joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
6. trolejbusu maršruts (Rīga)

6. trolejbusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kurā pasažieri tika pārvadāti no Pieminekļa Latviešu strēlniekiem pakājes Latviešu strēlnieku laukumā netālu no Akmens tilta, 11. novembra krastmalas, Grēcinieku ielas un Kaļķu ielas krustojuma no vienas puses un Latvijas Okupācijas muzeju, Melngalvju namu un Rātsnamu ar tā laukumu no otras puses (galapunkts saucās Rātslaukums) Vecrīgā pāri Akmens tiltam cauri Āgenskalna priedēm līdz galapunktam Āgenskalnā, Pilsoņu ielā blakus Paula Stradiņa klīniskajai universitātes slimnīcai (galapunkts saucās Klīniskā slimnīca).

6. trolejbusu maršruta kopējais garums bija 9,7 km, virziena Rātslaukums — Klīniskā slimnīca garums sasniedza 5,1 km, bet virziena Klīniskā slimnīca — Rātslaukums - 4,6 km.

Pasažieru pārvadājumus maršrutā veica RP SIA Tramvaju un trolejbusu pārvalde 2. trolejbusu parks.

Vēsture 
Maršruts tika atklāts 1958. gadā un kursēja no Klīniskās slimnīcas līdz Ķeguma ielai Teikas mikrorajonā. Vēlāk to saīsināja līdz Rūpnīcai "VEF", braukšanai virzienā uz Klīnisko slimnīcu trolejbusi apgriezās Biķernieku un Struktoru ielu krustojumā. Ap 1966. gadu maršrutu pagarināja pa Biķernieku, Kastrānes un Vaidavas ielām līdz Purvciemam, apgriešanas loks atradās Dzelzavas un Vaidavas ielu krustojumā. 

Vēlāk maršrutu saīsināja līdz Brīvības piemineklim, bet 1980. gadu beigās, likvidējot trolejbusu satiksmi Vecrīgā, saīsināja līdz Latviešu strēlnieku laukumam. 1996. gadā maršrutu vēl nedaudz saīsināja no Klīniskās slimnīcas līdz Latviešu strēlnieku piemineklim.

Maršruts tika slēgts 2004. gada 1. augustā, apvienojot to ar 5. trolejbusu maršrutu (Centrālā stacija — Daugavas stadions).

Maršruts 
Virzienā Rātslaukums — Klīniskā slimnīca trolejbusi kursēja pa šādām ielām: Latviešu strēlnieku laukums, Kaļķu iela, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Raņķa dambis, Daugavgrīvas iela, Mazā Bezdelīgu iela, Krišjāņa Valdemāra iela, Kalnciema iela, Baložu iela, Kristapa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Mārupes iela, Tukuma iela un Pilsoņu iela.

Virzienā Klīniskā slimnīca — Rātslaukums trolejbusi kursēja pa šādām ielām: Pilsoņu iela, Liepājas iela, Mārupes iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Kapseļu iela, Baložu iela, Kalnciema iela, Daugavgrīvas iela, Raņķa dambis, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts un Latviešu strēlnieku laukums.

Pieturvietas 
6. trolejbusu maršrutā bija 20 pieturas, katrā virzienā pa 10 pieturām.

Skatīt arī 
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme

Atsauces 

06
Alba Torrensa

Alba Torrensa (; dzimusi  Maljorkā, Spānijā) ir spāņu basketboliste, Spānijas sieviešu basketbola izlases dalībniece, pašlaik (2010) pārstāv Spānijas līgas klubu Salamankas "Perfumerias Avenida".

Kopā ar Spānijas izlasi ir izcīnījusi 3. vietu 2009. gada Eiropas čempionātā un 5. vietu 2008. gada Olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 
 Sports-reference profils 

1989. gadā dzimušie
Baleāru Salās dzimušie
Spānijas basketbolisti
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Eiropas čempioni basketbolā
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Gērijs Nevils

Gērijs Aleksandrs Nevils (; dzimis ) ir Anglijas futbolists, kas ir beidzis profesionāļa karjeru. Viņš spēlēja labās malas aizsarga pozīcijā. Visu karjeru pārstāvēja tikai vienu klubu — Manchester United. No 2005. gada viņš bija kluba kapteinis.

Anglijas izlasē debitēja 1995. gada draudzības spēlē pret Japānas izlasi. Anglijas izlasē ir spēlējis 1998. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā. Ir spēlējis arī 1996, 2000. un 2004. gada Eiropas čempionātā.

