joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anna van der Bregena

Anna van der Bregena (; dzimusi ) ir Nīderlandes šosejas riteņbraucēja, daudzkārtēja Pasaules čempionātu medaļniece gan grupas, gan individuālajā braucienā. 

2016. gada vasaras olimpiskās spēlēs viņa izcīnīja zelta medaļu grupas braucienā un bronzas medaļu individuālajā braucienā.

2014. gada Pasaules čempionātā Ponferradā, Spānijā, van der Bregena komandu brauciena laikā kritiena rezultātā lauza iegurņa kaulu. Tomēr viņai izdevās veiksmīgi atlabt un 2015. gadā viņa uzvarēja Omloop Het Nieuwsblad sacensībās. 2015. gadā van der Bregena izcīnīja bronzas medaļu grupas braucienā pirmajās Eiropas spēlēs, šajā pašā gadā viņa saņēma Gerita Shultes balvu kā Nīderlandes gada labākā riteņbraucēja.

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Nīderlandes riteņbraucēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Overeiselā dzimušie
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki riteņbraukšanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki riteņbraukšanā
Gemini 12

Gemini 12 jeb Gemini XII bija ASV NASA programmas Gemini kosmosa kuģa Gemini pēdējais pilotējamais lidojums. Palaists 1966. gada novembrī. Veica četru dienu lidojumu, kura laikā vairākkārt saslēdzās ar modificētu raķešpakāpi, tai skaitā savienojot abus objektus ar trosi; veiktas trīs iziešanas kosmosā.

Apkalpe 
Kuģa Gemini apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublieru apkalpe:
 Gordons Kūpers, komandējošais pilots
 Jūdžīns Sernans, pilots

Lidojuma gaita 

Gemini 12 saslēgšanās mērķis Agena Target Vehicle GATV 5001A tika palaists 1966. gada 11. novembrī 19:07:59 UTC.
Gemini 12 tika palaists 100 minūtes vēlāk, 12. septembrī 20:46:33 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19.

Gemini 12 trešajā apriņķojumā veica saslēgšanos ar ATV. Tuvojoties mērķim, sabojājās Gemini radars. Lai aprēķinātu manevrus, Oldrins izmantoja rokas sekstantu. Tā kā Agena ievadīšanas orbītā laikā tika pamanīta dzinēja turbosūkņa īslaicīgs jaudas samazinājums, tika nolemts atcelt Gemini 12 orbītas paaugstināšanu ar ATV.

Edvins Oldrins veica trīs iziešanas kosmosā.
13. novembrī Oldrins veica iziešanu kosmosā, kuras laikā viņš ar trosi savienoja Gemini 12 ar GATV 5001A. 17:40 UTC Oldrina ārpuskuģa aktivitātes beidzās, un 20:09 UTC Gemini atvienojās no Agena, paliekot sasaistīts ar trosi.
Pēc tam veikts pasīvās stabilizācijas eksperiments, bet trose palika vaļīga.
Gemini 12 no troses atvienojās 14. novembrī 01:37 UTC.

Nolaišanās notika 15. novembrī 19:21:04 UTC Atlantijas okeānā, 48 km no aprēķinātās nosēšanās vietas.

Iziešana atklātā kosmosā

Atsauces

Ārējās saites 

 Gemini-XII (12) NASA
 On The Shoulders of Titans: A History of Project Gemini
 Gemini 12 Encyclopedia Astronautica

12
Engures upe

Engures upe ir ūdenstece Tukuma novada Engures pagastā. Sākas mežainā apvidū ziemeļrietumos no Engures ciema. Plūst dienvidaustrumu virzienā pa Engures līdzenumu, ietek Rīgas līcī pie Engures bākas. Upes krastā atrodas kempings «Vecupe». Upi šķērso autoceļš P131.

Atsauces 

Tukuma novada upes
Engures novada upes
Sāra Šēstrema

Sāra Fredrīka Šēstrema (; dzimusi ) ir zviedru peldētāja.

Četras reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs (, , , ). 2012. gadā Londonā izcīnījusi 4. vietu 100 m tauriņstilā. 2016. gadā Riodežaneiro šajā distancē kļuva par olimpisko čempioni, finālā arī uzstādot pasaules rekordu. Šī bija Zviedrijas peldētāju sieviešu pirmā zelta medaļa olimpisko spēļu vēsturē. 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā kļuva par 50 m brīvā stila vicečempioni. Šēstrema ir vairāku medaļu īpašniece gan pasaules, gan Eiropas čempionātā gan garajā, gan īsajā baseinā.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Zviedrijas peldētāji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Stokholmas lēnē dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki peldēšanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki peldēšanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki peldēšanā
Klāra Kalniņa

Klāra Anna Luīze Kalniņa (dzimusi Veilande) (1874–1964) bija latviešu zobārste un sabiedriskā darbiniece. Tautas padomes locekle (1918), Satversmes sapulces deputāte. Paula Kalniņa dzīvesbiedre, Bruno Kalniņa māte.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1874. gada 25. februārī Jēkabnieku pagastā „Vanču” mājās zemnieka Veilanda ģimenē. Mācījās privātajā vācu Jelgavas Dorotejas skolā un Jelgavas sieviešu ģimnāzijā (1894-1896). Ģimnāzijas laikā Klāra iestājas skolnieču pulciņā „Austra”, iesaistās Jaunās strāvas sociālistiskajā kustībā un 1895. gadā pirmo reizi satika savu nākamo vīru Paulu Kalniņu. Sāka studēt zobārstniecību Pēterpilī, bet studijas pabeidza Tērbatas Universitātē.

1901. gadā Kalniņu ģimene apmetās uz dzīvi Jelgavā, iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā Strādnieku partijā (LSDSP) un piedalījās 1905. gada revolūcijas notikumos. Reakcijas laikā 1906. gadā kopā ar vīru devās uz Cīrihi Šveicē, kur tikās ar Jāni Akurateru, Kārli Skalbi, Raini un Aspaziju. Tā paša gada decembrī Kalniņi atgriezās dzimtenē, kur turpināja politisko darbību LSDSP Centrālajā komitejā un laikraksta "Cīņa" redakcijā. Pirmā pasaules kara laikā pārcēlās uz Pēterpili, kur darbojās Latviešu Bēgļu Centrālās komitejas preses nodaļā. 

Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā kopā ar dēlu Bruno atgriezās Rīgā, tika 28. augustā ievēlēta par Rīgas domes deputāti, bet jau 3. septembrī Domes darbību pārtrauca Rīgas vācu okupācija. 1918. gada 17. jūnijā viņa bija viena no  LSDSP darbības atjaunotājām.
1918. gadā bija Tautas padomes locekle, piedalījās Latvijas valsts pasludināšanas aktā 18. novembrī. 1920. gadā ievēlēta par Latvijas Satversmes sapulces deputāti.
Vēlāk bija LSDSP Rīgas komitejas locekle, vadīja partijas LSDSP Sieviešu sekciju un bija Sociālistu internacionāles sieviešu komitejas locekle.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās.  Becavas ciemā pie Lustenavas, Sabiedroto okupētajā Austrijā nomira viņas vīrs Pauls Kalniņš.

Pēc vīra nāves pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā, piedalījās latviešu sociāldemokrātu Stokholmas grupas darbā, Sociālistu internacionāles atjaunošanas kongresā Frankfurtē (1951) un Sociālistisko sieviešu sapulcē Vīnē (1957). Publicējās mēnešrakstā "Brīvība", bija Latvijas PEN Kluba biedre.

Mirusi 1964. gada 21. novembrī Stokholmā. Apglabāta Heselbijas kapos.

