joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Cekule (Stopiņu pagasts)

Cekule ir ciems Ropažu novada Stopiņu pagastā. Izvietojusies Nabiņurgas krastā ziemeļos no bijušā Rīgas—Ērgļu dzelzceļa  no novada domes Ulbrokā un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta izveidojusies kā karaspēka pilsētiņa pie armijas munīcijas noliktavām. Noliktavas uzcēla Latvijas Bruņotie spēki, vēlāk tās izmantoja gan padomju, gan vācu bruņotie spēki. Tās tika izmantotas militārām vajadzībām no 1920. līdz 1995. gadam. Ciema apbūve sastāv kā no padomju armijas celtām daudzdzīvokļu mājām, tā arī no nesen būvētām privātmājām.

Atsauces

Ārējās saites 
 Заминированный лес

Latvijas vidējciemi
Rītausmas

Rītausmas (agrāk arī Mariannas, Īslīce) ir ciems Bauskas novada Īslīces pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Kaucītes labajā krastā 3,5 km no novada centra Bauskas un 70 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap Margiņas (Marģenes) pusmuižu (Marianhof, Mariannenhof). Pēc Otrā pasaules kara bija ciema padomes un Bauskas Lauktehnikas ciemats. Rītausmās atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, Bauskas mežniecība, vairāki uzņēmumi.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Rītausma

Rītausma var būt:
 Rītausmas — ciems Latvijā;
 "Rītausma" — grāmata;
 Filmas:
 "Rītausma. 1. daļa";
 "Rītausma. 2. daļa".
Līza Simpsone

Līza Marija Simpsone () ir izdomāts tēls animētā televīzijas seriālā "Simpsoni". Šo tēlu ir ierunājusi Jērdlija Smita.

L. Simpsone ir Homēra un Mārdžas meita, kā arī Bārta un Megijas māsa. Viņa ir ļoti inteliģenta, spēlē saksofonu. Kopš 7. sezonas viņa ir veģetāriete, 13. sezonā pievērsās budismam, taču ar pārējo ģimeni turpināja apmeklēt arī baznīcu. Tāpat viņa ir vairāku politisko problēmu aizstāve. TV Guide viņu ierindoja 11. vietā (dalīta vieta ar Bārtu) 50 visu laiku izcilāko multiplikāciju filmu varoņu sarakstā.

Ārējās saites 
 TheSimpsons profils 
 IMDb profils  

"Simpsonu" tēli
Animācijas tēli

ja:ザ・シンプソンズの登場人物#シンプソン家とその親類
Lapmežciems

Lapmežciems ir ciems Tukuma novada Lapmežciema pagastā, pagasta centrs. Izvietojies starp Rīgas līci un Kaņiera ezeru pie autoceļa P128  attālumā no novada centra Tukuma un  no Rīgas. Ziemeļos pa Starpiņupīti robežojas ar Ragaciemu, dienvidos pa Siliņupi — ar Bigauņciemu, ar kuriem faktiski saplūdis.
Lapmežciemā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, sporta komplekss, doktorāts, pasts, Lapmežciema muzejs.

Nosaukums 
Lapmežciema (), agrāk Lapmeža () nosaukums esot cēlies no lieliem lapu kokiem, kas kādreiz te auguši.

Vēsture 
Arheoloģiskajos izrakumos pie Siliņupes atklāti neolīta laikmeta zvejnieku un mednieku apmetni pie senās Litorīnas jūras lagūnas (Siliņupes akmens laikmeta apmetne), izrakumos atrastas seno trauku paliekas akmens, kā arī krama, kaula un dzintara iztrādājumi. Apmetne bija apdzīvota 3. un 2. gadu tūkstotī pirms mūsu ēras.

Viduslaikos stratēģiski svarīgais Kaņiera ezera (, no līvu valodas "zosu ezers") apvidus piederēja Livonijas ordeņa mestra teritorijai, un caur to gāja senais kara ceļš no Rīgas uz Tukuma pili. 
Pēc 1660. gada Olivas miera līguma hercogs Jēkabs vēlējās izveidot ar Rīgu konkurējošu eksporta ostu Slokā, kur tika izveidotas stikla fabrikas un vara ceplis. Viņš pavēlēja izbūvēt kanālu, kas savienotu Slokas ostu pie Lielupes ar Baltijas jūru pa tagadējo Vecslocenes upīti un Slokas ezeru līdz Lapmežciemam, tādējādi nodrošinot kuģu ceļu no Jelgavas līdz jūrai.

Lai pilnīgi novērstu šo tirdzniecību, Krievijas ķeizariene Katrīna II 1783. gada 10. maijā panāca Slokas apgabala pievienošanu Krievijas impērijas Rīgas guberņai.
19. gadsimta sākumā Vidzemes guberņas Slokas draudzes novada zvejniekciemi kļuva par iecienītu Rīgas mužnieku, tirgotāju un mākslinieku atpūtas vietu, no Rīgas bija diližansu satiksme. 
Pirmā pasaules kara laikā Lapmežciems ilgstoši atradās piefrontes zonā.
1920. gada zemes reformas gaitā Lapmeža kroga zemi 40 ha kopplatībā sadalīja 41 vienībā.

Pēc Otrā pasaules kara Lapmežciemā izveidoja zvejnieku kolhoza "Selga" ražotnes. 
2000. gadā Lapmežciema centrā tika atklāts piemiņas akmens.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Tukuma novada ciemi
Mongoļi

Mongoļi (, Mongolchuud, ) ir vairāku radniecīgu mongoloīdās rases tautu kopums, kas runā mongoļu valodās. Mūsdienās mongoļi tiek iedalīti divās lielās grupās, no kurām viena daļa mīt Mongolijā, kur veido valsts pamatnāciju, bet otra dzīvo Ķīnas ziemeļaustrumos. Lielākā mongoļu cilts ir halhi, kuri dzīvo Mongolijā. Vēl Mongolijā dzīvo oirati. Par mongoļiem sauc arī Ķīnā dzīvojošos baoaņus, dunsjanus, daurus un bargus, kā arī Krievijā dzīvojošos burjatus un kalmikus. Nereti par mongoļiem tiek saukti tikai Mongolijas iedzīvotāji, lai gan daudzas mongoļu ciltis mīt blakus esošajā Ķīnā, galvenokārt Iekšējās Mongolijas autonomajā reģionā. Mongolijā kopumā dzīvo ap 3,1 miljons mongoļu, bet Ķīnā viņu skaits tiek lēsts ap 5,8 miljoniem. Pēc reliģiskās pārliecības lielākoties budisti.

Mongoļu etnoģenēze nav līdz galam izpētīta. Tiek uzskatīts, ka tie cēlušies no pirmiedzīvotāju ciltīm, kas mitušas mūsdienu Mongolijā un Ķīnas ziemeļrietumu teritorijās. Ķīniešu hronikās mongoļus piemin sākot ar 7.—10. gadsimtu. 12. gadsimta beigās un 13. gadsimta sākumā Čingishana vadībā tie iekaroja plašas teritorijas, kas ļāva izveidot Mongoļu impēriju (pastāvēja no 13. līdz 14. gadsimtam). Šajā laikā mongoļu karaspēks sasniedza Oderas upi mūsdienu Polijas teritorijā, Adrijas jūru, Tuvos Austrumus, Indoķīnu, Javu un Japānu. Pēc impērijas sabrukuma mongoļi sašķēlās vairākās grupās.

Mongoļu kultūra 
Daudzi mongoļi dzīvo kā klejotāji, klīstot pa stepi no vienas vietas uz citu ar visu iedzīvi un mājdzīvniekiem. Viņi dzīvo jurtās. Arvien vairāk iedzīvotāju pārceļas uz dzīvi pilsētās, galvenokārt uz galvaspilsētu Ulanbatoru, kā arī sāk dzīvot vienuviet lopkopības fermās.

