joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gogoļa iela

Gogoļa iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Maskavas forštates apkaimē. Nelielais ielas posms pie dzelzceļa stacijas ir robeža starp Maskavas forštati un Centru. Gogoļa iela sākas Stacijas laukumā, savienojumā ar 13. janvāra un Marijas ielu un beidzas krustojumā ar Lāčplēša un Firsa Sadovņikova ielu. Ielas kopējais garums ir 1045 metri un tā sastāv no 3—5 braukšanas joslām.

Vēsture 
Tagadējā Gogoļa iela ietver kādreizējo Lāču ielu un Stacijas ielu. Lāču iela atradās tagadējās Gogoļa ielas posmā no Turgeņeva ielas līdz Dzirnavu ielai, bet Stacijas iela savienoja 19. gadsimta 60. gados izveidoto Stacijas laukumu ar Lāču ielu. 1885. gadā Stacijas ielai klāt pievienoja Lāču ielu. Savukārt 1902. gadā, sakarā ar krievu rakstnieka Nikolaja Gogoļa nāves 50. gadadienu, ielu pārdēvēja par Gogoļa ielu. 20. gadsimta 30. gados iela tika pagarināta no Dzirnavu ielas līdz Lāčplēša ielai. Nosaukums vācu okupācijas laikā bija Salaspils iela ().

Ielas raksturojums 
Gogoļa iela aizsākās Centra apkaimes dienvidu daļā, Stacijas laukumā, savienojumā ar 13. janvāra un Marijas ielu, iepretīm Raiņa bulvārim un virzās dienvidu virzienā. Iela caur tuneli, ieejot Maskavas forštates apkaimē, šķērso dzelzceļa uzbērumu un, virzoties garām Rīgas Centrāltirgum, nogriežās dienvidaustrumu virzienā. Līdz tunelim tai ir bruģakmens segums, pārējā garumā to klāj asfaltbetons. Krustojas ar Gaiziņa ielu, kurai iepretīm atrodas Latvijas Republikas Satiksmes ministrija, un Turgeņeva ielu. Posmā starp Turgeņeva un Puškina ielām tā virzās garām Zinātņu akadēmijas augstceltnei. Aiz Puškina ielas krustojuma tā krustojas ar Jēzusbaznīcas un Dzirnavu ielām, nogriežas austrumu virzienā un tālāk iet kā četru joslu iela ar atdalītām brauktuvēm. Krustojas ar Strūgu ielu, aiz tās beidzas krustojumā ar Lāčplēša ielu, kur turpinās kā Jēkabpils iela (tālāk Firsa Sadovņikova iela).

Ielu savienojumi 
Gogoļa iela ir savienota ar šādām ielām:
 13. janvāra iela
 Marijas iela
 Gaiziņa iela ("T" veida krustojums)
 Turgeņeva iela
 Puškina iela
 Jēzusbaznīcas iela
 Dzirnavu iela
 Strūgu iela ("T" veida krustojums)
 Lāčplēša iela/Jēkabpils iela

Interesanti objekti 

 Gogoļa ielā 3 atrodas Latvijas Republikas Satiksmes ministrija, kā arī VAS "Latvijas dzelzceļš" administrācija. Ēka celta 1913. gadā 1895.g. izveidotajai Rīga-Orlas dzelzceļa pārvaldei. Interesanti, ka ēkā no 1920. līdz 1940. gadam darbojās arī Latvijas Mākslas akadēmija.
 Gogoļa ielā 9 atrodas Rīgas Vissvētās Dievmātes pasludināšanas pareizticīgo baznīca (ēkā atrodas arī Nikolaja brīnumdarītāja baznīca). Baznīca celta laikā no 1814. līdz 1818. gadam pēc Teodora Gotfrīda Šulca projekta nodēgošas 1812.g. ugunsgrēka Krievu-Tirgus baznīcas (Рижско-Рынская церковь) vietā.
 Gogoļa ielā 7a atrodas Valsts policijas Latgales priekšpilsētas policijas pārvalde. Padomju okupācijas laikā ēkā atradās Rīgas pilsētas Maskavas rajona milicijas daļa. Līdz 1812.g. šajā vietā atradās pirmā krievu skola Vidzemes guberņā, Rīgas Katrīnas skola.

Skatīt arī 
 Latgales priekšpilsēta
 Centrs
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Ultravox

Ultravox ir britu mūzikas grupa, viena no nozīmīgākajām jaunā viļņa pārstāvēm.

Vēsture 
Dibināta 1973. gadā, kad saucās Tiger Lily, un atradās spēcīgā pankroka ietekmē. 1977. gadā grupa nomaina nosaukumu uz Ultravox! un drīz pēc tam tiek atmesta izsaukuma zīme, tādējādi kļūstot par Ultravox.

Pirmie trīs albumi nekādus panākumus negūst, bet stāvoklis mainās līdz ar Midža Jūra pievienošanos 1979. gadā. Ceturtais albums Vienna iegūst platīna statusu Apvienotajā Karalistē un kļūst par grupas lielāko veiksmi tās vēsturē. Līdz 1986. gadam tiek izlaisti vēl četri studijas albumi, kas visi iekļūst britu top-10. 1986. gadā grupu pamet tās līderi Jūrs (turpina 1985. gadā uzsākto solokarjeru) un Kriss Kross, bet grupa 1988. gadā beidz pastāvēt.

1992. gadā viens no grupas dibinātājiem Bilijs Karijs mēģina atjaunot Ultravox, pieaicinot jaunus dalībniekus. Tiek izlaisti divi studijas albumi, kas nekādus panākumus negūst, un 1996. gadā Ultravox otro reizi pārtrauc darbību.

2008. gadā grupa apvienojas tās klasiskajā sastāvā un dodas Return to Eden koncerttūrē, kas ilgst līdz 2010. gada maijam.

2011. gada 21. janvārī grupas mājas lapā parādās paziņojums, ka Ultravox no pagājušā gada rudens strādā pie jauna albuma.

Diskogrāfija!

Studijas albumi 
 Ultravox! (1977) (kā Ultravox!)
 Ha!-Ha!-Ha! (1977) (kā Ultravox!)
 Systems of Romance (1978)
 Vienna (1980)
 Rage in Eden (1981)
 Quartet (1982)
 Lament (1984)
 U-Vox (1986)
 Revelation (1993)
 Ingenuity (1994)
 Brilliant (2012)

Koncertalbumi 
 BBC Radio 1 Live In Concert 1981 (1991)
 Monument (1983)
 Future Picture (1995)
 Return to Eden: Live at the Roundhouse (2010)

Izlases 
 Three Into One (1980)
 The Collection (1984) (trīskāršais platīns UK)
 Slow Motion (1993)
 If I Was: The Very Best Of Midge Ure & Ultravox (1993)
 Rare, Vol. 1 (1993)
 Rare, Vol. 2 (1994)
 The Voice: The Best of Ultravox (1997)
 Dancing With Tears In My Eyes (1997)
 Extended Ultravox (1998)
 Original Gold (1998)
 The Island Years (1999)
 The Very Best of Midge Ure & Ultravox (2001)
 The Best Of Ultravox (2003)
 Finest (2004)
 The Very Best of Ultravox (CD & DVD) (2009)

Singli

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 

1970. gadu mūzikas grupas
1980. gadu mūzikas grupas
1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Anglijas popgrupas
Anglijas rokgrupas
Anglijas elektroniskās mūzikas grupas
Anglijas sintpopa grupas
Anglijas jaunā viļņa grupas
Anglijas postpanka grupas
Palmu iela

Palmu iela var būt šādās Latvijas pilsētās:
 Palmu iela, Cēsīs
 Palmu iela, Liepājā
 Palmu iela, Rīgā
Jakobs Benjamins Fišers

Jakobs Benjamins Fišers (; 1731—1793) bija vācbaltiešu aptiekārs, grāmatvedis, kolekcionārs un pirmais akadēmiski izglītotais Rīgas dabaszinātnieks, publicējis Vidzemes dabas aprakstu Versuch einer Naturgeschichte von Livland (1778, atkārtots izdevums 1791).