Darbi 
 Par ko jābalso sievietēm. Rīga, 1925
 Liesmainie gadi: atmiņu vija. LSDSP Ārzemju komitejas izdevums, 1964 - 141 lpp.

Atsauces 

1874. gadā dzimušie
1964. gadā mirušie
Tautas padomes locekļi
Satversmes sapulces deputāti
Latvijas sociāldemokrāti
Tartu Universitātes absolventi
Trimdas latvieši
Jelgavas novadā dzimušie
Daremas pils

Daremas pils () ir normāņu pils Daremā, Anglijā, Lielbritānijā. Pils ir celta gotikas stilā.  

Pils celtniecība tika pabeigta ap 11. gadsimtu un tā tika izmantota kā Daremas bīskapa rezidence. Kopš 1840. gada pils tiek izmantota Daremas universitātes vajadzībām. Mūsdienās pils ir pieejama arī plašākai publikai, bet tikai ekskursijās gida pavadībā.

Kopš 1986. gada pils ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Ārējās saites 

Pilis Lielbritānijā
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Lielbritānijā
Duarte I

Duarte I (; dzimis , miris ), saukts Filozofs (o Rei-Filósofo) vai Daiļrunīgais (o Eloquente) bija Portugāles karaļa Žoau I vecākais dēls, Portugāles karalis no 1433. līdz 1438. gadam. Pirmais no tā sauktas "Slavenās paaudzes" (Ínclita geração) pārstāvis Portugāles vēsturē.

Duarte I bija Enrikes Jūrasbraucēja vecākais brālis, kurš atbalstīja un finansēja viņa darbību. Sāka valdīt, kad tēvs mira no mēra. Valdīšanas laikā valstī daudz konsultējās ar kārtu pārstāvjiem, piecu gadu laikā vismaz piecreiz sasaukdams kortesus. 

1437. gadā centās ieņemt Tanžeru un piedzīvoja smagu sakāvi pret Marinīdu sultanāta. Apsolīdams atdot berberiem Seutu, kā ķīlnieku atstāja savu jaunāko brāli infantu Fernandu. Kortesi tomēr darījumu neapstiprināja un Fernandu 1443. gadā gūstā mira. Pats Duarte I mira 1438. gadā no mēra.

Ārējās saites 

1391. gadā dzimušie
1438. gadā mirušie
Portugālē dzimušie
Avisas dinastija
Fortas tilts

Fortas tilts () ir dzelzceļa tilts, kas šķērso Fortas līci. Tilts atrodas Skotijas austrumu daļā, 14 kilometrus uz rietumiem no Skotijas galvaspilsētas Edinburgas. Tilta konstruktori ir sers Džons Fovlers un sers Bendžamins Beikers.

Fortas tilta kopējais garums ir 2467 metri un tā augstums ir 110 metri virs jūras līmeņa. Katru dienu tiltu šķērso ap 200 vilcieniem.

Tilta celtniecība tika uzsākta 1882. gadā un tas tika atvērts 1890. gada 4. martā. Tilta atklāšanā piedalījās toreizējais Velsas princis Eduards VII, kurš vēlāk kļuva par Apvienotās Karalistes karali. Tas bija garākais konsoles tipa tilts pasaulē no tā pabeigšanas 1890. gadā līdz 1917. gadam, kad tika pabeigta Kvebekas tilta celtniecība Kanādā.

Tilts tiek uzskatīts par vienu no atpazīstamākajiem Skotijas simboliem. 2015. gadā Fortas tilts tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Tilti
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Lielbritānijā
Agena Target Vehicle

Agena Target Vehicle (ATV) bija NASA programmas Gemini kosmosa kuģu tuvošanās un saslēgšanās mērķis. Tas bija nepieciešams, lai sagatavotos Apollo lidojumiem uz Mēnesi. Septiņi starti notika 1965. un 1966. gadā.

Uzbūve 
Agena Target Vehicle tika veidota uz raķešpakāpes Agena-D bāzes, kuru būvēja Lockheed. Tai tika piemontēts McDonnell Aircraft izgatavotais saslēgšanās adapters. Dzinēja Bell Model 8096 vietā izmantots Bell Model 8247, kuru varēja iedarbināt līdz 15 reizēm. Saslēgšanās laikā un pēc tās kosmosa kuģa apkalpe varēja redzēt ATV stāvokli panelī Gemini-ATV Status Panel, kas bija izvietots pie saslēgšanās mezgla.

Pēc saslēgšanās ar Gemini kosmosa kuģi raķešpakāpei pietika degvielas, lai abus kosmiskos aparātus paceltu augstā Zemes orbītā un atgrieztos atpakaļ zemā orbītā.

Lidojumi

Ārējās saites 
 On The Shoulders of Titans: A History of Project Gemini
 Gemini Rendezvous and Docking Systems 
 GATV 6, 8, 9, 10, 11, 12 Gunter Dirk Krebs
 Gemini Agena Target Vehicle Encyclopedia Astronautica

Gemini projekts
Roberts Neilands

Roberts Neilands (1899—1941) bija sarkanais latviešu strēlnieks, nelegālās Latvijas Komunistiskās partijas (LKP) Centrālās komitejas sekretārs (1931—1932). Tautas Saeimas deputāts (1940).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1899. gada 13. jūlijā Jelgavā strādnieka Kārļa Neilanda ģimenē. Pēc pārcelšanās uz Rīgu viņa tēvs strādāja Rīgas elektriskajā stacijā kā melnstrādnieks un māte kā veļas mazgātāja. Pēc elementārskolas beigšanas strādāja algotu fizisku darbu. 1919. gadā iestājās Padomju Latvijas armijā, vēlāk piedalījās Krievijas pilsoņu kara kaujās Ukrainā un Krimā. Pēc kara beigām mācījās Petrogradas Latviešu partijas skolā (1921—1922).

Pēc atgriešanās dzimtenē darbojās pagrīdē kā Latvijas Komunistiskās Jaunatnes Savienības CK sekretārs. 1924. gadā viņu apcietināja  un 1926. gada oktobrī notiesāja uz sešiem gadiem spaidu darbos, bet 1926. gada decembrī ķīlnieku apmaiņas rezultātā izraidīja uz Padomju Savienību. Pēc sagatavošanas 1931. gadā nelegāli iesūtīts Latvijā, darbojās kā LKP CK sekretārs. 1932. gada augustā no jauna arestēts un notiesāts uz 8 gadiem spaidu darbos.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 21. jūnijā viņu atbrīvoja un 15. jūlija Saeimas vēlēšanās ievēlēja par Tautas Saeimas deputātu.

Pēc Latvijas inkorporācijas PSRS sastāvā Neilandu 1940. gada 6. augustā iecēla par LKP Latgales apgabala komitejas sekretāru, 21. decembrī par LKP CK 2. sekretāru un LKP CK Biroja locekli. Vācu okupācijas laikā viņš devās bēgļu gaitās uz Krieviju, gāja bojā 1941. gada 21. jūlijā Maskavā uzlidojuma laikā.
Pēc kara beigām pārapbedīts Raiņa kapos.

Atsauces 

1899. gadā dzimušie
1941. gadā mirušie
Latvijas Komunistiskā partija
Tautas Saeimas deputāti
Faivišs Frīdmanis

Faivišs Frīdmanis (1908—1987) bija nelegālās Latvijas Komunistiskās partijas biedrs, apcietināts (1929—1932), (LKP) Latgales apgabala komitejas loceklis (1938—1940). Tautas Saeimas deputāts (1940). Avīzes "Latgaļskaja Pravda" redaktors.

Pēc Latvijas inkorporācijas PSRS sastāvā viņu iecēla par LKP Daugavpils pilsētas komitejas otro sekretāru, 21. decembrī — par LKP CK 2. sekretāru un LKP CK Biroja locekli.

