joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Skultes muiža

Skultes muiža (arī Skultesmuiža) ir ciems Limbažu novada Skultes pagastā pie autoceļa P53 (Duči—Limbaži). Ciemā atrodas bibliotēka.

Vēsture 

19. gadsimta sākumā Skultes muiža piederēja majoram Andreasam fon Reisneram (von Reuβner). 1815. gadā to mantoja viņa četri dēli, kuri 1817. gadā nodeva savas tiesības uz īpašumu vecākajam brālim, zemes tiesas asesoram Magnusam Mārtiņam Reisneram. 1844. gadā to par 135 000 rubļiem nopirka ģenerālmajors Kārlis fon Reisners, 1857. gadā muiža piederēja viņa atraitnei Aleksandrai un dēlam Andreasam, kurš muižu 1870. gadā pārdeva rotmistram Oskaram fon Freitāgam Loringhofenam (von Freytag Loringhoven). Pēc viņa nāves 1882. gadā muižu savā īpašumā pārņēma viņa atraitne Leokādija un viņu septiņi dēli.

Atsauces 

Limbažu novada ciemi
Latvijas ciemi
Briņķu ūdensrijējs

Briņķu ūdensrijējs ir karsta ezers Cēsu novada Līgatnes pagastā. Izvietojies Augšlīgatnes ciema dienvidu nomalē pie Briņķu mājām. Izveidojies karsta procesā uz plaisainajiem augšdevona dolomītu slāņiem. 2006. gadā ar ekskavatoru paplašināts un ar novadgrāvi savienots ar dienvidrietumos esošo Ratnieku ezeru. Zem ezera izskalojas arvien jaunas atveres, pa kurām ezera ūdens un apkārtnes ūdeņi noplūst pazemē. Atveres darbojas neregulāri, brīžiem ūdens noplūst ar lielu troksni.

Atsauces 

Līgatnes pagasts
Cēsu novada ezeri
Latvijas karsta kritenes
Līgatnes novada ezeri
Frīdrihs III Skaistais

Frīdrihs III Skaistais (; dzimis ap 1289. gadu, miris ) bija kā Frīdrihs I Austrijas un Štīrijas hercogs no 1308. gada un Vācijas karalis no 1314. gada līdz savai nāvei 1330. gadā (līdz 1325. gadam - pretkaralis) kā Frīdrihs III.

Dzimis Vācijas karaļa Albrehta I ģimenē. Pēc vecākā brāļa Bohēmijas karaļa Rūdolfa I nāves 1307. gadā un tēva nogalināšanas 1308. gadā, kopā ar brāli Leopoldu I sāka valdīt Austrijā un Štīrijā. 

Frīdrihs bija uzaudzis kopā ar savu brālēnu Ludvigu IV, ar kuru bija tuvi draugi. Tomēr 1314. gadā pēc Heinriha VII nāves par jauno Vācijas karali divās vēlēšanās tika ievēlēts gan Frīdrihs III,  gan Ludvigs IV. Izcēlās pilsoņu karš starp abiem pretendentiem. Mīldorfas kaujā 1322. gada 28. septembrī Ludvigs sakāva Frīdriha karaspēku, bet pašu Frīdrihu sagūstīja. Trīs gadus pavadījis ieslodzījumā Trauznicas pilī Bavārijā, Frīdrihs tika atbrīvots pret solījumiem atteikties no pretenzijām uz Vācijas troni un pierunāt brāli Leopoldu I pārtraukt cīņu pret Ludvigu. Tā kā Frīdriham neizdevās pierunāt Leopoldu pārtraukt cīņu, viņš atgriezās pie Ludviga, lai atkal dotos ieslodzījumā. Šis žests samierināja abus pretiniekus. Frīdrihs tomēr tika atzīts par Vācijas karali, savukārt Ludvigam tika dota iespēja kļūt par Svētās Romas imperatoru. Pēc Leopolda I nāves 1326. gadā Frīdrihs III atgriezās Austrijas valdījumos, kur miris un apglabāts.

Ārējās saites 

1289. gadā dzimušie
1330. gadā mirušie
Hābsburgu dinastija
Vīnē dzimušie
Frenks Gērijs

Frenks Ouens Gērijs (; dzimis Frenks Ouens Goldbergs (Frank Owen Goldberg)  Toronto, Kanādā) ir amerikāņu arhitekts.

Vairāk viņa projektētās ēkas, tai skaitā arhitekta privātā rezidence, ir kļuvušas par slaveniem tūrisma objektiem. Gērijs ir projektējis Gugenheima muzeju Bilbao, Volta Disneja koncertzāli Losandželosā, Dejojošo māju Prāgā. Ir izraudzīts par Dvaita Eizenhauera memoriāla arhitektu. Vairāki darbi atzīti par mūsdienu arhitektūras mākslas darbiem. Vanity Fair Gēriju nosauca par "mūsdienu nozīmīgāko arhitektu".

1989. gadā saņēmis ievērojamo Prickera balvu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Gērija arhitektūras firma

1929. gadā dzimušie
Kanādas arhitekti
ASV arhitekti
Ontārio dzimušie
Sīa Ferlere

Sīa Keita Izobella Ferlere (; dzimusi ) ir austrāliešu dziedātāja un dziesmu autore.

Karjeru sākusi 20. gadsimta 90. gadu vidū acid jazz grupā Crisp. 1997. gadā pēc Crisp izjukšanas izdeva debijas studijas albumu OnlySee. Pēc tam pārcēlās uz dzīvi Londonā, kur uz laiku kļuva par Zero 7 galveno vokālisti. 2005. gadā pārcēlās uz dzīvi Ņujorkā.

2014. gadā izdotais dziesmas Chandelier singls ierindojās Billboard Hot 100 topa pirmajā desmitniekā, dziesma vairākos topos tika ierindota starp labākajām 2014. gada dziesmām. Dziesmas videoklips ir starp skatītākajiem vietnē YouTube.

Diskogrāfija 
Māksliniece kopā ir izdevusi 9 studijas albumus:
 OnlySee (1997)
 Healing Is Difficult (2001)
 Colour the Small One (2004)
 Some People Have Real Problems (2008)
 We Are Born (2010)
 1000 Forms of Fear (2014)
 This Is Acting (2016)
 Everyday Is Christmas (2017)
 Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture (2021)

Ārējās saites 

 

1975. gadā dzimušie
Austrāliešu dziedātāji
LGBT cilvēki no Austrālijas
Adelaidā dzimušie
Daniels Harvics

Daniels Harvics (; , Breslava — , Bolcāno) bija Vācijas šahists.

Biogrāfija 
19. gadsimta vidū bijis viens no spēcīgākajiem Eiropas šahistiem. Lielāko daļu savas dzīves pavadījis Londonā un Parīzē, bijis Parīzes šaha kafejnīcas Café de la Régence patstāvīgs apmeklētājs. No 1846. gada līdz 1860. gadam nospēlējis aptuveni 16 mačus ar tā laika labākajiem šahistiem. 1846. gadā zaudējis Hovardam Stauntonam ar 9½:12½ un Džordžam Volkeram ar 5:7. 1848. gadā Breslavā nospēlējis neizšķirti ar Ādolfu Andersenu — 5:5. 1848. gadā uzvarējis Kārli Maietu ar 6:3. 1849. gadā guvis minimālu uzvaru pār Bernhardu Horvicu ar 8:7. 1853.-1854. gados Londonā izdevis žurnālu British Chess Review. 1858. gadā sacenties mačā ar tā laika spēcīgāko šahistu Polu Morfiju. Harvicam izdevies uzvarēt mačā divas pirmās partijas, taču vēlāk Morfijs noslēdzis maču savā labā ar 2½:5½. Neraugoties uz zaudējumu, tas bijis viens no labākajiem Eiropas šahistu rezultātiem mačā pret Morfiju. 1862. gadā Berlīnē Harvics izdevis savu šaha mācību grāmatu Lehrbuch des Schachspiels, kura ieguvusi lasītāju atzinību. Drīz pēc tam pametis šaha turnīrus, jo saņēmis nelielu mantojumu no tēva Itālijas Alpos, kur aizvadījis savu atlikušo mūža daļu.