Dzīvesgājums 
Jakobs Benjamins Fišers dzimis 1731. gada 13. oktobrī Rīgā aptiekāra ģimenē. Mācījās Rīgas licejā, pēc tam strādāja tēva aptiekā. Studēja dabaszinības Kopenhāgenas universitātē pie Kracenšteina (1756—1758), no 1761. gada Upsalas universitātē pie Kārļa Linneja, piedalījās K.Linneja botāniskajās ekskursijās.

Pēc atgriešanās Rīgā atsāka strādāt par aptiekāru, bet 1768. gadā viņš pārdeva savu aptieku un kopš 1770. gada strādāja par grāmatvedi Rīgas bāriņu valdē. Uzņemts Rīgas brīvmūrnieku ložā „Zum Schwerdt“, kur vēlāk pildīja sekretāra pienākumus. Šajā laikā viņš sāka kolekcionēt dažādus dabas objektus un senus rokrakstus, sūtīja Cēsu mācītāja H. Baumaņa un Rūjienas mācītāja Gustava fon Bergmaņa savāktās latviešu tautasdziesmas Johanam Gotfrīdam Herderam.
 
1778. gadā J. B. Fišers publicēja savu savākto augu, dzīvnieku un minerālu aprakstus grāmatā Versuch einer Naturgeschichte von Livland ar daudzu augu un dzīvnieku latviskiem un igauniskiem nosaukumiem. Pirmajā darba izdevumā un 1784. gadā Rīgā tam izdotajos papildinājumos aprakstītas 614 augu un 681 dzīvnieku suga, otrajā izdevumā 788 augu un 727 dzīvnieku sugas, augi klasificēti pēc K. Linneja sistēmas. J. B. Fišera bibliotēkā 50 sējumos bija savākti 94 zinātnieku un mākslinieku portreti un viņu dzīves apraksti.

J. B. Fišers miris 1793. gada 27. maijā. Viņa bibliotēku ar 1128 grāmatām un rokrakstiem izpārdeva vairāksolīšanā.

Darbi 
 Publikācija par Vidzemē atrastajiem pārakmeņojumiem "Bedenken über die Versteinerungen in Livland", avīzes "Rigasche Anzeiger" zinātniskajā pielikumā, 1762. 
 Vidzemes dabas apraksts “Versuch einer Naturgeschichte von Livland”, Leipcigā 1778., papildinājumi Rīgā 1784., atkārtots izdevums Kēnigsbergā, 1791.
 Piezīmes Kurzemes fizikālajam zemes aprakstam kopā ar J.B.Fišera pielikumiem viņa Vidzemes dabasizpētes uzmetumam (Anmerkungen zur physischen Erdbeschreibung von Kurland nebst J. B. Fischers Zusätzen zu seinem Versuch einer Naturgeschichte von Livland). Riga: Jos. Fried. Hartknoch (1784) 
 Ložas „Zum Schwerdt“ vēsture - Geschickte der Loge zum Schwerdt in Riga, 1789.
 Priekšlasījums ložā sakarā ar Johana Frīdriha Hartknoha nāvi Die Unsterblichkeit unsers Geistes, Rīgā, 1789.
 Vidzemes un Igaunijas augu herbārijs ar nosaukumu Flora livonica exhibens plantae Livonia Esthonique sponte nascentes, collecta a J.B.Fischer Riga 1797.

Atsauces 

1731. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
1793. gadā mirušie
Vācbaltieši
Latvijas zinātnieki
Brīvmūrnieki
Sarkandaugavas iela

Sarkandaugavas iela ir Rīgas iela, Ziemeļu rajonā, Sarkandaugavas apkaimē. Sarkandaugavas iela sākas krustojumā ar Tilta un Patversmes ielām un beidzas krustojumā ar Zāģeru ielu. Ielas kopējais garums ir 975 metri.

Ielas raksturojums 
Sarkandaugavas iela ir 975 metrus gara iela Sarkandaugavas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Tilta un Patversmes ielām un virzās ziemeļu—ziemeļrietumu virzienā. Iela savienojas ar Ceļinieku ielu, kā arī Svētās Trīsvienības luterāņu baznīcas tuvumā — ar Allažu ielu. Tālāk iela virzās gar Puškina liceju un veido savienojumus ar Limbažu un Lāpstu ielām. Sarkandaugavas iela beidzas krustojumā ar Zāģeru ielu iepretīm alus darītavai "Aldaris" no vienas puses un Aldara parkam no otras puses.

Ielu savienojumi 
Sarkandaugavas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Tilta iela
 Patversmes iela
 Ceļinieku iela
 Allažu iela ("T" veida krustojums)
 Limbažu iela ("T" veida krustojums)
 Lāpstu iela ("T" veida krustojums)
 Zāģeru iela ("T" veida krustojums)

Objekti 
 Sarkandaugavas ielā 1 atrodas Rīgas Svētās Trīsvienības draudzes nams.
 Sarkandaugavas ielā 10 atrodas Svētās Trīsvienības luterāņu baznīca.
 Sarkandaugavas ielā 22 atrodas Puškina licejs.
 Sarkandaugavas ielā 24 atrodas Rīgas Kultūru vidusskola, kā arī bērnu un jauniešu centrs "Laimīte".

Sabiedriskais transports 
Sarkandaugavas ielas posmā no Tilta ielas līdz Lāpstu ielai kursē 5. 9. maršruta tramvaji. Sarkandaugavas ielā atrodas arī 9. tramvaju maršruta galapunkts "Aldaris".

Skatīt arī 
 Ziemeļu rajons
 Sarkandaugava

Ielas Sarkandaugavā
Ziemeļu rajons
.hr

.hr ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistībā ar Horvātiju. Tas tika izveidots 1993. gadā. Domēna sponsors ir Croatian Academic and Research Network (CARNet), kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Šis domēns ir ļoti izplatīts Horvātijā. Zem tā var reģistrēties tikai Horvātijas pilsoņi un Horvātijas organizācijas vai uzņēmumi. Lai gan ir iespējams reģistrēties arī zem atsevišķiem otrā līmeņa domēniem, ļoti izplatīts variants ir reģistrēt domēnu tieši otrajā līmenī.

Ārējās saites 

  IANA .hr whois information

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Horvātijas saimniecība

sv:Toppdomän#H
Kambijs

Kambijs ( — ‘apmaiņa, nomaiņa’) ir veidotājaudi, kas atrodas starp vadaudiem — koksni un lūksni. Kambijs sastopams ne tikai stumbrā, bet arī saknē un pat lapu lielākajās dzīslās. Koku un krūmu kambijs ir izvietots nepārtraukta šūnu gredzena veidā, turpretī lakstaugu kambijs atrodas atsevišķu šūnu grupu veidā vadaudu kūlīšos, to sauc par kūlīšu kambiju. Korķa kambijs ir plāns kambija šūnu slānis starp kokaugu mizas slāņiem, kas piedalās šīs mizas veidošanā. Kambija šūnas ir iegarenas. To garums vairākkārt pārsniedz platumu.

Audi
Tvaika iela (Rīga)

Tvaika iela ir Rīgas iela, Ziemeļu rajona Sarkandaugavas apkaimē. Tvaika iela sākas pie Ganību dambja un beidzas pie Mīlgrāvja kanāla.

Tvaika ielā atrodas Rīgas Psihoneiroloģiskā slimnīca, 49. autobusu maršruta galapunkts "MAN-TESS" un gandrīz Tvaika ielas beigās atrodas arī  5. tramvaja maršruta galapunkts "Mīlgrāvis".

Ielu savienojumi 
Tvaika iela ir savienota ar šādām ielām:
 Ganību dambis
 Aptiekas iela
 Limbažu iela
 Lāpstu iela
 Zāģeru iela
 Gaujienas iela
 Sliežu iela
 Ezera iela
 Degvielas iela
 Lēdurgas iela

Skatīt arī 
 Ziemeļu rajons
 Sarkandaugava

Ārējās saites 
 Tvaika iela portālā Cita Rīga

Ielas Sarkandaugavā
Ziemeļu rajons
Lilijas iela (Rīga)

Lilijas iela ir Rīgas iela, Kurzemes rajona administratīvaja rajonā, Iļģuciema un Dzirciema apkaimēs. Lilijas iela sākas pie Daugavgrīvas ielas un beidzas pie Buļļu ielas krustojuma.