Vairākus gadus bijis Anglijas futbola izlases trenera asistents. No 2015. gada līdz 2016. gadam vadījis La Liga komandu Valencia CF.

Astoņkārtējs Premjerlīgas, divkārtējs UEFA Čempionlīgas čempions.

Viņa brālis Fils Nevils arī ir profesionāls futbolists.

Sasniegumi 
Manchester United

 Anglijas Premjerlīga: 1995–96, 1996–97, 1998–99, 1999–2000, 2000–01, 2002–03, 2006–07, 2008–09
 FA kauss: 1995–96, 1998–99, 2003–04
 Anglijas Līgas kauss: 2005–06, 2009–10
 FA Community Shield: 1996, 1997, 2008
 UEFA Čempionu līga: 1998–99, 2007–08
 Starpkontinentālais kauss: 1999
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2008

Anglija

 Eiropas čempionāts futbolā bronzas medaļas: 1996

Ārējās saites 

 Mančestras "United" profils 

1975. gadā dzimušie
Lielajā Mančestrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
Alonso

Alonso ir spāņu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Djego Alonso (1975)  — urugvajiešu futbolists un treneris;
 Fernando Alonso (1981) — spāņu autosportists;
 Laura Alonso (1976) — spāņu operdziedātāja;
 Markoss Alonso (1990)  — spāņu futbolists;
 Šavi Alonso (1981) — basku izcelsmes spāņu futbolists un treneris.

Spāņu uzvārdi
Nadja Komeneči

Nadja Elena Komeneči (, ; dzimusi  Onešti, Rumānijā) ir bijusī rumāņu vingrotāja, pieckārtējā olimpiskā čempione.

Vingrošanā sākusi trenēties sešu gadu vecumā. Pirmoreiz sacensībās viņa startēja 1972. gadā, taču starptautiskās sacensībās viņa pirmoreiz piedalījās 1975. gadā. Divas reizes piedalījusies Olimpiskajās spēlēs (, ). 1976. gadā Monreālā kļuva par pirmo vingrotāju, kas no tiesnešiem saņēmusi maksimālo vērtējumu (10 balles). Tā kā rezultātu tablo izgatavotājam Omega SA pirms sacensībām tika apstiprināts, ka rezultāts nevar sastāvēt no četriem cipariem (perfektais 10,00 nav iespējams), Komeneči rezultāts tika parādīts kā 1,00, kas sākotnēji izraisīja samulsumu arēnā. Kopumā Olimpiskajās spēlēs izcīnījusi piecas zelta, trīs sudraba un vienu bronzas medaļu. Vēl divas reizes kļuvusi par pasaules čempioni, deviņas — par Eiropas čempioni.

Viņa ir viena no populārākajām vingrotājām pasaulē. 2000. gadā Laureus World Sports Academy atzina Komeneči par vienu no 20. gadsimta izcilākajām sportistēm.

Rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija

1961. gadā dzimušie
Rumānijas vingrotāji
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1980. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Ar Olimpisko ordeni apbalvotie
Olimpiskie zelta medaļnieki vingrošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vingrošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vingrošanā
Radivojs Koračs

Radivojs Koračs (; dzimis  Samborā, Dienvidslāvijā, miris  Sarajevā, Dienvidslāvijā) bija Dienvidslāvijas basketbolists, spēlēja centra pozīcijā, Dienvidslāvijas basketbola izlases dalībnieks.

Eiropas čempionvienību kausa izcīņas spēlē 1964.-65. gada sezonas pirmās kārtas spēlē pret Zviedijas čempioniem "Alvik" viņš guva 99 punktus, spēles beigu rezultāts bija 155-57.

Kopā ar Dienvidslāvijas basketbola izlasi izcīnījis Olimpiskās sudraba medaļu 1968. gadā, divreiz bijis otrais Pasaules čempionātā.

 Radivojs mira autoavārijā netālu no Sarajevas. 1971. gadā FIBA viņa piemiņai veltīja Korača kausa izcīņas turnīru Eiropas valstu basketbola klubiem, kas tika izcīnīts līdz pat 2002. gadam. Taču Dienvidslāvijas basketbola federācija noteica, ka Dienvidslāvijā nenotiks basketbola spēles 2. jūnijā. Pēc Korača kausa izcīņas beigām Eiropā Serbijas un Melnkalnes basketbola federācija nosauca savas valsts kausa izcīņu par Radivoja Korača kausa izcīņas turnīru. Viņš tika uzņemts FIBA slavas zālē 2007. gadā.

