joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anno fon Zangerhauzens

Anno fon Zangerhauzens arī Zangerhauzes Anoss (, latīņu: Hanno a Sangerhausen, Anno à Sangerhusen) bija Livonijas ordeņa mestrs 1253.-1256.VII, vēlāk Vācu ordeņa virsmestrs.

Dzīvesgājums 
Cēlis no Zangerhauzenas (tagad - Saksija-Anhalte). Pēc Vācu ordeņa vācmeistara Sainas Eberharda (vācu: Eberhard von Sayn, latīņu: Eberhardus) ieteikuma 1253. gadā virsmestrs Osternas Popo (vācu: Poppo von Osterna) iecēla bruņinieku Anno par Livonijas mestru. Kā amata zīmi viņš saņēma Livonijas zīmogu. Uz Kursas kara ceļa jūrmalā viņu sagaidīja ordeņa brāļi un pavadīja līdz Rīgai, kur Svētā Jura pilī par godu jaunajam mestram tika sarīkots mielasts. Drīz pēc tam mestrs Anno devās uz Klaipēdu pret prūšiem, kas bija aplenkuši Mēmelburgas pili.

Pēc tam, kad žemaiši iebruka Kurzemē, 1255. gadā mestrs vadīja Livonijas ordeņa karaspēku karagājienā uz Žemaitiju.

1256. gadā Anno fon Zangerhauzens tika izraudzīts par Vācu ordeņa virsmestru (1257—1273).

Atsauces

Skatīt arī 
 Livonijas ordeņa mestri

Ārējās saites 

Livonijas ordeņa mestri
Valdnieki Latvijas teritorijā
Saksijā-Anhaltē dzimušie
Paulu Souza

Paulu Manuels Karvaļu Souza, (; dzimis  Vizeu) ir bijušais Portugāles futbolists, pašlaik futbola treneris.

Spēlētāja karjeras laikā galvenokārt spēlēja balsta pussarga pozīcijā. 2008.—2009. gada sezonā viņš bija Kaspara Gorkša pārstāvētās Queens Park Rangers komandas galvenais treneris. No 2019. gada marta līdz 2020. augustam bija Francijas kluba Bordo "Girondins" galvenais treneris. 2021. gada janvārī Souza kļuva par Polijas futbola izlases galveno treneri. Vadīja Polijas izlasi 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. 2021. gadā decembrī atstāja darbu Polijā un kļuva par Brazīlijas kluba Flamengo galveno treneri, bet nostrādāja tikai pusgadu, jo 2022. gada jūnijā tika atbrīvots no amata.

Portugāles izlases sastāvā piedalījies 1996. un 2000. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Bija iekļauts izlasē 2002. gada FIFA Pasaules kausā, taču laukumā neizgāja. Karjeru izlasē noslēdza 2002. gadā. Izlases rindās aizvadījis 51 spēli.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Benfica

 Portugāles Premjerlīga: 1990–91
 Taça de Portugal: 1992–93
 Supertaça Cândido de Oliveira: 1989

Juventus

 Itālijas Serie A: 1994–95
 Coppa Italia: 1994–95
 Supercoppa Italiana: 1995
 UEFA Čempionu līga: 1995–96

Borussia Dortmund

 DFB Supercup: 1996
 UEFA Čempionu līga: 1996–97
 Starpkontinentālais kauss: 1997

Trenera karjera 
Videoton

 Ungārijas Līgas kauss: 2011–12
 Ungārijas Superkauss: 2011, 2012

Maccabi Tel Aviv

 Izraēlas Premjerlīga: 2013–14

Basel

 Šveices Superlīga: 2014–15

Atsauces

Ārējās saites 

 Statistika un trenera profils Zerozero.pt vietnē

1970. gadā dzimušie
Portugāles futbolisti
Portugāles izlases futbolisti
Portugāles futbola treneri
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Parma F.C. spēlētāji
Sporting CP spēlētāji
Lisabonas "Benfica" spēlētāji
Dortmundes "Borussia" spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
RCD Espanyol spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Polijas futbola izlases treneri
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
Konrāds fon Manderns

Konrāds fon Manderns (, latīņu: Conradus von Mandern, Conradus à Wundern) bija Livonijas ordeņa mestrs 1263.-1266. gadā.

Hronikas liecības

Skatīt arī 
 Ordeņa karaspēka sakāve Zemgalē (1264)
 Mītavas pils uzcelšana
 Karagājiens uz Zemgali (1265)
 Livonijas ordeņa mestri

Livonijas ordeņa mestri
Valdnieki Latvijas teritorijā
Maslova vajadzību hierarhija

Maslova vajadzību hierarhija ir psiholoģijas teorija, ko izstrādājis Abrahams Maslovs savā rakstā „Cilvēka motivācijas teorija” 1943.gadā.

Saskaņā ar šo teoriju, cilvēku vajadzības veido hierarhiju un aktualizējas pakāpeniski viena pēc otras. Cilvēks sākumā mēģina apmierināt viszemākā līmeņa vajadzības un tikai tad nākamais līmenis kļūst par visspēcīgāk izteikto vajadzību, paaugstinot motivāciju to apmierināt.

Vēlākajos gados Maslovs ir papildinājis savu piramīdu ar vēl trim līmeņiem (zināšanu vajadzības, estētiskās vajadzības un transcendence), tomēr šie papildinājumi nav iemantojuši tik plašu atpazīstamību. 

Lai arī Maslova vajadzību hierarhijas teorija ir plaši pazīstama, tomēr psiholoģijas zinātnē šī teorija tiek kritizēta kā īstenībai neatbilstoša.

Hierarhijas pieci līmeņi 
 Fizioloģiskās vajadzības: gaiss, ūdens, miegs, barība, siltums, veselība, dzīves telpa, seksualitāte (pamatvajadzības).
 Drošība: Aizsardzība no briesmām, kārtība un tiesības, drošība (vajadzības, kas orientētas uz izdzīvošanu nākotnē).
 Sociālās vajadzības: ģimene, draudzība, grupas atbalsts, mīlestība, intimitāte, komunikācija.
 Sociālā atzinība: sociālais statuss, atzinība, cieņa, ietekme, panākumi darbā un privātajā dzīvē, labklājība.
 Pašīstenošanās: individualitāte, apdāvinātība, personīgā potenciāla īstenošana, pašattīstība.

Avoti

Ārējās saites 
 Viesturs Reņģe. "Personības Vajadzību struktūra"
 A.H. Maslow. "A Theory of Human Motivation"

Psiholoģija

it:Bisogno#La piramide di Maslow
Robertu Karlušs

Robertu Karlušs da Silva (; dzimis  Garsā, Sanpaulu) ir bijušais Brazīlijas futbolists. Parasti spēlēja kreisā aizsarga pozīcijā. 2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Karlušs bija Brazīlijas izlases sastāvā trijos Pasaules kausos, palīdzot komandai tikt finālā 1998. gadā un uzvarēt 2002. gadā. Viņu plašāk pazīst kā spēcīgu un precīzu brīvsitienu izpildītāju.

Pirms pievienošanās Fenerbahče viņš 11 gadus spēlēja Spānijas klubā Madrides "Real", četrreiz uzvarot Spānijas čempionātā, trīsreiz Čempionu līgā un divreiz Starpkontinentālajā kausā. Viņš ir viens no sešiem spēlētājiem, kurš Čempionu līgā aizvadījis vairāk kā 100 spēles (2008. gada februāris).