Miris 1987. gadā Rīgā.

Literatūra 
 Фридман, Геся Берковна, Фридман, Файвиш Якович. Революционная молодежь Латгалии. Рига: Латгосидат, 1959.  291 с.

Atsauces 

1908. gadā dzimušie
Latvijas Komunistiskā partija
Tautas Saeimas deputāti
Latvijas ebreji
1987. gadā mirušie
Miķelis Jofe

Miķelis Jofe jeb Mihails Joffe (, 1898—1979) bija Latvijas ebreju ārsts, Tautas Saeimas deputāts (1940).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1898. gadā Rīgā. Studēja Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē, bija Latvijas Nacionālās operas orķestra čellists.
Pēc LU beigšanas 1932. gadā sāka strādāt par ārstu, bija nelegālās Latvijas Komunistiskās partijas biedrs (1936).

Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par t.s. Tautas Saeimas deputātu, vēlāk iecelts par LPSR Veselības aizsardzības Tautas komisāra vietnieku (1940—1946). Latvijas PSR Augstākās padomes deputāts (1040—1947).

Otrā pasaules kara laikā bija Sarkanās armijas kara ārsts, pēc tam — Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes Terapijas katedras vadītājs (1944—1945). Rīgas Medicīnas institūta docents (1950), medicīnas zinātņu kandidāts (1954). Latvijas PSR Nopelniem bagātais ārsts (1968).

Atsauces 

1898. gadā dzimušie
Latvijas Komunistiskā partija
Tautas Saeimas deputāti
Latvijas ebreji
1979. gadā mirušie
Valdivija

Valdivija (, ) ir pilsēta Čīlē. Tā ir Losriosas reģiona un Valdivijas provinces administratīvais centrs. 2014. gadā Valdivijā dzīvoja 139 tūkstoši iedzīvotāju. 

Valdivija dibināta 1552. gada 9. februārī un to nosauca spāņu konkistadora un Čīles pirmā karaliskā gubernatora Pedro de Valdivijas (Pedro de Valdivia) vārdā. 1960. gada 22. maijā Valdivija stipri cieta Lielajā Čīles zemestrīcē, kuras epicentrs bija pašā pilsētā. Tā bija visu laiku spēcīgākā reģistrētā zemestrīce.

Atsauces

Ārējās saites 

Čīles pilsētas
Mārtiņš Jeske

Mārtiņš Jeske (1883—1941) bija Latvijas Ārlietu ministrijas darbinieks, Latvijas armijas ģenerālis (1940). Pēc Latvijas okupācijas apcietināts un gājis bojā gulaga nometnē.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1883. gada 12. novembrī Kurcuma pagastā. Pēc Kazaņas junkuru skolas beigšanas (1905) dienēja Rīgā un Irkutskā. 1914. gadā beidza Vladivostokas Austrumu valodu institūtu.

Pirmā pasaules kara laikā karoja Francijas armijā (1914—1918). Krievijas pilsoņu kara laikā 1919. gadā vadīja krievu brīvprātīgo vienību Deņikina armijā, 1920. gadā Krimas cīņu laikā pieteicās Latvijas militārās misijas rīcībā un jūlijā atgriezās Latvijā.

Bija Latvijas Ārlietu ministrijas Austrumu valstu nodaļas sekretārs (1920), pēc tam darbojās Latvijas Armijas virspavēlnieka štāba operatīvajā daļā, bija militārais pārstāvis Vācijā (1921—1923). 1925. gadā beidza Francijas Kara akadēmiju. Kopš 1925. gada vadīja virsnieku apmācības, paaugstināts par pulkvedi (1927). 
Spānijas pilsoņu kara laikā bija Tautu Savienības Neiejaukšanās komisijas loceklis Spānijā (1938—1939).

Pēc Latvijas okupācijas viņam Kirhenšteina valdība 1940. gada jūlijā piešķīra ģenerāļa dienesta pakāpu un iecēla par Latvijas bruņoto spēku štāba priekšnieku, pēc Sarkanās armijas teritoriālā korpusa izveides 1940. gada oktobrī atvaļināts.

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā apcietināts, aizvests uz PSRS un ieslodzīts Usoļlaga soda nometnē. Apsūdzēts par to, ka no Francijas kā krievu brīvprātīgo komandieris ieradies Deņikina armijā, cīnījies pret Sarkano armiju Donas un Caricinas frontē; bijis militārais atašejs, apmācību priekšnieks, ģenerālis Latvijas armijā. 

Miris 1941. gada 24. novembrī Usoļjes soda nometnes Surmogas punktā.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira 
 Viestura ordenis
 Apbalvots arī ar Igaunijas, Francijas, Krievijas, Lietuvas, Polijas, Zviedrijas ordeņiem.

Atsauces 

1883. gadā dzimušie
1941. gadā mirušie
Augšdaugavas novadā dzimušie
Latvijas diplomāti
Latvijas ģenerāļi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Padomju represijās nogalinātie
Hidrolokators

Hidrolokators (, húdōr — ‘ūdens’;  — ‘novietojums’) jeb sonors ( — ‘skanīgs’) ir ierīce, kura zem ūdens ar hidrolokācijas metodi — ar akustiskajiem viļņiem — var atrast priekšmetus un to noteikt to atrašanās vietu. To izmanto dažādiem nolūkiem — zivju bara atrašanā, zemūdens šķēršļu atrašanā, pretinieku zemūdeņu meklēšanā. Vēl hidrolokatoru dēvē par sonāru. Šis nosaukums ir radies kā akronīms no angļu vārdu salikuma SOund Navigation And Ranging (SONAR).

Militārisms
Zemūdenes
Navigācijas instrumenti
Mērija Grīnberga

Mērija Grīnberga (1909—1975) bija latviešu arhivāre un muzejniece. Ievērojama ar to, ka izglābusi Rīgas pilsētas muzeju kolekciju Otrā pasaules kara beigās un nogādājusi to atpakaļ Rīgā.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1909. gada 24. maijā Pēterburgā Jēzus luterāņu draudzes mācītāja un Krievijas latviešu luterāņu draudžu bīskapa Jāņa Grīnberga un viņa sievas Mērijas, dzimušas Grosvaldes, RLB priekšnieka Frīdriha Grosvalda meitas, ģimenē. 
Pēc Brīvības cīņu beigām kopā ar māti (tēvs mira 1923. gadā) un jaunāko brāli Emanuelu Grinbergu (1911—1982) pārcēlās uz dzīvi Latvijā. Viņas māte 1926. gadā Aspazijas bulvārī 20 atvēra veikalu — lietišķās mākslas salonu.  

1928. gadā viņa absolvēja ģimnāziju Rīgā, palīdzēja mātei veikala darbos, piedalījās ekspozīcijas iekārtošanā starptautiskajās tautas mākslas izstādēs Helsinkos, Budapeštā, Parīzē un Leipcigā. 1936. gadā sāka strādāt Valsts vēsturiskajā muzejā par arhivāri.

Otrā pasaules kara laikā viņa kā kravas pavadone uzraudzīja kastēs sapakotās  Rīgas pilsētas mākslas muzeja (tagad Latvijas Nacionālais mākslas muzejs), Valsts vēsturiskā muzeja (Latvijas Nacionālais vēstures muzejs) un tā filiāles Doma muzeja (tagad Rīgas vēstures un kuģniecības muzejs), kā arī vairāku arhīvu vērtības, kas 1944. gada 7. oktobrī ar kuģi Ludwigshafen tika izvestas no Latvijas uz Kēnigsbergu, pēc tam uz Opavu Sudetijā, kara beigās nokļūstot līdz Minhenei. Tur 1945. gada 24. oktobrī ASV armijas okupācijas iestādes tās nodeva Sarkanās armijas pārstāvim. Atpakaļceļā, kas veda caur Vīni, Budapeštu, Kijevu un Ļvovu, vagonus vairākkārt apzaga, taču 1946. gada 10. februārī Mērija Grīnberga vienpadsmit vagonos Rīgā pārveda vairāk nekā 400 kastu. Nozagta bija Doma muzeja numismātikas kolekcija. 