Lilijas ielā atrodas arī 5. tramvaja maršruta galapunkts "Iļģuciems".

Vēsture 
Iela pirmo reizi Rīgas ielu sarakstos minēta jau 1898. gadā ar nosaukumu Emmas iela (). 1928. gadā ielas nosaukums tika nomainīts uz Lilijas ielu. 1924. gadā Vecmīlgrāvī tika izveidota vēl viena iela ar nosaukumu Emmas iela, tāpēc Dzirciema un Iļģuciema ielas nosaukums tika mainīts.

Ielu savienojumi 
Lilijas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Daugavgrīvas iela
 Bēnes iela
 Dagmāras iela
 Reņģes iela
 Buļļu iela

Skatīt arī 
 Kurzemes rajons
 Iļģuciems

Ielas Iļģuciemā
Ielas Dzirciemā
Kurzemes rajons
2009.—2010. gada LBL sezona

2009.—2010. gada LBL sezona bija 19. Latvijas Basketbola Līgas sezona. Tajā piedalījās 14 komandas, kas tika sadalītas divās divīzijās pēc spēku samēra. 1. divīzijā spēlēja sešas spēcīgākās komandas. Par čempioniem kļuva Barons/LMT, finālspēļu sērijā uzvarot Rīgas VEF.

Regulārā sezona

1. divīzija

2. divīzija

Izslēgšanas spēles

1. divīzija 

Ceturtdaļfināli

Pusfināli

Fināli

2. divīzija 

Ceturtdaļfināli

Pusfināli

Fināli

Ārējās saites 
 LBL mājaslapa
 Eurobasket profils 

2009. gads sportā
2010. gads sportā
2009. gads Latvijā
2010. gads Latvijā
2009.-2010.
2011. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle

2011. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle bija 2010.—11. sezonas Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle, kura norisinājās 2011. gada 5. februārī. Spēle tika aizvadīta Sanktpēterburgas Ledus pilī.

Ja iepriekšējās divās Zvaigžņu spēlēs savā spēle notika pēc formāta "Krievijas hokejisti pret ārzemju hokejistiem", tad šī Zvaigžņu spēle bija pirmā, kurā savā starpā sacentās Rietumu un Austrumu konferenču labākie spēlētāji.

Pārbaudījumu uzvarētāji 
 Ātrākais slidotājs — Maksims Afinogenovs (13,96 sekundes)
 Tālākais metiens — Janne Niskala
 Komandu stafete — Jašina komanda
 Precīzākais metējs — Kriss Saimons
 Spēcīgākais metiens — Deniss Kuļašs (177,58 km/st. - pasaules rekords)
 Efektīgākais soda metiens — Jevgēņijs Kuzņecovs
 Ātruma stafete — Jašina komanda

Spēle

Sastāvs

Skatīt arī 
 Kontinentālā hokeja līga 2010-11
 Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle

Ārējās saites 
 Spēles oficiālā mājaslapa

Atsauces 

Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle
2011. gads sportā
1471. gads

1471. gads () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otdienā.

Notikumi 
 martā — Eduards IV Jorks atgriezās Anglijā, lai varētu atgūt karaļa troni.
 21. maijs — Eduards IV kļuva par Anglijas karali, kad tika nogalināts iepriekšējais karalis Henrijs VI Lankasters.
 14. jūlijs — Maskavijas karaspēks sakāva Novgorodas Republiku.
 9. augusts — Siksts IV kļuva par 212. Romas pāvestu.

Nezināms datums 
 Portugāļu jūrasbraucēji kļuva par pirmajiem eiropiešiem, kas šķērsoja ekvatoru un nonāca Dienvidu puslodē.
 Portugāļi atklāja Santome un Prinsipi.

Dzimuši 
 21. maijs — Albrehts Dīrers, vācu mākslinieks, rakstnieks un matemātiķis (miris 1528.)
 7. oktobris — Frederiks I, Dānijas karalis (miris 1533.)
 nezināms datums — Fransisko Pisarro (Francisco Pizarro), spāņu konkistadors (miris 1541.)

Miruši 
 18. janvāris — Go-Hanazono, Japānas imperators (dzimis 1419.)
 14. marts — Tomass Malorijs, angļu rakstnieks (dzimis ap 1405.)
 22. marts — Jirži no Podebradiem (Jiří z Poděbrad), Bohēmijas karalis (dzimis 1420.)
 21. maijs — Henrijs VI Lankasters (Henry VI), Anglijas karalis (dzimis 1421.)
 26. jūlijs — Pāvils II (Paulus II), Romas pāvests (dzimis 1417.)
Fabiāns fon Belinshauzens

Fabiāns Gotlībs fon Belinshauzens (, ; 1778-1852) bija vācbaltu izcelsmes Krievijas Impērijas jūrasbraucējs un kara flotes virsnieks. Tiek uzskatīts par vienu no Antarktīdas pirmatklājējiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Lahetaguses muižā Sāmsalā. Izglītojies Kronštates kadetu korpusā. 1797. gadā ieguvis mičmaņa pakāpi un nosūtīts uz Baltijas flotes Rēveles eskadru. Piedalījies pirmajā krievu kuģojumā apkārt pasaulei Johana Krūzenšterna vadībā (1803—1806) uz fregates Nadežda. 1806. gadā iegūst kapteiņleitnanta pakāpi.

No 1819. līdz 1821. gadam Belinshauzens vadīja kuģojumu apkārt pasaulei ar kuģiem Vostok un Mirnij (komandieris Mihails Lazarevs). Ekspedīcija pētīja Dienvidu okeāna akvatoriju Antarktīdas tuvumā. Galējais dienvidu punkts, ko ekspedīcija sasniedza , bija  pie Fimbula šelfa ledāja frontes. Kuģojuma laikā ekspedīcija atklāja vairākas salas Dienvidu (Pētera I sala, Aleksandra I sala) un Klusajā okeānā (Vostoka sala u.c.). Belinshauzena ekspedīcija bija savā laikā vistālāk uz dienvidiem nokļuvusī.

Vēlāk Belinshauzens kontradmirāļa dienesta pakāpē piedalījās Krievu—turku karā (1828—1829), komandēja Baltijas flotes divīziju. No 1839. gada Kronštates kara gubernators. 

Miris  Kronštatē.

Piemiņa 
Belinshauzena vārdā nosaukti:
 Belinshauzena jūra Antarktīdas piekrastē,
 divi zemesragi Sahalīnas un Dienviddžordžijas salās,
 Belinshauzena sala Dienvidsendviču salās,
 Fadeja sala un Fadeja līcis Laptevu jūras piekrastē,
 Belinshauzena glečers Antarktīdā,
 Belinshauzena kalns Antarktīdā,
 Belinshauzena lielieplaka Dienvidu okeānā,
 Belinshauzena krāteris uz Mēness,
 Belinshauzenas polārstacija Antarktīdā.

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 

1778. gadā dzimušie
1852. gadā mirušie
Ceļotāji
Jura ordeņa kavalieri
Krievijas cilvēki
Vācbaltieši
Sāres apriņķī dzimušie
Kašūbu valoda

Kašūbu valoda (kaszëbsczi jãzëk) ir rietumslāvu valoda. Kašūbu valodu prot aptuveni 106 tūkstoši kašūbi, kas galvenokārt dzīvo Pomožes vojevodistē, Polijā. Tikai aptuveni 3 tūkstoši to lieto ikdienā; bet pārējie kašūbi lielākoties runā poļu valodā. Tā kā kašūbu valodu prot ļoti maz cilvēku, tā ir kļuvusi ļoti līdzīga poļu valodai. Daži valodnieki kašūbu valodu uzskata par stipri pastāvīgu poļu valodas dialektu. Visradniecīgākā valoda kašūbu valodai ir izmirusī slovīnu valoda. UNESCO kašūbu valodai ir piešķīrusi apdraudētās valodas statusu. Kopš 2005. gada kašūbu valodai ir piešķirts reģionālās valodas statuss Pomožes vojevodistē.

Ortogrāfija un izruna 
Kašūbu valodas alfabēts:

Atsauces

Ārējās saites
Audi A4

Audi A4 tiek ražots kopš 1994. gada. A4 ir jaunā paaudze iepriekš veiksmīgajām četrām Audi 80 paaudzēm. Un, kā jau Audi 80 pirmsgājējiem, Audi A4 dizains sastāv no garenās priekšas, kur atrodas motors un aiz motora nekavējoties atrodas transmisija un atkal orientēta gareniski. Parasti piedziņa ir priekšējiem riteņiem, bet dažiem modeļiem, kā tos ir nosaucis Audi, 'quattro' ir četru riteņu piedziņa.

Kopš A4 izlaišanas, tas jau ir bijis pieejams četrās paaudzēs, kuri ir balstīti uz Volkswagen 'B' grupas sērijas platformām. Audi A4 ir Audi 80 turpinājums, kur pirmās paaudzes A4 tiek dēvēts par B5 sēriju, kuru turpina B6, B7 un tagadējā B8 sērija.

Tā virsbūve ir (un vienmēr ir bijusi) kā sedans. Otrās (B6) un trešās (B7) paaudzes Audi A4 bija pieejami arī kā kabrioleti. Kas attiecas uz tagadējo ceturto paaudzi (B8), par kabrioletu, to aizstāja Audi A5 un S5 kabrioletu varianti. Mazākā Audi A3 arī ir ieguvusi sev kabrioleta tipu.

B5 1994-2001 
Pirmās paaudzes Audi A4 tika izlaists 1994. gadā un ražošana sākās 1994. gada novembrī. Tas tika būvēts pēc Volkswagen B5 grupas platformas, kas tiek dalīts ar ceturtās paaudzes Volkswagen Passat. Tam bija standarta motors priekšā un ar standarta priekšpiedziņu, arī vairāki modeļi bija pieejami 'quattro' variantā. A4 tika stādīts priekšā kā četru-durvju sedans.

Audi automašīnu modeļi
Ikebana

Ikebana ir japāņu ziedu izkārtošanas stils. Vārds ikebana ir veidojies no „ikeru”, kas nozīmē sakārtot, novietot, dzīvība, dzimšana un „hana”, kas nozīmē puķe. Iespējamie tulkojumi ir dot dzīvību puķēm vai sakārtot puķes.

Ikebana ir kas vairāk kā vienkārša puķu salikšana trauciņā, tas ir disciplinēts mākslas veids, kurā daba un cilvēcīgums savijas kopā. Pretēji floristikai, kas sakārto puķes pēc to ziedu krāsām, ikebana uzsver citas augu daļas, kā stumbrus un lapas, tādā veidā pievēršot uzmanību līnijām un formām. Lai arī ikebana ir radoša izpausme, tai ir savi noteikumi. Mākslinieka mērķis katrā sakārtojumā ir parādīts caur krāsu kombinācijām, dabīgām formām, elegantām līnijām un parasti piedomātajai sakārtojuma jēgai. Vēl viens ikebanas aspekts ir minimālisms. Sakārtojumā var būt ļoti maz ziedu, kas ir izcelti ar stiebriem un lapām. 

Ikebanas garīgais aspekts ir ļoti svarīgs tās praktizētājiem. Ikebanas laikā noteikti ir jāievēro klusums. Tas ir laiks, kas cilvēkiem jānovērtē dabas lietas, kuras tiem nav laika novērtēt ikdienas dzīvē. Tas ir arī brīdis, kad cilvēks sajūt tuvību ar dabu, kas palīdz atslābināt prātu, ķermeni un dvēseli.

Japāņu puķu sakārtošanas māksla cēlusies 6. gs., kad Japānā ienāca Budisms. Puķu nolikšana pie altāra, lai godinātu Budu, bija daļa no lūgšanām. Ikebana cēlās no puķu dāvināšanas mirušo dvēselēm. Pirmie klasiskie ikebanas stili sākās 15. gs. vidū, pirmie skolnieki un skolotāji bija Budistu priesteri un sekotāji. Ar laiku parādījās arī citas skolas, stili mainījās un ikebana kļuva par ierastu lietu Japānas sabiedrībā.

Ikenobo ir vecākā ikebanas skola, to 15. gs. ir dibinājis Budistu mūks Ikenobo Senno. Tā atrodas Rokkakudo templī Kioto.

Japānas māksla
Koriolisa spēks

Koriolisa spēks ir Zemes griešanās izraisīts novirzīšanās spēks.

19. gadsimta sākumā franču zinātnieks Gaspārs Gustavs de Korioliss pierādīja, ka jebkurš priekšmets, kas kustas gar zemes virsmu ziemeļu puslodē, novirzās pa labi no sākotnējās trajektorijas, bet dienvidu puslodē — pa kreisi. Tas ir saistīts ar Zemes griešanos.

Koriolisa spēks novirza kustību virzienu, bet nemaina ātrumu. Vislielākais Koriolisa spēks ir uz poliem, bet uz ekvatora tas ir 0.

Ārējās saites 

 Zemes radīts spēks, neogeo.lv
 Glossary of Meteorology 

Ģeogrāfija
Klasiskā mehānika
Upmalas iela

Upmalas iela var būt sādās Latvijas pilsētās:
 Upmalas iela, Bauskā
 Upmalas iela, Carnikavā
 Upmalas iela, Garkalnes novadā
 Upmalas iela, Jūrmalā
 Upmalas iela, Liepājā
 Upmalas iela, Līvānos
 Upmalas iela, Salaspils novadā
Lietus mežs

Lietus mežs ir mežs, kuram raksturīgs augsts nokrišņu daudzums. Minimālajam nokrišņu daudzumam ir jābūt lielākam par 2000 mm gadā. Lietus mežus iedala mitrajos tropu mežos un mērenajos lietus mežos. Galvenā atšķirība starp tropiskajiem un mērenajiem lietus mežiem ir ģeogrāfiskā platuma grādos; tropiskie lietus meži ir tuvāk ekvatoram, bet mērenie atrodas mērenajā joslā. Lietus meži atrodas Āzijā, Austrālijā, Amerikā, Centrālajā un Dienvidāfrikā. Lielākais lietus mežs pasaulē ir Amazones lietus mežs, kas atrodas Dienvidamerikā. Lietus meži ir pasaules sarežģītākās ekosistēmas. Kaut gan lietus meži aizņem tikai 6% no planētas virsmas, tie satur vairāk nekā pusi visas pasaules augu un dzīvnieku sugu - liānas, orhidejas, gumijkoki, zeltainie lauvpērtiķi, morfīdi, koati, kāpelētājvardes, sliņķi, boa čūskas, iguānas, jaguāri, lemuri, tapiri, tukani u.c.

Raksturojums 
Lietus meži sastāv no stāviem. Augšējā stāvā augstākie koki paceļas virs mūžzaļu platlapainu koku lapotnes. Ja gaisma kļūst cauri šai lapotnei, to absorbē pamežs, ko veido krūmi. Šo gaismu saņem arī paparžu un lakstaugu zemsedze.

Galvenokārt dzīvnieki dzīvo lapotnē. Putni, piemēram, tukani un makao, izdzīvo no augļiem, pumpuriem un ziedputekšņiem. Citi putni, piemēram, kolibri, barojās ar nektrāru no epifītiem- augiem, kas aug uz kokiem. Zīdītājus, kuri arī dzīvo lapotnē, piemēram, sliņķus un zirnekļpērtiķus, medī jaguāri. Pie lapotnes dzīvniekiem skaita klāt tauriņus un kokvardes. Uz zemes dzīvo čūskas, zirnekļi un skudras. 

Vairāki dzīvnieki, piemēram, sikspārņi, ir aktīvi tikai naktī.

Apdraudējums 
Cilvēki iznīcina lietus mežus peļņas nolūkos. Daudzus kokus nocērt to vērtīgās koksnes dēļ. Milzīgas meža teritorijas izcērt dažādas firmas derīgo izrakteņu vai naftas atradņu meklējumos. Citas teritorijas atbrīvo no kokiem, lai ierīkotu lauksaimniecības platības, tomēr jau pēc dažiem gadiem šī zeme pārvēršas tuksnesī. Lietus mežu izciršana var paātrināt globālo sasilšanu.

Līdz ar lietus mežu izciršanu iet bojā daudzi dzīvnieki, jo tie zaudē savas mājvietas un barošanās vietas. Daudz dzīvnieki tiek arī nomedīti vai sagūstīti un kontrabandas ceļā pārdoti kā mājdzīvnieki.

Aptuvenais gada nokrišņu daudzums (cm)

Atsauces 

Mežs
Biomas
Klimatoloģija
Tenerife

Tenerife (; izrunā: ) ir lielākā no septiņām Spānijai piederošajām Kanāriju salām, Atlantijas okeānā, netālu no Āfrikas piekrastes. Sala ir 2034,38 km2 liela un tajā dzīvo 889 833 iedzīvotāji. Tā ir apdzīvotākā sala Kanāriju salās un apdzīvotākā Spānijai piederošā sala. Augstākā virsotne — darbīgs vulkāns Teide (Pico de Teide) (3718 m) Tenerifes salā. Teide ir arī augstākā virsotne visā Spānijā.

Tenerife ir Kanāriju salu ekonomiskais centrs un viens no ievērojamākajiem tūrisma mērķiem, salu ik gadu apmeklē apmēram 5 miljoni tūristu.

Tenerifē notiek arī viens no pasaules lielākajiem karnevāliem Carnival of Santa Cruz de Tenerife, kas ir iekļauts UNESCO Pasaules kultūras mantojuma sarakstā. Tāpat Tenerife ir vienīgā Spānijai piederošā sala, kurā ir divas lidostas.

Atsauces

Ārējās saites 

 Tenerifes valdība 
 Open Directory Project profils 

Spānija
Kanāriju salas
2009.—2010. gada UEFA Čempionu līgas sezona

2009.—2010. gada UEFA Čempionu līgas sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 55. sezona un 18. zem UEFA Čempionu līgas nosaukuma. Sezona ilga no  ar pirmās kvalifikācijas kārtas spēlēm un noslēdzās  ar finālspēli Santiago Bernabéu stadionā Madridē, Spānijā.

Par Čempionu līgas uzvarētājiem kļuva Itālijas A sērijas klubs Internazionale, kas finālā uzvarēja Vācijas Bundeslīgas klubu Bayern Munich ar rezultātu 2—0. Iepriekšējās sezonas čempioni Barcelona sacensības beidza pusfinālu kārtā, kur divu spēļu summā zaudēja Internazionale klubam.

Spēļu datumi 
Visu kārtu komandu izloze notika Nionā, Šveicē, ja nav norādīts savādāk.

Kvalifikācijas kārta

1. kvalifikācijas kārta 

|}

2. kvalifikācijas kārta 

|}

3. kvalifikācijas kārta 

|-
!colspan="6"|Čempioni

|-
!colspan="6"|Ne-čempioni

|}

Izslēgšanas spēles 

|-
!colspan="6"|Čempioni

|-
!colspan="6"|Ne-čempioni

|}

Grupu turnīrs

A grupa

B grupa

C grupa

D grupa

E grupa

F grupa

G grupa

H grupa

Izslēgšanas spēles

Klasifikācija

Fināls 
2009.—2010. gada UEFA Čempionu līgas sezonas fināls notika Real Madrid mājas spēļu stadionā Santiago Bernabéu Madridē, Spānijā 2010. gada 22. maijā. Finālā piedalījās Itālijas klubs Internazionale un Vācijas klubs FC Bayern Munich. Šajā stadionā bija notikuši trīs Eiropas kausu finālspēles 1957., 1969. un 1980. gadā. Šī bija pirmā reize, kad UEFA Čempionu līgas fināls notika sestdienā. Par spēles galveno tiesnesi tika nozīmēts anglis Hovards Vebs. Abi fināla dalībneiki bija kļuvuši par nacionālo līgu čempioniem un valsts kausa ieguvējiem, kas nozīmēja, ka uzvarētājklubs kļūš tikai par sesto Eiropas klubu, kas ir sasniedzis kontinenta trīskāršo uzvaru.

Statistika

Rezultatīvākie spēlētāji 
2009.—2010. gada UEFA Čempionu līgas sezonas rezultatīvākie spēlētāji (neskaitot kvalifikācijas kārtu):

 Avots: Top Scorers – Final – Saturday 22 May 2010 (after matches)

Atsauces

Ārējās saites 
 UEFA mājaslapa 

2009. gads futbolā
2010. gads futbolā
UEFA Čempionu līga
2009.—2010. gada ULEB Eirokausa sezona

2009.—2010. gada ULEB Eirokausa sezona bija 8. ULEB Eirokausa sezona. Sezona sākās ar kvalifikācijas kārtu  un beidzās ar finālu .

Par Eirokausa čempionu kļuva Power Electronics Valencia klubs no Spānijas Liga ACB, kas finālā uzvarēja Vācijas Bundeslīgas līgas klubu ALBA Berlin ar rezultātu 67:44. Spēlē par trešo vietu cits Spānijas klubs Bizkaia Bilbao Basket uzvarēja Grieķijas klubu Panellinios BC ar rezultātu 76:67. Bizkaia Bilbao Basket sastāvā spēlēja latviešu basketbolists Jānis Blūms.

Kvalifikācija

Regulārā sezona

A grupa

B grupa

C grupa

D grupa

E grupa

F grupa

G grupa

H grupa

Top 16 
Top 16 turnīrs notika laika posmā no 27. janvāra līdz 11. martam. Top 16 turnīra kārtai kvalificējās katras regulārās sezonas grupas pirmās četras vietas ieņūmušās komandas. Grupu izloze notika 18. janvārī 13:00 (CET) Barselonā, Spānijā.

I grupa

J grupa

K grupa

L grupa

Ceturtdaļfināli

Final Four

Atsauces

Ārējās saites 
 ULEB oficiālā mājaslapa 
 Eiropas kausa oficiālā mājaslapa 

ULEB Eirokauss
2009. gads sportā
2010. gads sportā
2022. gada FIFA Pasaules kauss

2022. gada FIFA Pasaules kauss () ir starptautisks vīriešu izlašu futbola turnīrs, kas notiks Katarā no  līdz . Šis pēc skaita ir 22. Pasaules kausa finālturnīrs. Finālturnīrs pirmoreiz notiks arābu pasaulē, tāpat šī ir otrā reize, kad tas tiek aizvadīts pilnībā Āzijā (pirmoreiz — 2002. gadā Dienvidkorejā un Japānā). Pēdējo reizi Pasaules kausa finālturnīrā piedalās 32 valstu izlases, 2026. gada finālturnīrā komandu skaits tiek palielināts līdz 48 komandām. Klimatisko apstākļu dēļ finālturnīrs norisināsies novembrī un decembrī, nevis kā ierasts jūnijā un jūlijā. Ir veiktas arī izmaiņas turnīra izspēles ilgumā — šoreiz tās būs 29 dienas. Finālu ir paredzēts aizvadīt 18. decembrī, kas ir arī Kataras nacionālie svētki.

Par turnīra norises vietu Katara tika apstiprināta . Kataras kandidatūra saņēmusi kritiku gan par korupcijas skandālu balsošanas laikā, imigrantu un minoritāšu tiesībam pašā Katarā, kā arī norises laika pārcelšanu uz ziemu, kas sastapās ar pretestību no Eiropas futbola līgām.

Kvalifikācija 

Par tiesībām piedalīties čempionāta finālturnīrā sacentās 206 izlases no 6 konfederācijām par 31 vietu finālturnīrā. Katara kā turnīra rīkotāja kvalificējās automātiski - tā būs Kataras futbola izlases debija finalturnīrā.

Stadioni

Tiesneši 
2022. gada 19. maijā FIFA izziņoja sarakstu ar 36 tiesnešiem, 69 tiesnešu asistentiem un 24 video tiesnešu asistentiem, kas tiesās finālturnīra spēles. Pirmo reizi vīriešu finālturnīru vēsturē spēles tiesās arī sievietes - Stefānija Frapā, Salima Mukansanga un Jošima Jamašita.

Sastāvi 

Komandām jāiesniedz galasastāvu informācija līdz 2022. gada 13. novembrim.

Izloze 
Finālturnīra grupu izloze norisinājās 2022. gada 1. aprīlī Dohas izstāžu un konferenču centrā Kataras galvaspilsētā Dohā. Izlozes brīdī nebija zināmas trīs izlases — starpkonfederāciju izslēgšanas spēļu divu pāru uzvarētāji un UEFA zonas kvalifikācijas izslēgšanas spēļu A zara uzvarētāji. Tās tika iedalītas 4. grozā. Katara kā turnīra rīkotāja tika iedalīta 1. grozā kā A grupas pirmā komanda. Pārējās izlases tika sadalītas 4 grozos pēc 2022. gada 31. martā publicētā FIFA ranga. Komandu lozēšanā tika ievērots ģeogrāfiskais princips — komanda savā grupā netika ielozētas kopā ar citām savas konfederācijas izlasēm (izņemot UEFA zonu, no kuras katrā grupā varēja būt 1 vai 2 komandas).

Grupu turnīrs 
Spēļu laiki norādīti pēc Latvijas (Austrumeiropas) laika (UTC+2).

A grupa

B grupa

C grupa

D grupa

E grupa

F grupa

G grupa

H grupa

Izslēgšanas spēles

Astotdaļfināli

Ceturtdaļfināli

Pusfināli

Par 3. vietu

Fināls

Sponsori
 ADIDAS
 ANHEUSER-BUSCH INBEV
 BYJU'S
 CRYPTO.COM
 COCA-COLA
 HYUNDAI MOTOR 
 HISENSE
 KIA MOTORS
 MCDONALD'S
 MENGNIU
 QATAR AIRWAYS
 QATARENERGY
 TIKTOK
 VISA CARD
 VIVO Smartphone
 WANDA

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa  /  /  / 

FIFA Pasaules kauss
Marti Ahtisāri

Marti Oiva Kalevi Ahtisāri (, izrunā: ; dzimis  Vīpuri, Somijā) ir somu politiķis, bijušais Somijas prezidents (1994—2000), Nobela miera prēmijas laureāts, ANO diplomāts, viņš tiek atzīmēts par savu ieguldījumu miera veicināšanā pasaulē.

 M. Ahtisāri tika nosaukts kā 2008. gada Nobela miera prēmijas laureāts,  Oslo viņš saņēma Nobela miera prēmiju par centieniem risināt starptautiskus konfliktus vairāk nekā trīs dekādes. Oficiālajā paziņojumā bija teikts, ka Ahtisāri ir nozīmīga loma vairāku konfliktu risināšanā Namībijā, Indonēzijā, Kosovā, Irākā un vairākos citos reģionos.

Izglītību ieguvis "Oulun Lyseo" vidusskolā (šo skolu ir beiguši vēl divi Somijas prezidenti: Karlo Juho Stolbergs un Kiosti Kallio), to absolvēja 1952. gadā, kā arī absolvēja Oulu Universitāti.

Vairākus gadus viņš darbojās kā diplomātiskais pārstāvis no Somijas. Laika posmā no 1977. līdz 1981. gadam viņš bija ANO Namībijas komisārs, strādājot pie Namībijas neatkarības nosargāšanas no Dienvidāfrikas Republikas.

1993. gadā M. Ahtisāri paziņoja par savu kandidatūru Somijas prezidenta amatam. Viņa politiskā reputācija bija nozīmīgs faktors Somijas prezidenta vēlēšanās. Viņš bija Somijas prezidents laika posmā no  līdz . Viņa prezidentūras laikā Somija iestājās Eiropas Savienībā. Tāpat viņa prezidentūras laikā Helsinkus apmeklēja Bills Klintons un Boriss Jeļcins. 2000. gadā viņu prezidenta amatā nomainīja pirmā sieviete Somijas prezidente Tarja Halonena.

Atsauces

Ārējās saites 

 Marti Ahtisāri centra CMI mājaslapa  
 Marti Ahtisāri biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 

1937. gadā dzimušie
Sociāldemokrāti
Somijas prezidenti
ANO diplomāti
Nobela miera prēmijas laureāti
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Ļeņingradas apgabalā dzimušie
Dubna

Dubna ir apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Dubnas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta centrā Medupes krastos pie autoceļa P64. Dubnā ir pagasta pārvalde, kultūras nams, bibliotēka, feldšeru vecmāšu punkts, katoļu baznīca.

Atsauces 

Dubnas pagasts
Augšdaugavas novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Latvijas ciemi
Silene (Skrudalienas pagasts)

Silene (agrāk Borovka) ir apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Skrudalienas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta vidusdaļā Sila ezera ziemeļu krastā pie autoceļa P68.

Apdzīvotā vieta izveidojusies Braslavas—Daugavpils ceļa malā un jau 19. gadsimta vidū bija nozīmīgs satiksmes centrs un ceļinieku atpūtas vieta. 1925. gadā Borovkai tika piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. 1932. gadā Borovka tika pārdēvēta par Sileni. 1935. gadā Silenē bija 1022 iedzīvotāji. Līdz 1949. gadam Silene bija Silenes pagasta centrs.

Silenē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, klubs, bibliotēka.

Atsauces 

Augšdaugavas novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Platone

Platone (agrāk arī Vecplatone un Vecplatones muiža) ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Platones pagastā, pagasta centrs. Atrodas pagasta vidienē Platones upes abos krastos pie autoceļa A8 un dzelzceļa līnijas Jelgava—Meitene. Veidojusies ap vēsturisko Vecplatones (Alt-Platon) muižu.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Lēdurga

Lēdurga ir apdzīvota vieta Siguldas novada Lēdurgas pagastā, pagasta centrs. Līdz 2021. gada 30. jūnijam atradās Krimuldas novadā. Atrodas pagasta centrā Aģes upes abos krastos 28 km no novada centra Siguldas un 64 km no Rīgas. Lēdurgā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, brīvdabas estrāde, bibliotēka, sporta centrs, Lēdurgas luterāņu baznīca, dendroloģiskais parks.

Vēsture 
Lēdurga (Letthegore, Lettegore, Ledegore) pirmo reizi ir pieminēta Indriķa hronikas tekstā sakarā ar 1211. gada pavasara notikumiem, kad ridalieši un sāmsalieši izpostīja bīskapam Albertam pakļautās līvu zemes, tai skaitā Lēdurgu. 1225. gadā Lēdurgas katoļu baznīcā Romas pāvesta legāts Modenas Viļums līviem noturēja misi. 1589. gadā Lēdurga apvienota ar Turaidu vienā Lēdurgas-Turaidas draudzes novadā.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lēdurgas muižas (Loddiger) centru. 1932. gadā Lēdurgai piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss.

Novadnieki 
 Garlībs Merķelis, publicists, Apgaismības laikmeta darbinieks

Atsauces

Skatīt arī 
 Lēdurga (novads)

Latvijas pagastu centri
Latvijas lielciemi
Aparāts

Aparāts var būt:
 Mašīna — ietaise, kas paredzēta lietderīga darba veikšanai;
 Aprarāts — latviešu mūzikas grupa.
1337. gads

1337. gads () bija parastais gads, kurš pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.

Notikumi 
 16. martā – Eduards, Melnais princis kronēts par Kornvelas hercogu.
 Sākas Simtgadu karš (1337. – 1453. gg.) starp Franciju un Angliju.
 Francijas karalis Filips VI d'Valuā aneksē Akvitāniju.
 Anglijā tika dibināta Bišemas abatija.
 Skaligeri dzimta zaudē kontroli par Paduju; Alberto della Scala, Trečento mūzikas patrons, pārvācas uz Veronu.