Sasniegumi 
Palmeiras

 Brazīlijas A sērija: 1993, 1994

Real Madrid

 Spānijas La Liga: 1996–97, 2000–01, 2002–03, 2006–07
 Supercopa de España: 1997, 2001, 2003
 UEFA Čempionu līga: 1997–98, 1999–2000, 2001–02
 Starpkontinentālais kauss: 1998, 2002
 UEFA Superkauss: 2002

Fenerbahçe

 Turcijas Superkauss: 2007, 2009

Brazīlija

 FIFA Pasaules kauss: 2002
 Copa América: 1997, 1999
 FIFA Konfederāciju kauss: 1997
 Vasaras olimpiskās spēles bronzas medaļa: 1996

Atsauces

Ārējās saites 

 http://www.youtube.com/watch?v=vnB_4Jtfy6A

1973. gadā dzimušie
Sanpaulu štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
FIFA 100
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Brazīlijas futbola treneri
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
Stambulas "Fenerbahçe" spēlētāji
Hokuspokus

Hokuspokus ir viens no futbola tehniskajiem elementiem. Šīs māņu kustības princips ir līdzīgs elastiko - tādēļ to bieži sauc par apgriezto elastiko. Atšķirībā no elastiko, kur bumba atrodas priekšā spēlētājam - hokuspokus tiek izpildīts bumbai atrodoties aiz spēlētāja kājām. Hokuspokus izpilda, izdarot kustību ar augumu vienā virzienā, ar pēdas iekšmalu pastumjot bumbu aiz balsta kājas un ar pēdas ārmalu ātri atvirzot bumbu atpakaļ - tas tiek izdarīts, pārvirzot bumbu priekšā balsta kājai un izdarot izrāvienu pretējā virzienā.

Futbola tehniskie elementi
Derlija arābu zirgs

Derlija arābu zirgs (1700. - 1730.) bija viens no trijiem ērzeļiem - ciltstēviem, no kuriem izveidoja Anglijas tīrasiņu šķirni. Otri divi bija Godolfīna arābu zirgs un Baierlija turku zirgs.

Derlija arābu zirgs uzauga pie Fedan beduīniem Sīrijā. Šeiham Mirza II piederēja bērs viengadīgs kumeļš, kas piesaistīja Aleppo pilsētas britu vēstnieka Tomasa Derlija uzmanību. Lai varētu iegādāties viengadīgo kumeļu, Derlijs nosūtīja šeiham 300 zelta sovrinus. Šeihs pārdomāja un lauza vienošanos, atsakot Derlijam "savu labāko kumeļu". Tad Derlijs sarunāja angļu jūrniekus, kas tam palīdzēja zirgu izzagt un izvest uz Angliju. Tomēr lielākā daļa vēsturisko avotu liecina, ka zirgs ir izvests legāli. Derlija arābu zirgs ieradās Anglijā 1704. gadā.

Tomass Derlijs kumeļu bija pircis savam tēvam Ričardam Derlijam. 1703. gadā Derlijs nosūtīja uz Aldbihollu Jorkšīrā savam brālim Džonam vēstuli, pastāstot faktu, ka viņš ir nopircis jaunu kumeļu, kas nākot no ļoti slavenas, tīras un ļoti ātras arābu zirgu cilts līnijas, un tā vārds ir Mannika (Vārds saistās ar vienu no arābu zirgu līnijām, ko sauc "Muniqui", kas nozīmē "ātrie skrējēji"). Kumeļš esot bērs ar baltu zīmi sejas garumā. Vēl Derlijs raksta, ka kumeļu viņš nosūtot ar saviem uzticamiem draugiem un ka viņš cerot, ka jaunais zirgs patikšot, jo šeit (Sīrijā) tas tiekot vērtēts ļoti augstu.

Derlija arābs kļuva par Aldbihollas staļļu vaislas ērzeli no 1706. gada līdz 1719. gadam. Ērzelis mira 1730. gadā. Ir zināms, ka ērzelis ir aplecis salīdzinoši maz ķēves, kas nav piederējušas Derlija namam. Neskatoties uz to, ka ērzelim ir bijuši salīdzinoši maz kumeļu, tas ir devis slavenus tīrasiņu zirgu čempionus un vairākas sacīkšu leģendas, kā Eklipse, Flaiing Čailder un citi. Visi Derlija ērzeļa pēcnācēji izcēlās ar skaistumu un spēku. Nesenie ģenētiskie pētījumi, analizējot Y hromosomu, ir atklājuši interesantu faktu, ka 95% tīrasiņu zirgu pa tēva līniju ir Derlija pēcnācēji. Lai gan analizējot kopējo pēctecību, skaitot gan ērzeļus, gan ķēves, Derlija arābu zirga pēcnācēji ir 6,5%.

Atsauces

Ārējās saites 
 https://web.archive.org/web/20101017173918/http://www.genuki.org.uk/big/eng/YKS/Misc/Descriptions/NRY/ButtercrambeArabian.html
 http://www.lambertmorgans.com/Amanda%20Pages/LAMBERT%20DARLEY%20ARABIAN%20LINE.html
 https://web.archive.org/web/20140201154621/http://www.britishhorseracing.com/goracing/racing/racehorses/history.asp
 https://web.archive.org/web/20090105232500/http://www.darley.co.uk/darleykids/history/thoroughbreds.php
 https://web.archive.org/web/20081014043207/http://www.worldoftrotters.com/eng-darleyarabian.htm
 https://web.archive.org/web/20090406105554/http://www.diamondcrestinc.com/FoundationSires.html
 https://web.archive.org/web/19990830035523/http://www.geocities.com/Heartland/Estates/3095/BHTbArabAnces.html

Īpaši zirgi
Anglija
Oto fon Luterbergs

Oto fon Luterbergs (, latīņu: Otho von Rodenstein) arī Otons Rodenšteins bija Livonijas ordeņa mestrs no 1266. gada līdz 1270. gada 16. februārim, kad krita kaujā pret lietuviešiem un zemgaļiem uz ledus pie Karūzes kaujā (starp Muhu salu un Sāmsalu).

Hronikas liecības 

13. gadsimtā dzimušie
1270. gadā mirušie
Livonijas ordeņa mestri
Valdnieki Latvijas teritorijā
Kaujās kritušie
Valters fon Nortekens

Valters fon Nortekens ( vai Valters no Nordekas (latīņu: Gualterus von Nordeck, Waltherus à Nordecke) bija Livonijas ordeņa mestrs 1270. - 1273. gadā.

Dzīvesgājums 

Bruņinieks Valters bija cēlies no Rābenavas Nordeku dzimtas, kuru rezidence bija Nordekas pilī 17 km no Gīsenes (Hesene). Pēc iestāšanās Vācu ordenī viņš atstāja ģimeni un turpmāko dzīvi nolēma veltīt mūku bruņinieku dzīvei. Pēc tam, kad 1270. gadā kaujā pret lietuviešiem krita Livonijas mestra vietas izpildītājs Andreass no Vestfālenes, brāli Valteru iecēla par jauno mestru. 

Jau neilgi pēc ierašanās Rīgā 1270. gadā mestrs Valters vadīja ordeņa karagājienu uz Zemgali un ieņēma Tērvetes pili. 1273. gadā viņš saslima ar smagu slimību un aizceļoja uz Vāczemi ārstēties. Tur Valters no Nordekas atlikušo mūžu kalpoja Vācu ordeņa Marburgas konventā (1273–1287).

Vēstures hroniku liecības

Atsauces 

Livonijas ordeņa mestri
Valdnieki Latvijas teritorijā
2009. gada Austrālijas atklātais čempionāts tenisā

2009. gada Austrālijas Atklātais čempionāts tenisā bija 2009. gada pirmais Grand Slam turnīrs. Tas norisinājās cietā seguma kortos. Šis bija jau 97. Austrālijas Atklātā čempionāta turnīrs. Tas sākās 2009. gada 19. janvārī un ilga līdz 1. februārim.

Uzvarētāji 

2009. gada tenisa turnīri
Austrālijas atklātais čempionāts tenisā
2009. gada Austrālijas atklātais čempionāts tenisā — Vīriešu vienspēles

2009. gada Austrālijas Atklātajā čempionātā, vīriešu vienspēlēs, uzvarēja spānis Rafaels Nadals, kurš finālā pieveica šveicieti Rodžeru Federeru. Pusfinālā Nadals rekordilgā, vairāk kā 5 stundas garā, spēlē pārspēja savu tautieti Fernando Verdasko.

Turnīrā piedalījās arī latvietis Ernests Gulbis. Pirmajā kārtā viņš pārspēja spāni Albertu Montaņjesu, bet otrajā kārtā atzina krieva Igora Andrejeva pārākumu.