Atsauces

Ārējās saites 

 D. Harvica šaha kompozīcijas vietnē PDB

1821. gadā dzimušie
1884. gadā mirušie
Lejassilēzijas vojevodistē dzimušie
Polijas ebreji
Vācijas šahisti
Šaha problēmisti
Novadnieki (Rumbas pagasts)

Novadnieki (agrāk Bauņi) ir ciems Kuldīgas novada Rumbas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā netālu no autoceļa P108  no pagasta centra Mežvaldes,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas. Ciematā atrodas pasta nodaļa "Ēdas".

Atsauces
Eikaži

Eikaži ir ciems Siguldas novada Krimuldas pagastā netālu no autoceļu A3 (Inčukalns—Valmiera—Igaunijas robeža (Valka)) un V80 (Eikaži—Bīriņi) krustojuma.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Hjū Kenedijs

Hjū Aleksandrs Kenedijs (; , Madrasa — , Redinga) bija Lielbritānijas šahists.

Biogrāfija 
Piedzimis Indijā un bijis britu armijas kapteinis. Vēlāk atgriezies Londonā un kļuvis par vienu no Anglijas labākajiem šahistiem. 1843. gadā dibinājis Braitonas šaha klubu. 1845. gadā Portsmutas komandas sastāvā kopā ar Hovardu Stauntonu piedalījies starppilsētu telegrāfa mačā pret Londonas komandu, kurā spēlējuši Henrijs Bakls, Džordžs Volkers un Viljams Evanss. 1851. gadā piedalījies arī pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā, kur 16 dalībnieku konkurencē izcīnījis augsto 6. vietu. 1862. gadā piedalījies arī pirmajā starptautiskajā telegrāfa mačā pret Francijas šahistiem. Bijis Britu šaha savienības viceprezidents un Braitonas, Bātas, Bristoles pilsētu šaha klubu prezidents. Sarakstījis vairākas grāmatas par šahu.

Atsauces

Ārējās saites 

1809. gadā dzimušie
1878. gadā mirušie
Tamilnādā dzimušie
Britu virsnieki
Lielbritānijas šahisti
Sunīši (Krimuldas pagasts)

Sunīši (padomju laikā Centrs un Krimulda) ir ciems Siguldas novada Krimuldas pagastā pie autoceļa V92 (Sunīši—Viesturi). Atrodas  no pagasta centra Raganas,  no novada centra Siguldas un  no Rīgas.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Trešais cilvēks

"Trešais cilvēks" () ir 1949. gada britu un amerikāņu film noir žanra kinofilma, kuras režisors ir Kerols Rīds.

Filma ir par rakstnieku, kas pēckara Vīnē izmeklē sava drauga pēkšņo nāvi. Tajā lomas atveido Džozefs Kotens, Alīda Valli, Orsons Velss un Trevors Hauards.

"Trešais cilvēks" tiek uzskatīta par vienu no visu laiku izcilākajām filmām. Filmas skaņuceliņā ir izmantota vienīgi cītara. Tā ieguva Zelta palmas zaru 1949. gada Kannu kinofestivālā, BAFTA balvu kā gada labākā filma un Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko operatora darbu. Amerikas Kinoinstitūts 1998. gadā šo atzina par 57. visu laiku labāko ASV filmu, lai arī vienīgā šīs filmas saistība ar ASV bija aktieri Kotens un Velss, kā arī līdzproducents Deivids Selzniks.

Atsauces

Ārējās saites 

1949. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
ASV piedzīvojumu filmas
Piedzīvojumu filmas
Film noir
Apuze

Apuze (arī Apuzes) ir ciems Kuldīgas novada Īvandes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā, nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem,  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas.

Apuzes vārdā nosaukta iela Rīgā. Veidojusies ap vēsturisko Apuzes muižu (Gut Apussen).

Atsauces
Florences katedrāle

Florences katedrāle () ir galvenā baznīca Florencē, Itālijā.

Katedrāle tika iesākta 1296. gadā kā gotiska celtne. Itālijas pilsētu sāncensības gars radīja ideju augstākā kupola celtniecībai visā Toskānā. Līdz 1418. gadam ēkas garenjoma izbūve jau bija noteikusi balstu oktagonālo izvietojumu un augstā tambura formu, taču joprojām bija jāmeklē paša kupola konstruktīvais risinājums. Tad Filipo Brunelleski nāca klajā ar praktisku un mērķtiecīgu ideju, kurā gotiskās velvju būvniecības tradīcijas apvienojās ar Senās Romas inženiertehnisko pieredzi, kuru viņš bija ieguvis, pētot senās romiešu drupas kopā ar Donatello. Baznīcas celtniecība tika pabeigta 1436. gadā.

Florences katedrāle iezīmēja pāreju no gotikas uz laikmetu, kas balstījās uz novatoriskiem zinātnes un estētikas meklējumiem. Brunelleski sasniegumi lika pamatus itāļu renesansei, kuras laikā Apenīnu pussala kļuva par jaunas kultūras centru. Brunelleski savā tehniski sarežģītajā projektā apvienoja konstruktīvi patstāvīga kupola priekšrocības un astoņdaļu velves izveidi. Kupola konstrukciju atviegloja kesonu posms, bet ķieģeļu mūris, kas bija mūrēts skujiņas rakstā, un koncentriskās akmens bloku joslas ievadīja novatorisku darba metodi, kas atviegloja darbu lielā augstumā, atļaujot vairs neizmantot pagaidu karkasu.

Atrodas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļautajā Florences vecpilsētā. Nozīmīgs Toskānas tūrisma objekts. Šī ir viena no lielākajām baznīcām valstī. Ilgu laiku tās kupols bija lielākais pasaulē, pašlaik tas ir lielākais ķieģeļu kupols pasaulē. Katedrālē ir apglabāti vairāki Romas pāvesti.

Ārējās saites 
 
 
 

Florence
Celtnes un būves Itālijā
Baznīcas Itālijā
Sāra Lāšone

Sāra Marīa Lāšone (; dzimusi 1997. gada 16. decembrī) ir zviedru dziedātāja. Viņa saņēma nacionālu atzinību par uzvaru Talangas talantu šova (populārā šova Got Talent zviedru versija) 2008. gada sezonā. 2010. gadā Sāra Lāšone parakstīja līgumu ar ierakstu kompāniju Ten Music Group. 2013. gada janvārī viņa ierakstīja savu debijas EP albumu. Viņas singls Uncover Zviedrijā un Norvēģijā tika augstu novērtēts. Gan singlu Uncover, gan arī albumu Introducing mūzikas korporācija Universal Music Group (UMG) Zviedrijā 2013. gada jūlijā sertificēja ar trīskāršu platīna disku. S. Lāšone parakstīja arī trīs gadu līgumu ar Epic Records ASV 2013. gada aprīlī. Trīs no Sāras Lāšones singliem Zviedrijā ir ieņēmuši augstas vietas. Platīna diska statuss Uncover piešķirts 7 reizes, Lush Life 4 reizes, arī Never Forget You ir ieguvis platīna diska statusu.

Personīgā dzīve 
Sāra Lāšone dzimusi Stokholmā, Zviedrijā 1997. gada 16. decembrī. Viņa dzīvo kopā ar māti, tēvu un jaunāko māsu Hannu.

Karjera

Karjeras sākums (2007—2011) 

2007. gadā Lāšone iekļuva Zviedrijas talantu šova Stjärnskott finālā. 2008. gadā (10 gadu vecumā) Lāšone uzvarēja Talangas talantu šova atlasē un saņēma naudas balvu 500,000 SEK. My Heart Will Go On vēlāk tika izdots kā Lāšones debijas singls. YouTube video par viņas sniegumu finālā skatīts vairāk nekā 35 miljonus reižu.

Otrais studijas albums (2015) 

2015. gada 5. jūnijā Lāšone izdeva savu debijas singlu Lush Life no otrā studijas albuma. Dziesma kļuvusi par viņas otro singlu "numur 1", tā 4 reizes tika saņēmusi platīna diska statusu. Dziesma atradās top 5 Dānijā un Norvēģijā, iekļuva top 10 Somijā, Vācijā, Beļģijā un Nīderlandē.
2015. gada 22. jūlijā Lāšone sadarbībā ar Grammy nominēto britu dziedātāju Uzo Emenike (MNEK) izdeva jaunu singlu Never Forget You. Dziesma sasniedza vērtējumu Nr.1 Zviedrijā un Nr.5 Apvienotajā karalistē, kā arī bija Nr.1 Zviedrijas Spotify sarakstā. Dziesma kā platīna disks tika pārdota Zviedrijā jau pēc divām nedēļām.