Mongoļu ganu ģimenēs bērni līdz astoņu gadu vecumam mācās mājās. Pēc tam viņi dodas uz internātskolām Ulanbatorā un citās pilsētās. Visi bērni jau no mazotnes mācās jāt ar zirgu. Nadama svētkos viņi sacenšas zirgu skriešanās sacensībās. Bez jāšanas vēl iecienītas sportiskās aktivitātes ir cīņas sports un loka šaušana.

Ulanbatorā lielākā daļa cilvēku dzīvo daudzdzīvokļu namos. Daudzus vilina dzīve laukos un pieder jurtas ārpus pilsētas. Brīvajā laikā mongoļi pievēršas mūzikai. Mongoļu tautasdziesmas ir par mīlestību, piedzīvojumiem un dzīvi stepē.

Mongoļi pārtiek galvenokārt no piena produktiem, siera un gaļas. Uzturā maz lieto dārzeņus, kas skaidrojams ar to, ka ir maz lauksaimniecībā izmantojamās zemes. Tautā iecienīto dzērienu airaku gatavo no ķēves piena, ko trīs dienas skābē, līdz to var lietot.

Atsauces

Ārējās saites 

Mongolijas tautas
Ķīnas tautas
Krievijas tautas
Ragaciems

Ragaciems ir ciems Tukuma novada Lapmežciema pagastā, dienvidos no Ragaciema raga. Ciems savu nosaukumu ieguvis no tuvējā zemesraga. Izvietojies starp Rīgas līci un Kaņiera ezeru pie autoceļa P128  no pagasta centra Lapmežciema,  no novada centra Smārdes un  no Rīgas. Dienvidos pa Starpiņupīti, kuru ap 1667. vai 1668. gadu licis izrakt hercogs Jēkabs, ciems robežojas ar Lapmežciemu, ar kuru faktiski saplūdis.

Galerija

Novadnieki 
Ragaciemā ir dzīvojuši
 Oļegs Skarainis, tēlnieks
 Imants Ziedonis, dzejnieks
 Haims Kogans, uzņēmējs

Atsauces
Bigauņciems

Bigauņciems ir ciems Tukuma novada Lapmežciema pagastā. Izvietojies Jūrmalas austrumu pierobežā starp Rīgas līci un Vecsloceni pie autoceļa P128  no pagasta centra Lapmežciema,  no novada centra Tukuma un  no Rīgas. Ziemeļrietumos pa Siliņupi robežojas ar Lapmežciemu, ar kuru faktiski saplūdis.

Vēsture 
Viduslaikos stratēģiski svarīgais Kaņiera ezera (, no līvu valodas "zosu ezers") apvidus piederēja Livonijas ordeņa mestra teritorijai, un caur to gāja senais kara ceļš no Rīgas uz Tukuma pili. 
Pēc 1660. gada Olivas miera līguma hercogs Jēkabs pavēlēja izbūvēt kanālu, kas savienotu Slokas ostu pie Lielupes ar Baltijas jūru pa tagadējo Vecslocenes upīti un Slokas ezeru līdz tagadējās Siliņupes ietekai jūrā, tādējādi nodrošinot kuģu ceļu no Jelgavas līdz jūrai.

Bigauņciems (), agrāk Bigauņi, izveidojies 18. gadsimta beigās Siliņupes krastā kā Slokas draudzes novada zvejniekciems. 
1824. gadā atklāja diližansu satiksmi un Bigauņciems izveidojās par rīdzinieku vasarnīcu vietu. 1840. gadā uz Ķemeriem cauri purvam pāri Slocenes upei uzbūvēja ceļu (tagad Vecais Ķemeru ceļš).

Bigauņciema pagastskolā 1897.–1898. gadā par skolotāju strādāja Vilis Plūdons un jūrmalas dzīves pretišķību iespaidā tapa viņa poēma "Divi pasaules" (1899).
Zvejniekciemiem raksturīgās ainavas dēļ šajā ciemā uzņemtas vairākas latviešu spēlfilmas — “Zvejnieka dēls”, “Nāves ēnā”, “Svešiniece ciemā”. Pie Siliņupes ietekas līcī ierīkota Kupskalnu dabas taka.

Atsauces
Jeila Universitāte

Jeila Universitāte () ir privāta universitāte. Tā atrodas Ņūheivenā, Konektikutas štatā.

Jeila Universitāte tika dibināta 1701. gadā Konektikutas kolonijā, tādējādi tā ir trešā vecākā augstākās izglītības mācību iestāde ASV. Jeila tieslietu skola tiek uzskatīta par prestižāko tieslietu skolu ASV, savukārt pati Jeila Universitāte ir viena no pasaulē prestižākajām universitātēm. Pasaules universitāšu akadēmiskajā reitingā ieņem 11. vietu (2016).

Universitātē ir pasaulē otra lielākā akadēmiskā bibliotēka (12,5 miljoni vienību). 49 universitātes studenti, pasniedzēji un darbinieki ir bijuši Nobela prēmijas laureāti, tāpat universitāti ir absolvējuši pieci ASV prezidenti.

Atsauces

Ārējās saites 

  
 

Universitātes ASV
Efeju līga
Konektikuta
Milda Klētniece

Milda Klētniece (dzimusi  Rīgā; mirusi ) bija padomju un latviešu teātra un kino aktrise. Latvijas PSR Tautas skatuves māksliniece (1965). Otrās pakāpes Staļina prēmijas laureāte (1950).

Biogrāfija 
Milda Klētniece piedzima  Rīgā, Jūlija Langes strādnieku ģimenē. Beigusi Rīgas 4. ģimnāziju un Latvijas dramatiskos kursus (1935). Mācījusies latviešu aktieru biedrības teatrālajā arodskolā.

Strādāja ar pseidonīmu Lita Lange Latvu drāmas ansambļa trupā (1935—1940), Jaunatnes teātrī (1940—1941). Kopš 1941. gada bija J.Raiņa Latvijas PSR Valsts Akadēmiskā Dailes teātra aktrise.

Filmējusies pirmajā Rīgas Kinostudijas spēlfilmā "Kaugurieši" (1940; režisors Voldemārs Pūce). Filmējusies arī vēlākās kinostudijas filmās.
 
Bija precējusies ar aktieri Karpu Klētnieku.

 mirusi pēc ilgas un grūtas slimības. Apbedīta Rīgā, Jaunciema kapos.

Atzinības un apbalvojumi 
 Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves māksliniece (1949)
 Latvijas PSR Tautas skatuves māksliniece (1965)
 Otrās pakāpes Staļina prēmija (1950) par Aspazijas tēla atveidi filmā "Rainis" (1949)
 Ordenis "Goda zīme" (1956)

Filmogrāfija 
 1936 — "Zem baltzaļā karoga" — Alma
 1939 — "Zvejnieka dēls" — Lidija
 1941 — "Kaugurieši" — Kača
 1949 — "Rainis" — Aspazija
 1957 — "Kā gulbji balti padebeši iet" — ārsta sieva
 1959 — "Atbalss" — saimniece
 1961 — "Kad upes satek" (Lietuvas kinostudija) — Austra

Atsauces

Ārējās saites 
 Kino muzejs
 Mirusi aktrise Milda Klētniece
 Milda Klētniece vietnē kino-teatr.ru 

1915. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
2008. gadā mirušie
Jaunatnes teātra aktieri
Dailes teātra aktieri
Latvijas kinoaktieri
Padomju aktieri
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Staļina prēmijas laureāti
Latvijas PSR Nopelniem bagātie skatuves mākslinieki
Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieki
Artūrs Dimiters

Artūrs Dimiters (dzimis  Vitebskā, miris  Rīgā) bija padomju un latviešu teātra un kino aktieris.