Turnīrs

Fināli

Atsauces 

2009. gada tenisa turnīri
Austrālijas atklātais čempionāts tenisā
Kernave

Kernave jeb Ķērnava (, ) bija Lietuvas dižkunigaitijas galvaspilsēta no ķēniņa Traideņa (1269-1282) līdz ķēniņa Ģedimina valdīšanas laikam (1316-1341), kad par Lietuvas dižkunigaitijas jauno galvaspilsētu ap 1323. gadu kļuva Viļņa.

Atrodas Širvintu rajonā pie Neres upes, ap 35 km uz ziemeļrietumiem no Viļņas. 
1989. gadā Kernavē tika nodibināts Lietuvas valsts kultūras rezervāts, 2004. gadā Kernaves arheoloģisko kompleksu iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Vēsture 
Neres krastos vienuviet atrodas četri pilskalni, kuriem pieeju sargājis vēl viens pilskalns. Ķēniņa pils bija Ziedokļa kalnā (2 ha), amatniecība un tirdzniecība koncentrējās Pils kalnā. Senpilsētā bija blīva apbūve un plēstiem kokiem klātas ielas.
Netālu atrodas 6 ha liela senpilsēta un uzkalniņu kapulauks.

Kernaves pils pirmo reizi rakstos minēta Livonijas Atskaņu hronikā sakarā 1279. gada karagājienu uz Kernavi Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā. Kernaves pilsētu un pili Livonijas ordeņa karavīri nopostīja 1390. gadā un pēc tam tā vairs netika atjaunota.

Vēl 1413. gada ziemā Žilbērs de Lanuā, kas no Daugavpils uz Viļņu cauri tagadējai Aukštaitijai divas dienas un divas naktis ceļoja pāri septiņiem vai astoņiem lieliem aizsalušiem ezeriem cauri milzīgam mežam, neatrodot nevienas cilvēku mītnes, līdz nonāca vienā no ķēniņa Vītauta pilīm, ko viņš nosaucis par Court de Roy (franciski - Ķēniņpils). No šīs pils līdz Viļņai bija daudz ciemu, lieli ezeri un meži.

Vairāk kā 450 gadus Kernaves pilskalni bija pamesti un apauguši ar mežu. Pirmos arheoloģiskos izrakumus 19. gs. vidū veica brāļi Tiškeviči, vēlāk V. Sirokomla. Kopš 1967. gada lietuviešu studenti Kernaves pilskalnos sāka pulcēties uz Rasas svinībām, ko padomju varas iestādes mēģināja izskaust. 
1979. gadā izrakumus atsāka Viļņas universitātes arheologi 1979. gadā, ko turpināja Lietuvas Vēstures institūta arheologi (1980–1983).

Mūsdienās 

Mūsdienās Kernavē ir izveidots muzejrezervāts.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Kernaves pils iespējamie attēli  (lietuviski)

Lietuvas vēsture
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Lietuvā‎
Pēteris Voldemārs Pommers

Pēteris Voldemārs Pommers (—) Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris, Latvijas armijas virsnieks, Rīgas policijas prefekts. Fraternitas Lettica goda filistrs.

Biogrāfija 

Dzimis Valmierā. Pabeidza ģimnāziju un pēc tam iestājās Maskavas Universitātē, kur studēja Tiesību zinātnes fakultātē. 1916. gadā iesaukts Krievijas impērijas armijā. Nosūtīts uz Odesas kara skolu, kur ieguvis virsnieka pakāpi. No 1917. gada februāra dienējis 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku pulkā. Pēc Oktobra revolūcijas un latviešu strēlnieku boļševizācijas atstāja pulku. Pēc tam devās uz Maskavu, kur pievienojās Savinkova organizācijai, bet jau 1918. gada maijā atgriezies Latvijā. Decembrī brīvprātīgi iestājās Latvijas armijā. Sākumā komandē vadu, bet vēlāk jau rotu. Pēc ieiešanas Rīgā kļūst par bataljona komandieri 1. Kurzemes kājnieku divīzijas 3. Jelgavas kājnieku pulkā. 1921. gadā kļūst par kara tiesas tiesnesi.

1923. gada aprīlī atvaļināts no dienesta kā pulkvežleitnants. Dzīvo Straupes pagastā. Kļūst par 10. Cēsu aizsargu pulka komandiera palīgu, bet 1926. gadā par komandieri. Vēlāk sāk darbu Rīgā kā Rīgas policijas prefekta palīgs. Pēc Rīgas policijas prefekta Grīnvalda nāves no 1936. līdz 1939. gadam bija Rīgas policijas prefekts. 1939. gadā kļuva par sevišķo uzdevumu policijas inspektoru.

1940. gadā izmanto izdevību un dodas uz Vāciju, lai izvairītos no komunistu vajāšanām. Sākoties Otrajam pasaules karam austrumu virzienā atgriežas Latvijā, kur bija Latvijas pašpārvaldes Iekšlietu ģenerāldirekcijas Rīgas kārtības dienesta priekšnieka palīgs.

Sarkanajai armijai tuvojoties Latvijas robežām dodas atkal uz Vāciju. 1951. gadā izbrauc uz ASV, kur apmetās Čikāgā (Ilinoisa).

Apbalvojumi 
 Lāčplēša Kara ordenis
 Triju Zvaigžņu ordenis (IV šķira)
 Viestura ordenis (III šķira)
 Aizsargu Nopelnu krusts
 Aizsargu Nopelnu krusts
 Igaunijas Ērgļa ordenis 
 Lietuvas Ģedimina ordenis u.c.

Ārējās saites 
 L.k.o.k. biogrāfija

Valmierā dzimušie
Latviešu strēlnieku virsnieki
Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Viestura ordeņa komandieri
Trimdas latvieši
Jansens

Jansens var būt:

 Johans Voldemārs Jansens (Johann Voldemar Jannsen; 1819—1890) ― igauņu žurnālists un dzejnieks;
 Marsels Jansens (Marcell Jansen; dzimis 1985. gadā) ― vācu futbolists;
 Vims Jansens (Wim Jansen; 1946—2022) ― nīderlandiešu futbolists un futbola treneris;
 Vinsents Jansens (Vincent Janssen; 1994) ― nīderlandiešu futbolists.

Skatīt arī 
 Jensens

Uzvārdi
Beverīnas novads

Beverīnas novads bija 2009. gadā administratīvi teritoriālās reformas gaitā izveidota pašvaldība Vidzemē. Novadā iekļauti bijušā Valmieras rajona Brenguļu un Kauguru pagasti, kā arī bijušā Valkas rajona Trikātas pagasts.

Novada centrs atradās Mūrmuižā.

Daba

Vēsture

Teritoriālais iedalījums

Apdzīvotās vietas

Iedzīvotāji

Etniskais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki 

 Jānis Endzelīns (1873-1961) latviešu valodnieks, salīdzināmās valodniecības pamatlicējs Latvijā.
 Aleksandrs Mežciems (1891—1960), latviešu strēlnieku, vēlāk Latvijas armijas virsnieks. Latvijas Universitātes Ķirurģijas klīnikas asistents.

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 

 
Latvijas bijušie novadi
CA Osasuna

Club Atlético Osasuna, plašāk pazīstams vienkārši kā CA Osasuna, ir Spānijas futbola klubs no Pamplonas Navarras autonomajā apgabalā. Klubs ir dibināts 1920. gadā, pašlaik spēlē Spānijas Pirmajā divīzijā jeb La Liga. Mājas spēles aizvada El Sadar stadionā, kurā ir 19 800 vietu. Nosaukums Osasuna aizgūts no basku valodas vārda ar nozīmi "veselība". 

Augstākais sasniegums Spānijas čempionātos — divreiz iegūta 4. vieta 1990.–1991. un 2005.–2006. gada sezonās. Komanda ir vienreiz spēlējusi Spānijas Karaļa kausa finālā. 2006. gadā spēlēja UEFA Čempionu līgas kvalifikācijā, taču 3. kvalifikācijas kārtā piekāpās Vācijas klubam Hamburger SV un grupu turnīrā neiekļuva.