Atsauces 

1997. gadā dzimušie
Zviedru dziedātāji
Stokholmas lēnē dzimušie
Bistršice pie Pernštejnas

Bistršice pie Pernštejnas () ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Ždjāras pie Sāzavas apriņķī.

Vēsture 
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1298. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.

Čehijas pilsētas
Visočinas apgabala pilsētas
Džūlija Čailda

Džūlija Karolīna Čailda (; dzimusi , mirusi ) bija Amerikas šefpavāre, autore un televizijas personība.
Ar savu pavārgrāmatu Mastering the Art of French Cooking (Franču virtuves mākslas apguve) un televizijas šovu The French Chef (Franču šefpavārs) viņa izveidoja jaunu pieeju amerikāņu virtuvei, bet kā viņa atklāj savos memuāros, šefpavāre viņa nav bijusi vienmēr. Kad pirmo reizi ieradās Francijā 1948. gadā kopā ar savu vīru Polu, viņa nerunāja franciski un nezināja neko par Francijas valsti. Pērkot pārtiku vietējā tirgū un apmeklējot kulinārijas kursus, Čailda iepazina franču kultūru un viņas dzīve mainījās.

Izglītība 
Čaildas formālā izglītība sākās brīdī, kad viņa tika uzņemta Montessori skolā. Vēlāk līdz devītajai klasei viņa apmeklēja Politehnisko skolu. Augstskolas izglītību Čailda ieguva Jekaterinas Brensonas internātskolā, kur viņā parādījās interese par teātri un rakstīšanu. Pēc augstskolas absolvēšanas Čailda studēja Smita Koledžā, kur viņa bija sociāla un fiziski aktīva. Viņa bija Studentu padomes loceklis, spēlēja basketbolu, un darbojās teātra asociācijā. Sākotnēji mācoties viņa vēlējās uzrakstīt izcilu amerikāņu romānu. Smita Koledžā Čailda ieguva vēstures grādu.

Pirmais pasaules karš 
Pirms viņa kļuva slavena šefpavāre Džūlijai Čaildai bija izdevies klasificēt komunikācijas plūsmu no tālvadības posteņiem Ceilonā un Ķīnā Otrā pasaules kara laikā, pateicoties kam Čailda ieguva uzslavas par savu vērību detaļām un amerikāņu spiega karjeru. Kā izlūkošanas nodaļas pētniecības asistente viņa ierakstīja 10,000 vārdus uz baltām piezīmju kartītēm, kas bija paredzētas darbinieku izsekošanai. Viņa kļuva par vienu no vadošajiem ASV inteliģences Stratēģiskā biroja direktora, leģendārā Viljama Donovana, noslēpumu pētniekiem. Vēlāk Čailda strādāja zemūdenens draudu novēršanā nāvējošajās nacistu zemūdenēs. Pēc kara, viņa saņēma balvu par dienestu, kas citēja Čaildas daudzās labās īpašības, tostarp nepārtraukto vēlmi darboties un viņai raksturīgo mundrumu.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1912. gadā dzimušie
2004. gadā mirušie
ASV cilvēki
Spiegi
Emmy balvas ieguvēji
Bruņuzivju ala

Bruņuzivju ala ir viena no divām sāniskās erozijas alām Vanagu iezī Amatas kreisajā krastā, Amatas novada Drabešu pagastā. Iesniedzas smilšakmenī  dziļumā. Alas sienās atsedzas nogulumu kārta ar bruņuzivju atliekām. Blakus Bruņuzivju alai atrodas  garā P ala, kuras plāna projekcija veido P burta formu. Abu alu ieejas nepieejamas, atrodas  virs upes atvara.

Atsauces 

Latvijas alas
Drabešu pagasts
Lode (Lēdurgas pagasts)

Lode ir vidējciems Siguldas novada Lēdurgas pagastā pie autoceļa V150 (Dzirnieki—Vanagi). Atrodas  no pagasta centra Lēdurgas,  no novada centra Siguldas un  Rīgas.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Stīveri

Stīveri ir apdzīvota vieta Siguldas novada Allažu pagastā pie autoceļa V58 (Sigulda—Allaži—Ausmas). 1947. gadā Stīveros tika izveidots pansionāts cilvēkiem ar garīgiem un psihiskiem traucējumiem. Līdz 2016. gada rudenim Stīveros atradās Valsts Sociālas aprūpes centra "Vidzeme" filiāle "Allaži". Kopš 2017. gada bijušā aprūpes centra ēkās darbojas Sociālās aprūpes centrs "Allaži", kas piedāvā pansionāta pakalpojumus pensijas vecuma cilvēkiem un personām ar invaliditāti. Stīveros atrodas 1926. gadā celtā Allažu baznīca.

Ārējās saites 
VSAC "Vidzeme" filiāle "Allaži"
Allažu pansionāts seko pasaules tendencēm

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
More

More ir ciems Siguldas novada Mores pagasta centrs autoceļu V85 (Jūdaži—Nītaure) un V318 (Eglaine—Mores pagasta valde) krustojumā. Ap Mori 1944. gada septembrī un oktobrī norisinājās Mores kaujas.

Ārējās saites 
 Mores kauju muzejs

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Latvijas pagastu centri
Buļļupe (Sedas pieteka)

Buļļupe (arī Staizupe, augštecē — Balcerupīte, Spriņģupīte) ir Sedas kreisā krasta pieteka Valmieras novadā. Sākas no grāvju sistēmas Pupāju mežā dienvidaustrumos no Lizdēniem, plūst ziemeļrietumu virzienā pa Burtnieka līdzenumu. Upes gultne visā garumā pārrakta, iztaisnota. Lielākās pietekas ir Kančupe (12 km) un Ostermaņu strauts (7 km, labās). Upes vidustecē uzstādināti Aičas un Ķīļu dzirnavu ezeri. Upe šķērso autoceļu P17.

Atsauces 

Valmieras novada upes
Burtnieku novada upes
Burtnieku pagasts
Buļu iezis

Buļu iezis ir smilšakmens krauja Braslas labajā krasta posmā Krimuldas novada Krimuldas pagastā. Izvietojušies Gaujas nacionālā parka teritorijā ap 2,5 km augšpus Braslas ietekas Gaujā lejpus Buļupītes ietekas; ietilpst aizsargājamajā dabas piemineklī «Braslas ieži». Krauju veido divpakāpju augšdevona sarkanā smilšakmens atsegums, tā maksimālais augstums līdz 30 m, kopējais garums — 110 m. Apakšējā pakāpe ir 12—15 m augsta vertikāla siena, augšējā ir lēzenāka, 3—10 m augsta. Kraujas piekājē iepretī nelielai sāngravai ir ap 5 m augsts divpakāpju ūdenskritums; ziemā veidojas leduskritums. Iezī 4 alas — Adamaita ala un trīs Buļu alas.

Atsauces 

Latvijas iežu atsegumi
Krimuldas pagasts
Buļu alas

Buļu alas ir trīs alas Buļu iezī Krimuldas novada Krimuldas pagastā. Izvietojusies Braslas labajā krastā Gaujas nacionālā parka teritorijā. 
 Buļu Mazā ala atrodas ieža augšgalā. Tā ir šaura plaisa klintī ar mākslīgu paplašinājumu iekšpusē. Alas garums 4,3 m, platums — 2,3 m, augstums — 2,2 m.
 Buļu Garā ala ir vidējā no trim alām, sākas ar plašu vestibilu (platums 3,5 m, augstums 3 m), no kura dziļāk klintī ved trīs ejas, kas tālāk savienojas vienā, kura noslēdzas ar šauru, vertikālu eju uz augšu. Alas kopējais garums 13 m.
 Buļu Lielā ala (arī Buļu Platā ala) atrodas ieža lejasdaļā virs atvara, lejpus iežu nobrukuma; iekļūt var tikai no upes. Garums 11,3 m, augstums pie ieejas 7,8 m.