Pēc atgriešanās Rīgā Mērija kopā ar māti dzīvoja ģimenei pirms kara piederējušā un komunālajā dzīvoklī pārvērstā deviņistabu dzīvokļa divās istabās. 
Mērija atsāka strādāt Valsts vēsturiskajā muzejā, viņu iecēla par Etnogrāfijas nodaļas vadītāja pagaidu vietas izpildītāju. Mērijai bija jāraksta neskaitāmi pārskati par braucienu, 1950. gada decembrī muzeja vadība atlaida Mēriju no darba. 1952. gadā viņa sāka strādāt Rīgas elektroarmatūras rūpnīcā par produkcijas kvalitātes kontrolieri, bet vēlāk apguva montētājas prasmes. Dzīvoja trūcīgi, tāpēc šad tad nācās pārdot muzejam kādu no ģimenes īpašumā esošām Jāzepa Grosvalda gleznām.
Pēc Staļina nāves t.s. "Atkušņa" periodā 1958. gada vasarā Mērija dabūja bibliotekāres darbu Valsts latviešu un krievu mākslas muzejā, kur strādāja līdz savai nāves dienai.

Mirusi 1975. gada 26. februārī Rīgā.

Filma 
Režisore Kristīne Želve (studija Vivat!) uzņēma filmu "Mērijas ceļojums" par Mēriju Grīnbergu un viņas misiju, kuras pirmizrāde norisinājās .

Atsauces 

1909. gadā dzimušie
1975. gadā mirušie
Latvijas cilvēki
Sanktpēterburgā dzimušie
Vladimirs Fedosejevs

Vladimirs Fedosejevs (; dzimis ) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2011).

Biogrāfija 
2010. gadā Sanktpēterburgā dalījis otro vietu Mihaila Čigorina šaha memoriālā.
2011. gadā uzvarējis Krievijas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2011. gadā bijis otrais Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, bet 2014. gadā izcīnījis bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā. Par panākumiem turnīros FIDE 2010. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2011. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2013. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā visās laika kontrolēs (klasiskajā, ātrajā šahā, ātrspēlē). 2014. gadā Erevānā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2016. gadā uzvarējis Latvijas šaha festivāla "Liepājas rokāde" "Open" turnīrā. 2017. gada jūnijā Minskā atkārtoti izcīnījis bronzas medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2017. gadā Tbilisi iekļuvis Pasaules kausa šahā ceturtdaļfinālā, kurā piekāpies Veslijam So. 2018. gada septembrī Čeļabinskas apgabala Satkas pilsētā dalījis 4.-6. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2019. gada augustā Iževskā dalījis 10.-11. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2020. gada decembrī Maskavā dalījis 3.-4. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada augustā Sočos izcīnījis 4. vietu Pasaules šaha kausa izcīņā. 2021. gada oktobrī Ufā dalījis 3.-4. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 21. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2017. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Krievijas šahisti
Sanktpēterburgā dzimušie
Krišjānis Ļūļaks

Krišjānis Ļūļaks (1883—1981) bija Krievijas impērijas armijas virsnieks, vēlāk Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, pulkvežleitnants.

Dzīves gājums 
Dzimis 1883. gada 26. jūnijā Zasas pagastā zemnieku ģimenē. Mācījās Jelgavas reālskolā. Iestājās Krievijas impērijas armijā, mācījās Čugujevas karaskolā, ko pabeidza 1906. gadā un dienēja Rīgā (1906—1914).  
Pirmā pasaules kara sākumā 1915. gadā Austrumprūsijā krita vācu gūstā. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada decembrī atbrīvots no gūsta un mobilizēts Sarkanajā armijā. 

Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām 1921. gadā atgriezās Latvijā. Strādāja Latvijas kara skolā (1922—1928), bija tās priekšnieka v. i. (1928—1929), tad virsnieku kursu priekšnieks (1930). 
10. Aizputes kājnieku pulka komandieris (1932—1933). Latvijas armijas štāba apmācību daļas priekšnieks (1933—1938). Kara muzeja padomes loceklis (1934—1938), muzeja pārvaldnieks (1936—1938). Atvaļināts no dienesta 1938. gadā.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, pēc tam uz ASV.

Miris 1981. gada 11. aprīlī Glendeilā, Kalifornijā.

Apbalvojumi 
 Sv. Annas ordenis, III šķira,
 Sv. Staņislava ordenis, III šķira, 
 Sv. Vladimira ordenis, IV šķira,
 Triju Zvaigžņu ordenis, III un IV šķira, 
 Zviedrijas Vāsas ordenis, III šķira.

Literatūra 
 Latvijas armijas augstākie virsnieki 1918—1940: biogrāfiskā vārdnīca. Latvijas Valsts vēstures arhīvs. Rīga, 1998. — 317. lpp.

Atsauces 

1883. gadā dzimušie
1981. gadā mirušie
Latviešu strēlnieku virsnieki
Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Jēkabpils novadā dzimušie
ASV latvieši
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Tofu

Tofu ( (tōfu) — ‘sojas biezpiens’) jeb sojas siers ir biezpienam līdzīgs sarecinātu sojas olbaltumvielu produkts. To gatavo no sojas piena, ko iegūst no sasmalcinātām un izmērcētām sojas pupiņām. Sojas pienu sarecina ar magnija sulfātu, magnija hlorīdu, citiem mikroelementiem, augļu etiķi vai skābi. 

Šis ēdiens raksturīgs Austrumāzijas un Dienvidaustrumāzijas virtuvēm, it īpaši, Japānā un Ķīnā. Tofu satur salīdzinoši maz kalorijas (100 g produkta satur 70 kcal) un diezgan daudz olbaltumvielas (8 g uz 100 g). Daudz veģetārieši un vegāni tofu izmanto savā ikdienas uzturā. Tofu ir neitrāla garša, tas ir, tikai tam raksturīgas garšas tikpat kā nav, tādēļ tofu izmanto daudzu citu ēdienu pagatavošanā.

Atsauces 

Pārtikas sastāvdaļas
Japānas virtuve
Ķīnas virtuve
Veģetārā virtuve
Artilērijas iela

Artilērijas iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Artilērijas iela — iela Daugavpilī.
 Artilērijas iela — iela Jēkabpilī.
 Artilērijas iela — iela Jūrmalā.
 Artilērijas iela — iela Liepājā.
 Artilērijas iela — iela Rīgā.

 iela novadu pilsētās:
 Artilērijas iela — iela Krāslavā.
Johanans Afeks

Johanans Afeks (; dzimis ) ir Izraēlas šahists un šaha problēmists, lielmeistars šaha kompozīcijā.

Šaha kompozīcija 
Johanans Afeks sastādījis vairāk nekā 300 šaha etīdes un vairāk nekā 100 uzdevumus. Viņa kompozīcijas konkursos ieguvušas vairāk nekā 100 godalgas.

No 1988. gada starptautiskais tiesnesis un no 2004. gada starptautiskais lielmeistars šaha kompozīcijā. Ieguvis 75,73 FIDE albumu punktus.