Komandas sastāvs

Sasniegumi 
 Spānijas Karaļa kauss
 Finālisti (1): 2004–05
 Otrā divīzija
 Čempioni (4): 1952–53, 1955–56, 1960–61, 2018–19
 Vicečempioni (2): 1934–35, 1999–2000

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā vietne    

Spānijas futbola klubi
Eberhards fon Monheims

Eberhards fon Monheims (, ) bija Livonijas ordeņa mestrs 1328.-1340.24.VI, atteicies no amata. Jaunākā atskaņu hronika apraksta Rīgas pilsētas aplenkšanu un ieņemšanu 1330. gadā, lietuviešu 1330. gada uzbrukumu Piltenei, kā arī Dobeles (1335) un Tērvetes (1339) piļu ataunošanu aizsardzībai pret žemaišu un lietuviešu iebrukumiem. Eberharda fon Monheima vadībā uz īsu laiku tika iekarota Upītes zeme un piešķirta Livonijas ordeņa Kurzemes kapitulam 1338. gadā.

Hronikas liecības

Skatīt arī 
 Livonijas ordeņa mestri

Valdnieki Latvijas teritorijā
Burhards fon Dreilēbens

Burhards fon Dreilēbens (Burchard von Dreileben) vai Burchards Dreilēvs (latīņu: Borchardus a Dreyleven) bija Livonijas ordeņa mestrs 1340.-1345.14.XII, atteicies no amata. Alūksnes pils dibinātājs.

Mestra kapelāna Bartolomeja Hēnekes sarakstītā Jaunākā atskaņu hronika ietver aprakstu par 1340.-1342. gada kariem ar Pleskavas valsti un krievu iebrukumus Livonijas valstu teritorijā un detalizētas ziņas par 1343.-1344. gada Harijas, Vīkas un Sāmsalas igauņu Jurģa nakts sacelšanos.

Hronikas liecības

Skatīt arī 
 Livonijas ordeņa mestri

Valdnieki Latvijas teritorijā
Gosvins fon Hērike

Gosvins fon Hērike () jeb Gosvīns Erks (, miris 1359. gadā) bija Livonijas ordeņa mestrs no 1345. gada līdz 1359. gada 10. septembrim. Viņa kapelāna Bartolomeja Hēnekes sacerētā Jaunākā atskaņu hronika atstājusi liecības par mestra Gosvina 1345.-1348. gada kariem ar Lietuvu un lietuviešu iebrukumiem Livonijas ordeņa kontrolētajā Latgalē un Rīgas arhibīskapijas teritorijā.

1347. gadā ordeņa mestrs Gosvins lika nostiprināt Daugavpils cietoksni ar četriem torņiem. Šajā pašā gadā mestrs Gosvins pabeidza Dobeles mūra pils būvi un nākamajā gadā mēģināja iekarot Žemaitiju.

Hronikas liecības

Skatīt arī 
 Livonijas ordeņa mestri

1359. gadā mirušie
Livonijas ordeņa mestri
Valdnieki Latvijas teritorijā
Hermans fon Brigenejs

Hermans fon Brigenejs, saukts Hāzenkamps (vācu: Hermann von Brüggenei, genannt Hasenkamp, latīņu: Hermannus von Bruggeney cognominatus Hasenkampf) bija Livonijas ordeņa mestrs 1535.-1549.5.II.

Dzīvesgājums 
Dzimis ap 1475. gadu. Bija Livonijas ordeņa Rīgas pils komturs (Hauskomtur, 1513–1519 ), pēc tam Bauskas fogts (1519–1527).
1529. gadā viņu paaugstināja par Livonijas ordeņa landmaršalu (1529–1535), bet pēc Valtera fon Pletenberga nāves 1535. gadā kļuva par Livonijas ordeņa mestru.

Miris 1549. gada 5. februārī, apglabāts Cēsu Sv. Jāņa baznīcā.

Dokumenti

Atsauces

Skatīt arī 
 Livonijas ordeņa mestri

Valdnieki Latvijas teritorijā
Cesvaines novads

Cesvaines novads bija pašvaldība Vidzemē. Novads izveidots 2009. gadā, par novadu pārveidojot Cesvaines pilsētu ar tās lauku teritoriju.

Daba

Vēsture

Teritoriālais iedalījums

Apdzīvotās vietas

Iedzīvotāji

Etniskais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 

 
Latvijas bijušie novadi
Džonijs Reps

Džons Nikolāss "Džonijs" Reps (; dzimis  Zāndamā) ir bijušais Nīderlandes futbolists. Šobrīd viņš ir rezultatīvākais Nīderlandes izlases futbolists Pasaules kausa finālturnīros ar 7 gūtajiem vārtiem.

Spēlētāja karjera 
Reps spēlēja labās puses uzbrucēja pozīcijā Nīderlandes izlases rindās 1974. gada un 1978. gada Pasaules kausos. Viņš guva uzvaras vārtus Amsterdamas "Ajax" labā pret Turīnas "Juventus" 1973. gada Eiropas kausa finālspēlē Belgradā. Viņš palīdzēja arī SC Bastia sasniegt 1978. gada UEFA kausa finālu.

Sasniegumi 
Ajax

 Eredivisie: 1971–72, 1972–73
 Eiropas kauss: 1971–72, 1972–73
 Eiropas Superkauss: 1972, 1973
 Starpkontinentālais kauss: 1972

Saint-Étienne

 Francijas Līgas čempionāts: 1980–81

Ārējās saites 

1951. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1976. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1980. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
SC Bastia spēlētāji
AS Saint-Étienne spēlētāji
Valencia CF spēlētāji
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Ziemeļholandē dzimušie
Dagdas novads

Dagdas novads bija administratīvi teritoriālās reformas gaitā izveidota pašvaldība Latgalē. Novads izveidots 2009. gadā, apvienojoties Dagdas pilsētai ar 10 bijušā Krāslavas rajona pagastiem.

Daba

Vēsture 
Inflantijas vaivadijas pastāvēšanas laikā novada teritorijā atradās Dagdas muiža. 1705. gadā Viļakas stārasts Juris Hilzens uzcēla Dagdas katoļu baznīcu, no 1742. līdz 1820. gadam Dagdā darbojās jezuītu misija. No 1776. gada Daugavpils apriņķa, no 1947. gada Krāslavas apriņķa sastāvā.
No 1950. līdz 1962. gadam pastāvēja atsevišķs Dagdas rajons. 1962. gadā tas tika pievienots Krāslavas rajonam. Dagda 1992. gadā kļuva par pilsētu. 2009. gada 1. jūlijā izveidoja Dagdas novadu.

Teritoriālais iedalījums 
 Andrupenes pagasts
 Andzeļu pagasts
 Asūnes pagasts
 Bērziņu pagasts
 Dagda
 Dagdas pagasts
 Ezernieku pagasts
 Konstantinovas pagasts
 Ķepovas pagasts
 Svariņu pagasts
 Šķaunes pagasts

Apdzīvotās vietas

Iedzīvotāji

Etniskais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki 
 Romualds Jermaks (1931), komponists
 Pēteris Koroševskis (1940), lauksaimnieks, kā LPSR Augstākās padomes deputāts balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu 1990. gada 4. maijā
 Pēteris Zvidriņš (1943), demogrāfs un sociologs 
 Edvards Pavlovskis (1950), katoļu bīskaps

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 

 
Latvijas bijušie novadi
Bojans Krkičs

Bojans Krkičs (,  vai vienkārši Bojans; dzimis  Leidā) ir Spānijas futbolists.

Karjera 
Bojans Krkičs dzimis Leidā, Katalonijā. Viņa tēvs bija serbs, bet māte spāniete. No 1999. līdz 2005. gadam viņš spēlēja FC Barcelona jauniešu komandās. Viņš ir ātrs uzbrucējs ar labu bumbas pārvaldes tehniku. 2006./2007. gada sezonā viņš spēlēja FC Barcelona B komandā, līdz 17 gadu vecumā parakstīja līgumu ar Barcelona pirmo komandu. Bojans pirmo spēli Barcelona rindās aizvadīja 2007. gada 24. aprīlī, gūstot vārtus draudzības spēlē pret Al-Ahly komandu. Spēle beidzās ar Barcelona uzvaru 4—0.
Barselonas kluba jauniešu komandas rindās viņš guva vairāk nekā 1000 vārtu.