Miruši 
 8. janvāris - Džoto di Bondone (Giotto di Bondone), itāļu mākslinieks (dzimis 1266.)
 13. novembris - Ivans II Sarkanais, Maskavijas lielkņazs (dzimis 1326.)
 nezināmā datumā - Orhans I (dzimis 1281., 1284 vai 1288.)
Roterdamas "Feyenoord"

Roterdamas "Feyenoord" (; izrunā: ) ir profesionāls futbola klubs, kas ir bāzēts Roterdamā, Nīderlandē. Kopā ar Amsterdamas "Ajax" un Eindhovenas PSV "Feyenoord" ir viens no "trim lielajiem" Nīderlandes futbola klubiem. Klubs tika dibināts 1908. gadā un kopš dibināšanas brīža spēlē Nīderlandes futbola augstākajā līgā Eredivisie. Savas mājas spēles komanda aizvada Feijenoord Stadion jeb De Kuip stadionā.

Savā pastāvēšanas vēsturē klubs ir izcīnījis 15 Nīderlandes čempiontitulus, 12 Nīderlandes kausus, 2 Nīderlandes superkausus, kā arī vienreiz klubs triumfēja Eiropas kausa izcīņā (pašreizējā UEFA Čempionu līga), divreiz ieguva UEFA kausu un vienu reizi Starpkontinentālo kausu.

Sastāvs 
Sastāvs atjaunots .

Sasniegumi

Nacionālie 
 Eredivisie
 Čempioni (15): 1923–24, 1927–28, 1935–36, 1937–38, 1939–40, 1960–61, 1961–62, 1964–65, 1968–69, 1970–71, 1973–74, 1983–84, 1992–93, 1998–99, 2016–17
 KNVB kauss
 Kausa ieguvēji (13): 1929–30, 1934–35, 1964–65, 1968–69, 1979–80, 1983–84, 1990–91, 1991–92, 1993–94, 1994–95, 2007–08, 2015–16, 2017–18
 Finālisti (4): 1933–34, 1956–57, 2002–03, 2009–10
 Johana Kruifa kauss
 Kausa ieguvēji (4): 1991, 1999, 2017, 2018
 Finālisti (6): 1992, 1993, 1994, 1995, 2008, 2016

Starptautiskie 
 Eiropas čempionvienību kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1969–70
 UEFA kauss
 Kausa ieguvēji (2): 1973–74, 2001–02
 UEFA superkauss
 Finālisti (1): 2002
 UEFA Eiropas konferenču līga
 Finālisti (1): 2021—22
 Starpkontinentālais kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1970

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā vietne  

Nīderlandes futbola klubi
Roterdamas "Feyenoord"
Novopangeja

Novopangeja ir nākotnē iespējams superkontinents, pieņemot ka Antarktīda Austrālija un Austrumāzija apvienosies. Amāzija, Novopangeja un Pangea Proxima tiek apspriesti grāmatā superkontinents Ted Nield, un parādīta "Pangejas atriebība", kas parādīta žurnālā New scienist.

Tektonika
Grāveri

Grāveri () ir apdzīvota vieta Krāslavas novada Grāveru pagastā, pagasta centrs. Izvietojušies pagasta centrā Jazinka ezera dienvidrietumu krastā pie autoceļa P62. Grāveros ir pagasta administrācija, pamatskola, bibliotēka, feldšeru-vecmāšu punkts, pareizticīgo baznīca.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Šķeltova

Šķeltova, arī Šķeltiņi (), ir apdzīvota vieta Krāslavas novada Šķeltovas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta dienvidrietumu daļā pie Šķeltovas ezera autoceļu Krāslava-Izvalta-Šķeltova-Aglona (V636) un Vasiļova-Višķi-Grāveri (V676) krustojumā. Attālums līdz novada centram Krāslavai ir 21 km, bet līdz Rīgai — 243 km. 

Šķeltovā atrodas pagasta administrācija, pamatskola, bibliotēka, kultūras nams, pasta nodaļa, feldšeru-vecmāšu punkts, pareizticīgo baznīca, kas ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Atsauces 

Krāslavas novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Reinis Kaudzīte

Reinis Kaudzīte (vecajā ortogrāfijā: Reinis Kaudsit,  — ) bija latviešu rakstnieks un skolotājs. Pirmā latviešu romāna "Mērnieku laiki" līdzautors (kopā ar brāli Matīsu).

Biogrāfija 
Dzimis  Cēsu apriņķa Vecpiebalgas pagasta "Mādaros". Viņam un brālim sākotnēji bija tēva uzvārds Kaudze, taču vēlāk abi brāļi to nomainījuši.

R. Kaudzīte skolu nav apmeklējis, bet no 17 gadu vecuma izgatavojis vērpjamos ratiņus un vedis uz tirgu pārdot. 1867. gadā kļuvis par "Kalna Kaibēnu" pagastskolas ēkas pārvaldnieku un skolotāju, mācījis ģeogrāfiju un ticības mācību. Vairākos rakstos aizstāvējis latviešu zemnieku un latviešu valodas tiesības, vērsies pret vācu mācītāju tieksmēm uzkundzēties latviešu tautai par tās "dabiskajiem vadoņiem", polemizējis ar mācītāju T. Dēbneru.

Žana Žaka Ruso ietekmē sarakstījis apmēram 900 aforismu. Sarakstījis mācību grāmatas "Bībeles stāsti tautas skolām", "Garīgs skolas draugs", "Ģeogrāfija tautas skolām". 1880. gados savā pusē ticis cienīts un mīlēts — kļuvis par sava pagasta vecāko.

Kopš 1870. gada R. Kaudzīte bija Vecpiebalgas vietniekpulka loceklis, dažus gadus — pagasta vecākais, 35 gadus — Cēsu apriņķa karaklausības komisijas loceklis. Reiņa ierosmē tika noorganizēta "Vecpiebalgas savstarpīgā ēku apdrošināšanas biedrība pret uguni" (1880), kas darbojās pēc R. Kaudzītes izstrādātajiem statūtiem. Pēc tiem apdrošināšanas biedrības organizējās visā Latvijā un Igaunijā. 1879. gadā tika izdots kopā ar brāli Matīsu Kaudzīti sarakstītais romāns "Mērnieku laiki", kas ir pirmais reālistiskais romāns latviešu valodā.

1880. gadā R. Kaudzīte "Kalna Kaibēnus" nopirka. No 1904. gada uzturējās dažādās vietās — Rīgā, Siguldā, Cēsīs u.c., no 1913. gada Neibādē (pašreizējie Saulkrasti), kur iegādājās nelielas mājas un mūža pēdējos gadus nodzīvoja kopā ar savu mājas pārvaldnieci Karlīnu Damrozi. 1920. gadā R. Kaudzīte atgriezās pie brāļa Matīsa "Kalna Kaibēnos", kur nomira tā paša gada 21. augustā. Apbedīts Vecpiebalgas Vidus kapos.

Skatīt arī 
 Matīss Kaudzīte

Piezīmes un atsauces

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 

 Literature profils

1839. gadā dzimušie
1920. gadā mirušie
Cēsu novadā dzimušie
Latviešu rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
Latvijas Republikas Zemkopības ministrija

Latvijas Republikas Zemkopības ministrija ir vadošā valsts pārvaldes iestāde, kas izstrādā un realizē Latvijas Republikas politiku lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un zivsaimniecībā. Ministrijas darbu vada valsts sekretārs, bet politiskā līmenī nozari pārstāv Latvijas Republikas zemkopības ministrs. 
Zemkopības ministrija ir atbildīga par Latvijas lauksaimniecību, meža nozari, zivsaimniecību un arī lauku attīstību.

Vēsture 
Izveidota 1990. gada 31. jūlijā, pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas,  ar Latvijas Republikas Ministru padomes lēmumu kā Latvijas Republikas Lauksaimniecības ministrija, kas koordinēja agrārās reformas norisi un pāreju uz tirgus cenām, atjaunoja kadastru sistēmu. 