Biogrāfija 
Artūrs Dimiters piedzima Pirmā pasaules kara laikā  Vitebskā. Mācījies Latvijā drāmas aktieru kursos (1933). No 1935. līdz 1940. gadam ar pārtraukumiem strādā Valmieras teātrī (tad — Ziemeļlatvijas teātrī). 1936. un 1937. gada teātra sezonas nostrādāja Liepājas teātrī. Kopš 1940. gada Dimiters bija J.Raiņa Latvijas PSR Valsts Akadēmiskā Dailes teātra aktieris.

Latvijas teātra darbinieku savienības biedrs no 1950. gada, Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1955), Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1983). Saņēmis nacionālās teātra balvas: Andreja Pumpura balvu (1981) un Eduarda Smiļģa balvu (1986).

Miris  Rīgā, apbedīts Raiņa kapos.

Ģimene 
 Pirmā sieva — gleznotāja Džemma Skulme (1925—2019), dēls — plakātists Juris Dimiters (1947).
 Otrā sieva — aktrise Vija Artmane (1929—2008), dēls — mūziķis Kaspars Dimiters (1957), meita — māksliniece Kristiāna Dimitere (1965).

Filmogrāfija 
 1943 — "Tavas rokas" — Artūrs
 1947 — "Mājup ar uzvaru" — Augusts Grieze
 1949 — "Rainis" — Kalniņš
 1955 — "Uz jauno krastu" — Paceplis
 1955 — "Salna pavasarī" — epizode
 1956 — "Kā gulbji balti padebeši iet" — fon Reke
 1956 — "Pēc vētras" — advokāts
 1961 — "Velna ducis" — inženieris Blože
 1963 — "Ģenerālis un margrietiņas" ("Gruzija-film") — senators Darks
 1964 — "Maskava — Dženova" ("Belarusfilm") — Beļģijas delegācijas vadītājs
 1964 — "Kapteinis Nulle" — Bauze
 1966 — ""Ciklons" sāksies naktī" — apakšpulkvedis Melcers
 1966 — "Akmens un šķembas" — epizode
 1967 — "Cīruļi atlaižas pirmie" — Berģis
 1967 — "Kad lietus un vēji sitas logā" — Teišs
 1967 — "Garā stiprie" (Sverdlovskas kinostudija) — apakšpulkvedis
 1968 — "24-25 neatgriežas" — epizode
 1968 — "Mērnieku laiki" — Feldhauzens
 1969 — "Padomju Savienības sūtnis" ("Mosfiļm") — Vācijas vēstnieks
 1969 — "Trīskārtējā pārbaude" — epizode
 1969 — "Pie bagātās kundzes" — policijas virsnieks
 1971 — "Es, izmeklētājs" ("Gruzija-film") — Nikolajs Duļickis
 1971 — "Komisāra Berlaha pēdējā lieta" (Odesas kinostudija) — Lutcs
 1972 — "Vella kalpi Vella dzirnavās — sūtnis
 1972 — "Egle rudzu laukā" — docents Bērzs
 1972 — "Ceplis" — Sesks
 1973 — "Dāvana vientuļai sievietei" — milicijas virsnieks
 1974 — "Uzbrukums slepenpolicijai" — epizode
 1976 — "Nāve zem buras" — pasta darbinieks
 1977 — "Kļūstiet mana sievasmāte! — šveicars
 1979 — "Nepabeigtās vakariņas" — Palmgrēns
 1981 — "Laikmetu griežos" — epizode
 1985 — "Svešs gadījums" — Semjons Ļvovičs
 1986 — "Dubultnieks" — bijušais dzemdību nama ārsts
 1986 — "Pēdējā reportāža" — Vilhelmi

Atsauces

Ārējās saites 
 Kino Muzejs
 
 Artūrs Dimiters vietnē kino-teatr.ru 

1915. gadā dzimušie
1986. gadā mirušie
Latvijas kinoaktieri
Dailes teātra aktieri
Valmieras Drāmas teātra aktieri
Padomju aktieri
Rīgas Valsts 2. ģimnāzijas absolventi
Raiņa kapos apbedītie
Latvijas PSR Nopelniem bagātie skatuves mākslinieki
Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieki
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie latvieši
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Jaropolks Svjatoslavičs

Jaropolks Svjatoslavičs (baznīcslāvu:Ӕрополкъ, ; dzimis ap 952. gadu, miris ) īslaicīgi bija Kijevas (Kenugardas) kagans no 972. gada līdz savai nāvei 980. gadā, kad viņš gāja bojā cīņā par varu pret savu pusbrāli Holmgārdas (Novgorodas) ķēniņu Valdemāru (Vladimiru).

Vārda cilme 
Kaut arī Jaropolks bija varjagu valdnieks, viņa vārda etimoloģiju saista ar slāvu vārdiem Яро- ("spožs") un -полк ("pūlis"), kas aptuveni nozīmēja "pūlī spīdošais".

Dzīvesgājums 
Jaropolks bija Kijevas rusu ķēniņa (kagana) Svena (Svjatoslava) dēls. Viņa dzīvesstāsts zināms vienīgi no vairāk kā 100 gadus vēlāk rakstītās Nestora hronikas, kuras tekstā viņš pirmo reizi pieminēts sakarā ar 968. gada pečeņegu uzbrukumu Kijevai. 970. gadā, aiziedams karagājienā pret bulgāriem uz Bizantiju, Svens (Svjatoslavs) atstāja par vietvalžiem savus dēlus - Jaropolks valdīja Kijevā, Helgi (Oļegs) nesen pakļauto drevļanu galvaspilsētā Ovručā, bet Valdemārs (Vladimirs Svjatoslavičs) Holmgārdā. Pēc tēva nāves dēli sadalīja valsti trīs daļās.

Pēc tam, kad 975. gadā Helgi (Oļegs) nogalināja Jaropolka karavadoņa Svenelda (vikingu: Sveinaldr) dēlu, 977. gadā starp brāļiem izcēlās karš. Jaropolks aplenca Ovručas pili, Helgi kaujā krita, bet Valdemārs aizbēga pie Norvēģijas valdnieka Hokona Sigurdsona (Håkon Sigurdsson). Jaropolks sāka valdīt visā Gardarīkē un noslēdza savienību ar Paltejsborgas (Polockas) ķēniņu Ragnvaldu, kas apsolīja viņam savu meitu Ragnhildu (Rognedu) par sievu. 978. vai 980. gadā Valdemārs ar varjagu karadraudzi atgriezās Holmgārdā un no turienes devās karagājienā uz Paltejsborgu, kur ar varu paņēma par sievu Jaropolkam apsolīto Ragnhildu.

Tajā pašā 980. gadā (citos avotos minēts 978. gads) Valdemārs devās karagājienā arī uz Kijevu, bet Jaropolks nocietinājās Rodņas pilī pie Rosas upes. Kad aplenktajā pilī sākās bads, Jaropolks piekrita sarunām ar Valdemāru, bet tika nogalināts.

Ārējās saites

Jaropolka Svjatoslaviča ciltskoks

Atsauces 

Kijevas Krievzeme
Kijevas lielkņazi
Rurika dinastija
958. gadā dzimušie
978. gadā mirušie
Kijivā dzimušie
Vills Ferels

Džons Viljams "Vills" Ferels (; dzimis  Īrvinā, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu komiķis, aktieris, producents un rakstnieks. Viņš sevi apliecināja ar lomu NBC skeču komēdijšovā Saturday Night Live (darbojās tajā laikā no 1995. līdz 2002. gadam). Vills Ferels kopā ar Džeku Bleku, Benu Stilleru, Stīvu Karelu, Vinsu Vonu un brāļiem Ouenu un Lūku Vilsoniem ir viens no Frat Pack locekļiem, ko uzskata par Holivudas komiķu paaudzi, kas apvienoja 20. gadsimta beigas un 21. gadsimta sākumu. Viņš ir viens no Holivudas bagātākajiem aktieriem.