Sasniegumi 
Barcelona

 Spānijas La Liga: 2008–09, 2009–10, 2010–11
 Copa del Rey: 2008–09
 Supercopa de España: 2009, 2010
 UEFA Čempionu līga: 2008–09, 2010–11
 UEFA Superkauss: 2009
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2009

Ajac

 Eredivisie: 2013–14
 Johan Cruijff Schaal: 2013

Montreal Impact

 Kanādas čempionāts: 2019

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Katalonijā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
AS Roma spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
Deportivo Alavés spēlētāji
AC Milan spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
1. FSV Mainz 05 spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Haumeja

136108 Haumeja (simbols: ) ir pundurplanēta, kura atrodas Koipera joslā. Tās masa ir viena trešdaļa no Plutona masas. To 2004. gadā atklāja Kalifornijas Tehnoloģiju institūta zinātnieku grupa Maikla Brauna vadībā.

Vēsture 
Haumeja nosaukta Havaju salu mitoloģiskās dievības vārdā. Savukārt Haumejas pavadoņus 2008. gadā nosauca Haumejas meitu Hiiakas un Namakas vārdos.

Atsauces 

Pundurplanētas
Udmurti

Udmurti ir somugru tauta, kura dzīvo Udmurtijā, Krievijas Federācijā, kā arī tās kaimiņu republikās. Udmurti runā krievu un udmurtu valodās - galvenā reliģija ir pareizticība. 2002. gada tautu skaitīšanas rezultāti parādīja, ka Krievijas Federācijā dzīvo 637 tūkstoši udmurtu, no tiem 497 tūkstoši Udmurtijā. Udmurti dzīvo arī Kazahstānā, Baltkrievijā, Uzbekistānā, Ukrainā.

Vēsture 
Udmurtu etnoģenēzi ietekmējuši Volgas bulgāri, vēlāk tatāri. Pēc Zelta Ordas sagrāves un Ivana IV karagājiena uz Kazaņu 1552. gadā udmurti nonāca Krievijas caristes pakļautībā. Līdz 20. gadsimtam viņus dēvēja par votjakiem.

Udmurtu skaita izmaiņas Latvijā (1897-2011)

Ārējās saites 

 Udmurtuloģija (krieviski)

Somugri
Pievolgas tautas
Udmurtija
Tatāri

Tatāri (tatāru: Tatarlar vai Татарлар) ir tjurku tauta, kas kompakti dzīvo Krievijas Federācijas Tatarstānas (53,2 % no iedzīvotājiem) un Baškortostānas (25,4 % no iedzīvotājiem) republikās, bet izkaisīti arī citur Krievijā, Uzbekistānā, Kazahstānā, Ukrainā, Kirgizstānā, Tadžikistānā, Azerbaidžānā, Turkmenistānā un Afganistānā. Tatāri runā tatāru un krievu valodās, viņu galvenā reliģija ir islāms.

20. gadsimta beigās dažādiem tatāru atzariem piederīgo iedzīvotāju kopējais skaits pasaulē sasniedza 10 miljonus. Krievijas tautskaitēs pie tatāriem sevi pieskaitīja aptuveni 5,5 miljoni cilvēku, kas ir skaitliski lielākā Krievijas mazākumtautība jeb 3,87 % no valsts iedzīvotājiem.

Latvijā 
No vēsturiskajiem dokumentiem zināms, ka 13. gadsimta vidū pēc krievu kņazu pakļaušanas Zelta Ordas tatāru baskaki (pārvaldnieki) piedalījās krievu kņazu karagājienu organizēšanā pret Livoniju, piemēram, Novgorodas Nikona hronikas vēstījumā minēts, ka baskaks Amragans 1269. gadā finansēja karagājiena rīkošanu uz Kolivaņu.
Saglabājusies arī lielkņaza Jaroslava "grāmata", kas pamatojās uz Zelta Ordas hana Munketimura "jarliku": "Munke-Timura vārds kņazam Jaroslavam: dod vācu tirgoņiem ceļu savās zemēs. No kņaza Jaroslava Rīgas ļaudīm, lieliem un maziem un visiem: jūsu ceļš ir brīvs caur manām zemēm, kas nāks karot, ar tiem es darīšu, ko zināšu, bet tirgoņiem ceļš ir brīvs."
Tāpat zināms, ka Livonijas kara laikā 1558. gada uzbrukumā Livonijas konfederācijai piedalījās ap 40 000 krievu un tatāru karavīru hana Šigaleja, vēlāk hana Sainbulata vadībā.
  
Pirmais islāmticīgo tatāru ieceļošanas vilnis Latvijā sākās līdz ar Rīgas industrializāciju 19. gadsimta beigās. 1890. gadā izveidoti musulmaņu kapi, senākā musulmaņu kapsēta ir Miķeļa kapos.
Pēc Latvijas okupācijas un Otrā pasaules kara Latvijā ieceļoja tatāri no dažādām PSRS republikām. Piecdesmitajos gados Latvijā dzīvoja jau vairāki simti tatāru, ieradās vairāk nekā 20 Krimas tatāru, bet 1979. gadā Latvijā dzīvoja jau 3764, 1989. gadā 4828 tatāri. Pēc neatkarības atjaunošanas daļa tatāru izceļoja uz Tatarstānu un Krimu, bet daļa uz Eiropas Savienības valstīm.

Tatāru skaita izmaiņas Latvijā (1897—2011)

Atsauces

Ārējās saites 

Tatāri
Krievijas Federācijas tautas
Pievolgas tautas
Eiropas tautas
Āzijas tautas
Tatarstāna
Latvijas mazākumtautības
Silvestrs Stodevešers

Silvestrs Stodevešers (vācu: Silvester Stodewescher, latīņu: Siluester, Sylvester) bija Rīgas arhibīskaps 09.10.1448.—12.07.1479. Viņa valdīšanas laikā savstarpējo karu dēļ Livonijas ordeņa mestrs Johans fon Mengede viņu apcietināja un izlaupīja zemes Vidzemē, Pleskavas karaspēks 1461.—1464. gadā okupēja arhibīskapam piederošās Atzeles austrumu daļu (tagadējo Pitalovas rajonu). Tās iedzīvotājus vai nu deportēja, vai pārkristīja pareizticībā.

Dzīvesgājums 

Dzimis Tornā. 1427.–1431. gadā studēja Leipcigas Universitātē, kur ieguva bakalaura grādu.
1439.—1440. gadā ieguva maģistra grādu un kļuva par profesoru. Sacerējis komentārus Aristoteļa rakstiem.
1441. gadā kļuva par Vācu ordeņa virsmestra kancleru un kaplanu.
1448. gadā Romas pāvests viņu iecēla par Rīgas arhibīskapu pretēji Rīgas domkapitula gribai, kas bija ievēlējis Lībekas bīskapu Nikolaju.
1449. gadā Rīgas domkapituls viņu atzina pēc tam, kad viņš bija devis solījumu neinkorporēt domkapitulu Vācu ordenī un neuzsākt karu bez vasaļu piekrišanas.
1451. gadā viņš tomēr piekrita domkapitula pakāpeniskai inkorporācijai.
1452. gadā noslēdza Salaspils līgumu ar Vācu ordeni.
1457. gadā Raunas pilī izdeva t.s. “Silvestra žēlastību”, kas arhibīskapa vasaļiem paplašināja mantojuma tiesības.

1479. gadā sākās plaša karadarbība starp Livonijas ordeni un arhibīskapa sabiedrotajiem zviedriem, kas bija izcēlušies Salacgrīvas ostā. Zviedri tika sakauti, un ordeņa mestrs ieņēma visu arhibīskapijas teritoriju un Kokneses pilī sagūstīja arhibīskapu Silvestru.
Arhibīskapu atbrīvoja tikai pēc pāvesta iejaukšanās. 
Drīz pēc šiem notikumiem arhibīskaps Silvestrs mira un tika apglabāts Rīgas Domā.