Radivojs Koračs ticis iekļauts 50 izcilāko Eirolīgas spēlētāju un darbinieku vidū.

Ārējās saites 
 FIBA slavas zāles profils 
 Eirolīgas 50 labākie spēlētāji un darbinieki 
 Basketpedya profils 

1938. gadā dzimušie
1969. gadā mirušie
Dienvidslāvijas basketbolisti
1968. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
1960. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1964. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
FIBA slavas zālē uzņemtie
Roza Makgovana

Roza Arianna Makgovana (Rose Arianna McGowan; dzimusi  Florencē, Itālijā) ir Itālijā dzimusī amerikāņu aktrise, kura plašākai publikai pazīstama ar lomu seriālā "Amulets". Vēl ir filmējusies tādās filmās kā The Doom Generation, "Melnā Dālija", "Kliedziens", Jawbreaker un "Maltuve". Savu aktrises karjeru sākusi 1992. gadā komēdijā Encino Man. Viņas pārliecinošais tēlojums komēdijā The Doom Generation pievērsa kritiķu uzmanību un viņa tika nominēta balvai par labāko debijas priekšnesumu 1996. gadā. Seriālā "Amulets" viņa filmējās laikposmā no 2001. līdz 2006. gadam.

Filmogrāfija

Filmas 
 1992: Encino Man
 1995: The Doom Generation
 1996: "Biodoms" (Bio Dome)
 1996: Kiss & Tell
 1996: "Kliedziens"
 1997: Going All the Way
 1997: Seed
 1997: Nowhere
 1997: Lewis & Clark & George
 1998: "Fantomi" (Phantoms)
 1998: Devil In The Flesh
 1999: Jawbreaker
 1999: Sleeping Beauties
 2000: Ready to Rumble
 2000: The Last Stop
 2001: Strange Hearts
 2001: Monkeybone
 2001: The Killing Yard
 2002: Stealing Bess
 2005: Elvis
 2006: "Melnā Dālija"
 2007: "Šausmu planēta" (Grindhouse - Planet Terror)
 2007: "Nāves pierādījums" (Grindhouse - Death Proof)
 2008: Fifty Dead Men Walking

TV 
 1985: Jem
 1990: True Colours
 1999: God Is in the T.V.
 2001: What About Joan?
 2001—2006: "Amulets"
 2008: The Essentials
 2009: Nip/Tuck

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Ostins Pauerss: Slepenais starptautiskais aģents

Ostins Pauerss: Slepenais starptautiskais aģents (Austin Powers: International Man of Mystery) ir 1997. gada komēdija, zināmā mērā arī parodija par Džeimsa Bonda filmām. Filmas režisors ir Džejs Roučs, kas vēlāk uzņēmis arī pazīstamās filmas Iepazīsties, Mani Vecāki un Iepazīsties, Fakeri. Galvenajā lomā ir Maiks Maierss, kas ir arī šīs filmas producents un scenārists.

Sižets 

Slepeno aģentu sieviešu mīluli Ostinu Pauersu iesaldēja 1967. gadā, lai viņš varētu cīnīties ar savu niknāko pretinieku Doktoru Ļaunumu, kad tas atgriezīsies. Ostinu Pauersu atsaldēja 1997. gadā, kad bija beidzies hipiju laikmets un pasaulē atkal sācies mantkārības laiks. Ostins strādā kopā ar viņa 60. gadu asistentes meitu - Vanesu. Ostinam ir jāmēģina iejusties laikā, kad nevar vienlaikus uzturēt attiecības ar vairākām sievietēm.

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
We Are the World

We Are the World () ir dziesma un labdarības singls, ko ierakstīja speciāli šī singla ierakstam izveidotā grupa USA for Africa . Dziesmu sacerēja Maikls Džeksons un Laionels Ričijs. Singls tika izdots  sadarbībā ar ierakstu kompāniju Columbia Records. Dziesma ir saņēmusi vairākus apbalvojumus, tai skaitā trīs Grammy balvas, dziesma tika sertificēta ar 4 platīna diskiem pēc RIAA sistēmas. Visi iegūtie līdzekļi, kas tika gūti, pārdodot šo singlu, tika veltīti labdarībai.

 tika ierakstīta jauna dziesmas versija We Are the World 25 for Haiti pēc 2010. gada Haiti zemestrīces.