Atsauces 

Latvijas alas
Krimuldas pagasts
Airēšanas slaloms

Airēšanas slaloms ir sporta veids, kurā ar speciālu laivu paredzēts manevrēt starp virs trases iekārtiem vārtiem, finišā nonākot iespējami īsākā laika posmā.
Airēšanas slaloma pirmssākumi meklējami Šveices gludajos ūdeņos, 1933. gadā. Taču jau drīz mierīgos apstākļus nomainīja pret straujākiem un agresīvākiem ūdeņiem. Pirmais Airēšanas slaloma Pasaules čempionāts tika aizvadīts 1949. gadā, Ženēvā, jau Starptautiskās Kanoe Federācijas (International Canoe Federation) aizbildniecībā. Līdz pat 1999. gadam šis pasākums notika divreiz gadā.
Airēšanas slaloms ir iekļauts Vasaras Olimpisko spēļu disciplīnu sarakstā.

Noteikumi 

 Airēšanas slaloms sevī ietver vārtu kombinācijas pareizu caurbraukšanu pie ieslēgta hronometra.
 Trases vārtu skaits un garums variē, ar attiecīgi ne vairāk kā 25 vārtiem 300 metru garā trasē.
 Trasi veido numurētu vārtu kombinācija, no kuriem daļai cauri jāizbrauc straumes plūšanas virzienā, daļai — pret to. Katri no vārtiem sportistam ir pārbaudījums spējai gana ātri novērtēt situāciju, lai saprastu, kur viņš atrodas, kur doties tālāk, un kā to straumē izdarīt visizdevīgākajā trajektorijā, saglabājot gan ātrumu, gan līdzsvaru.
 Vārtu caurbraukšanas virzienu nosaka to krāsa. Sarkana krāsa apzīmē pret straumi braucamus vārtus, zaļa — pa straumi.
 Katrā trase jābūt, minimums, sešiem pret straumi braucamiem vārtiem.
 Vārtu kombinācijas veidotājam, savu darbu veicot, ir jādomā pie tā, kā vislabāk izmantot esošo straumi un tās īpatnības, tāpēc nav divu vienādu sacensību trašu.
 Trasi ir paredzēts veidot tā, lai ātrākie atlēti tajā pavadītu starp 90 un 110 sekundēm.
 Ja vārti tiek fiziski aizskarti, sportista trasē pavadītajam laikam tiek pieskaitītas divas sekundes par katru pieskāriena reizi, ja tie netiek izbraukti (vai tiek izbraukti nepareizā virzienā), par katriem šādiem vārtiem pieskaita 50 sekundes.
 Starptautiskās sacensībās ir jābūt kvalifikācijai, pēc kuras finālā paredzēts iekļūt 10 spēcīgākajiem sportistiem.
 Sportisti tiek iedalīti piecās laivu klasēs — K1W (W — sievietes), K1M (M — vīrieši), C1W, C1M. Vīriešiem ir atļauts startēt arī C2M (divvietīgs kanoe).
 Šobrīd Olimpisko programmu sastāda K1M, K1W, C1M un C2M.
 Kajaks no kanoe atšķiras ar aira lāpstiņu skaitu (kajakam ir airis ar divām lāpstiņām, kanoe — ar vienu) un sportista novietojumu laivā (kajakā airētājs ir sēdus pozā, ar kājām taisni priekšā, kanoe airētāja ceļgali ir saliekti un kāju apakšdaļa ir nolocīta zem kāju augšdaļas, sportists ir piesaitēts laivai).

Laivu specifikācijas 

Svēršanas procesa laikā liekais ūdens no laivas tiek izliets.
Laivas galu horizontālā rādiusa minimums - 2 cm.
Laivas galu vertikālā rādiusa minimums - 1 cm.

Atsauces 

Airēšana
Airēšana olimpiskajās spēlēs
Smaiļošana un kanoe airēšana
Hosē Luiss Čilaverts

Hosē Luiss Felikss Čilaverts Gonzaless (, dzimis ) ir bijušais Paragvajas futbola vārtsargs. Čilaverts bija brīvsitienu izpildīšanas speciālists, bieži vien arī izpildīja 11 metru soda sitienus. Kopumā savā profesionālajā karjerā guvis 67 vārtus, no tiem 8 Paragvajas izlases rindās. Vienīgais vārtsargs futbola vēsturē, kas guvis trīs vārtus vienā spēlē jeb hettriku.

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Futbola vārtsargi
Paragvajas futbolisti
Paragvajas izlases futbolisti
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Strasbūras "Racing" spēlētāji
Svina baltums

Svina baltums jeb svina baltais (flake white, Kremnitzerweiss, blanc d'argent) ir mākslīgi iegūts svinu saturošs balts pigments. Pēc sastāva tas ir svina karbonāta (apmēram 70 %) maisījums ar svina hidroksīdu (30 %). Šo savienojumu proporcijas katrā pigmenta šķirnē ir citādas. Svina baltais ir pazīstams no seniem laikiem, to apraksta sengrieķu un romiešu autori, viduslaikos to ražoja Venēcijā un Holandē. Ievērojamas ražošanas vietas bija Ungārijas pilsēta Kremnica, vēlāk Austrijas pilsēta Kremsa. Šo pilsētu nosaukumus nes labākās svina baltā šķirnes. Svina balto ieguva ar vairākām metodēm, kas ietver sevī vai nu metāliskā svina pakļaušanu etiķskābes tvaiku un ogļskābās gāzes iedarbībai vai arī svina savienojumu un to šķīdumu apstrādi ar ogļskābo gāzi. Modernāka metode ir svina baltā iegūšana elektrolītiski.

Svina baltajam ir vesela rinda labu īpašību, kas to padara neaizvietojamu eļļas glezniecībā. Galvenā no tām ir lieliskā savienojamība ar eļļu, kuru tas uzņem 20-30%. Svina baltais ar to veido zināmu daudzumu svina ziepju, kas darbojas kā žūšanas katalizators — sikatīvs, paātrinot atmosfēras skābekļa piesaistīšanu un eļļas sacietēšanu. Krāsa žūst ātri un sacietē vienmērīgi visā biezumā, neveidojot plēvīti. Labi piesaistās citiem krāsu slāņiem un rada piemērotu virsmu nākamo slāņu piesaistei, kas uz svina baltās neveido pārrāvumus. Arī citas, lēnāk žūstošās krāsas, sajauktas ar svina balto, žūst ātrāk. Svina baltā krāsa veido labi sedzošu, lēni novecojošu un atmosfēras izturīgu slāni. Šī krāsa ir kā radīta daudzslāņu glezniecībai. Par to liecina visa Eiropas glezniecība — vecmeistaru darbi, kas gleznoti, izmantojot sarežģītu pagleznojumu un lazējumu struktūru, ir lieliski saglabājušies.

Svina baltajam piemīt arī dažas lietošanu ierobežojošas īpašības. Pigments ir indīgs, tas nedrīkst iekļūt gremošanas traktā. Ar to strādājot, vajadzētu lietot roku aizsargkrēmu, jo tas var uzsūkties arī caur ādu. Tieši toksiskuma dēļ daudzas firmas šo pigmentu vairs neražo un mūsdienās to izmanto tikai glezniecībā lietojamām krāsām. Svina baltais melnē, reaģējot ar sērūdeņraža zīmēm atmosfērā, kā arī brīvu sēru citos, ar to sajauktos pigmentos, tāpēc to nedrīkst lietot līmes tehnikās un kopā ar nekvalitatīviem pigmentiem eļļas tehnikā. Literatūrā sastopamais brīdinājums par svina baltā īpašību zaudēt segtspēju vairāk ir saistīts ar eļļas izmaiņām novecojot. To pašu var teikt arī par svina baltajam piedēvēto dzeltēšanu. Citiem baltajiem pigmentiem piemīt atsevišķas labas īpašības, bet tie nav piemēroti pastozai daudzslāņu glezniecībai.

Atsauces 

Svins
Karbonāti
Pigmenti
Carnival Youth

Carnival Youth ir Latvijas mūzikas grupa, kas darbību uzsākusi 2012. gadā.

