joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Leons Plāters

Leons Plāters (, 1836-1863) bija Latgales muižnieks. Janvāra sacelšanās laikā vadīja poļu patriotu karaspēka vienības uzbrukumu krievu karaspēka ieroču transportam pie Krāslavas. Sagūstīts un nošauts Daugavpils cietoksnī.

Dzīvesgājums 
Leons Plāters cēlies no dižciltīgo Latgales (Livonijas) muižnieku Plāteru dzimtas. Dzimis 1836. gada 15. februārī Kombuļu muižā grāfa Jozefa Kazimira Plātera un viņa sievas Antoņinas, dzimušas Soltānes, ģimenē. Sakarā ar Novembra sacelšanās dalībnieku atbalstīšanu Jozefu Plāteru ar ģimeni izsūtīja uz Smoļensku, kur pagāja Leona Plātera bērnība. Mācījās ģimnāzijā Rīgā, dzīvoja pie vecākā brāļa Augusta Plātera, pabeidza Jelgavas ģimnāziju. 

Pēc tam saimniekoja Kazanovas pusmuižā (tagad Krāslavas novada Ūdrīšu pagasts). 1863. gada janvārī, kad bijušās Polijas-Lietuvas kopvalsts teritorijā sākās sacelšanās pret pakļautību Krievijai, Leons Plāters iesaistījās pretošanās grupā.
Sākumā viņš gribēja doties uz Lietuvu un pievienoties Narbuta partijai, bet tad nolēma kopā ar citiem  muižniekiem sākt pretdarbību Latgales teritorijā. 1863. gadā pavasarī no Dagdas  Kazanovas muižā ieradās Zigmunds Buiņickis, kas bija izplānojis uz austrumiem no Krāslavas Baltiņu mežā uzbrukt krievu armijas transportam ar ieročiem un izdalīt tos sacelšanās dalībniekiem. Pirms tam cīnītāji nodeva zvērestu Krāslavas katoļu baznīcā, ko pieņēma Krāslavas vikārs Jans Bolcevičs.

1863. gada 13. maijā Leons ar pieciem bruņotiem muižas kalpiem (kalpu Zablocki, kučieri Janu Bansu, stārastu Citoviču, šļahtiču Niececki un Antoniju) devās uz noteikto vietu un gaidīja transportu, kas no Daugavpils pa pasta traktu virzījās caur Krāslavu. Vēlāk ziņojumā bija teikts, ka Baltiņu mežā bija 50 bruņoti vīri. Uzbrukumā krita daži karavīri, daži tika ievainoti, bet vienam virsniekam izdevās aizbēgt uz Krāslavu. 
 

Leons Plāters un viņa biedri tika sagūstīti un ieslodzīti Dinaburgas cietoksnī, kur 1863. gada 9. jūnijā Plāteram izpildīja nāvessodu. Vienos avotos minēts, ka pēc nošaušanas viņš apglabāts turpat smiltājā pie cietokšņa, netālu no Rīgas-Dinaburgas šosejas, bet pēc tam naktī slepeni pārapbedīts nezināmā vietā. Citos, ka viņš apbedīts turpat cietokšņa 3. bastionā. 

Priesteri Bolceviču notiesāja uz 20 gadiem ieslodzījumā. Zigmunds Buiņickis aizbēga uz ārzemēm.

Piemiņa 
Plātera nāvi Rainis apdziedājis krājuma "Saules gadi" dzejolī "Svētdiena un grāfs Plāters".

Daugavpils katoļu kapos iekārtota Leona Plātera piemiņas vieta, kurā 1923. gada 9. jūnijā uzstādīja melnā granīta plāksne ar uzrakstu: "Grāfam Leona Broel Plāteram – poļu sacelšanās organizētājam  (nogalināts 1863. gada 9. jūnijā)”. Plāksni atjaunoja 2002. gadā, tai līdzās atrodas piemiņas plāksne poļu sabiedriskajiem darbiniekiem un skolotājiem, kas gājuši bojā staļiniskajās koncentrācijas nometnēs.

Atsauces 

1836. gadā dzimušie
1863. gadā mirušie
Latvijas cilvēki
Latvijas vēsture
Polijas vēsture
Latvijas poļi
Krāslavas novadā dzimušie
Plāteri
Budišova pie Budišovkas

Budišova pie Budišovkas () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķī.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1301. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Bauča (). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Morāvijas-Silēzijas apgabala pilsētas
Dolni Benešova

Dolni Benešova () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķī pie Opavas upes.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1312. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Benešava (). 1846. gadā vietējo pili iegādājās baņķieris Solomons Meirs Rotšilds (Salomon Mayer von Rothschild, 1774-1855). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Morāvijas-Silēzijas apgabala pilsētas
Hlučīna

Hlučīna () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķī. Pie pilsētas militārais muzejs.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1256. gadā. Netipiski citām Čehijas pilsētām, no 1742. gada ietilpa Prūsijā (no 1871. gada — Vācijā). Tās vāciskais nosaukums bija Hulčīne (). 1920. gada 4. februārī, pamatojoties uz Versaļas līgumu, Hlučīna līdz ar apkārtnes teritorijām tika iekļauta Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Militārais muzejs Hlučīnā

Čehijas pilsētas
Morāvijas-Silēzijas apgabala pilsētas
Hradeca pie Moravices

Hradeca pie Moravices () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķī. Pie pilsētas  - pils komplekss. Pils savulaik piederējusi Lihnovsku dzimtai. Kopš 1962. gada vasarās pilī notiek Bēthovena mūzikas festivāli.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1060. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Greca (). Pēc Pirmā pasaules kara - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Cilvēki 

Pilī savulaik viesojies Ludvigs van Bēthovens, jo pils īpašnieks, firsts Lihnovskis, bija Bēthovena mecenāts. Pilī dzimis vācu politiķis Felikss Lihnovskis (Felix Lichnowsky, 1814-1848).

Ārējās saites 

Hradecas pie Moravices pils

Čehijas pilsētas
Morāvijas-Silēzijas apgabala pilsētas
2013. gada Spānijas Grand Prix

2013. gada Spānijas Grand Prix izcīņa notika 12. maijā Spānijā, Katauņjas Montmelo trasē. Tas bija sezonas piektais posms. Tajā uzvaru guva Fernando Alonso, otrais jau trešo sacīksti pēc kārtas bija Kimi Reikenens.