Izpildītāji 

 Dens Eikrods (vienīgais kanādietis sarakstā un viens no diviem neamerikāņu izpildītājiem)
 Harijs Belafonte
 Lindsijs Bakinghems
 Kima Karna
 Rejs Čārlzs
 Bobs Dilans
 Šeila I.
 Bobs Geldofs (vienīgais īrs sarakstā un viens no diviem neamerikāņu izpildītājiem)
 Hall & Oates
 Džeimss Ingrems
 Džekijs Džeksons
 Latoija Džeksone
 Marlons Džeksons
 Maikls Džeksons
 Rendijs Džeksons
 Tito Džeksons
 Al Jarreau
 Veilons Dženings
 Bilijs Džoels
 Sindija Laupere
 Huey Lewis and the News
 Kenijs Logins
 Betija Midlere
 Vilijs Nelsons
 Džefrijs Osborns
 Deivids Peičs
 Stīvs Perijs
 The Pointer Sisters
 Stīvs Porkaro
 Kenijs Rodžers
 Daiena Rosa
 Laionels Ričijs
 Smoukijs Robinsons
 Pols Saimons
 Brūss Springstīns
 Tīna Tērnere
 Diona Vorvika
 Stīvijs Vonders

Ārējās saites 
 USA for Africa oficiālā mājaslapa 

1985. gada singli
Postmodernisma māksla

Postmodernisma māksla ir termins, kas tiek izmantots mākslas kustības raksturošanai postmodernisma periodā, kura kādā veidā nonāk pretrunā ar modernisma principiem vai arī tos apvieno, vai attīsta ar jauniem paņēmieniem. Par postmodernisma mākslu galvenokārt tiek uzskatīti tādi mākslas veidi, kas iekļauj video tehnoloģijas: intermēdija, instalāciju māksla, konceptuālā māksla un multimēdija. Tāpat dažkārt par postmodernisma mākslas virzieniem tiek uzskatīti mākslas veidi, kas izmanto kolāžas vai brikolāžas paņēmienus, objektu vienkāršošanu, koncentrēšanos uz tiešiem mākslas izejelementiem, ataino masu kultūru vai izmanto performanci.

POSTMODERNISMA aizsācējs ir amerikāņu arhitekts un teorētiķis R. Venturi (1925), kas māksliniecisko darbību sāka popārta [popārts – 20 gs. mākslas virziens, kura pārstāvji dažādos materiālos apspēlēja masu kultūras tēlus un motīvus] ietekmē, tādējādi apliecinot tieksmi uz visu pieņemto normu neievērošanu. Venturi ietekmē, atšķirībā no visiem ierastajiem arhitektūras virzieniem, it sevišķi no starptautiskā vēlīnā modernisma stila, kas pauda saprātīgu, loģisku attieksmi pret konkrētajiem uzdevumiem, postmodernisms attīstīja iracionālu [neatbilstošu saprāta likumiem, neloģisku] pieeju, atzina pat haosu, jo uztvēra to kā vērtību, kas bija pretstatāma mehānistiskās kārtības nedzīvīgumam.

Reakcija uz modernismam raksturīgajām standartizētajām, vienveidīgajām ēkām izpaudās organisko formu sarežģīšanā, neuzticībā vienam stilam. Līdz ar to 70. gados notika eklektisma [eklektisms – dažādu mākslas un arhitektūras stilu apvienošana un atdarināšana] jēdziena pārvērtēšana un atzīšana. Eklektisms pavēra arī plašākas iespējas dekoratīvo efektu radīšanai. Ja 60. gados vienkāršība tika uzskatīta par arhitektūras neatņemamu sastāvdaļu, tad 70. gados turpretī par raksturīgu pazīmi kļuva intriģējoša sarežģītība.

Postmodernisma pārstāvjiem patika pajokoties par aizmirstiem, vairs nevienu nesaistošiem simboliem un zīmēm, tādējādi piešķirot saviem veidojumiem divnozīmību. Svarīgs šai ziņā bija arī masu kultūras (popārta) iespaids. Postmodernismasm raksturīga personība ir amerikāņu arhitekts, pedagogs, teorētiķis un praktiķis Čārlzs Mūrs (1925). Viņa darbos eklektisms guvis visspilgtāko izpausmi. Tā, piemēram, Kalifornijas universitātes Kresge koledžas (Santakrusā) studentu kopmītnes kompleksa koka celtnes vietām atgādina triumfa arkas, barokālās Spānijas kāpnes Romā, mauru pils ēkas Alhambrā, vietām – ar humoristiski uztveramus ikdienas veidojumus, kā, piemēram, oratora katedrai līdzīgo mehāniskās veļas mazgātavas fasādi. Komplekss ir pilns ar tādiem pārsteigumiem un studentu aprindās tas ieguvis “klauna pilsētas” nosaukumu.