Šaha etīdes piemērs 

Risinājums:
 1. e7+ Kg5
 1. ... Kg7? 2. e8Z+ = 
 2. Te6
 2. Tb8? Lg6 -+ 
 2. ... Te4+
 2. ... Zb5? 3. Kd5 Tc8 4. Tc6 Lb3+ 5. Kc5 Txc6+ 6. Kxc6 La4 7. Kc5 Zc7 8. b5 =
 3. Kd5 Txe6 4. Kxe6 Lb3+
 4... La4? 5. Kf7 Zc8 6. e8Z =) 
 5. Kd7 La4+ 6. b5 $1 Lxb5+ 7. Kc7 La4 8. Kb7 Zb5 9. e8Z! 1/2-1/2

Bibliogrāfija

Atsauces

Ārējās saites 

 J. Afeka šaha kompozīcijas vietnē PDB

 J. Afeka mājas lapa

Šaha problēmisti
Izraēlas šahisti
Izraēlā dzimušie
Digna Strautmane

Digna Strautmane (dzimusi  Rīgā) ir latviešu basketboliste, spēlē centra pozīcijā, Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. Pašlaik (2018) pārstāv NCAA komandu Sirakjūsas Universitātes "Orange". Kopā ar Latvijas U-18 izlasi izcīnījusi 4. vietu 2016. gada Eiropas U-18 čempionātā.

Trenējusies "Rīdzenes" sporta skolā pie trenera Aināra Čukstes. Pieaugušo basketbolā pārstāvēja komandu TTT Rīga Juniores, bet kopš 2014. gada arī pieaugušo komandu Rīgas TTT. Kopš 2017. gada vasaras pārstāv NCAA komandu Sirakjūsas Universitātes "Orange".

Dignas māsa Paula Strautmane arī ir basketboliste, šobrīd spēlē NCAA komandā ASV.

Spēlējusi Latvijas U-16, U-18 un U-20 izlasēs Eiropas čempionātos, Latvijas U-17 izlasē pasaules čempionātā 2016. gadā. Latvijas U-18 izlases sastāvā izcīnīja 4. vietu 2016. gada Eiropas čempionātā, kur A. Čukstes vadītā komanda ieguva tiesības pirmo reizi spēlēt pasaules U-19 čempionātā. D. Strautmane šajā turnīrā bija komandas rezultatīvākā spēlētāja un labākā cīņā par atlēkušajām bumbām. Viņa bija Latvijas izlases rezultatīvākā spēlētāja arī tā paša gada Eiropas čempionātā U-20 vecuma meitenēm. Kopš 2016. gada spēlē arī Latvijas sieviešu basketbola izlases sastāvā.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas basketbolisti
Basketbola centri
Simona Bailsa

Simona Ariena Bailsa (; dzimusi  Kolumbusā, Ohaio štatā, ASV) ir amerikāņu vingrotāja. Viņa ir četrkārtēja 2016. gada olimpisko spēļu čempione (uzvarēja arī daudzcīņā un kopā ar ASV izlasi komandu sacensībās). Trīs reizes piedalījusies pasaules čempionātā vingrošanā (2013, 2014, 2015), iegūstot kopā 10 zelta medaļas un vēl 4 cita kaluma medaļas. 2013. gada pasaules čempionātā S. Bailsa kļuva par pirmo afroamerikāņu vingrotāju, kas kļuvusi par pasaules čempioni vingrošanas daudzcīņā.

2016. gada augustā, Riodežaneiro olimpiskajās spēlēs, viņas nodotās dopinga kontroles paraugi uzrādīja pozitīvu rezultātu uz metilfenidāta (methylphenidate) testu. Metilfenidāts atrodas Starptautiskās antidopinga aģentūras aizliegto vielu sarakstā , tomēr, neskatoties uz šo faktu, viņa tika pielaista dalībai olimpiskajās spēlēs.

Atsauces

Ārējās saites 

  

 USA Gymnastics profils 

1997. gadā dzimušie
ASV vingrotāji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vingrošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vingrošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vingrošanā
ASV olimpiskie zelta medaļnieki
ASV olimpiskie sudraba medaļnieki
ASV olimpiskie bronzas medaļnieki
Ohaio dzimušie
Ivans Soroka

Ivans Soroka (; dzimis ) ir ukraiņu, agrāk padomju, šaha problēmists.

Šaha kompozīcija 
Savu pirmo uzdevumu Ivans Soroka sastādījis 1974. gadā. Kopš tā laika publicējis vairāk nekā 1400 dažādu žanru šaha uzdevumus, konkursos 800 no tiem ieguvuši atzinības, no tām 115 pirmās godalgas. Viņa iemīļotais žanrs ir pašmata daudzvilči. Vairākkārtējs Ukrainas čempions dažādos šaha kompozīcijas žanros.

Sekmīgi startējis pasaules čempionātos šaha kompozīcijā. Ieguvis sudraba medaļu 4. pasaules čempionātā pašmatu grupā. Pasaules čempions un sudraba medaļas ieguvējs Ukrainas komandas sastāvā pasaules šaha kompozīcijas turnīros (WCCT).

No 2012. gada starptautiskais lielmeistars. Ieguvis 87,50 FIDE albumu punktus.

Kopš 2008. gada pašmatu nodaļas redaktors žurnālā «Проблеміст України» un šaha nodaļu redaktors Ļvovas laikrakstos «Молода Галичина», «Тиждень», «Високий замок» un «Високий замок росвордів».

Šaha uzdevuma piemērs 

 Risinājums
 1. De5! (draud 2. Dxf5+ Txf5 3. Lxf5+ Kxf5#)
 1. ... Tg2 2. Dd6! (draud 3. Lxf5+ Kxf5#)
 2. ... Tf2 3. Dd5! (draud 4. Dxf5+ Txf5 5. Lxf5+ Kxf5#)
 3. ... Tg2 4. Le5! (draud 5. Lxf5+ Kxf5#)
 4. ... Tf2 5. La1! (draud 6. Lxf5+ Txf5 7. Dxf5+ Kxf5#)
 5. ... Tg2 6. Dd6! (draud 7. Lxf5+ Kxf5#)
 6. ... Tf2 7. De5! (draud 8.Dxf5+ Txf5 9.Lxf5+ Kxf5#)
 7. ... Tg2 8.Dh8!! Balto dāma un laidnis apmainījušies vietām.
 8. ... Tf2 Tagad iespējams izšķirošs upuris: 9.Dxh7+ Kxh7#.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ivana Sorokas šaha kompozīcijas vietnē PDB

Šaha problēmisti
PSRS šahisti
Ukrainas šahisti
Ļvivas apgabalā dzimušie
Kendra Harisone

Kendra Harisone (; dzimusi ) ir amerikāņu vieglatlēte, startē 100 metru barjerskrējiena distancē.

2015. gada pasaules čempionātā pusfinālā veica pāragru startu un tika diskvalificēta.

2016. gada maijā distanci veica 12,24 s, kas bija otrais visu laiku labākais rezultāts vēsturē. ASV atlases sacensībās startam  Harisone finišēja 6. vietā, tādējādi neiekļūstot izlases sastāvā. 2016. gada jūlijā, distanci veicot 12,20 s, Dimanta līgas sacensībās laboja iepriekš bulgārietei Jordankai Donkovai piederējušo pasaules rekordu, kas šajā statusā noturējās 28 gadus.

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
ASV vieglatlētes
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Barjerskrējēji
Tenesī dzimušie
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Genzebe Dibaba

Genzebe Dibaba (Genzebe Dibaba; dzimusi ) ir etiopiešu vieglatlēte, startē vidējās un garajās skriešanas distancēs. Viņas māsa Tiruneša ir trīskārtēja olimpiskā čempione, un Ejegajehu ir olimpiskā vicečempione.

Divas reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs (, ). 2016. gadā Riodežaneiro, Brazīlijā, izcīnījusi sudraba medaļu 1500 m distancē.