Grupu 2012. gadā izveidoja dvīņi Edgars (ģitāra, vokāls) un Emīls (bungas, vokāls) Kauperi un Roberts Vanags (taustiņinstrumenti, vokāls), pēc pusgada tai pievienojās Aleksis Luriņš (ģitāra, basģitāra).

 grupa izdeva pirmo EP ierakstu — Never Have Enough. Tā paša gada  tika izdots grupas debijas studijas albums No Clouds Allowed, kas apbalvots ar Latvijas mūzikas ierakstu gada balvu "Zelta Mikrofons" kategorijā "Labākā debija". Pēc albuma izdošanas notika albuma koncertturneja.

Grupa ir spēlējusi vairākos mūzikas festivālos Latvijā (tai skaitā Positivus), kā arī ārzemēs (Anglijā, Vācijā, Šveicē, Austrijā, Nīderlandē u.c.). 2015. gadā Carnival Youth iesildīja grupas "Prāta Vētra" albuma "7 soļi svaiga gaisa" turnejas koncertus, tāpat apvienība ir iesildījusi arī grupas "Instrumenti" koncertus.

2016. gada janvārī Carnival Youth saņēma European Border Breakers Award balvu par panākumiem ārvalstīs. 2016. gada pavasarī klajā nāca grupas otrais studijas albums Propeller.

2018.gada vasarā studijā "Red Bull Music Studios" Sanpaulu, Brazīlijā, strādāja pie mūzikas ierakstīšanas jaunajam albumam "Good Luck", kas tika laists klajā 2019. gada 16. augustā .

Diskogrāfija

EP ieraksti

Studijas albumi

Atsauces

Ārējās saites 
 

 Oficiālā tīmekļa vietne: http://carnivalyouth.lv

Latvijas mūzikas grupas
Posumi

Posumi, posumu apakškārta (Phalangeriformes) ir viena no trim somaiņu diprotodontu kārtas (Diprotodontia) apakškārtām, kas apvieno 6 mūsdienās dzīvojošas dzimtas un tiek iedalītas 2 virsdzimtās. Šajā grupā ir apmēram 70 maza vai vidēja lieluma kokos dzīvojošu somaiņu sugu, kas mājo Austrālijā, Jaungvinejā un Sulavesi. Posumi ir introducēti arī Jaunzēlandē un Ķīnā. Savu nosaukumu dzīvnieciņi ieguvuši, pateicoties vizuālai līdzībai ar Amerikā dzīvojošiem oposumiem.

Kopīgās īpašības 

Posumi pārvietojas uz visām četrām ekstremitātēm, tiem ir apaļīgs ķermenis ar salīdzinoši smalku galvu, smailu purniņu un garu tvērējasti. Astes iekšpuse nav apspalvota, tādējādi uzlabojot astes satvērienu ar koka zaru. Arī nagi ir ļoti asi, piemēroti kāpšanai kokos.

Kopumā posumi ir mājas kaķa lielumā, tomēr daudzas sugas ir mazākas. Mazākais posums — Tasmānijas pundurposums (Cercartetus lepidus) — ir arī mazākais diprotodontu kārtas somainis. Tā ķermeņa garums kopā ar galvu un asti ir apmēram 70 mm, svars 6 g. Lielākās  šajā apakškārtā ir abas lāču kuskusu (Ailurops) sugas. Sulavesi lāču kuskuss (Ailurops ursinus) var sasniegt 10 kg masu, un tā ķermeņa garums ir 61 cm.

Ekoloģija 
Posumi ir krūmāju un lietus meža iemītnieki. Tie ir savrupi dzīvnieki, aktīvi naktīs un lielāko daļu laika pavada kokos, migu iekārtojot koka dobumā. Tie ir zālēdāji vai visēdāji. Tie barojas ar lapām, augļiem, nektāru. Visēdāji mielojas arī ar kukaiņiem, maziem zīdītājiem, putniem un rāpuļiem. Dažas sugas piemērojušās ļoti šauram barības spektram, piemēram, lielais planētājposums (Petauroides volans) barojas tikai ar eikaliptiem, bet medusposums (Tarsipes rostratus) barojas tikai ar ziedu nektāru. Sastopami arī posumi kukaiņēdāji, piemēram, kalnu pundurposums (Burramys parvus).

Vairošanās 
Posumi ar savas sugas pārstāvjiem tiekas tikai pārošanās laikā. Tiem nav noteikta vairošanās sezona. Grūsnības periods ilgst apmēram 2 nedēļas, piedzimst 2—4 mazuļi, kuri pēc dzimšanas ielien mātes somā. Parasti izdzīvo tikai viens mazulis un somu atstāj pēc apmēram 6—7 mēnešiem.

Sistemātika 

 Posumu apakškārta (Phalangeriformes)
 Kuskusu virsdzimta (Phalangeroidea)
 Kuskusu dzimta (Phalangeridae)
 Pundurposumu dzimta (Burramyidae)
 Planētājkuskusu virsdzimta (Petauroidea)
 Gredzenastes posumu dzimta (Pseudocheiridae)
 Medusposumu dzimta (Tarsipedidae)
 Planētājkuskusu dzimta (Petauridae)
 Spalvastes planētājposumu dzimta (Acrobatidae)

Atsauces

Ārejās saites 
Newworldencyclopedia: Possum

Diprotodonti
CERTUS domnīca

CERTUS (latīņu val.— drošs, stingrs, apņēmīgs, noteikts) ir Latvijā pirmā domnīca, kas veidota ar 100 % privātā finansējuma palīdzību un apvieno teju visas vadošās Latvijas tautsaimniecības nozares — farmācijas, IT, kokrūpniecības, finanšu, lauksaimniecības un citas.

Par domnīcu 
CERTUS ir domnīca mērķtiecīgai izaugsmei, kuras misija ir veicināt Latvijas ekonomisko izaugsmi, lai samazinātu nabadzību, uzlabotu veselības aprūpi un izglītību, kā arī lai apturētu iedzīvotāju skaita samazināšanos. Tā tika dibināta 2015. gadā un tajā pašā gadā izdeva savu pirmo konkurētspējas ziņojumu.

Domnīca nodrošina platformu privātā, akadēmiskā un publiskā sektora sadarbībai, lai izveidotu konkurētspējas ziņojumus reizi gadā, kurā tiek apvienotas sadarbībā izveidotās idejas, kas var virzīt Latviju pa mērķtiecīgas izaugsmes ceļu, sabalansējot liberālas tirgus ekonomikas attīstības principus ar pārdomātu un fokusētu valsts atbalstu Latvijas tautsaimniecības nozaru attīstībai iekšēji un ārēji.

Atsauces 

Latvijas saimniecība
Organizācijas
Gundars Ķeniņš-Kings

Gundars Ķeniņš-Kings (dzimis , miris ) bija latviešu izcelsmes ASV ekonomists. Dr. h. ekon. (1992).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1926. gadā Rīgā skolotāja un politiķa Ata Ķeniņa un dzejnieces Austras Dāles ģimenē.
1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Studēja Gētes Universitātē Frankfurtē. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. Piedalījies Korejas karā (1950—1953).

1956. gadā absolvēja Oregonas Universitāti, 1964. gadā ieguva doktora grādu vadībzinātnē Stenforda Universitātē. 1960. gadā sāka strādāt Takomā, Vašingtonas štatā, esošajā Klusā okeāna Luterāņu universitātē (Pacific Lutheran University), no 1966. līdz 1990. gadam bija Uzņēmumu vadības fakultātes (School of Business) dekāns, līdztekus bija Baltijas studiju veicināšanas apvienības prezidents (1968—1970), Boeing, Weyerhaeuser un citu uzņēmumu padomnieks apgādes jautājumos.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas bija viens no RTU Rīgas Biznesa skolas dibinātājiem, ASV vēstniecības konsultants Rīgā, Biznesa augstskolas "Turība" vieslektors.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Latvijas Zinātņu akadēmijas ārzemju loceklis (1990) 
 Spīdolas balva (1999)
 Triju zvaigžņu ordenis, IV šķira (2006)

Darbi 
Vairāk nekā 100 zinātnisku rakstu un 8 monogrāfiju autors.
 Economic Policies in Occupied Latvia (1965)
 Uzņēmību! (1999)
 Modernā apgāde. Labāk, lētāk un laikā (2000)
 Roku rokā (2002)
 Saimnieciski apsvērumi Latvijas tālākai izaugsmei (2004)
 Raksti veiksmīgiem cilvēkiem (2007)
 Amerikas pieredze uzņēmumu vadībā. Izlase lietišķām pārrunām (2009)
 Nation-Building in the Baltic States: Transforming Governance, Social Welfare, and Security in Northern Europe (kopā ar David E. McNabb, 2014)

Ārējās saites 
 NODROŠINĀT SAVU NĀKOTNI, raksts par ieguldījumiem (2005)

Atsauces 

1926. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
2015. gadā mirušie
ASV ekonomisti
ASV latvieši
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Anita Garanča

Anita Garanča (dzimusi Priekule , mirusi ) bija latviešu dziedātāja, kordiriģente, mūzikas pedagoģe.

Biogrāfija 
1973. gadā absolvējusi Latvijas Valsts konservatorijas Kordiriģentu nodaļu, 1983. gadā — Vokālo nodaļu. Pedagoģe Daugavpils Pedagoģiskajā institūtā. No 1976. līdz 1982. gadam bija kamerkora Ave Sol soliste, pēc tam līdz 1989. gadam soliste Latvijas Filharmonijā. No 1977. līdz 2001. gadam diriģējusi jauniešu kori "Zvani". No 1984. gada bija Latvijas Mūzikas akadēmijas Vokālās nodaļas pedagoģe, no 1999. gada — profesore.

1995. gadā saņēmusi Spēlmaņu nakts balvu "Labākā vokālā režija".

Ģimenē ar kordiriģentu Jāni Garanču izaudzināti divi bērni: operdziedātāja (mecosoprāns) Elīna Garanča un multimediju mākslinieks Jānis Garančs.

Atsauces 

1949. gadā dzimušie
2015. gadā mirušie
Jēkabpils novadā dzimušie
Latviešu dziedātāji
Latvijas diriģenti
Latvijas mūzikas pedagogi
Spēlmaņu nakts balvu ieguvēji
Latvijas Mūzikas akadēmijas absolventi
Latvijas Mūzikas akadēmijas pasniedzēji
Fajuaņa templis

Fajuaņa templis (ķīniešu : 法源寺) ir budistu templis Pekinas centra dienvidrietumu apgabalā Ķīnā, netālu no Govju ielas mošejas.

Tempļa vēsture 
696. gadā (pēc citiem avotiem 645. gadā) celtais templis, iespējams, ir senākais un pazīstamākais budistu templis Pekinā. Tanu dinastijas imperators Taidzuns (626—649) to uzcēla par piemiņu karavīriem, kuri krita kaujās ar ziemeļu ciltīm. Dabas katastrofas iznīcināja sākotnējās Tanu dinastijas celtnes. Mūsdienās redzamais templis ir atjaunots Cinu dinastijas laikā (1436-1449). 
Templī atrodas liels skaits vēsturisku priekšmetu, tai skaitā bronzas skulptūras, akmens lauvas, kā arī trīs Budas-Vairočanas. Templī ir atrodami arī daudzi budistu teksti no Minu dinastijas.

Tempļa struktūra 
Tempļa teritorija aizņem 6700 m2. Tempļa plānojums ir tāds, pats kā citiem budistu tempļiem. Templis ir izveidots kompakti, un ēkas novietotas simetriski mediālajai asij. Galvenās ēkas ietver Tempļa vārtus, Dievišķo karaļu zāli, Galveno zāli, Lielās līdzjūtības zāli, Svēto rakstu zāli un  Bungu un Zvanu torņus.

Pie ieejas, kuras austrumu un rietumu pusē izbūvēti Bungu un Zvanu torņi, atrodas vīraka dedzināšanas pods — lu. 

Tālāk Dievišķo karaļu zāli (Tiawang Dian), kurā apskatāmas Milefo (Smejošā Budas) un viņa pavadoņu — Dievišķo karaļu statujas —, apsargā bronzas lauvu pāris. 

Galvenā zāle ir varena un svēta. Galvenās zāles priekšā stāv sena stēla, kur ap apzeltīto Šākjamuni (pagātnes Buda) slejas bodisatvas un lohaiņi — tie, kas atbrīvojušies no mūžīgā atdzimšanas cikla. Tur atrodas trīs svētie: Vairokana Buda, Manjusri un Samantabhadra.

Lielās līdzjūtības zālē ir statujas, cirsti akmeņi un mākslas šedevri. Starp tiem ir vairākas no ievērojamākajām senās Ķīnas statujām: Sēdošā Budas māla statuja (Austrumu Hanu dinastija, 25-220), māla Budas statuja no Austrumu Vu dinastijas (229-280), akmens Budas statuja no Tagu dinastijas (618-907). 

Tempļa tālākajā galā Svēto Rakstu zālē glabājas sūtras, blakuszālē — 5 m augsta Budas statuja. Teritorijā parasti ir daudz mūku. kuri apmeklē tempļa budistu skolu.

Templis literatūrā 

Taivāniešu rakstnieks Li Ao publicēja savu romānu “Mocekļa svētnīca: stāsts par reformu kustību 1898. gadā Ķīnā” (alternatīvais nosaukums “Fajuaņa templis”). Šis romāns stāsta par Simts dienu reformas sākumiem un neveiksmēm vēlajā Cjinu dinastijas laikā. Par šo romānu viņš ieguva nomināciju Nobela prēmijai literatūrā.

Ārējās saites 
 Fayuan Temple. Chinese Culture.org
 Jump up^ China Discover Net. Beijing. Fayuan Temple
 A Dorling Kindersley Book, Eyewitness Travel Guide, China

Ķīna
Āzijas valstis
Tempļi
Pekina
Zeibots

Zeibots (; sieviešu dzimtē Zeibota) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Andris Zeibots (īstajā vārdā Andris Bērziņš; 1950) — latviešu rakstnieks, dramaturgs;
 ‎Gaidis Andrejs Zeibots (1945) — bijušais jūras kara flotes virsnieks, viceadmirālis un NBS komandieris;
 Hanss Zeibots (1864—1938) — vācbaltiešu šahists.

Skatīt arī 
 Zeibolts

Vācu uzvārdi
Kalnabeites

Kalnabeites (agrāk Beites) ir ciems Siguldas novada Siguldas pagastā, Siguldas pilsētas pievārtē, pie autoceļa V58 (Sigulda—Allaži—Ausmas). Novietojies Lorupes upes Ancīšu dīķa krastā.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Ķipari

Ķipari ir bijušais ciems Siguldas novada Siguldas pagastā, no 2020. gada 12. septembra — Siguldas pilsētas daļa tās austrumos, Vējupītes labajā krastā.

Atsauces
Latvijas Korespondencšaha federācija

Latvijas Korespondencšaha federācija (LKŠF) ir galvenā par korespondencšahu atbildīgā organizācija Latvijā. LKŠF ir atklāta biedru organizācija, kas sastāv no biedrībām (klubiem). LKŠF galvenā pārvaldes institūcija ir tās biedru kopsapulce.

LKŠF organizē Latvijas individuālos un komandu korespondencšaha čempionātus, kā arī korespondencšahistu dalību Starptautiskās korespondencšaha federācijas (ICCF) turnīros.

Vēsture

LKŠF priekštece 
Latvijas Korespondencšaha federācijas priekštece ir bijusī Latvijas PSR Šaha federācijas korespondencšaha komiteja, kas tika dibināta 1957. gadā. 
Tās priekšsēdētāji bija:
 Česlavs Priede (1957—1964)
 Pēteris Šadurskis (1964—1969)
 Prof. Dr. Imants Eglītis (1969—1980)
 Edvīns Vītoliņs (1980—1992)

LKŠF dibināšana 
LKŠF dibināta 1992. gada 14. martā, bet 1992.gada 20. septembrī kārtējais ICCF kongress Latvijas korespondencšaha federāciju vienbalsīgi apstiprināja par ICCF locekli.
LKŠF prezidenti:
 Kārlis Vītols (1992—2001)
 Prof. Vilnis Strautiņš (2001—2007)
 Alberts Cimiņš (2007—2010)
 Prof. Vilnis Strautiņš (2010—2018)
 Aivars Kažoks (2018)

Ārējās saites 
 LKŠF oficiālais saits
 ICCF oficiālais saits

Korespondencšahs
Šaha organizācijas
Latvijas sporta organizācijas
Jānis Dāvis

Jānis Dāvis (dzimis , miris ) bija latviešu uzņēmējs, miljonārs, bijušais azartspēļu tīkla "Admirāļu klubs" īpašnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1956.gada 26.martā. Māte bijusi skolotāja, bet tēvs - traktora vadītājs. Bērnību pavadījis Gaujienā, ar brāļiem un māsām.