Vills Ferels ir filmējies tādās komēdijās kā "Kā vecajos, labajos laikos" (2003), "Elfs" (2003), "Televīzijas dvēsele" (2004), "Iesper un iekliedzies" (Kicking & Screaming, 2005) "Rikijs Bobijs — ātruma karalis" (2006), "Uz slavas asmens" (2007), Semi-Pro (2008) un "Zudusī pasaule" (Land of the Lost, 2009). 2007. gadā viņš kopā ar Ādamu Makeju izveidoja komēdiju vietni Funny or Die. Citas nozīmīgas lomas atveidojis filmās "Rezerves policisti" (2010), "Kampaņa: vēlēšanu cirks" (The Campaign, 2012), "Kā izdzīvot aiz restēm" (2015), "Šerloks Holmss un doktors Vatsons" (Holmes & Watson, 2018), kā arī ierunājis tēlus animācijas filmās "Ziņkārīgais Džordžs" (Curious George, 2006) un "Megamainds" (2010).

Saņēmis Emmy balvas nomināciju par dalību Saturday Night Live, un trīs Zelta globusa balvas nominācijas par lomām filmās "Producenti" (The Producers, 2005) un "Izdomātā dzīve" (2006), un par filmas "Vara" (2018) producēšanu. 2015. gadā žurnāla GQ britu versija izvēlējās viņu par labāko gada komiķi.  Ferels saņēma savu zvaigzni Holivudas Slavas alejā.

Viņa tēvs Rojs Lī Ferels bija grupas The Righteous Brothers dalībnieks.

Atsauces

Ārējās saites 

1967. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Uzvara (Gailīšu pagasts)

Uzvara (agrāk arī Dvari, Kamarde) ir ciems Bauskas novada Gailīšu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Mūsas kreisajā krastā  no novada centra Bauskas un  no Rīgas. Ziemeļos Žūku strauts to atdala no Pīrāgiem, ar ko Uzvara faktiski saplūdusi.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap Dvaru (Dwaren, Dwarren, arī Dvori) pusmuižu un Novadnieku viensētu. Pēc Otrā pasaules kara attīstījās kā kolhoza «Uzvara» centrālais ciemats. Uz kolhoza-agrofirmas bāzes 1995. gadā Uzvarā dibināja zemkopības uzņēmumu SIA "Uzvara-lauks", kas nodarbojas ar graudu, rapša, lauku pupu un zirņu audzēšanu un realizāciju, kā arī kviešu šķirnes sēklu materiāla pavairošanu un pārdošanu.

Uzvarā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras centrs «Kamarde», pasts, Gailīšu doktorāts, vairāki uzņēmumi, veikali, vīna darbnīca un sveču liešanas darbnīca. Ciema centrā pie "Uzvara-lauks" biroja un pagasta pārvaldes 1965. gadā atklāts piemineklis Otrajā pasaules karā kritušajiem Gailīšu ciema iedzīvotājiem un 1944. gada vasarā tā apkārtnē kritušajiem Sarkanās armijas karavīriem,, kurš 2022. gadā demontēts.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Igors Rurikovičs

Igors Rurikovičs jeb Ingvars (baznīcslāvu: Игорь, , vikingu: Ingvar; dzimis ap 878., miris 945. gadā) bija Kijevas (Kenugardas) kagans no 912. gada līdz savai nāvei 945. gadā, kad viņu meslu ievākšanas laikā nogalināja drevļani.

Dzīvesgājums 
Ingvars bija rusu ķēniņa Rurika dēls. Nestora hronikas tekstā minēts, ka 879. gadā Ruriks nomira, atstādams savu dēlu Igoru sava radinieka Oļega (Ѡлгъ, Helgi) audzināšanā. 882. gadā ķēniņš Helgi ar Ingvaru pakļāva Smalesku (Smaleskja, Smoļenska) un Ļubeču un devās lejup pa Dņepru līdz sasniedza Kenugardas (Kijevas) pilsētu, kurā valdīja varjagu karadraudze Askolda un Dira vadībā. Atbraucēji izlikās par varjagu tirgotājiem, kas dodas uz grieķu zemēm, uzaicināja abus uz pārrunām, kuru laikā paziņoja, ka "jūs neesiet ķēniņi un neesiet no ķēniņu dzimtas, bet Rurika dēls ir" un lika nogalināt Ingvara vārdā.

907. gadā Helgi devās karagājienā uz Grieķu zemi un atstāja Ingvaru Kijevā par vietvaldi, bet pēc Helgi nāves 912. gadā Ingvars kļuva par Kijevas kaganu. 914. gadā karoja ar drevļaniem un paaugstināja viņu meslus. 915. gada sirojuma laikā viņš Dņepras lejtecē pirmo reizi sastapās ar pečeņegu karavīriem, ar kuriem tika noslēgts miers, kas ilga līdz 920. gadam.

941.-944. gadā Ingvars vadīja rusu un pečeņegu karagājienus uz Konstantinopoli (Cargradu). 944. gadā grieķi aizdedzināja rusu sirotāju kuģus ar "grieķu uguni" (naftas degmaisījumu).

945. gadā Ingvars, pārkāpjot tradīcijas, devās ievākt otro reizi gadā meslus no drevļaniem un tika nogalināts pie Korosteņas (Искоростень) pilsētas. Savukārt pēc Bizantijas hronista Leona Diakona ziņām Ingvaru nogalinājuši "ģermāņi", piesienot pie koku stumbriem un pārraujot uz pusēm.

Ķēniņa Ingvara ciltskoks

Atsauces 

Kijevas Krievzeme
Kijevas lielkņazi
Rurika dinastija
870. gados dzimušie
945. gadā mirušie
Priedaine (Kurmāles pagasts)

Priedaine ir ciems Kuldīgas novada Kurmāles pagastā. Izvietojies Kuldīgas pilsētas dienvidaustrumu pierobežā Kurmāles upītes kreisajā krastā pie autoceļa P119  no pagasta centra Vilgāles,  no novada domes Kuldīgā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā Kuldīgas SCO un DzKR ciemats. Priedainē atrodas bibliotēka, medpunkts, veikals, vairāki uzņēmumi.

Atsauces
Vilgāle

Vilgāle (agrāk arī Saldenieki) ir ciems Kuldīgas novada Kurmāles pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienvidos Vilgāles ezera ziemeļu krastā  no novada centra Kuldīgas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā padomju saimniecības «Vilgāle» centrālais ciemats. Vilgālē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, doktorāts, bibliotēka, Vārdupes pasta nodaļa, brīvdabas estrāde, vairāki veikali.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Haifa

Haifa (, kheifá, ; , ḥayfā, ) ir lielākā pilsēta Izraēlas ziemeļos, Haifas apgabala administratīvais centrs. Tajā 2018. gadā dzīvoja 284 tūkstoši iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir trešā lielākā pilsēta valstī pēc Jeruzalemes un Telavivas. Haifa atrodas Vidusjūras krastā kopš 18. gadsimta, lai gan arī pirms tam šeit bija apdzīvota vieta, bet ar citiem nosaukumiem. Haifas aglomerācijā iedzīvotāju skaits pārsniedz 920 tūkstošus.

Haifā atrodas bahāisma pasaules centrs. Uz turieni regulāri dodas bahāisma svētceļotāji.

Demogrāfija 
2018. gadā Haifā dzīvoja 283,6 tūkstoši iedzīvotāji. Lielākā daļa no iedzīvotājiem ir ebreji. 25% no populācijas ir imigranti no bijušās Padomju Savienības. Allaž Haifā ir bijis salīdzinoši daudz arābi (aptuveni 10%), tāpēc tā ir izveidojusies kā savdabīgs ebreju un arābu sadarbības piemērs, ko veicina arī Haifas Universitātes izveidotais Ebreju un arābu centrs.

Izglītība 
1963. gadā dibināta Haifas Universitāte, kas atrodas Karmela kalna pakājē (Karmela kalns atrodas ārpus Haifas teritorijas). Haifā atrodas arī Izraēlas Tehnoloģiju institūts (, Tekhniyon).