2015. gada jūlijā Dibaba uzstādīja pasaules rekordu 1500 m distancē, distanci veidot 3:50:07 min. 2015. gada pasaules čempionātā Pekinā, Ķīnā, kļuvusi par čempioni 1500 m distancē, savukārt 5000 m izcīnījusi sudraba medaļu. IAAF un Track & Field žurnāls Dibabu atzina par 2015. gada labāko vieglatlēti.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Etiopijas vieglatlētes
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Garo distanču skrējēji
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Vu Miņsja

Vu Miņsja (; dzimusi ) ir ķīniešu daiļlēcēja.

Olimpiskajās spēlēs izcīnījusi piecas zelta, vienu sudraba un bronzas medaļu, ir viena no medaļām bagātākajām daiļlēcējām olimpisko spēļu vēsturē. Ar panākumiem startējusi pasaules čempionātā, kur par čempioni kļuvusi astoņas reizes. Piecas reizes uzvarējusi Āzijas čempionātā.

Pēc  tika atklāts, ka sportistes vecāki slēpa no Vu to, ka viņas vecmamma pirms gada nomirusi un mātei ir vēzis. Sportistes tēvs skaidrojis, ka informācija tika slēpta, lai Vu koncentrētos treniņiem.

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Šanhajā dzimušie
Ķīnas sportisti
Daiļlēcēji
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki daiļlēkšanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki daiļlēkšanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki daiļlēkšanā
Strautiņš

Strautiņš var būt:

 Artūrs Strautiņš;
 Ivars Strautiņš.

Latviešu uzvārdi
Hamma

Hamma () ir pilsēta Vācijas rietumos, kas atrodas Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes centrālajā daļā, Rūras reģiona ziemeļaustrumos. Pilsēta atrodas 110 kilometru attālumā no Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes galvaspilsētas Diseldorfas un 463 kilometru attālumā no Vācijas galvaspilsētas Berlīnes. Pilsētās kopējā platība ir 226,26 km², pēc 2015. gada datiem pilsētā dzīvo 179 397 iedzīvotāji.

Hamma ir nozīmīgs Vācijas dzelzceļa mezgls. Hamma ir bijusi viena no Hanzas savienības Reinzemes un Vestfālenes pilsētu loka pilsētām.

Ziemeļreinas-Vestfālenes pilsētas
Mīlheima

Mīlheima () ir pilsēta Vācijas rietumos, kas atrodas Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes rietumos, Rūras reģionā. Mīlheima atrodas Rūras upes krastos. Pilsēta atrodas 28 kilometru attālumā no Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes galvaspilsētas Diseldorfas un 536 kilometru attālumā no Vācijas galvaspilsētas Berlīnes. Pilsētas kopējā platība ir 91,26 km², pēc 2015. gada datiem pilsētā dzīvo 169 278 iedzīvotāji.

Mīlheima bieži tiek dēvēta par Pilsētu uz upes. Mīlheima ir mājvieta daudzām kompānijām, it īpaši pārtikas preču ražotājiem. Pilsētā atrodas pārtikas veikalu ķēdes Aldi viena no galvenajām mītnes vietām.

Ziemeļreinas-Vestfālenes pilsētas
Džeisons Kenijs

Džeisons Frānsiss Kenijs (; dzimis ) ir britu treka riteņbraucējs.

Trīs reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs (, , ). Kopumā tajās izcīnījis sešas zelta un vienu sudraba medaļu — atkārtojis Krisa Hoja rekordu kā zelta medaļām bagātākais britu olimpietis. Kenijs ar panākumiem startējis arī pasaules (8 medaļas, tai skaitā 3 zelta) un Eiropas čempionātā (5 medaļas, no kurām 1 ir zelta).

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Lielajā Mančestrā dzimušie
Lielbritānijas riteņbraucēji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki riteņbraukšanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki riteņbraukšanā
1992.—1993. gada LBL sezona

1992.—1993. gada LBL sezona bija 2. Latvijas Basketbola līgas sezona. Par sezonas čempioniem kļuva BK Brocēni klubs.

Otrajā turnīrā piedalījās 11 komandas.

Čempionvienības sastāvs bija: Agris Bērziņš, Juris Čirkovs, Elšadogli Gadaševs, Agris Galvanovskis, Harijs Grots, Andris Jēkabsons, Kārlis Muižnieks, Andis Pogiņš, Vladimirs Spolītis, Edmunds Valeiko, Valdis Valters, Ivars Zankovskis, Aigars Zeidaks. Komandas galvenais treneris: Armands Krauliņš.

Pirmoreiz kādā LBL komandās spēlēja kāds ārvalstu spēlētājs — "Princips" komandas sastāvā piedalījās melnādainais amerikānis Mikijs Džeksons.

Pirmais posms

Otrais posms

Ceturtdaļfināli 

|}

Pusfināli

Par 1.—4. vietu 

|}

Par 5.—8. vietu 

|}

Fināli 

|-
!colspan="5"| Par 5. vietu

|-
!colspan="5"| Par 7. vietu

|}

Par 9.—11. vietu

Čempionvienība — BK Brocēni

Labākie spēlētāji

Atsauces

Ārējās saites 
 Sezonas statistika basket.lv mājaslapā

1992. gads sportā
1993. gads sportā
1992. gads Latvijā
1993. gads Latvijā
1992—1993
Aizgārša (Liepnas pagasts)

Aizgārša, izloksnē Oizgārša, ir ciems Alūksnes novada Liepnas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Liepnas, 38 km no novada centra Alūksnes un 239 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V403.

Atsauces 

Latvijas skrajciemi
Sušrutas samhita

Sušrutas samhita () jeb Sušrutas sakopojums ir Sanskritā uzrakstīts ķirurģijas un medicīnas traktāts, kas apkopo Senās Indijas zināšanas par ķirurģiskajiem instrumentiem un ārstnieciskajiem preparātiem no aptuveni 10. gadsimta p.m.ē. līdz 1. gadsimtam m.ē. Tas tiek uzskatīts par vienu no Ājurvēdas pamattekstiem.

Rašanās 
Par sakopojuma pirmautoru tradicionāli uzskata Kaši (Vārānasī) un Taksilas (tagadējā Pakistānā) universitātēs strādājošo ārstu ķirurgu Sušrutu, kas tajā apkopojis sava guru Divodāsas mācību. Pēdējā laika pētījumi liecina, ka sākotnējo tekstu papildinājuši vairāki autori pēc Maurju impērijas sabrukuma, piemēram, Nāgārdžuna Kušānu valsts pastāvēšanas laikā.

Saturs 
Sušruta samhita ir sadalīta divās daļās un 184 nodaļās, apraksta 1120 slimības, ap 700 augu, 64 minerālu un 57 dzīvnieku izcelsmes ārstnieciskos preparātus.
Senākās sadaļas ir:
 Sūtra-sthāna, vispārīgie principi;
 Nidāna-sthāna, patoloģija
 Śarīra-sthāna, fizioloģija un anatomija 
 Cikitsā-sthāna, slimību terapija
 Kalpa-sthāna, farmācija
 Uttara-tantra, atsevišķo slimību ārstēšana

Ārējās saites 
 Ayurveda Scholars
 Ayurvedic Literature

Indijas vēsture
Medicīna
Nindža

Nindža (, ninja, ), arī nindzja, vai šinobi (忍び, shinobi, ) ir cilvēks, kam ir prasmes nindžutsā — japāņu cīņas mākslas veidā. Nindžām ir raksturīgi melni tērpi, kas noklāj visu ķermeni. Tikai acis ir atklātas. Feodālajā Japānā (līdz 17. gadsimtam) nindžas bija slepenaģenti vai algotņi. Viņu uzdevums bija spiegot, veikt sabotāžas, iefiltrēties pretinieku nometnē un veikt pasūtījuma slepkavības. Viņu slepenās metodes uzskatīja par nekrietnām un sliktākām par samuraju metodēm. Meidzi restaurācijas laikā (19. gadsimtā) nindžas tradīcijas tika apvītas ar nostāstiem un tās kļuva par daļu no japāņu folkloras. Mūsdienās nindžu tēli nereti tiek izmantoti masu kultūrā, piemēram, komiksu, animācijas un kinofilmu franšīzē "Bruņurupuči nindzjas" vai kinofilmā "Beverlihilzas nindzja" (Beverly Hills Ninja).