Rezultāti

Kvalifikācija 
{| class=wikitable style="font-size:95%"
! 
! 
! Pilots
! Komanda
! Q1
! Q2
! Q3
! 
|-
! 1
| align="center" | 9
|  Niko Rosbergs
| Mercedes
| 1:21.913
| 1:21.776
| 1:20.718
| 1
|-
! 2
| align="center" | 10
|  Luiss Hamiltons
| Mercedes
| 1:21.728
| '1:21.001
| 1:20.972
| 2
|-
! 3
| align="center" | 1
|  Sebastiāns Fetels
| Red Bull-Renault
| 1:22.158
| 1:21.602
| 1:21.054
| 3
|-
! 4
| align="center" | 7
|  Kimi Reikenens
| Lotus-Renault
| 1:22.210
| 1:21.676
| 1:21.177
| 4
|-
! 5
| align="center" | 3
|  Fernando Alonso
| Ferrari
| 1:22.264
| 1:21.646
| 1:21.218
| 5
|-
! 6
| align="center" | 4
|  Felipe Masa
| Ferrari
| 1:22.492
| 1:21.978
| 1:21.219
| 9
|-
! 7
| align="center" | 8
|  Romēns Grožāns
| Lotus-Renault
| 1:22.613
| 1:21.998
| 1:21.308
| 6
|-
! 8
| align="center" | 2
|  Marks Vebers
| Red Bull-Renault
| 1:22.342
| 1:21.718
| 1:21.570
| 7
|-
! 9
| align="center" | 6
|  Serhio Peress
| McLaren-Mercedes
| 1:23.116
| 1:21.790
| 1:22.069
| 8
|-
! 10
| align="center" | 14
|  Pauls di Resta
| Force India-Mercedes
| 1:22.663
| 1:22.019
| 1:22.233
| 10
|-
! 11
| align="center" | 19
|  Daniels Rikardo
| Toro Rosso-Ferrari
| 1:22.905
| 1:22.127
|
| 11
|-
! 12
| align="center" | 18
|  Žans Ēriks Verņs
| Toro Rosso-Ferrari
| 1:22.775
| 1:22.166
|
| 12
|-
! 13
| align="center" | 15
|  Adrians Sutils
| Force India-Mercedes
| 1:22.952
| 1:22.346
|
| 13
|-
! 14
| align="center" | 5
|  Džensons Batons
| McLaren-Mercedes
| 1:23.166
| 1:22.355
|
| 14
|-
! 15
| align="center" | 11
|  Niko Hilkenbergs
| Sauber-Ferrari
| 1:23.058
| 1:22.389
|
| 15
|-
! 16
| align="center" | 12
|  Estevans Gutjeress
| Sauber-Ferrari
| 1:23.218
| 1:22.793
|
| 19
|-
! 17
| align="center" | 17
|  Valteri Botass
| Williams-Renault
| 1:23.260
|
|
| 16
|-
! 18
| align="center" | 16
|  Pastors Maldonado
| Williams-Renault
| 1:23.318
|
|
| 17
|-
! 19
| align="center" | 21
|  Gīdo van der Garde
| Caterham-Renault
| 1:24.661
|
|
| 18
|-
! 20
| align="center" | 22
|  Žils Bjanki
| Marussia-Cosworth
| 1:24.713
|
|
| 20
|-
! 21
| align="center" | 23
|  Makss Čiltons
| Marussia-Cosworth
| 1:24.996
|
|
| 21
|-
! 22
| align="center" | 20
|  Šarls Piks
| Caterham-Renault
| 1:25.070
|
|
| 22
|-
! colspan=8 | 107% robeža:1:27.448
|}Piezīmes:''
  — Felipe Masa saņēma 3 starta vietu sodu par Marka Vebera bloķēšanu
  — Estevans Gutjeress saņēma 3 starta vietu sodu par Kimi Reikenena bloķēšanu

Sacīkste

Kopvērtējums pēc sacīkstes 

Braucēju čempionāts

Konstruktoru čempionāts

 Piezīme: šeit parādītas tikai pirmās piecas pozīcijas.

Spānija
Spānijas Grand Prix
Akridīns

Akridīns  (C13H9N) ir heterociklisks slāpekli saturošs organiskais savienojums, kura molekula sastāv no trīs kondensētiem cikliem — piridīna cikla, kam abās pusēs atrodas benzola gredzeni. Akridīns ir kristāliska viela (adatveida kristāli) dzeltenā krāsā. Ūdenī vāji šķīstošs. Organiskajos šķīdinātājos šķīst labi, šķīdumiem ir violeta fluorescence. Akridīns ir vāja bāze un ar stiprām neorganiskām skābēm tas veido sāļus, kurus sauc par akridīnija sāļiem.

Vēsture 
Pirmo reizi ieguvuši vācu ķīmiķi Karls Grēbe (Carl Gräbe) un Heinrihs Karo (Heinrich Caro) 1871. gadā no akmeņogļu darvas.

Iegūšana 
Akridīnu var iegūt no akmeņogļu darvas vai arī sintētiski. Tas rodas, ciklizējot difenilamīnu vai tā atvasinājumus (N-arilantranilskābes).

Īpašības 
Skābā vidē veido akridīnija jonu un akridīnija sāļus. Šie sāļi ir ūdenī šķīstoši. Ūdens šķīdumiem piemīt zaļgana fluorescence un spilgti dzeltena krāsa.

Alkilējoties viegli veido ceturtējos sāļus (N-alkilakridīnija sāļus).

Nukleofilās reakcijas notiek pie 9. oglekļa atoma, tajās veidojas akridons un tā atvasinājumi.

Dzīviem organismiem akridīns izraisa hromosomu mutācijas un ir kancerogēna viela.

Izmantošana 
Svarīgs akridīna atvasinājums ir akrihīns — efektīvs līdzeklis malārijas ārstēšanai.

Akridīnu izmanto arī citu medikamentu un krāsvielu sintēzēm.

Literatūra 
 O. Neilands. Organiskā ķīmija. Rīga: Zvaigzne, 1977, 724.—725. lpp.

Atsauces 

Heterocikliskie savienojumi
Kravarže

Kravarže () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķī pie Opavas upes.

Vēsture

Netipiski citām Čehijas pilsētām, no 1742. gada ietilpa Prūsijā (no 1871. gada - Vācijā). Tās vāciskais nosaukums bija Deičkravarna (). 1920. gada 4. februārī, pamatojoties uz Versaļas līgumu, Kravarže līdz ar apkārtnes teritorijām tika iekļauta Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pretēji citām Čehijas pilsētām, no Kravaržas netika padzīti pilsētas vācu iedzīvotāji, tāpēc arī mūsdienās šeit ir ievērojama vācu minoritate. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Morāvijas-Silēzijas apgabala pilsētas
Gunārs Kūtris

Gunārs Kūtris (dzimis  Liepnā) ir latviešu jurists un politiķis. Bijis Satversmes tiesas tiesnesis un priekšsēdētājs. bijis 12. Saeimas deputāts, kur ievēlēts no partijas "No sirds Latvijai". Pēc tam politikā darbojies pārstāvot Zaļo un Zemnieku savienību, no kuras saraksta ievēlēts 14. Saeimā.

Biogrāfija 
1983. gadā absolvēja Latvijas Valsts universitātes Juridisko fakultāti, 1994. gadā šajā fakultātē arī ieguvis tiesību zinātņu maģistra grādu. Papildinājis zināšanas Federālā izmeklēšanas biroja Nacionālajā akadēmijā ASV, Federālo tiesībsargājošo iestāžu apmācību centrā ASV un Japānas Tieslietu ministrijas Pētījumu un apmācību institūtā.

Laikā no 1982. līdz 1985. gadam bijis Latvijas Valsts universitātes Juridiskās fakultātes kriminālistikas laboratorijas vadītājs, pēc tam līdz 1990. gadam strādājis fakultātes Krimināltiesisko zinātņu katedrā kā vecākais pasniedzējs, kopš 1990. gada ir fakultātes Krimināltiesisko zinātņu katedras lektors. No 1990. līdz 1996. gadam G. Kūtris bija Latvijas Ģenerālprokuratūras Metodikas nodaļas virsprokurors, pēc tam līdz 2001. gadam strādājis Valsts ieņēmumu dienestā, kur vadījis Finanšu policijas pārvaldi.

2001. gadā kļuva par Tieslietu ministrijas valsts sekretāra Aivara Maldupa vietnieku, laikā no 2003. līdz 2004. gadam pats bijis valsts sekretārs.