Mākslas virzieni
Modernisms
Ulmale

Ulmale ir ciems Baltijas jūras piekrastē, Kurzemes rietumos, Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā. Cauri ciemam iet reģionālais autoceļš P111 (Ventspils-Grobiņa). Attālums līdz novada centram Grobiņai — 51 km, līdz Rīgai — 200 km. Apdzīvotā vieta veidojusies pie bijušās Ulmales muižas (). Līdz 1945. gadam Ulmale bija atsevišķa Ulmales pagasta un līdz 1962. gadam Ulmales ciema padomes centrs. Ulmalei pieskaita arī Sakas pagasta Labraga ciema daļu.

Jūras krasts pie Ulmales ir stāvs, šeit ir vieni no augstākajiem jūras stāvkrastiem Latvijas piekrastē (Strantes-Ulmales stāvkrasts). Galvenās saimniecības nozares ciemā ir zvejniecība un vasaras atpūtnieku uzņemšana (vairākas viesu mājas), tomēr šeit joprojām pat vasaras vidū pludmale nav pārpildīta. Baptistu lūgšanu nams vairs nedarbojas. Jūras krasta līnijā uz ziemeļiem no Ulmales ir zemesrags Bukurags, bet ciema austrumu nomalē atrodas Ulmales (Pinnu) upurakmens, kas bija apgāzts uz sāniem un 1981. gadā tika novietots sākotnējā stāvoklī.

Kurzemes dzejniekam Ulriham Šlipenbaham piederējusī Ulmales muižas pils ēka tika sagrauta Pirmā pasaules kara laikā šaujot no kuģiem, līdz mūsdienām saglabājušās tikai uzejas kāpnes, pils parks ar vairākām alejām. Saglabājušies ir arī no ķieģeļiem mūrētie muižas vārti.

Ulmalē atrodas arī Ulmales mototrase.

Atsauces
.af

.af ir Afganistānas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Reģistrēšana tiek pieņemta otrajā līmenī, bet ir iespējams arī reģistrēt trešā līmeņa domēnu ar specifiskam nozīmēm. Trešā līmeņa domēnu reģistrēšanā pastāv ierobežojumi, kuri ir atkarīgi no izvēlēta otrā līmeņa domēna. Otrā līmeņa domēniem nepastāv ierobežojumi, bet tie ir dārgāki. Ārzemniekiem visas reģistrēšanas maksas ir augstākas.

Pieejamie otrā līmeņa domēni 

 .com.af - komerciālām struktūrām
 .edu.af - mācību iestādēm
 .gov.af - valsts pārvaldes struktūrām
 .net.af - interneta pakalpojumu sniedzējiem
 .org.af - bezpeļņas organizācijām

Ārējās saites 
 IANA .af whois informācija
 nic.af Domēna vārdu reģistrators

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Afganistāna

sv:Toppdomän#A
.ai

.ai ir Angiljas augstākā līmeņa domēns (ccTLD). To pārvalda Angiljas valdība.
Maksa par domēna vārda izmantošu diviem gadiem ir 100$. Reģistrēšanas process pārsvarā ir manuāls, ir nepieciešams faksa numura un fiziskās adreses pārbaude. Tāpat nepieciešams triju mēnešu laiks, lai pārliecinātos, ka "viss ir kārtībā ar kredītkarti".

Ārējās saites 
 IANA .ai whois informācija
 whois.ai Domēna vārdu reģistrators

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Angilja

sv:Toppdomän#A
.an

.an ir Nīderlandes augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .com.an - komerciālām struktūrām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Nīderlande

sv:Toppdomän#A
.aq

.aq ir Antarktīdas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .com.aq - komerciālām struktūrām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Antarktīda

sv:Toppdomän#A
.ar

.ar ir Argentīnas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .ar.com - komerciālām struktūrām
 .com.ar - komerciālām struktūrām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Argentīna

sv:Toppdomän#A
.as

.as ir Amerikāņu Samoa augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pielietojums 
Tā kā šī domēna reģistrācija ir pieejama jebkuram, šis domēns ir populārs sekojošu iemeslu dēļ:
 AS jeb A/S tiek izmantoti Norvēģijas un Dānijas uzņēmumu nosaukumos, lai norādītu, ka kompānija ir akciju sabiedrība;
 dažreiz tiek izmantots ka Astūrijas domēns, jo sava domēna viņiem nav.