Japānas kultūra
Japānas cilvēki
Soļci

Soļci () ir pilsēta Krievijā, Novgorodas apgabala rietumu daļā, Soļcu rajona centrs pie Šeloņas upes.

Divus kilometrus uz ziemeļiem no pilsētas atrodas Krievijas kara aviācijas bāze. 1991. gadā uz Soļcu aviācijas bāzi tika pārcelts aviācijas pulks, kas PSRS laikos atradās Tartu.

Vēsture
Rakstos Soļci pirmoreiz minēti 1390. gadā. Iedzīvotāju tradicionālā nodarbošanās bija sāls ieguve apkārtnes sāļajos avotos, no kurienes arī radies pilsētas nosaukums. 1471. gadā netālu no Soļciem Maskavijas karaspēks sakāva Novgorodas republikas spēkus Šeloņas kaujā. 1579. gadā Ivans Bargais Soļcos nodibināja riteņu darbnīcu un turpmākos divsimt gadus Soļcos ražoja riteņus un lafetes Krievijas armijas lielgabaliem. 1781. gadā Soļciem tika piešķirtas posada tiesības, bet 1914. gadā Soļci kļuva par pilsētu. Pirmā pasaules kara laikā Soļci tika pasludināti par kūrortpilsētu un šeit atradās sanatorija. Otrā pasaules kara laikā 1941. gada 14. - 18. jūnijā pie Soļciem notika viens no pirmajiem nosacīti sekmīgajiem Sarkanās armijas prettriecieniem kara gaitā. Pilsēta atradās vācu okupācijā no 1941. gada 22. jūnija līdz 1944. gada 21. februārim.

Atsauces

Ārējās saites 

Soļci enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Strīķupe (Sepenes ezera pieteka)

Strīķupe  ir Sepenes ezera pieteka Dienvidkurzemes novadā.

Izteka - Embūtes pagasta dienvidrietumos. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Sepenes ezera dienvidos. Lielākā pieteka: Tīreļupe. Dažkārt Strīkupi uzskata par Vārtājas augšteci. Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada upes
Vaiņodes novada upes
Priekules novada upes
Liepājas ezera baseina upes
Tīreļupe

Tīreļupe  ir Strīķupes labā krasta pieteka Dienvidkurzemes novadā.

Izteka - Tīreļu dīķis. Tek rietumu virzienā. Ietek Strīķupē netālu no tās ietekas Sepenes ezerā. Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada upes
Vaiņodes novada upes
Liepājas ezera baseina upes
Velda (upe)

Velda (arī Čammaļu upīte, Čammaļupe, Drašķe, Sidrabene)  ir Bātas dzirnavu dīķa pieteka Dienvidkurzemes novadā. Dažkārt tiek uzskatīta par Lētīžas augšteci.

Izteka - pie Annaskalnu mājām. Tek austrumu virzienā, vidustecē sagriežoties uz dienvidiem. Ietek Bātas dzirnavu dīķī no ziemeļrietumiem. Upi šķērso valsts autoceļš V1209 (Embūte–Vaiņode–Pavāri), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada upes
Vaiņodes novada upes
Ventas baseina upes
Aizupe (Liepnas pagasts)

Aizupe, izloksnē Oizupe, ir ciems Alūksnes novada Liepnas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5 km no pagasta centra Liepnas, 32 km no novada centra Alūksnes un 233 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P41 (Alūksne—Liepna), Liepnas upes krastā.

Atsauces 

Latvijas skrajciemi
Alauksta iela

Alauksta iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Alauksta iela — iela Jūrmalā.
 Alauksta iela — iela Rīgā.

 iela novadu pilsētās:
 Alauksta iela — iela Siguldā.

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Alauksta iela — iela Garkalnes novada Sunīšos.
 Alauksta iela — iela Vecpiebalgas novada Vecpiebalgā.
Rūjienas iela

Rūjienas iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Rūjienas iela — iela Jūrmalā.
 Rūjienas iela — iela Rīgā.
 Rūjienas iela — iela Valmierā.
 Rūjienas iela — iela Ventspilī.

 iela novadu pilsētās:
 Rūjienas iela — iela Mazsalacā.
 Rūjienas iela — iela Valkā.
 Mazā Rūjienas iela — iela Valkā.
Gvantanamo līča aizturēšanas nometne

Gvantanamo līča aizturēšanas nometne (), arī Gvantanamo līča aizturēšanas centrs un Gvantanamo cietums ir Amerikas Savienoto Valstu militārais cietums, kas atrodas Kubas salā, Gvantanamo līcī esošajā Gvantanamo līča jūras kara bāzē. Kad  janvārī nometni izveidoja, ASV Aizsardzības sekretārs Donalds Ramsfelds sacīja, ka tā paredzēta īpaši bīstamiem cilvēkiem, lai viņus nopratinātu un notiesātu. Patiesībā nometne ir kļuvusi par cietumu nenotiesātiem ieslodzītajiem.

Gvantanamo cietumu atvēra ASV prezidenta Džordža V. Buša prezidentūras laikā kara pret terorismu ietvaros. Prezidents Baraks Obama to apņēmās slēgt, bet, kad 2016. gada februārī slēgšanu ierosināja republikāņu kontrolētajā kongresā, tas šo plānu noraidīja.

Cilvēktiesību pārkāpumi 

Amnesty International uzskata, ka Gvantanamo cietumā tiek pārkāpti gan ASV, gan starptautiskie "aizliegumi pret spīdzināšanu un citu nežēlīgu, nehumānu un pazemojošu rīcību". Viņi arī raksta, ka ieslodzītie "ir pakļauti dažādām izjautāšanas taktikām, kas uzskatāmas par nežēlīgu izturēšanos, piemēram, neērtas pozas, maņu apslāpēšana, ilgstoša izolēšana, 20 stundu garas intervijas, maisu maukšana galva, pārvietošanas un iztaujāšanas laikā, izģērbšana, piespiedu noskūšana un cietumnieku personīgo fobiju (piemēram, bailes no suņiem) izmantošana, lai radītu uztraukumu".

Human Rights Watch  aicinājuši izmeklēt tos, kas atļāva un aizsāka Centrālās izlūkošanas pārvaldes organizētās spīdzināšanas Gvantanamo cietumā, tai skaitā Džordžu V. Bušu. Viņi uzskata, ka ir pietiekami daudz pierādījumu un, ja Baraka Obamas administrācija neko nedarīs, tad spīdzināšana varot kļūt par politisku ieradumu.

Skatīt arī 

 Karš pret terorismu
 Džordžs V. Bušs

Atsauces 

ASV
Kuba
Cietumi
Nika Polmanis

Nika Polmanis (dzimis , miris ) bija lībiešu pedagogs un sabiedrisks darbinieks. 

Dzimis amatnieka ģimenē. No 1835. līdz 1840. gadam mācījās skolā Talsos, bet 1835. līdz 1840. gadam - Irlavas skolotāju seminārā. Pēc tam strādāja par skolotāju Košragā un Kolkā, kā arī par ķesteri Mazirbes filiālbaznīcā Kolkā. 1846. gadā apprecējās ar Ernesta Dinsberģa sievasmāsu. 1859. gadā no amatiem tika atstādināts. Sešdesmitajos gados ar Krišjāņa Valdemāra starpniecību iegādājās īpašumu Novgorodas guberņā, kur nodzīvoja līdz mūža galam.