2004. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes tiesā, līdz 2006. gadam esot viens no tiesnešiem, tad līdz 2007. gadam — tiesas priekšsēdētāja vietnieks. 2007. gadā G. Kūtris kļuva par Satversmes tiesas priekšsēdētāju, stājoties Aivara Endziņa vietā. Viņš šajā amatā atradās līdz 2014. gada februārim, kad G. Kūtri nomainīja Aija Branta, jo viņam beidzās maksimālais 10 gadu termiņš Satversmes tiesas tiesneša amatā.

Politiskā darbība 
Bijis Padomju Savienības Komunistiskās partijas biedrs no 1982. gada.

2014. gadā G. Kūtris bija partijas "No sirds Latvijai" veidotāju skaitā. No tās saraksta rudenī arī ievēlēts 12. Saeimā. 12. Saeimā kļuvis par Saeimas sekretāra biedru Saeimas prezidijā.

2018. gada maijā paziņoja, ka izstājas no partijas "No sirds Latvijai" un 13. Saeimas vēlēšanās kandidēs no Zaļo un Zemnieku savienības, jo "politiskā spēka programmā ir tās pašas vērtības, tajā skaitā konservatīvās, kuras viņš pārstāv, un atšķirības ir vien niansēs". 13. Saeimas vēlēšanās G. Kūtris nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai tiktu ievēlēts Saeimā.

2020. gada nogalē G. Kūtris pretendēja uz Satversmes tiesas tiesneša amatu, taču netika ievēlēts.

2022. gadā notikušajās Saeimas vēlēšanās G. Kūtris tika ievēlēts 14. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības.

Privātā dzīve 
Precējies, divi bērni. Pārvalda latviešu, latgaliešu, angļu un krievu valodu, brīvajā laikā nodarbojas ar puķkopību, jo sevišķi ar gladiolu šķirņu kolekcionēšanu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Satversmes tiesas informācija

1960. gadā dzimušie
Alūksnes novadā dzimušie
12. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Latvijas valsts sekretāri
Latvijas tiesību zinātnieki
Satversmes tiesas tiesneši
Latvijas Universitātes absolventi
Elste

Elste ir pieturas punkts dzelzceļa līnijā Pļaviņas—Gulbene, kurš atrodas Gulbenes novada Daukstu pagastā. Netālu no pieturas atrodas mājas Vecelstes. Netālu uz Gulbenes pusi no pieturas atrodas neliela vietējā ceļa, kas ved no Elstes krejotavas uz Krapu, pārbrauktuve. Pašlaik pietura netiek izmantota, dīzeļvilcieni, kas kursē līdz Gulbenei, tajā nepietur.

Vēsture 
Pietura atklāta 1924. gadā, bet stacijas ēka uzbūvēta 1926. gadā. Mūsdienās pieturas vietā ir tikai perona atliekas. Līdz 2012. gada janvārim Elstē apstājās dīzeļvilciens Rīga—Gulbene (pagarinātais Rīgas—Madonas reiss).

Attēlu galerija

Ārējās saites 
 Elstes pieturas fotogrāfijas

Atsauces 

Daukstu pagasts
Dzelzceļa stacijas Latvijā
Dzelzceļa līnijas Pļaviņas—Gulbene stacijas un pieturas punkti
Opava

Opava () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķa centrs pie Opavas upes. Čehu Silēzijas vēsturiskā galvaspilsēta. Universitāte. Pie pilsētas - militārā bāze.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1195. gadā. No 1269. līdz, formāli, 1918. gadam - Tropavas hercogistes galvaspilsēta. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Tropava (). 1820. gada oktobrī/decembrī Opavā notika Svētās Savienības Tropavas kongress, kurā tika nolemts apspiest revolūciju Neapolē. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Cilvēki 

Opava (Tropava) ir dabaspētnieces un rakstnieces Džojas Ādamsones (Joy Adamson, 1910-1980), triku meistara Franča Bardona (Franz Bardon, 1909-1958), dzejnieka Petra Bezruča (Petr Bezruč, 1867-1958), futbolista Libora Kozāka (Libor Kozák, 1989), hronista Opavas Mārtiņa (Martinus Oppaviensis, ?-1278), arhitekta Jozefa Marias Olbriha (Joseph Maria Olbrich, 1867-1908), astronoma Johana Pālizas (Johann Palisa, 1848-1925) un futbolista Zdeneka Pospeha (Zdeněk Pospěch, 1978) dzimtā pilsēta.

Pilsētas ģimnāzijā savulaik mācījies ģenētikas pamatlicējs Gregors Mendelis. Dzīves nogali Opavā pavadīja austriešu feldmaršals Eduards fon Bēms-Ermolli (Eduard von Böhm-Ermolli, 1856-1941). Opavas karaskolā mācījies politiķis Mireks Topolāneks (Mirek Topolánek, 1956).

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Morāvijas-Silēzijas apgabala pilsētas
Vilis Rīdzenieks

Vilis Rīdzenieks (dzimis  Žagarē, miris  Rīgā), pazīstams arī kā Aleksandrs Mednis, bija latviešu fotogrāfs.

Dzīvesgājums 

Dzimis 1884. gadā Žagarē, 1900. gadā beidza mācības Šauļu ģimnāzijā. Piedalījās 1905. gada revolūcijā, tad līdz 1908. gadam dzīvoja Sanktpēterburgā, darbojās kā fotogrāfa Aleksejeva māceklis. 
Vēlāk atgriezās Latvijā un 1910. gadā atvēra fotosalonu Ventspilī. 

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā pārcēlās uz Rīgu, kur atvēra fotosalonu Klio. Fotografēja latviešu strēlniekus, Kurzemes bēgļus Rīgā, valsts proklamēšanas brīdi, neatkarības cīņas, Raiņa un Aspazijas atgriešanos no trimdas.
No 1931. līdz 1935. gadam vadīja Rīgas Tautas augstskolas fotostudiju.  

Otrā pasaules kara laikā fotografēja Rīgas Svētā Pētera baznīcas degšanas norisi. Pēc kara strādāja Latvijas Zinātņu akadēmijas Koksnes ķīmijas institūta fotolaboratorijā. Miris , apglabāts Meža kapos.

Darbi 
Viens no viņa ievērojamākajiem darbiem ir lielformāta fotogrāfija (119×158 cm) "Latvijas Republikas pasludināšana 1918. gada 18. novembrī", kurā uzņemts Latvijas valsts pasludināšanas brīdis pašreizējā Latvijas Nacionālajā teātrī, tā ir vienīgā notikuma vizuālā liecība. Ir fotogrāfijas "Sv. Pētera baznīcas degšana 1941. gada 29. jūnijā" autors. Viņa fotogrāfija "Māte" (attēlota ir komponista Emīla Dārziņa māte) 1928. gadā ieguva zelta medaļu Vimbldonas starptautiskajā fotoizstādē. Lielākā daļa viņa fotogrāfiju (apmēram 500) pašlaik atrodas Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā.

Apbalvojumi 
1930. gadā Rīdzenieku apbalvoja ar piektās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 1938. gadā — piektās šķiras Atzinības krustu.

Ģimene 
Ar pirmo sievu Mariju (dzimušu Vāveri) Rīdzenieci (1882-1935) bija kopā no 1909. gada, kopā izveidojot fotosalonu, salaulājās 1927. gadā, pēc tam par audžumeitu pieņēma sievas māsas meitu Austru (dzimusi 1905. gadā). Pēc pirmās sievas nāves apprecējās ar Olgu (dzimusi Oša-Vītiņa) Rīdzenieci (1903-1993). 1942. gadā adoptēja Olgas meitu Atālu Rīdzenieci (1926-2017).

Atsauces 

1884. gadā dzimušie
1962. gadā mirušie
Latviešu fotogrāfi
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Atzinības krusta kavalieri
Rīgas Meža kapos apbedītie
Latvijas Republikas pasludināšana 1918. gada 18. novembrī (fotogrāfija)

"Latvijas Republikas pasludināšana 1918. gada 18. novembrī" ir latviešu fotogrāfa Viļa Rīdzenieka uzņemtā fotogrāfija.

Fotogrāfijā ir uzņemts Latvijas valsts pasludināšanas brīdis Rīgas pilsētas Otrajā (Krievu) teātrī (pašreizējais Latvijas Nacionālais teātris). Šī ir vienīgā notikuma vizuālā liecība. Darbs atrodas Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā. Fotogrāfija ir 119×158 cm liela.

Personas 
Attēlā redzami 38 Latvijas Tautas padomes (LTP) locekļi, kas piedalījās Latvijas valsts pasludināšanas aktā uz teātra skatuves (nebija ieradies Jānis Čakste).
Latviešu zemnieku savienības pārstāvji stāvēja kreisajā pusē, Latvijas Sociāldemokrātiskās Strādnieku partijas pārstāvji labajā pusē, bet vidū pulcējās dažādu citu partiju pārstāvji. Aizmugurē redzami arī LTP nepiederošie svinīgā akta dalībnieki.

Pirmajā lokā ap galdu stāv (no kreisās): Gustavs Zemgals (LRDP, 1871—1939), Marģers Skujenieks (LSDSP, 1894—1941), Kārlis Ulmanis (LZS, 1877—1942), Jānis Zālītis (LRDP, 1874—1919), Erasts Bite (LDP, 1888—1942), Emīls Skubiķis (LRSP, 1875—1944), Staņislavs Kambala (LZP, 1893—1941), 

Otrajā lokā stāv (no kreisās): Oto Nonācs (LZS, 1890—1942), Edmunds Freivalds (LZS, 1891—1922), Ernests Bauers (LZS, 1882—1926), Nikolajs Svemps (LZS, 1889—1944), Jānis Bērziņš (LZS, 1894—19 ?), Jānis Akuraters (LNDP, 1876—1937), Miķelis Valters (LZS, 1874—1968), Atis Ķeniņš (LNDP, 1874—1961), Eduards Strautnieks (RP, 1886—1946), Spricis Paegle (LNP, 1876—1962), Dāvids Golts (LDP, 1867—1948), Rūdolfs Bēnuss (LRDP, 1881—1940), Jānis Bergsons (LDP, 1881—1960), Kārlis Kasparsons (LRDP, 1865—1962), Miķelis Bružis (LDP, 1868—1941), Andrejs Petrevics (LSDSP, 1883—1939), Kārlis Kurševics (LSDSP, 1874—1938), Pauls Kalniņš (LSDSP, 1872—1945), Klāra Kalniņa (LSDSP, 1874—1964), Fricis Menders (LSDSP, 1885—1971), 

Trešajā lokā stāv (no kreisās): Jānis Ampermanis (LZS, 1889—1942), Vilis Gulbis (LZS, 1890—1942), Kārlis Vanags (LZS, 1883—1942), Jānis Vārsbergs (LZS, 1879—1961), Pēteris Murītis (LZS, 1891—1924), Jūlijs Celms (LSDSP, 1879—1935), Bruno Kalniņš (LSDSP, 1899—1990), Eduards Traubergs (LRSP, 1883—1965), Kārlis Albertiņš (LRSP, 1889—1925), Augusts Raņķis (LDP, 1875—1937), Artūrs Žers (LZS, 1885—1944).

Atsauces 

Latvijas vēsture
Fotogrāfija
Tumsā: Zvaigžņu ceļš

"Tumsā: Zvaigžņu ceļš" () ir 2013. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Džefrijs Džeikobs Eibramss. Šī ir 12. filma "Zvaigžņu ceļa" filmu sērijā. Šis ir turpinājums 2009. gada filmai "Zvaigžņu ceļš".

Filmā galvenās lomas atveido Džons Čo, Benedikts Kamberbačs, Elisa Īva, Brūss Grīnvuds, Saimons Pegs, Kriss Pains, Zaharijs Kvinto, Zoja Saldana, Karls Urbans, Pīters Vellers un Antons Jeļčins. Filmas pirmizrāde notika  Sidnejā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

 Tumsā: Zvaigžņu ceļš Soundtrack Stream (angliski)

2013. gada filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Zvaigžņu ceļš
ASV piedzīvojumu filmas
Kristofers Plamers

Arturs Kristofers Orms Plamers (; dzimis , miris ) bija kanādiešu teātra, kino un televīzijas aktieris. Plamers vislabāk ir zināms ar lomu 1965. gada filmā "Mūzikas skaņas", kur viņš spēlēja kopā ar Džūliju Endrūsu.

Biogrāfija 
Pirmā filma, kurā Plamers filmējās, bija Sidnija Lūmeta 1958. gada filma Stage Struck. Tēlojis filmās The Fall of the Roman Empire (1964), Waterloo (1970), "Vīrs, kurš būtu kļuvis par karali" (1975). Piedalījies Spaika Lī filmā Malcolm X (1992), Maikla Manna filmā "Savs cilvēks" (The Insider, 1999), Rona Hauarda filmā "Brīnišķais prāts" (2001), Terensa Malika filmā The New World (2005). Attēlojis lomas filmās "Insaiders" (Inside Man, 2006), The Last Station (2009), "Meitene ar pūķa tetovējumu" (2011), "Iesācēji" (Beginners, 2011), "Visa pasaules nauda" (2017), Boundaries (2018), Cliffs of Freedom (2019), "Uz nažiem" (2019) un The Last Full Measure (2019).

Plamers ir saņēmis vienu Amerikas Kinoakadēmijas balvu, divas Emmy balvas, divas Tony balvas, pa vienai Zelta globusa balvai, Ekrāna aktieru ģildes balvai un BAFTA kino balvai. 2012. gadā, 82 gadu vecumā, saņemot Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris (filma "Iesācēji" (Beginners, 2011)), kļuva par vecāko aktieri, kas ir saņēmis šo apbalvojumu. Vēl divas reizes bijis nominēts šai balvai — par lomām filmās The Last Station (2009) un "Visa pasaules nauda" (2017). Pēdējā nominācija bija 88 gadu vecumā, kas atkal bija rekords viņam kā vecākajam aktierim, kas ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai.

Plamers miris 2021. gada 5. februārī 91 gadu vecumā.

Atsauces

Ārējās saites 

1929. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
Kanādas aktieri
Kanādiešu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Emmy balvas ieguvēji
Tony balvas ieguvēji
Ontārio dzimušie
Balvu iela

Balvu iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Balvu iela — iela Daugavpilī
 Balvu iela — iela Jūrmalā
 Balvu iela — iela Rīgā

 iela novadu pilsētās:
 Balvu iela — iela Viļakas novada Viļakā

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Balvu iela — iela Balvu novada Bērzkalnes pagasta Bērzkalnē
 Balvu iela — iela Balvu novada Kubulu pagasta Kurnā

Skatīt arī 
 Balvi
Klimkovice

Klimkovice () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Ostravas-pilsētas apriņķī uz rietumiem no Ostravas.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1373. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Kēnigsberga (). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Morāvijas-Silēzijas apgabala pilsētas
Bangu iela

Bangu iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Bangu iela — iela Jūrmalā
 Bangu iela — iela Rīgā
 Bangu iela — iela Ventspilī

 iela novadu pilsētās:
 Bangu iela — iela Carnikavas novada Gaujā
 Bangu iela — iela Rojas novada Rojā
 Bangu iela — iela Salacgrīvas novada Salacgrīvā

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Bangu iela — iela Salacgrīvas novada Liepupes pagasta Tūjā

 kā arī Bangotnes ielas sākotnējais nosaukums.
Baņutas iela

Baņutas iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Baņutas iela — iela Rīgā

 iela novadu pilsētās:
 Baņutas iela — iela Lielvārdes novada Lielvārdē
Šarls Pero

Šarls Pero (; dzimis , miris ) bija franču rakstnieks.

Pero lika pamatus jauna literārā žanra — pasakas — izveidē. Viņš ir sarakstījis pasakas par Pelnrušķīti, Zilbārdi, runci zābakos, Sarkangalvīti. Vēlāk vairākas viņa pasakas pārrakstīja brāļi Grimmi, kā arī darbu motīvi tika izmantoti operā, baletā, teātrī, filmās. Pero bija ietekmīga persona 17. gadsimta Francijas literatūrā.

Pero literārā un politiskā darbība sakrita ar Francijas karaļa – Saules karaļa Luija XIV valdīšanas laiku, kas iezīmēja Francijas vadošo lomu Eiropā arhitektūrā un mākslas jomā. Viņš pats ņēma dalību Francijas Zinātņu Akadēmijas dibināšanā, kā arī piedalījies Gleznošanas Akadēmijas atjaunošanā. Piederēdams pie augstākās ierēdniecības un sadarbojoties ar savu brāli Pjeru, kas bija galvenais Parīzes nodokļu savācējs, Šarls Pero varēja ietekmēt notikumus Francijas literāro aprindu vidū un kļuva par modernistu frakcijas līderi kaujās starp konservatoriem un modernistiem. Vēlāk, nodibinoties Literatūras un Beletristikas nodaļai Zinātņu Akadēmijā, Šarls Pero tika iecelts par tās sekretāru un kalpoja karaļa Luija XIV finanšu ministra Kolbēra pakļautībā.

Izmantodams Kolbēra administratīvo atbalstu, Šarls Pero palīdzēja savam otram brālim Klodam tikt par projektētāju jaunajam Luvras spārnam, ko būvēja starp 1665. – 1680. gadu (Kolbērs pārraudzīja celtniecību), turklāt Pero jaunākā projektam dota priekšroka salīdzinoši ar slaveno itāļu arhitektu Bernīni. Izvēlei par labu darbojās gan zemākā piedāvātā cena, gan antagonisms starp Bernīni un vadošajiem karaļa galminiekiem, ieskaitot Kolbēru. Tomēr karalis, kas simpatizēja itālim un nedaudz nicināja sava ministra taupīgumu, pasūtījis Bernīni savu bronzas bareljefu.

Savukārt Pero, gribēdams sintezēt literatūru un arhitektūru, 1669. gadā ieteica Luijam XIV iekļaut Versaļas dārzu labirintos 31 strūklaku, kur katrai būtu jāprezentē vienu no Ezopa fabulām, ko arī realizēja laika posmā starp 1672. un 1677. gadu. Ūdens strūklām, kas šļācās no attēloto dzīvnieku mutēm, vajadzēja imitēt sarunas starp tiem. Katras strūklakas tuvumā atradās plāksne ar attiecīgās fabulas četrrindi, ko sarakstīja galma dzejnieks Benserāts. Savukārt Pero izstrādāja labirintu rokasgrāmatu ar attiecīgu nosaukumu, ko izdeva karaļa tipogrāfija.

Būdams galma amatpersona un jau pazīstams “nopietns rakstnieks”, Šarls Pero publicējis pasakas zem sava deviņpadmitgadīgā dēla vārda, jo tolaik pasaka vēl tika uzskatīta par “zemo žanru”, ko dēls, gribēdams kļūt par karaļa brāļameitas sekretāru, pat veltīja princesei. Vēlāk, jau XX gadsimta laikā, šis veltījums radīja pat diskusijas par Pero pasaku autorību.

Ārējās saites 
 Project Gutenberg

1628. gadā dzimušie
1703. gadā mirušie
Parīzē dzimušie
Franču rakstnieki
Franču valodā rakstošie
17. gadsimta rakstnieki
Zvaigžņu ceļš (2009. gada filma)

"Zvaigžņu ceļš" () ir 2009. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Džefrijs Džeikobs Eibramss. Šī ir 11. filma "Zvaigžņu ceļa" filmu sērijā.

Ārējās saites 
 

2009. gada filmas
ASV filmas
Zvaigžņu ceļš
Zviedrijas—Novgorodas kari

Zviedrijas-Novgorodas kari bija vairāki militāri konflikti starp viduslaiku Zviedriju un Novgorodas republiku 12. un 13. gadsimtā, cīnoties par ietekmi Somu līča piekrastē un Ingrijā. Tās bija svarīgas zemes Hanzas savienībai, tirdzniecības ceļa no varjagiem un grieķiem sākums.

Pirmās sadursmes 
Zviedru vikingi savā ekspansijā devās galvenokārt uz austrumiem. Viņi kontrolēja Ņevas upi un nodarbojās ar tirdzniecību Ladogā. Līdz ar pareizticības pieņemšanu Krievijā 988. gadā attiecības starp Novgorodu un zviedriem, kas joprojām bija pagāni, bet jau katoļu baznīcas kristianizācijas objekts, sāka pasliktināties.

997. gadā Hakona Varenā dēls Eiriks organizēja militāru kampaņu pret Ladogu un to iznīcināja, bet 1015. gadā tai uzbruka viņa brālis Sveins. Pēc Jaroslava Gudrā laulībām ar zviedru karaļa meitu Ingegerdu 1019. gadā konflikts tika atrisināts, Ladoga tika nodota kā pūrs. To pārvaldīja jarls Regnvalds Ulvsons, Zviedrijas karaļa Stenkila tēvs.

Literatūra 
 Селезнёв Ю. В. Из похода «придоша новгородци с князем Олександром вси здорови». Русско-шведские конфликты в XIII столетии. // Военно-исторический журнал. — 2021. — № 8. — С.4—13.

Atsauces 

12. gadsimta kari
13. gadsimta kari
Kari ar Krieviju
Kari ar Zviedriju
Somijas vēsture
Baraviku iela

Baraviku iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Baraviku iela — iela Jelgavā
 Baraviku iela — iela Rīgā

 iela novadu pilsētās:
 Baraviku iela — iela Garkalnes novada Garkalnē
 Baraviku iela — iela Carnikavas novada Garupē

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Baraviku iela — iela Krustpils novada Kūku pagasta Ildzeniekos

Skatīt arī 
 Baravika
Eduārs Erio

Eduārs Marī Erio (; dzimis , miris ) bija franču politiķis. Trīskārtējs Francijas premjerministrs (1924-1925, 1926, 1932). Bijis arī Deputātu palātas prezidents (1925–1926) un Nacionālās asamblejas prezidents (1947–1954). Tāpat bija sabiedrisko darbu un transporta ministrs (1916–1917), sagādes ministrs (1916–1917), ārlietu ministrs (1924–1925, 1926, 1932), izglītības ministrs (1926–1928), valsts ministrs (1934–1936).

No 1905. gada līdz savai nāvei, izņemot laiku no 1942. līdz 1945. gadam, kad tika izsūtīts uz Vāciju par opozīciju Višī Francijai, bija Lionas pilsētas mērs (vairāk nekā 48 gadus). Atbalstīja attiecību uzlabošanu ar PSRS. Pirmā Erio valdība nodibināja diplomātiskās attiecības ar PSRS. Otrā Erio valdība veica skolas reformu. 1933. gadā bija vizītē Ukrainas PSR, atgriežoties noliedza golodomora eksistenci.

Ārējās saites 

1872. gadā dzimušie
1957. gadā mirušie
Obā dzimušie
Francijas politiķi
Francijas premjerministri
Vratimova

Vratimova () ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Ostravas-pilsētas apriņķī uz dienvidiem no Ostravas.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1305. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Ratimava (). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Morāvijas-Silēzijas apgabala pilsētas
Deivids Moizs

Deivids Viljams Moizs (; dzimis ) ir bijušais skotu futbolists, pašlaik — futbola treneris.

Spēlētāja karjeras laikā aizvadījis vairāk nekā 540 spēles līgu turnīros. 1981.—1982. gada sezonā Celtic sastāvā uzvarēja Skotijas Premjerlīgā. Spēlētāja karjeru beidzis Preston North End kluba sastāvā, kur pēc tam kļuva par treneri. 2002. gada martā kļuva par Everton treneri, ar klubu sasniedzis FA kausa finālu 2009. gadā. Pēc 10 gadu sasniegšanas kluba trenera amatā Moizs saņēma savu kolēģu Aleksa Fergusona, Arsēna Vengera un Kenija Dalgliša uzslavu par kluba sasniegumiem, lai arī ir bijis ierobežots budžets. 2013. gada maijā ticis nosaukts par Fergusona aizstājēju Manchester United kluba galvenā trenera amatā. Vēlāk strādājis par galveno treneri Spānijas klubā Real Sociedad, pēc tam atgriezies Anglijā un vadījis Sunderland.

2017. gada novembrī apstiprināts West Ham United galvenā trenerta amatā.

Moizs ir trešajā vietā pēc spēļu skaita aktīvo treneru sarakstā Anglijas Premjerlīgas un Anglijas futbola līgu sistēmā pēc Fergusona un Vengera.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Celtic

 Skotijas Premjerlīga: 1981–82

Preston North End

 Anglijas futbola līgas Trešā divīzija: 1995–96

Trenera karjera 

 Anglijas futbola līgas Otrā divīzija: 1999–2000

Manchester United

 FA Community Shield: 2013

Atsauces

Ārējās saites 

League Managers Association profils

1963. gadā dzimušie
Skotijas futbolisti
Skotijas futbola treneri
Celtic F.C. spēlētāji
Glāzgovā dzimušie
Deivs Grols

Deivids Ēriks "Deivs" Grols (; dzimis ) ir amerikāņu rokmūziķis, multiinstrumentālists, dziedātājs, dziesmu autors, kinorežisors; grupas Foo Fighters vadošais vokālists, galvenais dziesmu autors un dibinātājs.

Pirms karjeras grupā Foo Fighters bija grupas Nirvana bundzinieks. Tāpat bijis rokenrola supergrupas Them Crooked Vultures viens no dibinātājiem (2009. gadā izdots albums Them Crooked Vultures). Bijis bundzinieks koncertos vai ierakstos tādiem mūziķiem un grupām kā Garbage, Killing Joke, Nine Inch Nails, Deividam Bovijam, Polam Makartnijam, The Prodigy, Slash, Igijam Popam, Juliette Lewis, Tenacious D, Tom Petty and the Heartbreakers, Lemmy un Stīvijam Niksam.

Atsauces

Ārējās saites 
  (Foo Fighters)
 
 

1969. gadā dzimušie
Ohaio dzimušie
Amerikāņu dziedātāji
Grammy balvas ieguvēji
Igijs Pops

Igijs Pops (; dzimis Džeimss Ņūels Osterbergs (James Newell Osterberg, Jr.) ) ir amerikāņu dziedātājs, dziesmu autors, mūziķis un aktieris.

Lai arī pazīstams kā pankroka "krusttēvs" un inovators, viņš savās dziesmās gadu gaitā ietvēris dažādus mūzikas žanrus, tai skaitā popu, smago roku, džezu un blūzu. Viņš ir protopunk grupas The Stooges vokālists. Kopš 1960. gadu beigām kļuvis pazīstams ar savām nežēlīgajām un neprognozējamajām skatuves grimasēm. Pops ir pazīstams ar tādām dziesmām kā Lust for Life, The Passenger, Real Wild Child, Candy, China Girl, Nightclubbing, Search and Destroy un I Wanna Be Your Dog. 2010. gadā kopā ar grupu The Stooges tika uzņemts Rokenrola slavas zālē.

Diskogrāfija 
Ar The Stooges
 1969: The Stooges
 1970: Fun House
 1973: Raw Power 2007: The Weirdness 2013: Ready to DieAr Džeimsu Viljamsonu
 1977: Kill CitySolo
 1977: The Idiot 1977: Lust for Life 1979: New Values 1980: Soldier 1981: Party 1982: Zombie Birdhouse 1986: Blah Blah Blah 1988: Instinct 1990: Brick by Brick 1993: American Caesar 1996: Naughty Little Doggie 1999: Avenue B 2001: Beat 'Em Up 2003: Skull Ring 2009: Préliminaires 2012: Après 2016: Post Pop Depression''

Atsauces

Ārējās saites 

  (Iggy & The Stooges)
 
 Biogrāfija 

1947. gadā dzimušie
Mičiganā dzimušie
Amerikāņu dziedātāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — OFC zona

2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija ir OFC zonas kvalifikācijas turnīrs, kas noteica to 1 Okeānijas valstu komandu, kura piedalīsies starpkonfederāciju spēlē par iespēju doties uz finālturnīru Brazīlijā. Kvalifikācija norit četrās kārtās un izspēles kārtību nosaka izlašu reitings.

Formāts 
Kvalifikācija norit četrās kārtās:
 4 zemākā reitinga komandas (7. - 10. vieta) izspēlēja savstarpēju grupu turnīru. Grupas uzvarētājs kvalificējās otrajai kārtai.
 6 reitinga komandas (1. - 6. vieta), Papua Jaungvineja un pirmās kārtas uzvarētājs izveido 2 grupas un aizvada savstarpēju grupu turnīru. Katras grupas labākās divas komandas kvalificējās trešajai kārtai.
 4 labākās otrās kvalifikācijas komandas izveido vienu grupu un aizvada savstarpēju grupu turnīru. Grupas uzvarētājs kvalificējās ceturtajai kārtai
 Trešās kārtas uzvarētājs aizvadīs starpkonfederāciju play-off spēlēs ar CONCACAF zonas kvalifikācijas ceturtās vietas ieguvēju.

Dalībvalstis 
11 Okeānijas valstu izlases (izņemot Papua-Jaungvineju, kas otrajai kārtai kvalificējās automātiski) piedalās kvalifikācijas turnīrā.
{|
!Kvalifikācijā no 2. kārtas  (1. - 6. vieta)
!Kvalifikācijā no 1. kārtas  (7. - 10. vieta)
|- valign=top
|
 
 
 
 
 
 
  
|
 
 
 
 
|}

Pirmā kārta 
Pirmās kārtas spēles tika aizvadītas Samoa no 2011. gada 22. līdz 26. novembrim. Komandas izspēlēja viena riņķa turnīru un uzvarētājs kvalificējās otrajai kārtai. 

|}

Otrā kārta 
Pirmās kārtas uzvarētājs pievienojās pārējām septiņām komandām otrajā kārtā, kas arī bija OFC Nāciju kausa izcīņa. Katras grupas pirmās un otrās vietas ieguvējas kvalificējās trešajai kārtai.

A grupa 

|}

B grupa 

|}

Trešā kārta 
Otrās kārtas uzvarētāji izveidoja vienu grupu un aizvadīja divu apļu turnīru. Turnīra uzvarētājs kvalificējās ceturtajai kārtai.

|}

Ceturtā kārta 
Trešās kārtas uzvarētajs izspēlēs divu spēļu turnīru ar CONCACAF zonas kvalifikācijas 4. vietas ieguvēju. Spēlēs tiks aizvadītas 2013. gada novembrī.

|}

2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija
Javornīka

Javornīka () ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Jesenīkas apriņķī. Pilsētas centrs ir pilsētbūvniecības piemineklis. Pie pilsētas atrodas Jānski Vrhu (Johannesbergas) pils - bijusī Vroclavas (Breslavas) arhibīskapa vasaras rezidence.

Vēsture

Rakstos pirmoreiz minēta 1290. gadā. Vēsturisks sudraba un dzelzs ieguves centrs. Vislielāko uzplaukumu piedzīvoja 18. gadsimta otrajā pusē. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Habsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Jauerniga (). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara - atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.

Cilvēki

Pilī pie Javornīkas no 1771. līdz 1773. gadam dzīvoja austriešu komponists Kārlis Diterss fon Ditersdorfs (Carl Ditters von Dittersdorf,  1739-1799), un radīja šeit daudzus no saviem darbiem. 1856/57. gadā pilī uzturējās vācu rakstnieks Jozefs fon Eihendorfs (Joseph von Eichendorff, 1788-1857).

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Olomoucas apgabala pilsētas
Mets Robinsons

Mets Robinsons (; dzimis 1986. gada 20. jūnijā) ir kanādiešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2017) spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Maskavas CSKA sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Pēc vairākām NCAA līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Robinsons sāka 2009.—10. gada sezonā ECHL kluba Elmīras "Jackals" rindās. Sezonas gaitā gan aizsargs aizvadīja piecas spēles arī AHL vienībā Bingemtonas "Senators". 2010.—11. gada sezonu aizvadīja Norvēģijas hokeja līgas klubā Sarpsborgas "Sparta", kopā ar klubu izcīnot līgas čempiona titulu, kā arī sezonu noslēdzot kā līgas rezultatīvākais aizsargs. Nākamās divas sezonas Robinsons aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas kluba Timrå IK sastāvā.

2013.—14. gada sezonu Robinsons aizvadīja KHL vienības Rīgas "Dinamo" sastāvā, sezonu noslēdzot ar pozitīvu lietderības koeficientu +19, savukārt tad noslēdza divu gadu līgumu ar Maskavas "Dinamo". 2015.—16. gada sezonu noslēdza ar labāko lietderības koeficientu visā KHL. 2016. gada vasarā pagarināja līgumu ar "Dinamo" uz vēl diviem gadiem, tomēr jau gadu vēlāk noslēdza līgumu ar Maskavas CSKA.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Kalgarī dzimušie
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Jesenīka

Jesenīka (), līdz 1947. gadam — Frīvaldova (), ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Jesenīkas apriņķa centrs. Pasaulē pirmā mūsdienīgā ūdens ārstniecības kūrortpilsēta.

Vēsture 

Rakstos pirmoreiz minēta 1267. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Freivaldava (). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. 1931. gada 25. novembrī pilsētas apkaimē notika streikotāju sadursmes ar čehoslovāku policiju, kurās gāja bojā 10 demonstranti. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

Cilvēki 

1773. gadā šeit dzīvoja austriešu komponists Kārlis Diterss fon Ditersdorfs (Carl Ditters von Dittersdorf, 1739—1799). 1845. gadā kūrortā ārstējās ukraiņu/krievu rakstnieks Nikolajs Gogolis (Никола́й Васи́льевич Го́голь, 1809—1852).

Jesenīka ir ungāru politiķa Kāroja Kuena-Hēdervāri (Károly Khuen-Héderváry, 1849—1918) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites 
 

Čehijas pilsētas
Olomoucas apgabala pilsētas
Bārbeles iela

Bārbeles iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Šosciemā (Atgāzenes apkaimē). Bārbeles iela sākas no Vienības gatves un beidzas, savienojoties ar Dīķa ielas  turpinājumu paralēli Rīgas—Jelgavas dzelzceļa līnijai. Individuālo māju apbūve. Ielai nosaukums piešķirts no Vecumnieku novada pagasta centra, Bārbeles, nosaukuma.

Vēsture 
Iela pilsētas plānā iezīmēta 1902. gadā (, ). Dažās 20. gadsimta 20. un 30. gadu kartēs atzīmēta kā Bārbeļu iela.

Ielu savienojumi 
Bārbeles iela ir savienota ar šādām ielām:
 Vienības gatve (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Zemgales priekšpilsēta
 Ziepniekkalns

Atsauces 

Ielas Atgāzenē
Zemgales priekšpilsēta
Džefrijs Džeikobs Eibramss

Džefrijs Džeikobs Eibramss (, dzimis ) ir ASV filmu un televīzijas seriālu režisors, scenārists, producents un komponists. Pazīstams kā filmas "Zvaigžņu ceļš" (2009), "Tumsā: Zvaigžņu ceļš" (2013) un "Zvaigžņu kari: Spēks mostas" (2015) režisors. Par darbu televīzijas seriālā "Pazudušie" (2004—2010) ieguvis divas Emmy balvas.

Filmogrāfija

Ārējās saites 

1966. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
ASV kinoproducenti
Emmy balvas ieguvēji
Zvaigžņu ceļš
Ebreji
Ķemme

Ķemme ir zarota plāksnīte, kas parasti tiek izmantota matu sakārtošanai, iztaisnošanai un tīrīšanai. Ķemmes ir vieni no vecākajiem darbarīkiem, kurus ir atraduši arheologi. Vecākā atrastā ķemme ir 5000 gadus veca, un tā ir atrasta Senās Persijas teritorijā. Visbiežāk ķemmes ir no koka vai plastmasas. Ir atrastas ķemmes, kas izgatavotas no ziloņkaula vai bruņurupuču bruņām. Ķemmes var atšķirties gan pēc veida, gan pēc to izmantošanas mērķa.

Populārajā kultūrā ķemmes dažreiz tiek izmantotas arī kā alternatīvi mūzikas instrumenti.

Skatīt arī 
 Matu suka

Matu kopšana
Darbarīki
Vidnava

Vidnava () ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Jesenīkas apriņķa centrs. Pasaulē pirmā mūsdienīgā ūdensārstniecības kūrortpilsēta.