Ārējās saites 
 IANA .as whois informācija

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Amerikāņu Samoa

sv:Toppdomän#A
.asia

.asia ir Āzijas augstākā līmeņa domēns (ccTLD), kas paredzēts Āzijas reģiona internetkompānijām un uzņēmumiem. Reģistrācija atļauta tikai Āzijas valstu rezidentiem.

Ārējās saites 
 DotAsia.org mājaslapa

Vispārīgie augšējā līmeņa domēni
Āzija

sv:Toppdomän#Generiska toppdomäner
.at

.at ir Austrijas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .co.at - komerciālām struktūrām
 .or.at - citām organizācijām

Atsauces 

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Zinātne un tehnoloģijas Austrijā

he:סיומת אינטרנט#טבלת סיומות המדינות
sv:Toppdomän#A
.au

.au ir Austrālijas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .asn.au — 
 .au.com — komerciālām struktūrām
 .com.au — komerciālām struktūrām
 .net.au — interneta pakalpojumu sniedzējiem
 .org.au — bezpeļņas organizācijām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Austrālija

sv:Toppdomän#A
.aw

.aw ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Arubu. Domēns izveidots 1996. gadā. Domēna sponsors ir SETAR, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu.

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 com.aw - komerciālām struktūrām

Ārējās saites 

 

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Aruba

sv:Toppdomän#A
.bm

.bm ir Bermudas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .com.bm - komerciālām struktūrām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Bermuda

sv:Toppdomän#B
.br

.br ir Brazīlijas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .am.br - 
 .br.com - komerciālām struktūrām
 .com.br - komerciālām struktūrām
 .fm.br - 
 .net.br - interneta pakalpojumu sniedzējiem
 .org.br - bezpeļņas organizācijām
 .tv.br - Televīzijas uzņēmumiem

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Brazīlija

sv:Toppdomän#B
.bs

.bs ir Bahamu augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .com.bs - komerciālām struktūrām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Bahamas

sv:Toppdomän#B
.bt

.bt ir Butānas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .com.bt - komerciālām struktūrām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Butāna

sv:Toppdomän#B
.bw

.bw ir Botsvānas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .co.bw - komerciālām struktūrām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Botsvāna

sv:Toppdomän#B
.by

.by ir Baltkrievijas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .com.by - komerciālām struktūrām
 .minsk.by - 
 .net.by - interneta pakalpojumu sniedzējiem

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Baltkrievijas saimniecība

sv:Toppdomän#B
.ck

.ck ir Kuka salu augstākā līmeņa domēns (ccTLD).

Pieejamie otrā līmeņa domēni:
 .co.ck - komerciālām struktūrām
 .edu.ck - mācību iestādēm
 .gov.ck - valsts pārvaldes struktūrām
 .net.ck - interneta pakalpojumu sniedzējiem
 .org.ck - bezpeļņas organizācijām

Nacionālie augšējā līmeņa domēni
Kuka salas

sv:Toppdomän#C
Penguin (raķete)

Penguin pretkuģu raķete (ASV nosaukums AGM-119), ražota Kongsberg Defence & Aerospace (KDA)  Norvēģijā 1970. gadu sākumā un pastāvīgi uzlabota. Tā ir infrasarkanā pašnovades, vidēji īsa darbības rādiusa spārnotā raķete. Šī ir pirmā Rietumvalstu izgudrotā pretkuģu raķete ar infrasarkano pašnovadi (atšķirībā no plaši pielietotās aktīvā radara tehnoloģijas).

Pingvīns var tikt izšauts savrupi vai koordinētās zalvēs. Raķetes darbības princips ir trāpīt kuģim iespējami tuvāk ūdenslīnijai. Pateicoties aizkavēšanās detonatoram, 120 kilogramu smagā kaujas galviņa eksplodē, ietriecoties kuģa korpusā.

Pingvīna daudzās modifikācijas dod iespēju tā palaišanai no dažādām kaujas tehnikas platformām:
 Kuģi: Raķeškuteri, kā arī lielāki kuģi
 Iznīcinātāji: sertificētas lietošanai uz F-16 Fighting Falcon
 Helikopteri (sertificētas sekojošiem helikopteriem):
 Bell 412 SP
 Kaman SH-2 Seasprite
 Sikorsky S-70 sērijas (SH-60 Seahawk, UH-60 Black Hawk)
 Westland Super Lynx

KDA izstrādājis aizvietotāju Pingvīnam - NSM (Naval Strike Missile) (NSM), un piedāvā to jau kopš 2007.gada. NSM sevī ietver infrasarkano meklētāju, GPS navigāciju, gāzes strūklas dzinēju (krietni lielākam darbības rādiusam: 150+ km), ievērojami vairāk datoru izmantošanu un signālu ciparu apstrādi spējas.