Hronikas liecības

Skatīt arī 
 Rīgas arhibīskapi

1479. gadā mirušie
Rīgas arhibīskapi
Vācijas Romas katoļu garīdznieki
Valdnieki Latvijas teritorijā
Koipera josla

Koipera josla, tiek saukta arī par Edžvorta—Koipera joslu, ir Saules sistēmas ārējajā daļā esošs disks ap zvaigzni. Tas atrodas aiz Neptūna orbītas — aptuveni no 30 astronomisko vienību attālumā no Saules līdz aptuveni 55 astronomiskajām vienībām. Tā ir līdzīga asteroīdu joslai, lai gan tā tomēr ir 20 reizes platāka un no 20 līdz 200 reižu masīvāka. Tāpat kā asteroīdu josla, Koipera josla sastāv no maziem objektiem — pārpalikumiem no Saules sistēmas veidošanās. Koipera joslā atrodas trīs pundurplanētas — Plutons, Haumeja un Makemake. Atšķirībā no asteroīdu joslas, kurā ķermeņi sastāv no iežiem un metāliem, Koipera joslā ķermeņi sastāv no sasalušiem šķidrumiem un gāzēm kā, piemēram, ūdens, metāns, amonjaks.

Koipera josla ir nosaukta par godu nīderlandiešu astronomam Gerardam Keiperam (Gerard Kuiper, 1905–1973), lai gan viņš nebija tas, kurš šo joslu atklāja. Viņš piedāvāja teoriju ka šāda josla ir eksistējusi Saules sistēmas izveidošanās pirmsākumos, bet neuzskatīja ka tā pastāv arī mūsdienās. Līdz 1992. gadam bija zināmi tikai divi Koipera joslas objekti, tas ir, Plutons un tā pavadonis Harons. Kopš 1992. gada atklāto objektu skaits Koipera joslā ir pieaudzis līdz tūkstotim un tiek lēsts, ka kopējais objektu skaits ar diametru vismaz 100 km ir lielāks nekā 100 tūkstoši.

Aiz Koipera joslas atrodas izkliedētais disks un hipotētiskais Orta mākonis.

Koipera joslas objekti 
Koipera joslas objekti ir sadalīti divās grupās — klasiskajos Koipera joslas objektos un plutino. Plutino ir rezonējoši ar Neptūnu. Plutons ir lielākais un vismasīvākais plutino, kā arī lielākais Koipera joslas objekts. Nākamie lielākie Koipera joslas objekti ir Haumeja, Makemake, Kvavars, (307261) 2002 MS4, Orks, Salacija un (55565) 2002 AW197.

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 

Saules sistēma
Estonia (prāmis)

Estonia, iepriekš Viking Sally (1980–1990), Silja Star (1990–1991) un Wasa King (1991–1993), bija kruīza prāmis, kas būvēts 1979. un 1980. gadā kuģu būvētavā Meyer Werft Rietumvācijas pilsētā Papenburgā.  prāmis nogrima vētrā Baltijas jūrā un bojā gāja 852 cilvēki, no tiem — 17 Latvijas valstspiederīgie. Tas bija viens no 20. gadsimta lielākajām kuģniecības negadījumiem.

No 1980. līdz 1990. gadam prāmis piederēja uzņēmumam Viking line ar nosaukumu Viking Sally. 1990. gadā tas piederēja Silja line ar nosaukumu Silja Star (kursēja maršrutā Stokholma — Mariehamna — Turku). No 1990. līdz 1993. gadam Silja line prāmi pārdeva un to nopirka Wasa line. 1993. gadā prāmis nonāca Estline īpašumā ar jauno nosaukumu Estonia.

Prāmim bija trīs atveres, pa kurām iebrauc autotransports. Viena no tā atradās priekšā, tā atvērās, paceļoties priekšgalam un nolaižoties rampai. To uzskata par vaininieci notikušajā katastrofā.

"Estonia" piemiņas memoriāls 

"Estonia" piemiņas memoriāls atrodas Stokholmā Jūrgordenā blakus kapsētai (), netālu no Vāsas muzeja. Tā ir viena no piemiņas vietām Baltijas jūrā nogrimušajam prāmim "Estonia".

Atsauces

Ārējās saites 

 Igaunijas/Somijas/Zviedrijas negadījuma izmeklēšanas komisijas gala ziņojums

Prāmji
Kuģu vraki
1994. gads
Igaunijas vēsture
Māris Vītols

Māris Vītols (dzimis  Aizputē) ir Latvijas mākslas kolekcionārs un bijušais politiķis.

Biogrāfija 
No 1979. gada līdz 1987. gadam mācījās Aizputes vidusskolā, no 1987. līdz 1991. gadam Rīgas Industriālajā politehnikumā, programmvadības iekārtu vadības specialitātē. No 1992. līdz 1996. gadam studēja Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, iegūstot bakalaura grādu politikas zinātnē.

No 1994. līdz 1995. gadam bija Latvijas Republikas Centrālās vēlēšanu komisijas loceklis. 6. Saeimas vēlēšanās iebalsots Kurzemes vēlēšanu apgabalā no Latvijas Zemnieku savienības, Latvijas Kristīgo demokrātu savienības un Latgalē Latgales Demokrātiskās partijas apvienotā saraksta .
No 1995. līdz 1998. gadam bija 6. Saeimas deputāts, Saeimas budžeta un finansu (nodokļu) komisijas un Eiropas lietu komisijas loceklis, Baltijas Asamblejas loceklis. No 1996. līdz 1998. gadam bija LR Finanšu ministrijas parlamentārais sekretārs, no 1998. līdz 1999. gadam 7. Saeimas deputāts, Budžeta un finansu (nodokļu) komisijas sekretārs un Saimnieciskās komisijas loceklis. 1999. gadā LR Finansu ministrijas parlamentārais sekretārs, Latvijas delegācijas vadītājs Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) Parlamentu asamblejā. 

Būdams Saeimas deputāts, aktīvi cīnījies par obligātā militārā dienesta atcelšanu. 1999. gadā pēc dienesta atbalstītāja, deputāta Pētera Tabūna izaicinājuma abi stadionā cīnījās spēka un izveicības sacensībās. 

No 1999. līdz 2000. gadam bija Izglītības un zinātnes ministrs.
7. Saeimas vēlēšanās iebalsots Rīgas vēlēšanu apgabalā no Tautas partijas saraksta , no 2000. līdz 2002. gadam bija 7. Saeimas deputāts, Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijas priekšsēdētāja vietnieks, Sporta apakškomisijas loceklis un Saimnieciskās komisijas loceklis.

Pēc darba 7. Saeimā kādu publiskās aktivitātēs maz bijis iesaistīts, no publicitātes ilgstoši izvairījies, lai gan ir ziņas, ka kādu laiku pēc tam Vītols ir bijis Tautas partijas finanšu direktors. No 2002. līdz 2014. gadam nodarbojies ar uzņēmējdarbību. Paralēli sācis darboties kā mākslas izstāžu kurators, no 2010. līdz 2014. gadam vadījis biedrību "Latvijas kultūras projekti". Kopā ar sievu Irinu (precējies 1995. gadā, ir dēls Kārlis) abi nodarbojas ar Austrum- un Centrāleiropas mākslas priekšmetu kolekcionēšanu un izstādīšanu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Īsa biogrāfija

1972. gadā dzimušie
6. Saeimas deputāti
7. Saeimas deputāti
Latvijas izglītības un zinātnes ministri
Aizputē dzimušie
Timurs Mucurajevs

Timurs Mucurajevs (čečenu: Тимур Муцураев; dzimis 1976. gada 25. jūlijā) ir čečenu dziedātājs.

Biogrāfija 

Dzimis Groznijā (Čečenijas-Ingušijas APSR). Pabeidzis Groznijas 30. vidusskolu. Jau no bērnības nodarbojās ar sportu. 1991. kļuva par Čečenijas-Ingušijas APSR karatē čempionu. Jau pēc PSRS sabrukuma kļuva par Čečenijas čempionu (1993). Pēc tam ieskaitīts Krievijas izlasē.