Sports 
Haifā bāzējas divi Izraēlas futbola augstākās līgas klubi: Haifas "Maccabi" un Haifas "Hapoel". Haifas "Maccabi" regulāri startē arī Eiropas kausos un ir kļuvis par pirmo Izraēlas klubu, kas spēlēja UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā.

Izraēlas basketbola augstākā līgā spēlē tikai viens klubs no Haifas: Haifas "Maccabi".

1996. gadā pilsētā notika pasaules čempionāts vindsērfingā.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

Izraēlas pilsētas
78violet

78violet (iepriekš zināms kā Aly & AJ) ir amerikāņu poproka grupa, kuras sastāvā ir māsas Amanda un Elisone Mičalkas.

Viņas piedzima Kalifornijas štata Torensā, taču uzauga Vašingtonas štata Sietlā. Abas māsas ir aktrises, dziedātājas, dziesmu autores un ģitāristes. 2004. gadā viņas parakstīja līgumu ar Hollywood Records. Debijas albumu Into the Rush grupa izdeva 2005. gada 17. augustā. ASV topos tas debitēja 36. vietā, pirmajā nedēļā tas tika pārdots 24 tūkstošos kopiju un vēlāk tika sertificēts ar platīna disku pēc RIAA sistēmas. Par albumu Into the Rush grupa tika nominēta Contemporary Inspirational Artists of the Year balvai 2006. gadā, vēlāk albums visā pasaulē tika pārdots vairāk nekā vienā miljonā kopiju.

Otrais studijas albums Insomniatic ASV topos debitēja 15. vietā ar pārdotiem vairāk nekā 39 tūkstošiem kopiju. Albuma vadošais singls Potential Breakup Song tika sertificēts ar platīna disku pēc RIAA sistēmas. Grupa sākotnēji plānojā trešo studijas albumu izdot 2009. gadā, taču tā izdošana vairākkārt tikusi atlikta.

2009. gadā grupa nosaukumu Aly & AJ nomainīja uz 78violet.

Diskogrāfija 
 Into the Rush (2005)
 Acoustic Hearts of Winter (2006)
 Insomniatic (2007)
 Ten Years (2017)

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa

2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
ASV popgrupas
ASV poproka grupas
Eštons Ītons

Eštons Ītons (; dzimis ) ir amerikāņu vieglatlēts, startē daudzcīņā. Viņš ir  zelta medaļas ieguvējs. 2012. gadā laboja pasaules rekordu desmitcīņā, uzlabojot to līdz 9039 punktiem. Šo pasaules rekordu uzlaboja 2015. gada Pasaules čempionātā līdz 9045 punktiem. Otrs desmitcīņnieks vieglatlētikas vēsturē pēc Romana Šebrles, kas pārsniedz 9000 punktu robežu.

E. Ītonam pieder arī pasaules rekords septiņcīņā telpās. 2012. gada NCAA čempionātā telpās viņš pārspēja Dena O'Braiena 17 gadus veco rekordu par 23 punktiem. 2011. gadā sacensībās Tallinā, Igaunijā, sportists rekordu uzlaboja līdz 6568 punktiem, bet 2012. gada Pasaules čempionātā telpās izcīnīja zelta medaļu ar vēl augstāku rezultātu — 6645.

2011. gada Pasaules čempionātā Tegu E. Ītons izcīnīja sudraba medaļu ar 8505 punktiem, zaudējot vienīgi tautietim Trejam Hārdijam. 2012. gada jūnijā E. Ītons laboja Romanam Šebrlem piederējušo pasaules rekordu desmitcīņā, uzlabojot to par 13 punktiem līdz 9039 punktiem. E. Ītons uzvarēja arī  Londonā, 2013. gada Pasaules čempionātā Maskavā un 2015. gada Pasaules čempionātā Pekinā.

IAAF atzina E. Ītonu par 2015. gada labāko vieglatlētu.

Personiskie rekordi

Lielākie sasniegumi

Atsauces

Ārējās saites 
 

 

1988. gadā dzimušie
ASV vieglatlēti
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Desmitcīņnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Līvbērze

Līvbērze ir ciems Jelgavas novada Līvbērzes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Bērzes kreisajā krastā pie autoceļa P98 un Jelgavas—Tukuma dzelzceļa  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados pie bijušās Līvbērzes pagasta valdes 3 km uz dienvidiem no bijušās Līvbērzes muižas (Lieven-Bersen) kā padomju saimniecības «Jelgava» un ciema padomes centrālais ciemats. Līvbērzē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, ģimenes ārsta prakse, bibliotēka, pasta nodaļa, vairāki veikali un katoļu baznīca.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Gauja (Inčukalna pagasts)

Gauja (agrāk arī Gaujaslīči) ir ciems Siguldas novada Inčukalna pagastā. Izvietojies Gaujas kreisajā krastā pie autoceļa A2 starp Krustiņiem un Egļupi  no pagasta centra Inčukalna,  no novada centra Siguldas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojās pēckara gados un attīstījās kā zvērsaimniecības «Gauja» ciemats. Gaujā atrodas pasts, dienas centrs «Gauja», bērnudārza filiāle «Lapsiņas» un sociālās aprūpes māja «Gauja».

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Konstantīns Glazačovs

Konstantīns Glazačovs (; dzimis 1985. gada 18. februārī Arhangeļskā) ir krievu hokejists, kreisais malējais uzbrucējs. Pašlaik (2018) Glazačovs spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Vladivostokas "Admiral" rindās.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Konstantīns uzsāka Jaroslavļas "Lokomotiv" sistēmā, 2002.—03. sezonā debitējot arī Krievijas Superlīgā, kopā ar komandu izcīnot līgas čempiona titulu. Pēc sezonas beigām 2003. gada NHL draftā spēlētāju izvēlējās Nešvilas "Predators", taču uz Ziemeļameriku Glazačovs tā arī nedevās. 2004.—05. sezonā Glazačovs nonāca Novosibirskas "Sibir" sastāvā, taču jau nākamajā sezonā bija atgriezies Jaroslavļā.

No 2008. līdz 2010. gadam uzbrucējs spēlēja Astanas "Baris" rindās, taču 2010.—11. sezonu aizvadīja Minskas "Dinamo" sastāvā. 2011.—12. sezonu Glazačovs iesāka Magņitogorskas "Metallurg" sastāvā, taču novembrī tika aizmainīts uz Kazaņas "Ak Bars" vienību. 2012.—13. gada sezonā uzbrucējs spēlēja uzreiz trīs KHL klubos, sezonu uzsākot Sanktpēterburgas SKA rindās, tad pievienojoties Novosibirskas "Sibir", bet to noslēdzot jau Hantimansijskas "Jugra" ierindā.

2013. gada vasarā Glazačovs pievienojās Maskavas "Dinamo" rindām. Tās rindās spēlēja līdz 2015. gada novembrim, kad tika aizmainīts uz Maskavas "Spartak". 2017. gadā pievienojās Vladivostokas "Admiral".

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Habarovskas "Amur" spēlētāji
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
Astanas "Baris" spēlētāji
Minskas "Dinamo" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Hantimansijskas "Jugra" spēlētāji
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Vladivostokas "Admiral" spēlētāji
Arhangeļskas apgabalā dzimušie
Melanholija (filma)

"Melanholija" () ir 2011. gada zinātniskās fantastikas psiholoģiska drāma, ko režisējis dāņu režisors Larss fon Trīrs. Filmas stāsts ir par divu māsu nesaskaņām laikā, kad Zemei tuvojas Planēta klaidonis, draudot sadurties ar Zemi. Trīra ideja bija attēlot to, kā depresijas nomākts cilvēks augsta stresa apstākļos izturas daudz mierīgāk nekā citi cilvēki. Filma galvenokārt tika producēta Dānijā, tomēr tika iesaistīti arī starptautiski filmu veidotāji no Zviedrijas, Francijas, Vācijas un Itālijas. Filmēšana notika Zviedrijā.