1993. gada 1. augustā Latvijas Republikas Lauksaimniecības ministrija tika pārdēvēta par Latvijas Republikas Zemkopības ministriju.  Ministrijas struktūrā saglabājās augkopības, lopkopības un mehanizācijas nodaļas.
1997. gada februārī tika izveidots Lauksaimniecības stratēģijas un kooperācijas departaments, Produkcijas kvalitātes vadības departaments, Tirgus politikas departaments un Valsts īpašuma uzskaites un saglabāšanas departaments. 
2000. gada sākumā izveidoja Lauku atbalsta dienestu (LAD) ar reģionālās lauksaimniecības pārvaldēm.

Struktūra 
 Lauksaimniecības departaments, 
 Meža departaments, 
 Zivsaimniecības departaments, 
 Veterinārais un pārtikas departaments, 
 Starptautisko lietu un stratēģijas analīzes departaments, 
 Juridiskais departaments, 
 Budžeta un finanšu departaments, 
 Lauku attīstības atbalsta departaments, 
 Tirgus un tiešā atbalsta departaments, 
 Administratīvais departaments.

Padotībā esošās iestādes 

 Lauku atbalsta dienests (LAD)
 Valsts meža dienests (VMD)
 Valsts augu aizsardzības dienests
 Lauksaimniecības datu centrs (LDC)
 Latvijas Lauksaimniecības universitāte
 Valsts tehniskās uzraudzības aģentūra
 Latvijas Valsts mežzinātnes institūts "Silava"
 Pārtikas un veterinārais dienests (PVD)
 Valsts zinātniskais institūts "Pārtikas drošības, dzīvnieku veselības vides zinātniskais institūts BIOR"

Kapitālsabiedrības 
 VSIA Zemkopības ministrijas nekustamie īpašumi (ZMNĪ)
VSIA Meliorprojekts
SIA Latvijas Lauku konsultāciju un izglītības centrs
AS Latvijas valsts meži (konsolidēts)
SIA Jaunmoku pils

Skatīt arī 
 Zemkopības ministrijas augstceltne

Ārējās saites 
 Latvijas Republikas Zemkopības ministrijas oficiālā mājaslapa

Atsauces 

Zemkopiba
Lauksaimniecība Latvijā
Gravitācijas konstante

Gravitācijas konstante G ir viena no universālajām fizikālajām konstantēm. Gravitācijas konstante ir skaitliski vienāda ar spēku, ar kādu pievelkas divas 1 kg lielas punktveida masas, kuru atstatums ir 1 m.

.

Eksperimentāli gravitācijas konstanti pirmais noteicis angļu zinātnieks Henrijs Kevendišs 1798. gadā.

Atsauces 

Fundamentālās fizikas konstantes
Soueto

Soueto  ir piepilsēta Johannesburgas dienvidrietumos. Aperteīda laikā bija piespiedu dzīvesvieta tumšādainajiem Dienvidāfrikas iedzīvotājiem. Soueto celtniecība sākās 20. gadsimta 50.-60. gados. 2002. gadā Soueto tika apvienota ar Johannesburgu.

Johannesburga
Aizkraukle (ciems)

Aizkraukle ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Aizkraukles pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Aizkraukles pilsētas ziemeļrietumu pierobežā, dienvidos no autoceļa A6. Izveidojusies pēckara gados, apbūve pārsvarā sastāv no individuālās apbūves, kā arī daudzstāvu dzīvojamajām ēkām. Aizkrauklē atrodas pagasta pārvalde (Kalna ielā 20), sākumskola, kultūras nams, bibliotēka.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Hērakls

Hērakls () ir varonis sengrieķu mitoloģijā. Hērakls bija pusdievs, Alkmēnes un Zeva dēls. Zevs parādījās Alkmēnes vīra izskatā, un viņa ieņēma bērnu no viņa. Nogurusi no vīra neuzticības, Hēra aizsūtīja divas čūskas, lai tās nožņaugtu bērnu, bet jaundzimušais jau bija pietiekami spēcīgs un tās nogalināja. Hēra ienīda Hēraklu un uzsūtīja viņam vājprātu. Prāta aptumsumā Hērakls nogalināja 8 savus bērnus. Kad viņš atgriezās pie prāta, viņš gribēja attīrīties no grēkiem un vērsās pie Delfu orākula. Pītija nolēma, ka Hēraklam vajadzēs kalpot 12 gadus savam brālēnam valdniekam Euristejam, izpildot visas viņa pavēles.

12 Hērakla varoņdarbi 
 Ieguva Nemejas lauvas ādu
 Nogalināja Lernas hidru
 Noķēra Kerinejas briežu māti
 Noķēra Erimanta mežakuili
 Iztīrīja Augeja staļļus
 Aizdzina Stimfālas putnus
 Noķēra Krētas vērsi
 Sagūstīja Diomēda ķēves, ko baroja ar cilvēka gaļu
 Ieguva amazoņu valdnieces Hipolites jostu
 Atveda uz Mikēnām Gēriona govis
 Ieguva Hesperidu dārza zelta ābolus
 Atveda no mirušo valstības trīsgalvaino suni Kerberu

Ārējās saites 

Grieķu dievi
Trieste

Trieste (; ; ) ir ostas pilsēta Itālijas ziemeļaustrumos. Tā atrodas uz zemes strēles starp Adrijas jūru un Itālijas robežu ar Slovēniju. Trieste ir Friuli-Venēcijas Džūlijas reģiona galvaspilsēta.

Pēc kravu apgrozījuma Triestes osta ir otra lielākā osta Itālijā un deviņpadsmitā lielākā osta Eiropā.

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 

 Trieste.me Triestes pilsētas mājaslapa 
 Trieste - Foto ceļvedis -  - (pdf)

Friuli-Venēcijas Džūlijas pilsētas
338. mikroautobusu maršruts (Rīga)

338. ekspresbusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta minibusu maršruts, kas kursēja no Pļavniekiiem līdz Imantai.

Kopš 2013. gada 17. augusta šo maršrutu apkalpo "Rīgas satiksme" apakšuzņēmējs PS "Rīgas mikroautobusu satiksme" (RMS), pirms tam to darīja privātais pārvādātājs SIA "VAS SV". 2016. gada 12. maijā maršruts tika apvienots ar 208. minibusu maršrutu un sāka kursēt no Imantas līdz Pļavniekiem, pirms tam maršruts kursēja no Imantas līdz Maršruta taksometru stacijai Rīgas centrā. No 2018. gada 7. maijā kļuvis par 338. ekspresbusu maršrutu, kurā nedarbojās Rīgas domes piešķirtās atlaides.

Zemās pasažieru plūsmas dēļ no 2021. gada 15. novembra maršruts "īslaicīgi" tika slēgts. RMS maksātnespējas procesa uzsākšana 2022. gada septembrī slēdza maršrutu pavisam.

Maršruts 
Pļavnieki — Imanta kursēja pa šādām ielām: A. Saharova ielu, A. Deglava ielu,  Tallinas ielu, A.Čaka ielu, Marijas ielu,13. janvāra ielu, 11. novembra krastmalu, Akmens tiltu, Uzvaras bulvāri, Bāriņu ielu, Nometņu ielu, Lapu ielu, Melnsila ielu, Vīlipa ielu, Dzirciema ielu, Slokas ielu un Kurzemes prospektu.

Imanta — Pļavnieki kursēja pa šādām ielām: Kurzemes prospektu, Slokas ielu, Dzirciema ielu, Vīlipa ielu, Melnsila ielu, Lapu ielu, Nometņu ielu, Bāriņu ielu, Uzvaras bulvāri, Akmens tiltu, 11. novembra krastmalu, 13. janvāra ielu, Satekles ielu, E. Birznieka-Upīša ielu, Lāčplēša ielu, Avotu ielu, A. Deglava ielu, A. Saharova ielu, Lubānas ielu un A. Saharova ielu.

Pieturvietas 

338. ekspresbusa maršrutā pavisam kopā bija 80 pieturas. Virzienā Imanta — Pļavnieki bija 41 pieturas, bet virzienā Pļavnieki — Imanta bija 39 pieturas.

Skatīt arī 
 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme
 Rīgas metropolitēns

Atsauces

Ārējās saites 
 Rīgas domes Satiksmes departaments

338