Mucurajeva sportista karjeru pārtrauca Pirmais Čečenijas karš 1994. gadā. Mucurajevs iestājās Čečenijas armijā un cīnījās Centrālajā frontē. Smagi ievainots kājā pie Seršen-Jurtas ciema. Šajā laikā sāka vairāk nodarboties ar mūziku, bet tobrīd tas bija kā hobijs. Iesākumā dziedāja par mīlestību. 

Starpkaru periodā un sākoties Otrajam Čečenijas karam viņa dziesmas kļuva aizvien populārākas. Viņa pirmā plašāk pazīstamā dziesma Jeruzaleme, kas tika atskaņota kādā no vietējām televīzijām pirms Otrā Čečenijas kara sākuma, kļuva par vienu no populārākajām tā laika dziesmām, kas čečenu karavīriem bija sava veida himna cīņās par Grozniju (1999-2000). Daudzus gadus Mucurajevs dzīvoja trimdā, tomēr 2008. gadā atgriezās Čečenijā.

Daiļrade 

Timura Mucurajeva balss izceļas ar specifisku tembru. Savas dziesmas viņš izpilda čečenu un lielākoties krievu valodā. Krievu valodas izmantošana ir skaidrojama ar to, ka postpadomju telpā tā ir plaši izplatīta un labi zināma. Viņa dziesmas ir ļoti populāras starp Kaukāza tautām, jo īpaši jaunatnes vidū.

Pievēršoties mūzikai profesionāli, tēmu loks paplašinājās. Ļoti lielu vietu viņa daiļradē sāka ieņemt un arī šobrīd ieņem reliģiskie un vēsturiskie motīvi. Divos karos pieredzētais par centrālo tematiku tomēr padarīja karu, cīņu par dzimteni.

Albumi 

 "12 Тысяч Моджахедов" (12 tūkstoši modžohedu)
 "Иерусалим" (Jeruzaleme)
 "Великий Джихад" (Lielais džihads)
 "Добро пожаловать в АД" (Laipni lūgti ELLĒ)
 "Гелаевский спецназ" (Gelajeva specnazs)
 "Грозный" (Groznija)
 "Джохар" (Džohar)
 "Иншааллах, сады нас ждут" (Inšallā, dārzi mūs gaida) u.c.

Ārējās saites 

 Timurs Mucarevs My Space 
 Biogrāfiski dati 
 Dažas dziesmas 

1976. gadā dzimušie
Čečeni
Čečenijā dzimušie
Kaukāza emirāts

Kaukāza emirāts ir pašpasludināta valsts - Ičkērijas republikas mantiniece - to  pasludināja bijušais prezidents Dokka Umarovs.

Ģeogrāfija 
Kaukāza emirāts sastāv no šādiem vilajatiem (provincēm):

 Čečenijas vilajats (Noxçiyçö);
 Ingušijas vilajats (Ġalġayçö);
 Dagestānas vilajats;
 Osetijas vilajats (Iriston);
 Kabardas, Balkārijas un Karačajas apvienotais vilajats
 Nogaju stepes vilajats.

Neatzītās valstis
Kaukāzs
Islāmisms
Brazīlijas ģerbonis

Brazīlijas Federatīvās Republikas ģerbonis tika pieņemts 1889. gada 19. novembrī. Tas notika četras dienas pēc Brazīlijas valsts izveidošanas. Ģerbonis sastāv no centrālās emblēmas, kuru aptver kafijas koka (pa labi) un tabakas (pa kreisi) zari. Tie simbolizē Brazīlijas lauksaimniecībai vitāli svarīgas sfēras. Zilajā aplī, kas atrodas zvaigznes centrā ir attēlots Dienvidu krusts. Divdesmit septiņas zvaigznes riņķī ap apli simbolizē 26 Brazīlijas štatus un vienu federālo rajonu. Uz zilās lentas, kas atrodas ģerboņa apakšā, augšā ir pilns Brazīlijas nosaukums ( - Brazīlijas Federatīvā Republika), bet apakšā valsts dibināšanas datums (1889. gada 15. novembris)

Brazīlijas Impērijas ģerboņi 

Valstu ģerboņi
Brazīlijas nacionālie simboli
Brazīlijas karogs

Brazīlijas karogs sastāv no zaļa laukuma, kura vidū atrodas dzeltens rombs. Rombā atrodas tumši zila lode ar 27 zvaigznēm. Lodi apvij balta lenta, kuru rotā uzraksts Ordem e Progresso, kas nozīmē Kārtība un progress.

Dzeltenā un zaļā ir Brazīlijas nacionālās krāsas. Zaļā krāsas simbolizē Amazones mežu zaļu bagātību, bet dzeltenā — Brazīlijas zelta iegulas. Pēdējais fakts ir saistīts ar to, ka no 16. līdz 19. gadsimtam Brazīlijā atradās lielākās zelta iegūšanas šahtas pasaulē. Tautā karogu citreiz sauc vienkārši par Auriverde jeb latviski Dzeltenzaļais.

Zvaigžņu izvietojums uz tumši zilās lodes atbilst zvaigžņu izvietojumam virs Riodežaneiro 1889. gada 15. novembrī pulksten 9.22. Tas ir vēsturisks brīdis Brazīlijas valsts vēsturē, jo šajā brīdī tika pasludināta Brazīlijas Republikas dibināšana. Katram no 26 Brazīlijas štatiem un vienam federālajam apgabalam atbilst viena noteikta zvaigzne uz lodes.

Sākotnēji uz karoga bija 21 zvaigzne, kas atbilda tā brīža teritoriālajam iedalījuma. Tas tika pieņemts 1889. gada 19. novembrī. 1992. gadā tika pieņemts šī brīža variants ar 27 zvaigznēm.

Nacionālie karogi
Brazīlijas nacionālie simboli
Ihors Belanovs

Ihors Belanovs (, ), (dzimis  Odesā, Ukrainā, tobrīd PSRS) ir bijušais PSRS un Ukrainas futbola uzbrucējs, kurš 1986. gadā tika atzīts par Eiropas labāko futbolistu.

Spēlētāja karjera

Klubi 
Belanovs spēlēja SKA Odessa (1979—80), Odesas "Čornomorec" (1981—84) un Kijivas "Dinamo" (1985—89), ar ko 1986. gadā ieguva Kausu ieguvēju kausu. 1989. gada vidū viņam beidzot atļāva pārcelties uz kādu Rietumeiropas klubu. Viņš pārcēlās uz Vāciju, lai pievienotos Menhengladbahas "Borussia". Vācijas bundeslīgā viņš debitēja 1989. gada 4. novembrī, komandai viesos zaudējot ar 0-4 VfB Stuttgart. Piedaloties 24 Bundeslīgas spēlēs nesen UEFA kausu ieguvušajā komandā, Belanovs guva tikai četrus vārtus un pazemināšanā apdraudētās komandas spēlē lielu pienesumu nedeva. Viņa karjera klubā beidzās līdz ar viņa sievas veikalu apzagšanas afēru. Viņš pārcēlās uz 2. Bundeslīgas klubu Braunšveigas "Eintracht", kur debitēja 1991. gada 27. aprīlī. 38 spēles viņš guva 13 vārtus. 1995. gadā viņš atgriezās Ukrainā, atkal Čormnomorec komandā, kur aizvadīja vienu sezonu (1995-96), pirms pabeidza savu karjeru Mariupoles "Metalurh" sastāvā nākamajā sezonā.

PSRS izlase 
Belanovs PSRS izlasē aizvadīja 33 spēles, gūstot astoņus vārtus. Viņa labākais sniegums bija 1986. gada Pasaules kausā Meksikā, kur viņš guva 4 vārtus un izdarīja 6 piespēles vārtu guvumos, komandai sasniedzot astotdaļfinālu. Spēlē pret Beļģiju viņš guva hettriku, taču komanda spēli zaudēja pagarinājumā. Šāds sniegums Pasaules kausā kopā ar Kijivas "Dinamo" iegūto Kausu ieguvēju kausu palīdzēja viņam 1986. gadā iegūt Eiropas Gada futbolista balvu.