"Melanholija" ir uzņemta, ietekmējoties no vācu romantisma. Par filmas titulmūziku tika izvēlēta Riharda Vāgnera uvertīra no operas "Tristans un Izolde".

Filmas pirmizrāde notika 2011. gada maijā 64. Kannu kinofestivālā. Tās preses konference izpelnījās īpašu uzmanību ar Trīra divdomīgajiem izteikumiem par Ādolfu Hitleru un nacismu, pēc kura festivāla vadošās personas pasludināja Trīru par persona non grata. Viena no galveno lomu atveidotājām Kirstena Dansta saņēma kinofestivāla labākās aktrises balvu.

Filmu var iedalīt trīs daļās, kuru uzbūve ir ļoti līdzīga operas struktūrai. Būtībā šo filmu var uztvert kā režisora interpretāciju par Riharda Vāgnera operu "Tristans un Izolde".

Skaņu celiņā dominē Riharda Vāgnera operas "Tristans un Izolde" uvertīra, kas atkārtojas un pastiprina filmas narratīvu – var teikt – filma ir "pieslīpēta", lai derētu operai. Kopumā filmas sižeta līnijas var izdalīt vairākos līmeņos – galvenā tēma, kas tiek risināta, ir pasaules bojāeja un rīcība šādos gadījumos, kas kopumā nerezumējas. Papildlīnijas, kas izceļ galveno – civilizācijas sasniegumi un pieņēmumi, cilvēcīgas reakcijas, haoss, depresija. Filmas sākumā režisors atklāj, kā beigsies filma, un tas palīdz koncentrēties uz izrādītajām emocijām un jūtām, reakciju ķēdēm, ko risina personāži. Pats režisors atzīst, komentējot filmas beigas: "Līdzīgi kā "Titānikā" - neviens cits nobeigums nevarētu būt vēl nobeidzošāks".

Atsauces

Ārējās saites 
  

Dānijas zinātniskās fantastikas filmas
Zviedrijas zinātniskās fantastikas filmas
Francijas zinātniskās fantastikas filmas
Vācijas zinātniskās fantastikas filmas
2011. gada filmas
Larsa fon Trīra filmas
Eiropas Kino balvas ieguvējas filmas
Andersons Luišs di Abreu Oliveira

Andersons Luišs di Abreu Oliveira (; dzimis ), plašāk pazīstams kā Andersons (Anderson), ir bijušais brazīliešu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, Brazīlijas izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Andersons ir Turcijas Pirmās līgas kluba Adana Demirspor trenera asistents.

Karjeru uzsāka Grêmio klubā, kā sastāvā 2005. gadā uzvarēja Brazīlijas čempionāta B sērijā, tādējādi kvalificējoties nacionālajam čempionātam. Pēc tam viņš uzsāka karjeru Eiropā, parakstot līgumu ar Portugāles klubu Porto. Tā sastāvā viņš divas reizes uzvarēja Portugāles čempionātā. Kopš 2007. gada pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Manchester United. Tā sastāvā trīs reizes triumfējis Premjerlīgā, divas reizes Futbola līgas kausā, 2008. gadā uzvarēja UEFA Čempionu līgā.

Brazīlijas izlases sastāvā uzvarēja 2007. gada Copa America un Brazīlijas U-23 izlases sastāvā izcīnīja bronzas medaļu 2008. gada Pekinas Olimpiskajās spēlēs.

Sasniegumi 
Grêmio

 Brazīlijas B sērija: 2005

Porto

 Portugāles Premjerlīga: 2005–06, 2006–07
 Taça de Portugal: 2005–06

Manchester United

 Anglijas Premjerlīga: 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2012–13
 Anglijas Līgas kauss: 2008–09
 FA Community Shield: 2011, 2013
 UEFA Čempionu līga: 2007–08
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2008

Brazīlija

 Copa América: 2007
 Vasaras olimpiskās spēles: 2008

Individuālie sasniegumi

 Zelta puisēns: 2008

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Riugrandi du Sulā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
Brazīlijas futbola treneri
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
FC Porto spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
Fitzgerald

Fitzgerald var būt:
 Ella Ficdžeralda — amerikāņu dziedātāja;
 Lerijs Ficdžeralds — ASV amerikāņu futbola spēlētājs.

Uzvārdi
Nākotne (ciems)

Nākotne ir ciems Jelgavas novada Glūdas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Auces upes krastos pie autoceļa P97  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojās pēckara gados kā kolhoza «Nākotne» centrālais ciemats. Nākotnē atrodas pagasta pārvalde, Šķibes pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, bibliotēka, pasts.

Šajā ciematā ir arī ražojošie uzņēmumi, kā piemēram, gaļas kombināts "Nākotne", kurš ir lielākais uzņēmums šajā ciematā.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Lošupe

Lošupe ir upe Kurzemes rietumu piekrastē. Sākas no Būšnieku ezera Ventspils pilsētas ziemeļos un ietek Baltijas jūrā. Uz Lošupes iztekas izbūvēta caurtece, kas regulē ezera līmeni. Upi netālu no iztekas šķērso Staldzenes iela. Pie ietekas jūrā šķērso stāvkrastu pa līdz  dziļu gravu.

Atsauces 

Ventspils upes
Marko Belinelli

Marko Stefano Belinelli (; dzimis ) ir itāļu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, Itālijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) pārstāv Itālijas klubu Boloņas "Virtus". Iepriekš 13 sezonas spēlējis Nacionālajā basketbola asociācijā, kļūdams par čempionu Sanantonio "Spurs" sastāvā 2014. gadā.

Karjera 
Karjeru uzsāka Boloņas "Virtus" sastāvā, vēlāk spēlēja arī Boloņas "Fortitudo". 2007. gada NBA draftā viņu Goldensteitas "Warriors" izraudzījās ar kopējo 18. kārtas numuru pirmajā kārtā. "Warriors" sastāvā viņš spēlēja līdz pat 2008.—2009. gada sezonai, pēc tam vienu sezonu aizvadīja Toronto "Raptors" vienībā, taču kopš 2010.—2011. gada sezonas spēlēja Ņūorleānas "Hornets" klubā. Individuāli veiksmīgākā sezona NBA viņam bija 2010.—2011. gada sezona, kad piedalījās 80 regulārās sezonas spēlēs, vidēji spēlē guva 10,4 punktus. Pirmajā sezonā "Hornets" sastāvā viņš arī kvalificējās izslēgšanas spēlēm. Klubā nospēlēja divas sezonas, pēc tam pārgāja uz Čikāgas "Bulls", kurā aizvadīja vienu sezonu.

2013. gada jūlijā kļuva par Sanantonio "Spurs" spēlētāju. Kluba sastāvā sasniedza 2014. gada finālsēriju, kurā tika pārspēta Maiami "Heat", tādējādi kļūstot par NBA čempioniem. "Spurs" sastāvā M. Belinelli nospēlēja vēl vienu sezonu, bet tad pārcēlās uz Sakramento "Kings", pēc tam Šarlotes "Hornets", Atlantas "Hawks" un Filadelfijas "76ers". 2018. gada vasarā spēlētājs atgriezās Sanantonio "Spurs".

2020. gada rudenī, pēc 13 sezonām NBA, M. Belinelli atgriezās savā pirmajā profesionālajā klubā Boloņas "Virtus" Itālijas līgā.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Itālijas basketbolisti
Uzbrūkošie aizsargi
Goldensteitas "Warriors" spēlētāji
Toronto "Raptors" spēlētāji
Ņūorleānas "Pelicans" spēlētāji
Čikāgas "Bulls" spēlētāji
Sanantonio "Spurs" spēlētāji
Sakramento "Kings" spēlētāji
Šarlotas "Hornets" spēlētāji
Atlantas "Hawks" spēlētāji
Filadelfijas "76ers" spēlētāji
NBA čempioni
Veids Belaks

Veids Belaks (;  — ) bija profesionāls kanādiešu hokejists, spēlēja aizsarga un uzbrucēja pozīcijās.