Devis ziņas par austrumlībiešu izloksni Pēterburgas Zinātņu akadēmijas akadēmiķiem Andresam Šēgrenam un Ferdinandam Vīdemanim, kuri to izmantoja sastādīdami pirmo lībiešu valodas gramatiku un vārdnīcu. Tulkojis austrumlībiešu izloksnē Mateja evaņģēliju, izdotu kopā ar Jāņa Prinča tulkojumu rietumlībiešu dialektā 1863. gadā Londonā, kas ir pirmās lībiešu valodā izdotās grāmatas.

Ārējās saites 
 Nika Polmanis portālā garamantas.lv

Talsu novadā dzimušie
Lībieši
Lībiešu valodā rakstošie
Staraja Rusa

Staraja Rusa () ir pilsēta Krievijā, Novgorodas apgabala centrālajā daļā, Staraja Rusas rajona centrs pie Porusjas upes ietekas Polistas upē. Rīgā ir iela, kas nosaukta Staraja Rusas vārdā.

Vēsture
Staraja Rusa ir viena no vecākajām Krievijas pilsētām. Pirmoreiz rakstos tā minēta 1167. gadā, bet tā eksistēja vismaz jau no 11. gadsimta vidus. Līdz 16. gadsimtam tās nosaukums bija Rusa (Руса). Iedzīvotāju tradicionālā nodarbošanās bija sāls ieguve. 1456. gadā pie pilsētas notika Rusas kauja, kurā maskavieši sakāva Novgorodas karaspēku. Līdz 1478. gadam, kad Novgoroda pilnībā iekļāvās Krievijas caristē, tā ietilpa Novgorodas republikas sastāvā.

1581. gadā, Livonijas kara laikā, pilsēta tika spēcīgi nopostīta. 1608. gadā to ieņēma Viltusdmitrija II karaspēks, bet 1609. gadā to padzina krievu-zviedru karaspēks. 1763. gadā pilsēta gandrīz pilnīgi nodega ugunsgrēkā. 1776. gadā Staraja Rusai tika piešķirts ģerbonis. 1828. gadā pie pilsētas tika nodibināts kūrorts. 1831. gadā Staraja Rusā izcēlās holēras dumpis. 1878. gadā Staraja Rusu sasniedza dzelzceļš.

1915. gadā no Ķemeriem uz Staraja Rusu tika evakuēta tramvaja līnija, kas darbojās līdz 1941. gadam. 1917. gada 3.-5. novembrī (pēc vecā stila) pilsētā nodibinājās padomju vara. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 9. augusta līdz 1944. gada 18. februārim Staraja Rusa atradās vācu okupācijā. Fronte tomēr bija netālu no pilsētas un Sarkanā armija vairākkārt nesekmīgi centās ieņemt pilsētu. Staraja Rusas pievārtē Sarkanās armijas sastāvā cīnījās arī 201. latviešu strēlnieku divīzija. 1942. gada naktī uz 20. novembri no Staraja Rusas apkaimes uz Latviju devās partizānu pulks "Par Padomju Latviju".

Cilvēki
1872. gada vasarā Staraja Rusā apmetās Fjodors Dostojevskis ar ģimeni. 1876. gadā viņš šeit iegādājās māju (mūsdienās mājā ir Dostojevska muzejs). Staraja Rusā tika radīti vairāki Dostojevska darbi, tostarp romāns "Brāļi Karamazovi", kura vide un prototipi, pēc kritiķu atzinuma, ir ņemti no Staraja Rusas pilsētas.

Atsauces

Ārējās saites 

Staraja Rusa enciklopēdijā "Mana pilsēta"
Balku dīķis

Balku dīķis  ir mākslīga ūdenstilpe Dienvidkurzemes novada Vaiņodes pagasta centrālajā daļā, uz ziemeļrietumiem no Vaiņodes. No dīķa iztek Ruņa uz Apši.

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada ezeri
Vaiņodes pagasts
Vaiņodes novada ezeri
Brūveru Bezdibens

Brūveru Bezdibens (arī Brūveļu Bezdibens)  ir ezers Dienvidkurzemes novada Vaiņodes pagasta rietumu daļā. Notece uz Dakterišķes upi.

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada ezeri
Vaiņodes pagasts
Diedeņu dīķis

Diedeņu dīķis (arī Diedišķis, Diedišķu dīķis)  ir mākslīga ūdenstilpe Dienvidkurzemes novada Vaiņodes pagasta dienvidrietumos.

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada ezeri
Vaiņodes pagasts
Vaiņodes novada ezeri
Frognera parks

Frognera parks (norvēģu: Frognerparken) ir publiskais parks Norvēģijas galvaspilsētā Oslo, Frognera rajonā. Parka centrālais elements ir Frognera muiža. Muižas ēka atrodas parka dienvidu daļā, un tajā iekārtots Oslo pilsētas muzejs. Frognera parks ir lielākais parks pilsētā, tā kopējā platība ir 45 hektāri un šeit atrodas pasaulē lielākais viena mākslinieka skulptūru parks. 

18. gadsimtā parks bija mazāks un galvenokārt bija centrēts ap muižas ēku. 18. gadsimtā militārais virsnieks Hanss Jākobs Šels to labiekārtoja kā baroka stila parku. 19. gadsimtā parka tā laika īpašnieka, vācu uzņēmēja un rūpnieka Bendžamina Vegnera uzraudzībā parks tika labiekārtots kā romantiskā stila parks. 19. gadsimtā lielākā daļa no muižas īpašumiem tika pārdota, lai rastu vietu pilsētas paplašināšanai. 1896. gadā parku nopirka Kristiānijas (tā laika Oslo nosaukums) pašvaldība un atvēra publisko parku. Parkā atrodas vairākas skulptūras, kuras veidojis Gustavs Vigelands no 1920. līdz 1943. gadam. 

Frognera parks ir viens no galvenajiem tūristu piesaistes objektiem Norvēģijā. Katru gadu to apskata apmēram 1 — 2 miljoni apmeklētāju. Apmeklētājiem parks ir atvērts visu laiku. Ar nosaukumu "Frognera parks un Vigelanda skulptūras" (Frognerparken og Vigelandsanlegget) objekts ir iekļauts Norvēģijas "Mantojumu sarakstā" (Lov om kulturminner or kulturminneloven) kopš . Frognera parks ir pirmais parks Norvēģijā, kas iekļauts šajā sarakstā.

Atsauce 

Oslo
Miklošs Roža

Miklošs Roža (, ; dzimis , miris ) bija ungāru/amerikāņu komponists, darbojies gan akadēmiskās mūzikas, gan filmu mūzikas žanrā. Trīskārtīgs Oskara balvas kinomūzikā ieguvējs.

Dzimis Ungārijā, no 1925. līdz 1931. gadam studēja mūziku un darbojās Leipcigā. No 1931. līdz 1935. gadam dzīvoja Francijā, no 1935. līdz 1940. gadam - Anglijā, bet vēlāk devās uz ASV, kur nodzīvoja līdz mūža galam. No 1946. gada - ASV pilsonis.

Miklošs Roža sarakstījis mūziku gandrīz 100 kinofilmām. 1945. gadā ieguva Oskaru par mūziku Alfreda Hičkoka filmai "Apmātais", 1947. gadā - Džordža Kjūkora filmai A Double Life, bet 1959. gadā - par mūziku Viljama Vailera filmai "Ben-Hurs".

Ārējās saites 

Mikloša Rožas biedrība 
Miklošs Roža allmusic.com 

1907. gadā dzimušie
1995. gadā mirušie
Ungāru komponisti
Amerikāņu komponisti
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji komponisti