Pēc karjeras beigām 
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā pievienojās Ukrainas bruņotajiem spēkiem.

Atsauces

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
PSRS futbolisti
PSRS izlases futbolisti
Ukrainas futbolisti
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Menhengladbahas "Borussia" spēlētāji
Kijivas "Dinamo" spēlētāji
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Odesā dzimušie
Zelta bumbas ieguvēji
Svētkalns

Svētkalns jeb Zviedru kalns atrodas Dobeles novadā un ir daļa no senās Tērvetes zemes pilskalnu kompleksa. Domājams, ka pilskalnā senāk bijusi zemgaļu kulta vieta, bet 1285./1286.—1290. gadā šeit atradās Livonijas ordeņa Heiligenbergas pils (Heiligeberc — 'Svētkalns').

Raksturojums 
Pilskalns atrodas 200 m uz ziemeļiem no galvenā Tērvetes pilskalna, Tērvetes upes labajā krastā. Tas sastāv no diviem pauguriem (10—12 m), kurus atdala grava. Pilskalns atrodas Tērvetes dabas parkā.

Vēsture 
Pēc Rietumzemgales sadalīšanas līguma 1254. gada aprīlī Tērvetes zemi piešķīra Livonijas ordenim. Tērvetē atradās labi nocietināts zemgaļu pilskalns. Zemgaļu—krustnešu kara laikā nespējot to ieņemt, 1285.—1286. gada ziemā ordeņa mestrs zemgaļu Tērvetes pils tiešā tuvumā Svētkalnā uzcēla koka pili. Ap 20 m augstais kalns bijis norobežots ar vairākiem aizsarggrāvjiem un priekšpili. 
No pils tika veikti militāri reidi pret Tērvetes pili, kā arī citām zemgaļu pilīm un ciemiem. Zemgaļi un žemaiši uzbruka Heiligenbergas pilij. Kauja pie Svētkalna ilga 11 dienas, bet viņiem tā arī neizdevās to ieņemt. Tad zemgaļi nodedzināja savu pili un devās uz Raktes (Žagares) novadu Zemgales dienvidos, tagadējā Lietuvas teritorijā. 1290. gadā krustneši nojauca savu pili, jo tā vairs nebija vajadzīga.

17. gadsimtā Lielais Ziemeļu kara laikā zviedru karaspēks izmantoja Livonijas ordeņa stratēģiju un kalnā izveidoja nocietinājumus Kalnamuižas pils apšaudei, kurā atradās poļu un kurzemnieku karaspēka garnizons. No tā laika Svētkalns tiek dēvēts arī par Zviedru kalnu.

19. gadsimta vidū izdarītie arheoloģiskie izrakumi apstiprināja Heiligenbergas pils atrašanos šajā kalnā.

Attēlu galerija

Ārējās saites 
 enciklopedija.lv
 www.latvijas-pilskalni.lv
 Tērvetes pilskalns
 Zemgaļu pilskalni
 Piezīmes pie Atskaņu hronikas

Dobeles novads
Tērvetes dabas parks
Pilskalni Zemgalē
Arābu valstu līga

Arābu valstu līga () jeb arī Arābu līga () ir reģionāla neatkarīgu arābu valstu organizācija, kurā darbojas divdesmit divas valstis un četras novērotājvalstis.

Organizācija dibināta 1945. gada 22. martā Arābu valstu konferencē Kairā, kur tā bāzējas arī šodien. Starp tās dibinātājām bija Ēģipte, Irāka, Jordānija, Lībija, Saūda Arābija un Sīrija. Tā aptver vairāk kā 14 miljonus kvadrātkilometrus un divus kontinentus (Āfrika un Āzija). Pēc 2007. gada datiem šīs organizācijas valstīs dzīvo apmēram 314 000 000 iedzīvotāju. Organizācija sadarbojas ar Eiropas Padomi, Āfrikas savienību un citām starptautiskām organizācijām. Kopš 2008. gada šajā organizācijā darbojas arī Latvijas pārstāvis

Organizācijas mērķis ir apvienot Tuvo Austrumu un Ziemeļāfrikas arābu valstis. Arābu valstu līgas pakts jeb statūti pēc formas ir starptautisks līgums, kas paredz šādus mērķus: ciešas sadarbības izveidošana starp dalībvalstīm, kopīgas politiskās līnijas izstrādāšana ārpolitikā, dalībvalstu suverenitātes un neatkarības aizsardzība. Par vienu no svarīgākajiem savas pastāvēšanas uzdevumiem uzskata arābu valstu vienotības nostiprināšanu un piedalīšanos Tuvo Austrumu konfliktu novēršanu. Organizācija pievērš lielu uzmanību sadarbībai starp dalībvalstīm ekonomikas, finanšu un kultūras jomā, kā arī pilsonības un vīzu jautājumos.

Arābu valstu līgas galvenais vadības orgāns ir padome, kuras sastāvā ir visu dalībvalstu locekļi. Katrai no tām ir viena balss. Padomes sesijas notiek divreiz gadā. Sesiju starplaikā Arābu valstu līgas darbu veic ģenerālsekretariāts.

Skatīt arī 
 Arābu Līgas ģenerālsekretāru uzskaitījums

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Informācija par Arābu valstu līgu 
 Informācija par organizāciju Ebreju virtuālajā bibliotēkā 
 Arābu līga (http://i-cias.com/e.o/) 

Starptautiskas organizācijas
Islāma organizācijas
Islāma vēsture
14/88

14/88 (arī 1488 vai 14 88) ir kodēts sveiciens, lozungs, ko lielākoties izmanto neonacisti, White Power piekritēji un citi labējie radikāļi.

Skaitlis 14 ir saistīts ar 14 vārdus garo Deivida Leina frāzi: We must secure the existence of our people and a future for White children ("Mums ir pienākums nosargāt mūsu tautas eksistenci un nākotni baltajiem bērniem").

Skaitlis 88 ir kodēts sveiciens Heil Hitler!. Abi cipari tiek kodēti pēc latīņu alfabēta, kur burts H ir astotais pēc kārtas. Tikpat ir arī "baušļu" Deivida Leina esejā 14/88.

Atsauces 

Simboli
Neonacisms
Roks pret komunismu

Roks pret komunismu (; saīsināti RAC) ir mūzikas stils un arī rokmūzikas kustība.

Vēsture 

Kustības un žanra rašanās vieta ir Apvienotā karaliste. 1978. gadā aizsākās kustība, kad izveidojās tās piekritēju grupa no Nacionālās frontes piekritējiem. Pazīstamākais no viņiem bija Aiens Stjuarts Donaldsons ar savu grupu Skrewdriver. Šajā pašā gadā notika arī pirmais Roka pret komunismu koncerts, kurš notika Apvienotās karalistes Līdsas grāfistē. Nākamie koncerti notika 1979. un 1983. gadā. Pēc tam koncerti notika daudz biežāk. Koncerti savā sākotnē notika slepenības gaisotnē, lai nepiesaistītu to pretinieku uzmanību. No astoņdesmitajiem gadiem koncerti notiek Safolkas grāfistē. Deviņdesmitajos un 21. gadsimta sākumā smagāka stila pankroks kļuva daudz populārāks un arī grupu skanējums kļuva daudz smagnējāks. Šī mūzikas stila dziesmās bez antikomunisma atrodama arī antisemītisma, neonacisma un rasisma tematika. Ilgus gadus koncertus iesāka Skrewdriver grupa. Šīs kustības koncertos Apvienotajā karalistē ir spēlējušas tādas grupas kā Blood & Honour, Brutal Attack, Skullhead, Squadron, Sudden Impact, Ovaltinees, Lionheart, No Remorse, Violent Storm and Battlezone, Angry Aryans, Blue Eyed Devils, H8Machine un daudzas citas.

Piezīmes un atsauces 

Panku kustība
Antikomunisms