1994. gada NHL draftā viņu Kvebekas "Nordiques" izraudzījās ar kopējo 12. kārtas numuru. Karjeras laikā pārstāvēja NHL klubus Kolorādo "Avalanche", Kalgari "Flames", Toronto "Maple Leafs", Floridas "Panthers" un Našvilas "Predators". NHL kopumā aizvadīja 549 regulārās sezonas spēles, kurās guva 8 vārtus un 25 rezultatīvas piespēles, kā arī saņēma 1263 soda minūtes.

2011. gada 8. martā V. Belaks nolēma beigt hokejista karjeru.  viņš tika atrasts miris savās mājās, vēlāk tika atklāts, ka nāves iemesls bijusi pašnāvība. Viņš ir trešais NHL hokejists, kurš miris pēc 2010.—2011. gada NHL regulārās sezonas beigām.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1976. gadā dzimušie
2011. gadā mirušie
Kanādas hokejisti
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Floridas "Panthers" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Pašnāvnieki
Jūdžīns O'Nīls

Jūdžīns Gledstouns O'Nīls (; dzimis , miris ) bija amerikāņu dramaturgs, 1936. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts, Pulicera balvas laureāts (1920, 1922, 1928, 1957).

Dzimis Ņujorkā, Ellas (Kvinlanes) O'Nīlas un amerikāņu aktiera Džeimsa O'Nīla ģimenē. Mācījies katoļu skolā-internātā Ņujorkā. 1902. gadā iestājās protestantu un katoļu internātā Konektikutā. 1906. gadā iestājās Pristonas Universitātē, bet pēc gada pameta mācības. 1909. gadā neskatoties uz tēva iebildumiem apprecējās un kopā ar zelta meklētājiem devās uz Hondurasu, pēc tam uz Angliju un Argentīnu, kur klaiņoja un ubagoja. 1911. gadā atgriezās Ņujorkā. 1912. gadā sāka rakstīt lugas. Kopš 1914. gada sāka apmeklēt Dž. P. Bekera dramaturģijas seminārus Hārvarda Universitātē. 1916. gadā notika viņa pirmās lugas uzvedums Bound East for Cardiff. No 1920. gada viņa lugas sāk uzvest Brodvejā. No 1920. līdz 1923. gadam dramaturgs zaudēja tēvu, māti un brāli, 1928. gadā izšķīrās ar otro sievu. 1929. gadā apprecējās trešo reizi, par viņa jauno sievu kļuva aktrise Karlote Montreja. No 1920. līdz 1943. gadam sarakstījis vairāk par 20 lugām. 1936. gadā dramaturgs kļuva par Nobela prēmijas literatūrā laureātu. 1943. gadā nervu sistēmas traucējumu dēļ pilnībā zaudēja darbaspējas.

Ārējās saites 

 
 Oficiālā mājaslapa

 Jūdžins O'Nīls Nobela prēmiju sarakstā
 Jūdžina O'Nīla autobiogrāfija

1888. gadā dzimušie
1953. gadā mirušie
ASV dramaturgi
Nobela prēmijas laureāti literatūrā
Ņujorkā dzimušie
Upesciems (Garkalnes pagasts)

Upesciems (agrāk arī Berģi, Atvari) ir apdzīvota vieta Ropažu novada Garkalnes pagastā, kas izveidojusies starp Rīgas apvedceļu A4 un Lielo Juglu. 

Dažādus notikumu apkopojumus, kopš 2020. gada vasaras, var aplūkot Upesciema laikrakstā "Upesicema Ziņas", kurā regulāri tiek publicētas aktualitātes un notikumi Upesciemā.

Upesciema ciems ir veidojies ap bijušās Berģu muižas (Bergshof) centru. 1922. gadā uz muižas kungu māju pārcelta 1870. gadā dibinātā Berģu skola. 1960. gados pie Berģu skolas sākta zivsaimniecības «Upesciems» centrālā ciemata būvniecība. 20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā Upesciema apkārtnē sākās strauja privātmāju ciematu būvniecība. Upesciema teritoriju veido senais ciema centrs, kā arī jaunie ciemati Dumbrāji, Padebeši, Silezers, Ziemeļnieki un citi. 

Upesciemā atrodas Berģu Mūzikas un mākslas pamatskola, Upesciema Tautas bibliotēka, ārsta privātprakse, dienas centrs, veikals, futbola laukums, dabīgās zāles regbija/futbola stadions, petanka laukums, muižas parks un vairākas atpūtas vietas.

2020. gada 11. martā tika atklāta jaunā Berģu Mūzikas un mākslas pamatskolas piebūve. Jaunā ēka ir aprīkota ar dažādām modernām tehnoloģijām. Piebūvē ir sākumskolas mācību klases, bet ēdnīca un sporta zāle ir paredzēta arī pamatskolas skolēniem. Drīzumā ir plānots uzsākt 2. kārtas būvniecību, lai izveidotu jaunas mācību telpas un skolu, iespējams, pārveidotu par vidusskolu.

Upesciems atrodas  no novada domes Ulbrokā, 5 km no pagasta pārvaldes Berģos un  no Rīgas centra.

Ārējās saites 

 Ropažu novada mājaslapa
 Berģu Mūzikas un mākslas pamatskola
 Jaunākā informācija par notiekošo Upesciemā – "Upesciema Ziņas"

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Agris Galvanovskis

Agris Galvanovskis (dzimis ) ir bijušais latviešu basketbolists, pēc spēlētāja karjeras beigām — treneris. Pašlaik ir jaunatnes treneris BS Rīga sistēmā, kā arī treneru komisijas priekšsēdētājs Latvijas Basketbola savienībā.

Jau spēlētāja karjeras beigās A. Galvanovksis bija spēlējošais treneris Gulbenes ASK/Buki. Pēc tam trenējis BK Ventspils un BK Liepājas lauvas. 2009. gadā kā BK Ventspils treneris kļuva par LBL čempionu. Tāpat trenēja Latvijas vīriešu U-20 izlasi 2008. un 2011. gada Eiropas U-20 čempionātā. No 2012. gada jūnija līdz 2014. gada decembrim A. Galvanovskis trenēja Ukrainas klubu "MBK Mykolaiv". 2014. gada decembrī viņš kļuva par "Barons LDz" galveno treneri. Pēdējā pieaugušo komanda, ko A. Galvanovskis trenējis, bija BK Jēkabpils, ar kuru viņš strādāja līdz 2021. gadam.

Vēlākajos gados vairāk pievērsies jauno basketbolistu sagatavošanai. Pašlaik ir jaunatnes treneris BS Rīga sistēmā, kā arī treneru komisijas priekšsēdētājs Latvijas Basketbola savienībā. Vadījis dažāda vecuma Latvijas jaunatnes izlases.

Atsauces

Ārējās saites 

 LBS profils

1972. gadā dzimušie
Madonā dzimušie
Latvijas basketbolisti
Latvijas basketbola treneri
Langstiņi

Langstiņi (agrāk arī Lankstiņi) ir ciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies Langstiņu ezera krastā  no pagasta centra Berģiem,  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta sākusi veidoties Langstiņu ezera dienvidu un dienvidaustrumu krastā jau pirms Pirmā pasaules kara kā vasarnīcu ciems. Pēc 2. pasaules kara 700 m uz dienvidiem no ezera izvietota padomju armijas daļa (gaisa armijas sakaru vadības centrs). 1960. gadu beigās Langstiņos bija vairāk kā 40 dzīvojamās mājas, veikals, bērnudārzs, pionieru nometne. Apdzīvotā vieta strauji sāka attīstīties 20. un 21. gadsimtu mijā, kad Langstiņi izveidojās par prestižu privātmāju rajonu. Langstiņos atrodas bērnudārzs, sporta zāle, veikals.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Bruno Šulcs

Bruno Šulcs (, dzimis , miris ) bija mūsdienu Ukrainā dzimis ebreju izcelsmes poļu rakstnieks, kritiķis un grafiķis. Pazīstamākie darbi - 1934. gada stāstu krājums "Kanēļa veikaliņi" (Sklepy cynamonowe) un 1937. gadā izdotais romāns "Sanatorija "Zem smilšu pulksteņa"" (Sanatorium Pod Klepsydrą). Gandrīz visu mūžu pavadījis dzimtajā Drohobičā.