Izmantotāji 
  Apbruņojumā Norvēģijas Karaflotē (kopš 1972.) un Norvēģijas Gaisa spēkos (kopš 1989.)
  Apbruņojumā Turcijas Karaflotē (kopš 1972.)
  Apbruņojumā Grieķijas Karaflotē (kopš 1980.)
  Apbruņojumā Zviedrijas Karaflotē (kopš 1980.)
  Apbruņojumā ASV Karaflotē kā AGM-119 (kopš 1994.)
  Apbruņojumā Austrālijas Karaflotē uz SH-2G Super Seasprite helikopteriem
  Apbruņojumā Spānijas Karaflotē (kopš 2003.)
  Apbruņojumā Dienvidāfrikas Gaisa spēkos 
  Iegādātas astoņas raķetes lietošanai Brazīlijas Karaflotes S-70B helikopteriem

Atsauces

Ārējās saites 
 Video ar kuģi, kas izšauj Penguin Mk2 raķetes — Norvēģijas Karaflotes 22. Patruļkuģu eskadra
 Dienvidāfrikas Gaisa spēku Mirage F1AZ apbruņota ar Penguin raķetēm
 Oficiālā Penguin vietne (KDA)
 Missile.index search — Izvēlies* Development-Country: "Norway", tad paņem "Penguin" no rezultātu saraksta(* tiešā sasaiste ar apakšlapām no šīs vietnes nav iespējama)

Raķetes "gaiss-zeme"
Spārnotās raķetes
Ilze Avotiņa

Ilze Avotiņa (dzimusi  Rīgā) ir latviešu gleznotāja. Kopš 1980. gada Latvijas Mākslinieku savienības biedre un Baltijas republiku glezniecības triennāles laureāte.

Biogrāfija 
Dzimusi 1952. gada 20. aprīlī Rīgā gleznotāja Harija Kārkliņa ģimenē. 1970. gadā beigusi J. Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu. No 1973. līdz 1979. gadam mācījās Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā, kuru absolvējusi prof. I. Zariņa vadībā no Monumentālās glezniecības meistardarbnīcas; diplomdarbs - gobelēna mets Pasaka bērniem bērnudārzam.

Mākslinieciskā darbība 
Pievērsusies visiem glezniecības žanriem, pārsvarā eļļas un temperas tehnikā. Daiļradē savdabīgi interpretējusi postimpresionisma glezniecības sasniegumus, izmantojusi plaknes glezniecību, akcentējusi kolorīta nozīmi, tiekusies pēc harmonijas polihromā glezniecībā. Monumentālajā mākslā realizēts sienas gleznojums un vitrāžas Gaiļezera 4. medicīnas māsu skolas konferenču zālē (1980, līdzautors A. Naumovs).

Izstādes 
Izstādēs piedalās kopš 1977. gada, no kurām personālizstādes Rīgas Galerijā (1994., 2000), Latvijas Mākslinieku savienības galerijā (1997., 2002), galerijā Vartai Viļņā (1997) u.c. Piedalījusies nozīmīgās izstādēs Zvolles pilsētas muzejā (2002), Valsts mākslas muzejā, izstāžu zālē Arsenāls, Eduarda Nahamkina galerijā Ņujorkā (1989), izstādē Posttradicionālisms Centrālajā mākslinieku namā Maskavā (1989) u.c.

Ilzes Avotiņas darbi atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja kolekcijā, Latvijas Mākslinieku savienības muzejā, Valsts Tretjakova galerijā Maskavā, privātkolekcijās Latvijā un ārzemēs.

Ārējās saites 
 Biogrāfija, Mākslas galerija “Jēkabs”
 Ilzes Avotiņas darbi

Atsauces 

1952. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latviešu mākslinieki
Latvijas gleznotāji
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Zilaiskalns (kalns)

Zilaiskalns ir augstākais paugurs Vidzemes ziemeļrietumu daļā. Atrodas Valmieras novada Kocēnu pagasta ziemeļrietumos 500 m no Zilaiskalna ciema. Absolūtais augstums ir 126,6 m, relatīvais augstums virs apkārtnes — 66,6 m.