Vēsture 

Rakstu avotos pirmoreiz minēta 1291. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Veidenava (). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu reģiona daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.

Ārējās saites 

Čehijas pilsētas
Olomoucas apgabala pilsētas
Maizeskoks

Īstais maizeskoks (Artocarpus altilis) ir zīdkoku dzimtas ziedaugs. Maizeskoki parasti izaug līdz 26 m augstumam. Tie aug mitrās vietās.

Maizeskoku dabiskā izcelsmes vieta ir Jaungvineja, bet pirms apmēram 3500 gadiem polinēzieši tos izplatīja tālāk uz Klusā okeāna tropu salām. Eiropieši ar šo augu iepazinās 17. gadsimtā, kad to pirmo reizi aprakstīja angļu dabaspētnieks Viljams Dampīrs. 18. gadsimta beigās maizeskoku sāka audzēt Jamaikā, lai nodrošinātu ar lētu pārtiku vergus. Mūsdienās maizeskoku audzē daudzās citās tropu zemēs.

Maizeskoka augļi tiek plaši izmantoti pārtikā Dienvidaustrumāzijas valstīs. Tos lieto gan svaigus, gan dažādi apstrādātus.

Zīdkoku dzimta
Augļi
Barkavas iela

Barkavas iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Barkavas iela — iela Rīgā

 iela novadu pilsētās:
 Barkavas iela — iela Lubānas novada Lubānā
 Barkavas iela — iela Varakļānu novada Varakļānos

Skatīt arī 
 Barkava
Baseina iela

Baseina iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Baseina iela — iela Liepājā
 Baseina iela — iela Rīgā

 iela novadu pilsētās:
 Baseina iela — iela Pļaviņu novada Pļaviņās

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Baseina iela — iela Inčukalna novada Inčukalna pagasta Egļupē
 Baseina iela — iela Limbažu novada Skultes pagasta Vārzās

Skatīt arī 
 Baseins
Aļģimants Butnorus

Aļģimants Butnorus (;  Kauņa —  Kauņa) bija Lietuvas starptautiskais lielmeistars šahā (1997), kas kopš 2014. gada pārstāvēja Monako.

Biogrāfija 
Desmitkārtējs Lietuvas čempions šahā: 1967., 1968. (kopā ar Vladu Mikenu), 1970., 1972. (kopā ar Gintautu Piešinu), 1973. (kopā ar Jegoru Čukajevu), 1975., 1976., 1980., 1982. un 1993. gadā. 1967. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. Septiņas reizes pārstāvējis Lietuvas izlasi PSRS komandu čempionātos (1962, 1967, 1972, 1975, 1979, 1983, 1985). 1983. gadā kļuvis par FIDE starptautisko meistaru. Trīs reizes spēlējis Lietuvas izlases sastāvā Pasaules šaha olimpiādēs: 2000., 2004. un 2006. gadā. Tāpat divas reizes pārstāvējis savu valsti Eiropas komandu čempionātos šahā: 1999. un 2003. gadā. 2007. gadā uzvarējis Pasaules senioru čempionātā. Pēc šī panākuma kļuvis par FIDE starptautisko lielmeistaru. 2004. un 2009. gadā piedalījies Latvijas atklātajos šaha čempionātos.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu šaha čempionāti)

1946. gadā dzimušie
2017. gadā mirušie
Kauņā dzimušie
Monako šahisti
Lietuvas šahisti
PSRS šahisti
Īlons Masks

Īlons Masks (; dzimis ) ir Dienvidāfrikas izcelsmes ASV uzņēmējs. Viņš ir plašāk zināms kā SpaceX dibinātājs un PayPal (sākotnēji X.com) līdzdibinātājs. SpaceX viņš ir uzņēmuma izpilddirektors un galvenais projektētājs, bet Tesla Motors viņš ir valdes priekšsēdētājs, izpilddirektors un produktu arhitekts. Īlons Masks ir arī SolarCity valdes priekšsēdētājs un OpenAI līdzpriekšsēdētājs.
Īlonam Maskam ir bakalaura grāds ekonomikā, kas iegūts Pensilvānijas Universitātē, un otrs bakalaura grāds fizikā no Pensilvānijas Universitātes.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1971. gadā Pretorijā inženiera Erola Maska un viņa sievas Mejas, dzimušas Haldemanes (Maye Haldeman), ģimenē. Pēc vecāku šķiršanās palika dzīvot pie tēva, jau 12 gadu vecumā izveidoja un pārdeva savu pirmo videospēli Blastar. 17 gadu vecumā izceļoja uz Kanādu, tad uz ASV, kur studēja ekonomiku un fiziku Pensilvānijas Universitātē.  
1995. gadā iestājās Stenforda Universitātes fizikas doktora studiju programmā, taču jau pēc divām dienām pameta studijas un kopā ar savu brāli Kimbalu nodibināja savu kompāniju Zip2, kuru 1999. gadā pārdeva personālo datoru ražotājam Compaq par 307 miljoniem ASV dolāru.

1999. gadā Masks nodibināja interneta epasta maksājumu uzņēmumu X.com, kas 2000. gadā apvienojās ar konkurējošu uzņēmumu  Confinity, kura produkts PayPal 2002. gadā par 1,5 miljardiem dolāru pārdeva interneta uzņēmumam eBay. 
2002. gadā viņš nodibināja kosmisko lidojumu uzņēmumu SpaceX, bet 2004. gadā kļuva par galveno investoru īsi pirms tam dibinātajā elektroauto uzņēmumā Tesla.

2020. gada augustā viņa īpašumu vērtība tika novērtēta ar 85,6 miljardiem ASV dolāru, kas viņu padarīja par 5. bagātāko personu ASV. 2021. gada 7. janvārī ar aptuveni 191 miljardu ASV dolāru vērtiem īpašumiem viņš tika atzīts par pasaulē bagātāko cilvēku.

Atsauces

Ārējās saites

 SolarCity oficiālā vietne
 SpaceX oficiālā vietne
 Tesla oficiālā vietne

1971. gadā dzimušie
ASV uzņēmēji
Filantropi
Bads Holovejs

Bads Holovejs (; dzimis 1988. gada 1. martā) ir kanādiešu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2020) Hollovejs spēlē Austrijas hokeja līgas vienībā Zalcburgas "Red Bull".

Spēlētāja karjera 
Pēc četrām Rietumu hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Holovejs sāka 2008.—2009. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Mančestras "Monarchs" rindās. Komandas sastāvā hokejists aizvadīja vēl nākamās divas sezonas.

2011.—12. gada sezonu Holovejs aizvadīja jau Šellefteo AIK rindās. 2012.—13. gada sezonu noslēdza kā Zviedrijas Elitsērijas rezultatīvākais spēlētājs, iegūstot arī līgas vērtīgākā spēlētāja balvu un kopā ar AIK izcīnot arī līgas čempiona titulu. 2013. gada aprīlī hokejists līgumu ar AIK pagarināja uz vēl vienu gadu.

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Zviedrijas hokeja līgas čempioni
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Mančestras "Monarchs"

Mančestras "Monarchs" () ir hokeja komanda, kas atrodas Mančestrā, Ņūhempšīrā, ASV, un spēlē Amerikas hokeja līgā.

2005. un 2007. gadā komanda bija AHL regulārās sezonas uzvarētāja.

Ārējās saites 
 Eliteprospects.com komandas lapa

ASV hokeja klubi
Amerikas hokeja līgas klubi