Dzimis ebreju tirgotāja ģimenē. Mācījies ģimnāzijā dzimtajā Drohobičā. Studēja arhitektūru Ļvovas politehnikumā, bet no 1914. līdz 1915. gadam Vīnē mācījās gleznošanu. Pēc Vācijas iebrukuma Polijā Bruno Šulcs tika ievietots Drohobičas geto. 1942. gadā Bruno Šulcu uz ielas nošāva kāds esesietis.

Ārējās saites 

 Bruno Šulca "Kanēļa veikaliņi" 
 Buno Šulca zīmējumi 

Poļu valodā rakstošie
Holokausta upuri
Amatnieki

Amatnieki ir ciems Garkalnes pagasta Ropažu novadā. Izvietojies starp Rīgas apvedceļu A4 un Mazo Juglu  no pagasta pārvaldes centra Berģos,  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra.

2003. gadā ciema statuss noteikts neapbūvētai teritorijai, kurā bija tikai dažas lauku sētas. Apdzīvotā vieta izaugusi vēlākajos gados, attīstot privātmāju ciematu projektus. Izteikts dalījums divās dabas apstākļu joslās — paaugstinātā pamatkrasta un Mazās Juglas palienē. Pirmajā ir priežu mežs, otrajā plešas atmatā aizlaistas kultivētās pļavas un 1990. gados nolaisto zivju dīķu platības. Ciemam atbilstoši apbūvēta ir tikai neliela daļa teritorijas — tā sauktais Ainavu ciemats.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Dankans Edvardss

Dankans Edvardss (;  — ) bija angļu futbolists. Visu karjeru aizvadīja Anglijas klubā Mančestras "United". Tāpat pārstāvēja Anglijas izlasi.

Mazāk kā piecus gadus ilgajā karjerā viņš "United" palīdzēja divas reizes uzvarēt The Football League čempionātā un sasniegt pusfinālu Eiropas kausā.

D. Edvardss kopā ar "United" komandas biedriem gāja bojā lidmašīnas katastrofā Minhenē.

Ārējās saites 
 Mājaslapa 

1936. gadā dzimušie
1958. gadā mirušie
Rietummidlendas grāfistē dzimušie
Anglijas futbolisti
Aviokatastrofās bojā gājušie
Manchester United F.C. spēlētāji
Baltezers (Garkalnes pagasts)

Baltezers ir ciems Garkalnes pagasta Ropažu novadā. Izvietojies Lielā Baltezera austrumu krastā pie autoceļa A1  no pagasta pārvaldes Berģos un  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra. Ziemeļos robežojas ar Ādažu novada Baltezera ciemu, dienvidrietumos — ar Priedkalnes ciemu. Baltezera ciemā teritoriāli iekļauta arī apbūve Mazā Baltezera ziemeļaustrumu krastā pretī Ādažu novada Alderiem.

Apbūve Lielā Baltezera krastā uzsākta jau pirms Pirmā pasaules kara un turpināta pēc tā, kad
Ādažu pagasta teritorijā veidojies vasarnīcu ciems. 1949. gadā, likvidējot pagastu, apdzīvotā vieta sadalīta starp Ādažu un Garkalnes ciema padomēm. Baltezera intensīva attīstība notikusi 1950.—1960. gados, kad vairāku vasarnīcu ēkās atvērta bērnu tuberkulozes sanatorija un uz dienvidrietumiem no tās, izvēloties augstākās, neapplūstošās platības, izdalīti apbūves gabali individuālajai būvniecībai. 1990. gados apbūve notikusi galvenokārt jau apbūvētajās teritorijās. 2000. gados uzsākta neapbūvēto, tostarp applūstošo, ciema ziemeļu daļas teritoriju apguve. Baltezerā atrodas bērnu rehabilitācijas slimnīca «Baltezers», veselības centrs «Baltezers», viesnīca.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Bukulti (Garkalnes pagasts)

Bukulti ir ciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies Rīgas pilsētas pierobežā pie Juglas kanāla un Lielā Baltezera rietumu krasta  no pagasta centra Berģos  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra. Ziemeļos robežojas ar Ādažu novadu, dienvidaustrumos pa kanālu — ar Priedkalnes ciemu.

Bukulti vēstures avotos pirmoreiz minēti 1297. gadā sakarā ar Livonijas ordeņa Ādažu (Neiermīles) pils būvniecību. Pils būves pilnīgi izzudušas, tās vieta atrodas Rīgas pilsētas robežās. 1920.—1930.gados Bukultos Ādažu pagasta lauku teritorijā, izņemot nelielu
ciema veida apbūvi pie Juglas—Baltezera kanāla, bijusi izklaidus apbūve — viensētas, Ādažu mācītāja „ferma”, veikals, pasta un telegrāfa nodaļa Bukulti. 1950.—1980. gados pie kanāla izdalīti apbūves gabali vienģimenes dzīvojamo ēku būvniecībai Rīgas iedzīvotājiem. 1986.gadā tagadējā ciema teritorijas centrālajā daļā dārzkopības sabiedrībām «Baltezers» un «Dārznieks-2» ierādīta zeme 368 dārzu gabalu ierīkošanai. Kapitālu dzīvojamo ēku būvniecība uzsākusies 1990. gados, apgūstot kapitālu vienģimenes ēku būvniecībai gan apbūvētās, gan arī jaunas teritorijas visā tagadējā Bukultu ciema teritorijā. Bukultos atrodas veikals, kafejnīca, vairāki uzņēmumi.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Lūznava

Lūznava (agrāk Dlužņeva, Glužņeva) ir ciems Rēzeknes novadā, kopš 1990.gada Lūznava ir Lūznavas pagasta centrs. 

Ciemā atrodas Lūznavas muiža, kas ir tikusi veiksmīgi atjaunota un tiek izmantota kā pagasta (un ne tikai) kultūras centrs. 

Kopš 2015.gada sākuma Lūznavas muiža ir atvērta apmeklētājiem, un turpina attīstīties kā starptautisks mākslas, mūzikas un vides izglītības centrs, kā arī semināru, apmācību, plenēru, radošo darbnīcu un dažādu meistarklašu norises vieta.

Lūznavas muiža uzskatāma par kompleksu kultūras (arhitektūras) pieminekli: valsts nozīmes pieminekļi ir muižas apbūve, klēts, kungu māja (Jaunā pils), parks, bet muižas saimniecības ēka ir vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.

Muižas simniecības ēkā ir izvietota Lūznavas pagasta bibliotēka.

Slēgtajā Lūznavas profesionālajā vidusskolā izveidota Nacionālo bruņoto spēku militārā bāze

Profesionālā mācību iestāde (tās nosaukums vairākkārt mainījies) Lūznavā darbojās no 1945.gada līdz 2014.gadam.

Atsauces

Ārējās saites 
 Lūznavas pagasta mājaslapa 
 Rēzeknes novada informatīvais portāls

Latvijas pagastu centri
Makstenieki

Makstenieki (agrāk Krievupe) ir ciems Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies pagasta vidienē Krievupes krastos  no pagasta centra Berģiem,  no novada centra Ulbrokas un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta sākusi veidoties 1980. gados, kad uz vairāku pirmspadomju laika viensētu zemēm izveidojās dārzkopības kooperatīva «Krievupe» apbūve un dārzi. Lielākā daļa bijušā dārzkopības kooperatīva apbūves izvietojusies neapplūstošajā platībā.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi