegera un Kīta Ričardsa sarakstītā dziesma As Tears Go By. Pāris gadus pavadījusi topu virsotnē, viņa nogurst no bezsaturīgajām popdziesmām, lielāko daļu laika veltīdama savam jaunajam draugam, The Rolling Stones solistam Mikam Džegeram, kopā ar draugiem aizraujas ar narkotikām (kokaīnu, alkoholu un vēlāk arī heroīnu) un iekļūst vairākos skandālos. 1970. gadā viņa aiziet no Džegera, kļūstot par narkomāni un bezpajumtnieci, viņas muzikālā karjera pārtrūkst uz vairākiem gadiem.

Atgriešanās notiek 70. gadu otrajā pusē, tālaika lielākais Feitfulas sasniegums ir albums Broken English (1979), kurš publikai atklāj viņas balss izmaiņas — no eņģeliska soprāna viņa narkotiku un slimošanas rezultātā kļuvusi par čerkstošu, mūžīgi aizsmakušu kontraltu, kas izdzied tumšas dziesmas par postošām attiecībām, psiholoģiskām problēmām un politiskiem konfliktiem. Seko vēl divi samērā veiksmīgi albumi, Feitfula pārceļas uz Ņujorku, un viņas joprojām neuzveiktā narkotiku atkarība gandrīz beidzas letāli — tikai 1985. gadā viņa pieņem liktenīgo lēmumu ārstēties klīnikā un atkarības beidzot pārvarēt.

Seko vēl vairāki albumi, kā arī aktrises darbs vairākās filmās. Nozīmīgākais sasniegums ir titulloma angļu drāmā "Irina Palma" (2007). Šajā gadā Latvijā iznāk Feitfulas autobiogrāfija Faithfull un viņa pati sniedz koncertu Rīgas Kongresu namā. Kopš 90. gadu beigām Feitfula atkal tiek respektēta kā solomāksliniece, viņas albumi, kuru veidošanā nereti piedalās mūsdienu alternatīvās rokmūzikas zvaigznes, gūst kritiķu atzinību. Jaunākie Feitfulas albumi ir 2011. gadā iznākušais Horses and High Heels un Give My Love to London (2014).

Diskogrāfija

Albumi un izlases 
 Come My Way (1965)
 Marianne Faithfull (1965)
 Go Away From My World (1965)
 North Country Maid (1966)
 Loveinamist (1967)
 The World Of Marianne Faithfull (1969)
 Dreamin’ My Dreams (1976)
 Faithless (1978)
 Broken English (1979)
 Dangerous Acquaintances (1981)
 A Child’s Adventure (1983)
 Rich Kid Blues (ierakstīts 1971, izdots 1985)
 Strange Weather (1987)
 Blazing Away (1990)
 A Secret Life (1995)
 20th Century Blues (1996)
 The Seven Deadly Sins (1998)
 A Perfect Stranger – The Island Anthology (1998)
 Vagabond Ways (1999)
 Kissin’ Time (2002)
 Before The Poison (2004)
 Easy Come Easy Go (2008)
 Horses and High Heels (2011)
 Give My Love to London (2014)
 Negative Capability (2018)

Grāmatas 
 (ar Deividu Daltonu) Feitfula: autobiogrāfija. New York: Cooper Square Press, 2000 (pirmoreiz izdota 1994. gadā), 
 Atmiņas, sapņi un paŗdomas. HarperCollins UK, 2008 (pirmoreiz izdota 2007. gadā),

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 Oficiālā MySpace lapa 

1946. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Angļu dziedātāji
Angļu kinoaktieri
Transformeri 2: Pieveikto atriebība

"Transformeri 2: Pieveikto atriebība" () ir 2009. gada turpinājums 2007. gada filmai "Transformeri". Filmas režisors ir Maikls Bejs, un producents ir Stīvens Spīlbergs, kurš režisējis filmas par Indiana Džonsu.

Ārējās saites 
 

2009. gada filmas
ASV filmas
DreamWorks Pictures filmas
Paramount Pictures filmas
Radica-Krilovka

Radica-Krilovka () ir pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabalā. Ciemats ir pakļauts Brjanskas pilsētai un atrodas starp Bežicas un Volodarsko pilsētas rajonus, Bolvas upes kreisajā krastā. Tajā dzīvo ap 3,5 tūkstoši iedzīvotāju.

Ciemats tika izveidots no divām daļām, ko sauc par Radicu (dienvidu un austrumu daļa) un Krilovku (ziemeļu daļa).

Radica pirmoreiz minēta 1752. gadā, kad šeit tika izbūvēta čugunа lietuve (tāpēc šī Radica bija nosaukta "Čuguna Radica", atšķirībā no cita ciema — "Stikla Radica"). Krilovka (Karačiž-Krilovka) dibināta 19. gadsimta beigās. No 1931. gada abi ciemi tika pievienoti Bežicas pilsētai, bet 1940. gadā tika atdalīti uz atsevišķo pilsētciematu.

No 1929. — pietura (Samāra-Radica) Brjanskas-Smoļenskas dzelzceļa līnijā.

Šodien Radica-Krilovkā nav nekādas rūpniecības, iedzīvotāji strādā Brjanskā.

Pavasarī ievērojama pilsētciemata daļa cieš no Bolvas upes plūdiem.

Iedzīvotāju skaits

Atsauces 

Brjanskas apgabala pilsētciemati
Gada cilvēks

"Gada cilvēks" () ir 2006. gada ASV drāmas filma ar Robinu Viljamsu galvenajā lomā. Filmas režisors ir Berijs Levinsons, producents Džeimss Dž. Robinsons. Filma ir drāma par prezidenta vēlēšanām, mīlestību un politiku.

Sižets 
Toms Dobbs ir komiķis vienā no Amerikas štatiem, kas izdomā balotēties prezidenta vēlēšanām joka pēc, jo viņa šova skatītāji viņam to lūdz. Laikam varoņa šarms ir tas, kas pievelk vēlētājus.

Atsauces

Ārējās saites 

2006. gada filmas
ASV filmas
Universal Pictures filmas
Berija Levinsona filmas
Ekspozīcijas kompensācija

Ekspozīcijas kompensācija ir metode, ar kuru tiek izmainīti ekspozīcijas parametri, ņemot vērā fotoeksponometra rādījumus un specifiskus faktorus, lai panāktu attēla optimizāciju. Vērā ņemami faktori var būt nevienmērīgs apgaismojuma sadalījums kadrā, fotokameras sistēmas īpatnības, filtru pielietošana, nestandarta pēcapstrāde, kā arī nepieciešamība pēc samazinātas vai palielinātas ekspozīcijas. Kinematogrāfijā ekspozīcijas kompensāciju pielieto gadījumos, kad tiek izmainīts slēdža leņķis vai filmas gaismas jutība, kā arī citi faktori.

Ekspozīcijas kompensācija fotokamerās 

Dažas fotokameras ir aprīkotas ar ekpozīcijas kompensācijas mehānismu, lai lietotājam būtu iespēja izmainīt fotokameras automātikas aprēķinātos un iestādītos ekspozīcijas parametrus. Kompensācija var būt kā pozitīva (palielināta ekspozīcija), tā arī negatīva (samazināta ekspozīcija), un visbiežāk to var veikt ar 1/3 vai 1/2 soļu intervālu, visbiežāk divas vai trīs iedaļas vienā vai otrā virzienā; atsevišķas digitālās fotokameras pieļauj arī lielāku diapazonu. Kameras ekspozīcijas kompensācija parasti tiek norādīta EV; 1 EV atbilst vienam ekspozīcijas solim (vai stopam), kas nepieciešams ekspozīcijas divkāršošanai.

Ekspozīcija var tikt izmainīta, mainot diafragmas atvērumu (apertūra, f-skaitlis) vai slēdža ātrumu. Parametra izmaiņas ir atkarīgas no režīma, kurā ir iestādīta fotokamera. Ja ir iestādīts diafragmas (apertūras) prioritātes režīms, ekspozīcijas kompensācija izmaina slēdža ātrumu; ja ir iestādīts slēdža (laika) prioritātes režīms, tiek mainīts f-skaitlis. Atsevišķas fotokameru sistēmas spēj mainīt arī zibspuldzes jaudu, ja tā tiek pielietota.

Atsauces 

 

de:Belichtungsmessung#Belichtungskorrektur
Gustavs Noske

Gustavs Noske (;  — ) bija Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas politiķis. No 1919. līdz 1920. gadam bija pirmais Reihsvēra ministrs (aizsardzības ministrs). Iemantojis atpazīstamību ar to, ka pēc Pirmā pasaules kara apspieda vairākas kreiso spēku sacelšanās dažādos Veimāras republikas rajonos, nepieļaujot Oktobra revolūcijas notikumu atkārtošanos Vācijā.

Biogrāfija 

Dzimis Brandenburgā. Pēc profesijas bijis grozu pinējs. Politisko karjeru uzsācis kā viens no arodbiedrību kustības dalībniekiem. Vairāku politisko avīžu žurnālists un redaktors. Kā Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas biedrs 1906. gadā Noske tika ievēlēts Reihstāgā. Reihstāgā darbojies līdz 1918. gadam. Specializējies militārās un koloniālās politikas jomā.

Noske tika uzskatīts par pragmatisku un mērenu uzskatu cilvēku, tomēr daudzi viņa partijas biedri pauda sašutumu par viņa nostāju dažādos jautājumos, piemēram, par to, ka viņš parlamenta balsojumā atbalstīja jaunu karakuģu būvi, lai arī sociāldemokrāti ieturēja stingru pretkara pozīciju. Noske paskaidroja šo savu lēmumu ar to, ka tas dos darbu ostu strādniekiem.

Izveidojoties pirmajai Veimāras republikas valdībai 1919. gadā, Noske ieņēma Reihsvēra ministra posteni. Pazīstams ar to, ka apspieda komunistu un citu kreiso spēku sacelšanās 1919. gada sākumā. No 1919. gada 10. janvāra līdz 17. janvārim viņš ļāva brīvkorpusiem kopā ar Reihsvēra karavīriem, kurus komandēja ģenerālis Litvics, apspiest spartakistu sacelšanos. Sacelšanās līderi Roza Luksemburga un Kārlis Lībknehts tika nošauti. 1920. gadā viņu amatā nomainīja Oto Geslers neilgi pēc Kapa puča.

Kopš 1920. gada bija Hanoveres provinces galva. Pēc nacistu nākšanas pie varas tika atcelts no šī amata (1933. gadā). 1944. gadā viņu arestēja Gestapo aizdomās par dalību 20. jūlija atentātā pret Ādolfu Hitleru. Kara beigās viņu atbrīvoja sabiedroto spēki. Noske 1946. gadā nomira, gatavojoties lekciju tūrei ASV.

Ārējās saites 

 G.Noskes biogrāfija 

1868. gadā dzimušie
1946. gadā mirušie
Vācijas sociāldemokrāti
Brandenburgā dzimušie
Staipeknīši

Staipeknīši () ir staipekņu dzimtas (Lycopodiaceae) viena no ģintīm, kurā ir 38 sugas. Staipeknīšu izplatība ir ļoti plaša, bet lielākā daļa sugu aug Centrālamerikas un Dienvidamerikas tropu biomā un Jaungvinejā. Staipeknīšu ģints augiem patīk mitra vai slapja augsne, tādēļ tos angļu valodā mēdz saukt par purva staipekņiem.

Latvijā aug tikai 1 staipeknīšu suga - palu staipeknītis (Lycopodiella inundata), kas ir aizsargajams augs un ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Lycopodiella

 Relationships of Lycopodium and Lycopodiella

 Genus: Lycopodiella

 Staipeknīši ASV

 Palu staipeknīša foto (ARKive)

Staipekņi
SKS 23. ekspedīcija

SKS 23. ekspedīcija (;  jeb ISS-23) bija Krievijas, ASV un Japānas kosmonautu ekspedīcija uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).

Apkalpe

Rezerves apkalpe 
 Daglass Vīloks (Douglas H. Wheelock), komandieris (Krīmera aizvietošanai) 
 Antons Škapļerovs (Антон Николаевич Шкаплеров), lidojuma inženieris (Kotovam) 
 Satoši Furukava (Satoshi Furukawa), lidojuma inženieris (Noguči) 
 Aleksandrs Samokutjajevs (Александр Михайлович Самокутяев), lidojuma inženieris (Skvorcovam) 
 Andrejs Borisenko (Андрей Борисенко), lidojuma inženieris (Korņijenko) 
 Skots Kelijs (Scott J. Kelly), komandieris (Koldvelai)

Atsauces

Ārējās saites 
 23. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 23./24. ekspedīcija Eņergija mājas lapā  

23
Eimija Viljamsa

Eimija Džoja Viljamsa (; dzimusi  Kembridžā, Lielbritānijā) ir angļu skeletoniste, 2010. gada Vankūveras Olimpisko spēļu zelta medaļas ieguvēja.

Sākotnēji trenējusies vieglatlētikā, specializējusies 400 m skrējienā. Kopš 2002. gada nodarbojas ar skeletonu. Pirmajās lielajās starptautiskajās sacensībās - 2009. gada Pasaules čempionātā Leikplesidā E. Viljamsa izcīnīja otro vietu. Savukārt zelta medaļa Vankūveras Olimpiskajās spēlēs bija ne vien viņas pirmā nozīmīgā uzvara, bet arī pirmā individuālā zelta medaļa ziemas olimpiskajās spēlēs Lielbritānijas sportistiem kopš 1980. gada.

Ārējās saites 
 Eimijas Viljamsas oficiālā mājaslapa

1982. gadā dzimušie
Kembridžšīrā dzimušie
Lielbritānijas skeletonisti
Skeletonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki skeletonā
Mihaels Ballaks

Mihaels Ballaks (; dzimis ) ir bijušais vācu futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Lielāko daļu klubu karjeras aizvadījis Vācijas klubos, taču spēlējis arī Anglijā. Ir četrkārtējs Vācijas čempions, vienu čempiontitulu izcīnījis arī Anglijā. Vācijas izlases sastāvā aizvadījis 98 spēles, kurās guvis 42 vārtus (viens no labākajiem rezultātiem Vācijas izlases vēsturē). Tās sastāvā sasniedzis 2002. gada FIFA Pasaules kausa finālu. Trīs reizes atzīts par Vācijas gada futbolistu.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Klubu statistika

Sasniegumi 
Kaiserslautern

 Vācijas Bundeslīga: 1997–98

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2002–03, 2004–05, 2005–06
 DFB Pokal: 2002–03, 2004–05, 2005–06
 DFB Ligapokal: 2004

Chelsea

 Anglijas Premjerlīga: 2009–10
 FA kauss: 2006–07, 2008–09, 2009–10
 Anglijas Līgas kauss: 2006–07
 FA Community Shield: 2009

Individuālie sasniegumi

 UEFA klubu labākais pussargs: 2002
 FIFA 100

Atsauces

Ārējās saites 

   

1976. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
FIFA 100
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
Saksijā dzimušie
Mēlnlike

Mēlnlike () ir pilsēta Zviedrijas dienvidrietumos,Vesterjētlandes lēne un atrodas aptuveni 10 kilometru attālumā no Zviedrijas otras lielākās pilsētas Gēteborgas. Tajā 2010. gadā dzīvoja aptuveni 15 608 iedzīvotāju. Pilsēta atrodas 91 metru virs jūras līmeņa

Ārējās saites 
 Härrydan komūna
 Wendelsberg

Zviedrijas pilsētas
Dzelzsbetons

Dzelzsbetons ir celtniecības materiāls, kas sastāv no betona un tērauda (armatūras vai citi materiāli) stiegrojuma apvienojuma.

Dzelzsbetona sastāvdaļu saistību nodrošina betona un stiegrojuma apmēram vienādais termiskās izplešanās koeficients. Slogojot dzelzsbetona konstrukcijas vai izstrādājumus betons uzņem spiedi, bet stiegrojums tā iekšienē stiepi. Dzelzsbetona priekšrocības ir liela stiprība, ugunsizturība, lētās izmaksas un ilggadība. Turklāt no dzelzsbetona viegli var izgatavot dažādu formu un konfigurāciju izstrādājumus. Trūkums ir tas, ka pie masīvām konstrukcijām, dzelzsbetons zaudē izturību, jo betona izturība ir vidēji 10 reizes zemāka nekā tēraudam, ko visbiežāk izmanto dzelzsbetona stiegrošanā. Dzelzsbetons tika patentēts 1867. gadā. Plaša šī materiāla izmantošana sākās nākamajā gadsimtā. Dzelzsbetons ļāva celt augstceltnes, jo pirms šī materiāla izgudrošanas vairākstāvu ēku celtniecība bija apgrūtināta.

Celtniecības materiāli
Harpūna

Harpūna (no ) ir metamais ierocis (šķēps ar atskabargainu galu), ko izmanto ūdens un sauszemes dzīvnieku medīšanai.

Pirmās harpūnas parādījās paleolīta beigās, kļūstot par svarīgu medību ieroci gan šajā laikmetā, gan arī sekojošos akmens, bronzas un dzelzs laikmetos. Harpūnu varēja mest ar roku vai šķēpmeti. Pirmajām harpūnām bija zobots, no kāta atdalāms kaula, akmens vai metāla uzgalis, ko aukla savienoja ar kātu. Harpūnai ietriecoties dzīvnieka vai zivs ķermenī, uzgalis atdalījās no kāta.

Mūsdienās harpūna sastāv no tērauda galvas ar četrām atkarpēm un kāta, caur kuru izvilkta tērauda trose. Zvejniecībā tiek izmantotas arī harpūnas ar uzskrūvējamām granātām, kas, ietriecoties dzīvnieka ķermenī, sprāgst, nogalinot dzīvnieku. Šādu harpūnu svars sasniedz vairākus desmitus kilogramu. Harpūnas izšaušanai izmanto harpūnlielgabalu, bet sportā zemūdens šauteni.

Attēlu galerija 

Darbarīki
Galīcija

Galīcija (, , , ) ir vēsturisks novads Austrumeiropā, kura kādreizējās teritorijās šobrīd atrodas Ukrainas Ivanofrankivskas apgabals, Ļvivas apgabals, Ternopiļas apgabals un Polijas Piekarpatu vojevodiste, kā arī lielākā daļa Mazpolijas vojevodistes.

19. gadsimtā un 20. gadsimtā Galīcijā bija spēcīgas nacionālās kustības.

Vēsture 

No 1140. līdz 1199. gadam Galīcijā pastāvēja Kijevas Krievzemē ietilpstošā Galīcijas kņaziste ar galvaspilsētu Galičā. 1199. gadā Galīcijas kņazisti apvienojot ar Volīnijas kņazisti, tika izveidota Galīcijas-Volīnijas kņaziste, kas 13. gadsimta otrajā pusē kļuva par karalisti. 1392. gadā Galīcijas-Volīnijas teritoriju savā starpā sadalīja Polijas un Lietuvas valdnieki.

Pēc Pirmās Polijas dalīšanas (1772) Galīcijas teritorija nokļuva Svētā Romas impērijas sastāvā esošās Austrijas karalistes, vēlāk Austrijas impērijas un Austroungārijas sastāvā. Pēc Pirmās pasaules kara Galīcija tika iekļauta Polijā. 1939. gadā, pēc Polijas okupācijas, ko veica PSRS un Trešais reihs, Galīcijā kopā ar citiem tuvējiem rajoniem tika pievienota PSRS un ietilpa Ukrainas PSR sastāvā. Kara laikā Galīcijā notika savstarpējas cīņas starp ukraiņu un poļu nacionālistiem, kas izvērtās poļu civiliedzīvotāju iznīcināšanā no ukraiņu nacionālistu puses. Pēc Otrā pasaules kara beigām notika poļu izceļošana un izvešana no Ukrainas PSR uz Poliju un ukraiņu pārvietošanās no Polijas uz Ukrainu, bet vēlāk - Polijas drošības iestāžu rīkotās operācijas "Visla" ietvaros, gandrīz visi ukraiņi no Polijas sastāvā esošās Galīcijas daļas tika izsūtīti uz citiem Polijas apgabaliem.

Ārējās saites 

 Galīcijas vēsturei veltīta mājaslapa 

Ukrainas vēsture
Polijas vēsture
Ukrainas vēsturiskie reģioni
Zilaiskalns

Zilaiskalns ir lielciems un Valmieras novada Zilākalna pagasta centrs. Veidojies Mujānu ciema teritorijā kā kūdras fabrikas «Zilaiskalns» strādnieku ciemats 20. gadsimta 50. gadu beigās. Nosaukts pēc 700 m uz austrumiem esošā paugura Zilākalna, kas tagad atrodas kaimiņu Kocēnu pagastā. 1961. gadā piešķirts pilsētciemata statuss.

Ar kūdras ieguvi līdzās esošajā Zažēnu purvā nodarbojas SIA «Klasmann-Deilmann Latvia». Ciemā atrodas J. Neikena pamatskola, kultūras nams, feldšeru punkts, aptieka, bibliotēka, pasts, ārējais futbola laukums, autoserviss, senioru nams, tūristu centrs un pārtikas veikali. Netālu esošā zemnieku saimniecība «Zažēni» nodarbojas ar sporta zirgu audzēšanu, bet blakus atrodas SIA «Silviko» kokapstrādes uzņēmums.

Zilākalna «Zažēnos» dzīvojusi leģendāra tautas dziedniece Zilākalna Marta (īstajā vārdā Marta Rācene). Savukārt Zilākalna «Kalnķeņžos» dzimis selekcionārs Aivars Irbe.

Attēlu galerija

Ārējās saites 
 Kocēni.lv: Zilākalna kultūrvēstures un apmeklētāju centrs
 Industrial Heritage.travel: Zilaiskalns Water Tower

 
Zilākalna pagasts
Valmieras novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Latvijas ciemi
Latvijas pilsētciemati
Mercury-Redstone 4

Mercury-Redstone 4 bija otrā ASV pilotējamā kosmiskā misija. Kosmosa kuģis Liberty Bell 7 ar astronautu Virdžilu Grisomu tika palaists ar nesējraķeti Mercury-Redstone . Lidojums notika pa suborbitālu trajektoriju, sasniedzot 190 km augstumu un ilga mazāk nekā 16 minūtes.

Atšķirībā no iepriekšējiem Mercury kosmosa kuģiem, Liberty Bell 7 parastā izejas lūka bija izveidota "eksplozīvā" veidā. Lūkas stiprināšanas 70 bultskrūves bija izveidotas ar izurbtiem vidiem, kuros tika ievietota sprāgstviela. Tā ļāva astronautam atstāt kapsulu ļoti ātri. Agrāko divu mazu sānu logu vietā izbūvēts lielāks taisnstūra logs. Kosmosa kuģa rokvadība tika papildināta ar kursa stabilizēšanas sistēmu.

Mercury-Redstone 4 noritēja tāpat kā Mercury-Redstone 3. Pēc nolaišanās okeānā negaidīti atsprāga lūka un ūdens sāka ieplūst kapsulā. Grisomam izdevās izkļūt ārā, kur viņu savāca helikopters. Liberty Bell 7 neizdevās izglābt, un tas nogrima 5 km dziļumā.

1999. gada 20. jūlijā Kērta Ņūporta komanda ar Discovery Channel un Oceaneering International, Inc finansējumu izcēla Mercury-Redstone 4 kapsulu. Tagad tā ir eksponēta Kansas Cosmosphere and Space Center.

Apkalpe 
 Virdžils Grisoms

Dubliera apkalpe 
 Džons Glens

Ārējās saites 

 This New Ocean: A History of Project Mercury — NASA SP-4201 
 NASA MR-4 News Conference July 22, 1961, Cocoa Beach, FL 
 Results Of The Second U.S. Manned Suborbital Spaceflight July 21, 1961 (NASA) 
 Liberty Bell 7 Recovery Evaluation and Nondestructive Testing — NASA — December 1999 (PDF format) 
 NASA Mercury MR4 press kit — July 13, 1961 

Mercury kosmosa kuģi
Žozē Ramušs-Orta

Žozē Ramušs-Orta (; dzimis ) ir Austrumtimoras politiķis un bijušais valsts prezidents laikā no 2007. līdz 2012. gadam (otrais prezidents kopš neatkarības iegūšanas no Indonēzijas 2002. gadā).

Žozē Ramušs-Orta ir viens no Neatkarīgās Austrumtimoras Revolucionārās frontes (Frente Revolucionária de Timor-Leste Independente vai FReTiLIn) dibinātājiem un līderiem. Fronte cīnījās par neatkarību vispirms no Portugāles, vēlāk no Indonēzijas, bet mūsdienās tā ir valdošā partija Austrumtimorā. No 1975. līdz 1999. gadam, kad valsti okupēja Indonēzija, Žozē Ramušs-Orta bija FReTiLIn runasvīrs. Kaut arī cieši sadarbojies ar Fronti, kopš 1988. gada viņš nav tās biedrs.

1996. gadā viņš kopā ar katoļu bīskapu Karlušu Belu ieguva Nobela miera prēmiju par Austrumtimoras konflikta risināšanu miermīlīgā ceļā.

Pēc neatkarības iegūšanas 2002. gadā, Ramušs-Orta kļuva par valsts pirmo ārlietu ministru. Viņš veica ārlietu ministra pienākumus līdz 2006. gada Austrumtimoras krīzei, kad sākās konflikts starp dažādām Austrumtimoras bruņoto spēku frakcijām un valstī tika ievests ārvalstu (Austrālijas, Malaizijas, Jaunzēlandes, Portugāles un ANO) karaspēks.

2006. gada 26 jūnijā Austrumtimoras prezidents Šanana Gušmau iecēla Ramušu-Ortu par premjerministru demisionējošā Mari Alkatiri vietā. 2007. gadā Žozē Ramušs-Orta kļuva par prezidentu, uzvarot vēlēšanās.

2008. gada 11. februārī Žozē Ramušs-Orta tika nopietni ievainots atentāta mēģinājumā, ko veica dumpīgas armijas daļas (neveiksmīgi tika mēģināts nogalināt arī premjerministru). Žozē Ramušs-Orta tika nogādāts slimnīcā Darvinā, Austrālijā un valstī atgriezās 2008. gada 17. aprīlī.

Pēc prezidenta amata atstāšanas 2012. gadā Ramušs-Orta 2013. gada 2. janvārī tika iecelts par ANO īpašo pārstāvi un ANO Miera veidošanas biroja Gvinejā-Bisavā (UNIOGBIS) vadītāju.

Atsauces

Ārējās saites 

Žozē Ramuša-Ortas biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 

1949. gadā dzimušie
Austrumtimoras politiķi
Nobela miera prēmijas laureāti
Jānis Klaužs

Jānis Klaužs (dzimis  Līvānos) ir latviešu mežsaimnieks un politiķis. Bijis vairāku Saeimas sasaukumu deputāts, pēdējā reizē 12. Saeimā bija ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS). Līdz 2010. gadam bija Tautas partijas biedrs. Šobrīd — Līvānu novada domes deputāts, ievēlēts no ZZS. 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no partijas "Katram un katrai" saraksta.

J. Klaužs ir beidzis Līvānu 1. vidusskolu. Pēc Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Mežsaimniecības fakultātes beigšanas 1977. gadā darbojies savā profesijā. Pirms politiskās darbības sākšanas bijis AS "Latvijas Valsts meži" Dienvidlatgales mežsaimniecības izpilddirektors.

Politiskā darbība 
2001. gadā no Tautas partijas ievēlēts Līvānu novada domē, kopš 2002. gada — domes priekšsēdētāja vietnieks.

2006. gadā tika ievēlēts 9. Saeimā, kur darbojās Tautas partijas frakcijā. 2010. gada martā, pēc Tautas partijas aiziešanas no Valda Dombrovska valdības presē izplatījās informācija, ka no partijas izstājās visa tās Līvānu nodaļa, kuras biedrs bija arī J. Klaužs, tomēr politiķis Saeimā turpināja darboties Tautas partijas frakcijā, lai arī atsevišķos balosjumos balsoja atšķirīgi. Tautas partijas Saeimas frakciju oficiāli J. Klaužs pameta tikai jūlijā.

2010. gada oktobrī ievēlēts 10. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības (ZZS), nebūdams tajā ietilpstošo partiju biedrs. 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās kandidēja ar trešo numuru no ZZS saraksta Latgales vēlēšanu apgabalā un tika ievēlēts 11. Saeimā, savācot lielāko punktu skaitu. Tāpat ievēlēts 12. Saeimā no ZZS saraksta. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas velēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības, taču netika ievēlēts. Pēc neievēlēšanas J. Klaužs apstrīdēja vēlēšanu rezutātus tiesā, taču tiesvedībā zaudēja.

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Līvānu novada domē no ZZS saraksta. 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no partijas "Katram un katrai" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.

Atsauces 

1953. gadā dzimušie
Līvānos dzimušie
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
9. Saeimas deputāti
10. Saeimas deputāti
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
Andrea Pirlo

Andrea Pirlo (; dzimis ) ir itāļu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bija Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Gandrīz visu profesionāļa karjeru aizvadījis Itālijas klubos, lielāko karjeras daļu pārstāvējis Milan klubu. Kopumā profesionāļa karjeras laikā ir četras reizes kļuvis par Itālijas čempionu, divas reizes Milan sastāvā uzvarēja UEFA Čempionu līgā. Karjeru noslēdza ASV klubā New York City FC.

Izlasi pārstāvējis divās olimpiskajās spēlēs (, ), divos Pasaules kausos (2006, 2010; 2006. gadā izcīnījis uzvaru), kā arī trijos Eiropas čempionātos (2004, 2008, 2012).

 tika apstiprināts par Turīnas "Juventus" U23 komandas, kas spēlē C sērijā, galveno treneri. Tikai deviņas dienas vēlāk pēc Maurīcio Sarri atlaišanas kļuva par Juventus pirmās komandas galveno treneri.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Brescia

 Itālijas Serie B: 1996–97

Milan

 Itālijas Serie A: 2003–04, 2010–11
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 2004
 UEFA Čempionu līga: 2002–03, 2006–07
 UEFA Superkauss: 2003, 2007
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

Juventus

 Itālijas Serie A: 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15
 Coppa Italia: 2014–15
 Supercoppa Italiana: 2012, 2013

Itālija

 FIFA Pasaules kauss: 2006

Individuālie sasniegumi

 Itālijas Serie A gada labākais futbolists: 2012, 2013, 2014

Trenera karjera 
Juventus

 Supercoppa Italiana: 2020

Atsauces

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Brescia Calcio spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Itālijas futbola treneri
FC Barcelona (basketbola klubs)

Barselonas "Regal", pazīstams arī kā FC Barcelona (), ir profesionāls Spānijas basketbola klubs, kas ir bāzēts Barselonā, Katalonijā, Spānijā. Klubs spēlē Liga ACB un Eirolīgā. Tas tika dibināts 1926. gadā.

Savas pastāvēšanas vēsturē "Regal" ir 19 reizes uzvarējis Spānijas čempionātā. Mājas spēles komanda aizvada Palau Blaugrana arēnā.

Klubs ir aizvadījis 6 spēles ar NBA klubiem, divreiz ir arī uzvarējuši.

Sasniegumi 
 Liga ACB (19):
 1958-59, 1980—81, 1982—83, 1986-87, 1987-88, 1988-89, 1989—90, 1994—95, 1995—96, 1996—97, 1998—99, 2000—01, 2002—03, 2003—04, 2008-09

 Spānijas Karaļa kauss (26):
 1943, 1945, 1946, 1947, 1949, 1950, 1959, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1987, 1988, 1991, 1994, 2001, 2003, 2007, 2010.

 Eirolīga (2):
 2003, 2010.