Izglītība 
Mācījās Cēsu arodskolā, apgūstot galdnieka arodu. Vēlāk devās strādāt uz Rīgu, AS "Latvijas Finieris" kokapstrādes rūpnīcu "Fumieris", kur viņš nostrādāja līdz pat 80.to gadu sākumam. Nākošajā desmitgadē, līdz 80.to gadu beigām, strādāja autoservisā. Vienlaikus, šajā periodā viņš arī mācījās un pēc tam absolvēja Rīgas industriālo politehnikumu.

Profesionālā darbība 
Sākoties atmodas laika pārmaiņām, Jānis Dāvis sāka strādāt kopuzņēmumā "Mīlgrāvis". Bet pēc tam, 1990.gadā, saņēma piedāvājumu kļūt par lietu pārvaldnieku Gunāra Slavinska un Jāņa Zuzāna vadītās holdingkompānijas "Forums" atvērtajā kazino Rīgā, Kaļķu ielā - "Casino Riga",  kas bija otrs atvērtais kazino atjaunotajā Latvijā.

Pēc gada Jānis Dāvis nolemj uzsākt paša uzņēmējdarbību un nodibina uzņēmumu "J&M". Pēc paša teiktā, esot ļoti daudz nopelnījis, noorganizējot metāla kārbiņu ražotni Pēterburgā, jo kārbiņas bijušas ļoti pieprasītas saldumu ražotnēs "Laima" un "Staburadze".

Azartspēļu nozarei Jānis Dāvis pievērsies 1992. gadā, kad kopā ar bijušo PSRS kara flotes kontradmirāli Jāni Ločmeli nodibināja azartspēļu zāļu tīklu "Admirāļu klubs". Lai iegādātos pirmos spēļu automātus, sameklējis investorus Austrijā. Vēlāk, 2008.gadā, pēc tīkla attīstīšanas un labas peļņas, viņš pārdeva tīklu "Admirāļu klubs" Austriesu grupai "Austrian Gaming Industries". Līdz ar šo darījumu, "Admirāļu klubs" kļuva par daļu no Jānim Zuzānam piederošās Alfor grupas.

Privātā dzīve 
Jānis Dāvis bija četras reizes precējies, pēdēja viņa sieva ir filoloģe un uzņēmēja Margarita Dāve. Jānim Dāvim ir meita un trīs dēli.

Dzīves noslēgums 
2015. gada 23. aprīlī, 59 gadu vecumā, Jānis Dāvis tika atrasts miris savā garāžā Jūrmalā. Medijos ziņoja, ka viņa nāvē nebija atrodamas vardarbības pazīmes, taču citviet izskanēja baumas par pašnāvību, pakaroties.

Atsauces 

1956. gadā dzimušie
2015. gadā mirušie
Smiltenes novadā dzimušie
Latvijas uzņēmēji
Alberts Lielais

Alberts Lielais (Albertus Magnus; dzimis pirms 1200. gada, miris ), arī Bolštetas Alberts, bija vācu filozofs un teologs, dominikāņu mūks. Dominikāņu ordenī iestājies 1223. gadā. Vairāki pētnieki viņu nosaukuši par ievērojamāko viduslaiku vācu filozofu un teologu.

Studējis Padujas Universitātē. Mācījis filozofiju Parīzē un vairākās Vācijas pilsētās. No 1260. līdz 1262. gadam bija Rēgensburgas bīskaps. Akvīnas Toms bija viņa skolnieks.

Enciklopēdiski vispusīgs dabaszinātnieks, dēvēts par doctor universalis pirms magnus apzīmējuma lietošanas. Vairāku jauninājumu lauksaimniecībā un dārzkopībā ieteicējs, aprakstīja augus un dzīvniekus. Alberts ietekmēja alķīmijas teorētiskos uzskatus, aprakstījis vairākas ķīmiskas vielas un minerālus. 1250. gadā atklājis arsēnu. Iespējamais eksperimentālās metodes celmlauzis zinātnē. Kristīgā aristotelisma galvenā figūra.

Iespējams, 1255. gadā ieradies Rīgā saistībā ar dominikāņu ordeni. Šajā laikposmā bija dominikāņu ordeņa provinces Teitonijas provinciālis. Ja Alberts patiešām bija ieradies Rīgā, tad viņš arī, iespējams, ir pirmais pasaules mēroga intelektuālis, kas ieradies Rīgā. Nav gan precīzi zināms, ko Alberts Rīgā darījis.

1622. gadā tika beatificēts. 1931. gadā izsludināts par svēto un saņēmis baznīcas doktora titulu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Vesture.eu
 Svētā Alberta draudze
 Aliens.lv

1190. gados dzimušie
1280. gadā mirušie
Katoļu svētie
Vācu filozofi
Vācijas teologi
Bavārijā dzimušie
Lībieškalns

Lībieškalns ir ciems Ogres novada Ogresgala pagastā, Ogres pilsētas pievārtē, Ogres upes labajā krastā, pie autoceļa V996 (Ogre—Viskāļi).

Atsauces 

Ogres novada ciemi
Ogresgala pagasts
Latvijas ciemi
Filipīnu administratīvais iedalījums

Filipīnas administratīvo iedalījumu veido 18 reģioni (filipīniešu: rehiyon). Reģioni sīkāk iedalās 80 provincēs un 1 neatkarīgā pašvaldībā.

Administratīvo līmeņu shēma

Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

Reģioni

Atsauce 

Administratīvais iedalījums
Valstu administratīvais iedalījums
Marija Šimanska

Marija Šimanska (; dzimusi , mirusi ) bija poļu izcelsmes Latvijas ķīmiķe un farmakoloģe. Dr.h. ķīm. (1976). No 1991. gada — Latvijas Zinātņu akadēmijas goda locekle.

Otrajā pasaules karā iesaistījās poļu pagrīdes kustībā, 1943. gada februārī tika nosūtīta uz Štuthofas (Stutthof) koncentrācijas nometni. 1948. gadā absolvējusi Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultāti. 1952. gadā ieguvusi doktores grādu, viņa kļuva par vienu no trim pirmajām sievietēm PSRS, kas ķīmijā iegūst doktora grādu. No 1952. līdz 1957. gadam bijusi zinātniskā līdzstrādniece Latvijas Zinātņu akadēmijas Mežsaimniecību problēmu institūtā, pēc tam līdz 1975. gadam — Latvijas Zinātņu akadēmijas Organiskās sintēzes institūta direktora vietniece. "Latvijas Ķīmijas Žurnāla", "Latvijas Farmaceitu Žurnāla" redaktore. 1992. gadā kļuva par Latvijas Poļu savienības priekšsēdētāju.

Viena no ražīgākajām Latvijas zinātniecēm ķīmiķēm, vairāk nekā 740 zinātnisku rakstu (pēc citiem datiem — 450), 5 monogrāfiju un 56 izgudrojumu autore.

1982. gadā saņēmusi Latvijas PSR Nopelniem bagātās zinātnes un tehniskās darbinieces goda nosaukumu. 1965. gadā saņemta Latvijas PSR Valsts prēmija, 1990. gadā — Solomona Hillera medaļa, 1994. gadā — Arvīda Kalniņa balva, 1995. gadā — Grindeļa medaļa.

Atsauces

Ārējās saites 
 Biogrāfija

1922. gadā dzimušie
Daugavpilī dzimušie
1995. gadā mirušie
Latvijas ķīmiķi
Latvijas izgudrotāji
Latvijas poļi
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas zinātnieces
Spēlmaņu nakts 2014/2015

Spēlmaņu nakts 2014/2015 balvu pasniegšana ceremonija norisinājās , Dailes teātrī. Ceremonijas laikā tika  apbalvotas 2014./2015. gada teātra sezonas izrādes un to veidotāji, kā arī pasniegtas balvas par mūža ieguldījumu teātra mākslā un skatītāju simpātijas balvas. Balvas tika pasniegtas 18 kategorijās.

Ceremonijas režisore bija Ināra Slucka, scenogrāfs Aigars Ozoliņš, videomākslinieks Māris Kalve un operators Uldis Jancis, bet vadītāji bija Normunds Laizāns un Ivars Puga.

Ceremonijas tiešraide tika translēta LTV1 un Latvijas Radio 1.

Žūrija 
Šogad žūrijas komisijas sastāvā bija četrām teātra kritiķes: Ieva Rodiņa, Mārīte Gulbe, Undīne Adamaite un Zane Radzobe, kas bija žūrijas komisijas priekšsēdētāja, un teātra zinātniece Maija Svarinska.

Balvu ieguvēji un nominācijas 
Balvu ieguvēji ir atzīmēti treknrakstā.

Ārējās saites 
 

2015
Kaibala

Kaibala ir ciems Ogres novada Lielvārdes pagastā, Daugavas labajā krastā, pie autoceļa A6 (Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Patarnieki) un Kaibalas dzelzceļa pieturas punkta. Attālums no pagasta centra Lielvārdes — 5 km, no novada centra Ogres — 22,5 km un no Rīgas — 58,5 km.

Kaibalā atrodas Dzejas ozoli, kas šajā vietā iestādīti  godinot Andreja Pumpura dzejolī "Dievozolu trijotne" apdziedātos Svētozolus, kas auguši šajā vietā.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Vilhelms fon Fermors

Viljams Fermors (, , , 1702-1771) bija skotu un vācbaltu cilmes Krievijas impērijas ģenerālis. Mūža nogali pavadīja savā Nītaures muižā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1702. gada 28. septembrī Lielā Ziemeļu kara laikā Pleskavā skotu izcelsmes Krievijas armijas ģenerālmajora Viljama Fermora (Виллим Юрьевич Фермор, miris 1731.) un Barbaras Horikas (Horrick) ģimenē. 1720. gadā viņš iestājās Krievijas militārajā dienestā, no 1733. gada bija feldmaršala Johana Burharda Miniha adjutants, piedalījās Polijas mantojuma karā (1733–1738), krievu-turku kara laikā paaugstināts par pulkvedi (1736), tad par ģenerālmajoru (1737). Piedalījās krievu-zviedru karā (1741), vēlāk vadīja Celtniecības kanceleju (1746-1758). Šajā laikā viņš apprecējās ar vācbaltieti Doroteju Elizabeti Brūsu (Dorothea Elisabeth Bruce, 1714-1762).
  
Septiņgadu kara laikā kā ģenerālanšefs vadīja Mēmeles ieņemšanu un piedalījās Grosjegērsdorfas kaujā (1757). 1758. gadā viņu iecēla par Krievijas impērijas ārzemju armijas pavēlnieku, viņa vadībā tika ieņemta Kēnigsberga (1758) un gūta uzvara kaujā pie Corndorfas. 1758. gada 12. jūnijā viņam piešķīra Svētās Romas impērijas grāfa titulu. 
1761. gada 15. aprīlī Krievijas ķeizariene Elizabete par nopelniem Septiņgadu karā Vilhelmam jeb Viljamam fon Fermoram piešķīra Nītaures muižu kopā ar Annas, Mārcienas un Mores muižām. Divas nedēļas pēc sievas nāves viņš uz senās ordeņa Nītaures pils pamatiem 1762. gadā lika pamatus jaunai mūra baznīcai, kuras celtniecībai daļēji izmantoti pils gruveši.

Pēc atvaļināšanās no militārā dienesta 1763. gadā kļuva par Smoļenskas ģenerālgubernatoru. Pēc 1768. gada dzīvoja savā Nītaures muižā, kur mira 1771. gadā.

Sabiedriskā darbība 
V. Fermors darbojās 1750. gadā dibinātajā Pēterburgas brīvmūrnieku ložā Zur Verschwiegenheit ("Klusēšana").

Bērni 
 Sāra Eleonora Stenboka-Fermora (1740—1818)  
 Wilhelms Georgs Fermors (1749—1828)

Atsauces 

Vācbaltieši
Brīvmūrnieki
Krievijas Impērija
1702. gadā dzimušie
1771. gadā mirušie
Zemkopības institūts (ciems)

Zemkopības institūts ir apdzīvota vieta Skrīveros, Daugavas labajā krastā, pie autoceļu A6 (Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Pāternieki)) un V918 krustojuma. Veidojies ap Latvijas Lauksaimniecības universitātes Zemkopības zinātnisko institūtu.

Atsauces 

Aizkraukles novada ciemi
Latvijas ciemi
Vienkāršs teikums

Vienkāršs teikums ir teikums, kurā ir tikai viena pamatkonstrukcija — ir tikai viens gramatiskais centrs. Vienkāršs teikums var būt gan plašs apjomā, gan sarežģīts pēc uzbūves.

Pēc apjoma tos iedala vienkāršos nepaplašinātos un vienkāršos paplašinātos teikumos. Pēc gramatiskā centra tos iedala divkopu (divkomponentu), vienkopas (vienkomponenta) un bezkopas teikumos.

Vienkāršā nepaplašinātā teikumā ir vienīgi teikuma gramatiskais centrs, savukārt paplašinātā teikumā bez gramatiskā centra ir arī palīglocekļi. Teikumu var paplašināt ar, piemēram, vienlīdzīgajiem teikuma locekļiem, savrupinājumiem, iespraudumiem, uzrunu. Palīgvārdi teikuma paplašinājumu neveido.

Vienkopas teikumā gramatisko centru veido galvenais loceklis, savukārt divkopu teikumā — teikuma priekšmets un izteicējs. Pie divkopu teikumiem pieder arī tie teikumi, kuros ir ietvertais teikuma priekšmets (teikumā tas neparādās, bet tas ir nosakāms pēc izteicēja formas), un tie, kuros izteicējs nav minēts, bet ir iespējams. Bezkopas teikumā gramatiskais centrs nepastāv, tos parasti veido izsauksmes vārdi.

Atsauces 

Sintakse
Hilels

Hilēls (, dzimis ap 75. gadu pirms mūsu ēras, miris ap 10. gadu) bija ebreju likumu zinātājs Otrā tempļa laikā. Viens no Mišnas sastādītājiem, Sinedriona līderis. Dzīvoja Jeruzālemē Hēroda laikā. Hilēlam tiek piedēvēts viens no ētikas pamatprincipiem: “Nedari citam to, ko negribi, lai darītu tev.”

Ārējās saites 

75. gadā p.m.ē. dzimušie
10. gadā mirušie
Jūdaisms
Galvenais loceklis

Galvenais loceklis ir vienkopas teikuma virsloceklis.

Galvenais loceklis teikumā var būt izteikts ar darbības vārdu īstenības izteiksmes trešajā personā vai nenoteiksmē, deklinējamu vārdu nominatīvā, ģenitīvā, akuzatīvā (retāk citos locījumos), deklinējamu vārdu kopā ar darbības vārdu kļūt, tapt, tikt, īpašības vārdu (var būt arī saitiņa) vai apstākļa vārdu (var būt arī saitiņa).

Galvenie teikumu tipi, kuros tiek izmantots galvenais loceklis, ir teikumi, kuros tiek izteikti dažādi dabas procesi, ar dzirdi, ožu, redzi uztveramas parādības, fiziskas sajūtas vai psihiski stāvokļi, nekontrolējami ar cilvēka eksistenci saistīti procesi. Vēl pie šiem tipiem pieder arī teikumi, kuros ir vispārināts vai nenoteikts darītājs, šajos teikumos galvenais loceklis ir ciešamajā kārtā. Pēdējā tipa teikumi varētu arī tikt uzskatīti par divkopu teikumiem.

Atsauces 

Sintakse