 Eiropas kausu ieguvēju kauss (2):
 1985, 1986.

 Korača kauss (2):
 1987, 1999.

 Eiropas superkauss (1):
 1987

  Pasaules klubu kauss (1):
 1985

 Katalonijas basketbola līga (14):
 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1990, 1994, 1996, 2001, 2002, 2005, 2009, 2010.

 Katalonijas kauss (6):
 1942, 1943, 1945, 1946, 1947, 1948.

 Astūrijas prinča kauss (1):
 1989.

 Spānijas superkauss (3):
 2004, 2009, 2010

Spēles ar NBA klubiem

Ārējās saites 
 Oficiālā kluba mājaslapa 
 Euroleague.net profils 
 ACB.com profils 
 Basketpedya.com 

Spānijas basketbola klubi
Sports Barselonā
Bekija Hemmona

Rebeka Linna "Bekija" Hemmona (, dzimusi  Rapidsitijā, ASV) ir bijusī amerikāņu basketboliste, basketbola trenere. Spēlētājas karjerā pārstāvējusi gan ASV, gan Krievijas basketbola izlasi. Pašlaik (2022) ir Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) kluba Sanantonio "Spurs" galvenā trenera asistente, bet noslēgtais līgums paredz, ka pēc šīs sezonas viņa kļūs par Sieviešu Nacionālās basketbola asociācijas (WNBA) kluba Lasvegas "Aces" galveno treneri.

Spēlētājas karjera 
16 sezonas spēlējusi WNBA, piedaloties 6 All-Star spēlēs; divreiz bijusi iekļauta sezonas simboliskajā pieciniekā (All-WNBA First Team).

Spēlējusi arī Spānijas un Krievijas klubos.

Nacionālā izlase 
1998. gadā spēlējusi turnīrā ASV basketbola izlases sastāvā.

Kopš 2008. gada starptautiskās sacensībās pārstāvēja Krieviju. Krievijas basketbola izlases sastāvā piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs (, ), 2008. gadā Pekinā izcīnot bronzas medaļu. Pārstāvēja Krievijas izlasi 2009. gada Eiropas čempionātā, kas notika Latvijā, tās sastāvā izcīnot sudraba medaļu.

Trenera karjera 
2014. gada augustā viņa noslēdza līgumu ar vīriešu NBA klubu Sanantonio "Spurs", kļūstot par galvenā trenera Grega Popoviča asistenti. B. Hemona kļuva par otro sievieti līgas vēsturē, kas bijusi šajā amatā, taču pirmā, kas par to saņem atalgojumu un kam šis ir pamatdarbs. 2015. gada vasarā, vadot "Spurs" komandu vasaras līgā (komandas sastāvā spēlēja arī Dairis Bertāns), B. Hemona kļuva par pirmo sievieti, kas vadījusi NBA komandu spēlē kā galvenā trenere. 2020. gada 30. decembra spēlē pret Losandželosas "Lakers", pēc tam, kad G. Popovičs tika izraidīts no zāles, B. Hemona kļuva par pirmo sievieti, kas vadījusi NBA komandu kā galvenā trenere oficiālā NBA spēlē (piedzīvots zaudējums 107—121).

2021. gada decembrī B. Hemmona noslēdza līgumu ar Sieviešu Nacionālās basketbola asociācijas (WNBA) klubu Lasvegas "Aces", kļūstot par tā galveno treneri. Līgums paredz, ka viņa kļūs par vislabāk apmaksāto WNBA treneri, kā arī nodrošina sezonas pabeigšanu "Spurs" treneru komandā.

Atsauces

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
ASV basketbolisti
Krievijas basketbolisti
ASV basketbola treneri
WNBA spēlētājas
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Dons Nelsons

Donalds Arvīds Nelsons (; dzimis  Muskegonā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, pašlaik strādā par basketbola treneri. Dons Nelsons ir pieckārtējs NBA čempions (1966, 1968, 1969, 1974, 1976), trīskārtējs NBA gada treneris (1983, 1985, 1992) un ticis iekļauts starp 10 NBA visu laiku labākajiem treneriem (1996).  kļuva par NBA visu laiku uzvarām bagātākais treneri ar 1333 uzvarām. 2012. gadā ticis uzņemts Basketbola slavas zālē.

Spēlētāja klubi 
 1962-1963: Čikāgas "Zephyrs" (NBA)
 1963-1965: Losandželosas "Lakers" (NBA)
 1965-1976: Bostonas "Celtics" (NBA)

Atsauces 

1940. gadā dzimušie
ASV basketbolisti
NBA basketbolisti
ASV basketbola treneri
Basketbola slavas zālē uzņemtie
Pasaules čempioni basketbolā