Zilaiskalns ir 4 km gara un līdz 1,5 km plata drumlinizēta masīva paaugstinātais ziemeļrietumu gals Burtnieku drumlinu lauka rietumu malā. Sastāv no ledāja sabīdītas un sakrokotas smalkgraudainas smilts, zem kuras atrodas smilts un grants ar oļu piejaukumu. Kalns apaudzis ar mežu, kalna virsotnē atrodas mežu uzraudzības tornis. Austrumos no Zilākalna atrodas daļēji rekultivēts smilts-grants karjers, kurā iekārtota autokrosa trase.

Kulta vieta (pilskalns) 
Zilaiskalns ir sena kulta vieta un viena no hipotētiskajām Beverīnas pilskalna atrašanās vietām. Zilākalna kulta vietu komplekss sastāvēja no svētajiem kokiem, kalniem, birzs, avota, kultakmeņiem. Atsevišķie pauguri tiek dēvēti kā Dievu kalni, kuriem senāk esot bijis katram savs nosaukums — Upurkalniņš, Avotiņkalns, Oļu kalns, Jāņa kalns un citi. Tas mūsdienās kopā ar viduslaiku kapsētu ir valsts aizsargājamais kultūras (arheoloģijas) piemineklis.

Foto galerija

Atsauces 

Latvijas pauguri
Kocēnu pagasts
Pilskalni Vidzemē
Oša

Oša () ir otra lielākā pilsēta Kirgizstānā, Ferganas ielejā, valsts dienviddaļā, un bieži vien tiek saukta par "dienvidu galvaspilsētu". Pilsēta ir aptuveni 3000 gadus veca. Krievvalodīgajā pasaules daļā tā ir pazīstama ar 1990. gados notikušajiem Ošas nemieriem.

Kopš 1939. gada Oša ir Ošas apgabala pārvaldes centrs, lai gan neietilpst apgabala sastāvā un ir apgabala nozīmes pilsēta. Pilsētā mīt ap 220 000 iedzīvotāju (2003. gada dati), kas sastāv no kirgīziem, uzbekiem, krieviem, tadžikiem un citam mazākām etniskajām grupām.

Ārējās saites 

Kirgizstānas pilsētas
Kirgīzu valoda

Kirgīzu valoda (кыргыз тили, kyrgyz tili, ) ir tjurku saimes valoda, Kirgizstānas (kopā ar krievu valodu) valsts valoda. Oficiāla valoda arī Ķīnas Šindžanas Uiguru autonomā reģiona Kizilsu Kirgīzu autonomajā prefektūrā. Kirgīzu valodā runā vairāk kā pieci miljoni cilvēku (galvenokārt kirgīzi), no kuriem lielākā daļa dzīvo Kirgizstānā un tās pierobežā kaimiņvalstīs.

Ģenētiski kirgīzu valoda radniecīga altajiešu un hakasu valodām, bet pēdējo gadu desmitu valodu mijiedarbības ietekmē ciešākas saites izveidojušās ar kazahu valodu, ar kuru novērojama zināma savstarpējās saprotamības pakāpe.

Kirgīzu literārā valoda noformējusies 17.-18. gadsimtā, kad tika pabeigta varoņeposa «Manass» radīšana. Vēl 19. gadsimtā kirgīzi rakstos lietoja čagataju valodu ar dažām vietējām īpatnībām. Kirgīzu valoda rakstos lieto pēc uiguru valodas parauga modificētu arābu alfabētu (ārpus bijušās PSRS teritorijas) un kirilicas rakstību (Kirgizstānā no 1940. gada; 1928.-1940. gados tika lietota uz latīņu alfabēta bāzēta rakstība).

Atsauces 

Kipčaku valodas
Kirgizstānas valodas
Ķīnas valodas
Šreks

"Šreks" () ir 2001. gada filma, kas uzņemta pēc 1990. gada Viljama Steiga grāmatas "Šreks!" (). Filmas režisori ir Endrū Adamsons un Vikija Džensone. Galveno tēlu (Šreku) ir ierunājis Maiks Maierss, kas zināms ar savām lomām filmās par Ostinu Pauersu. Ēzelīti ierunājis Edijs Mērfijs, bet princesi Fionu Kemerone Diasa.

Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā animācijas filma".

Sižets 
Lai neatņemtu savas mājas, purvu, Šrekam – miermīlīgam cilvēkēdājam – ir jādodas meklēt princesi Fionu, un jāatgādā tā lordam Fārkvardam, kas nodomājis viņu precēt. Viņam uzrodas pļāpīgs palīgs ēzelītis, kas viņam palīdz, taču vairāk traucē, ar savu nemitīgo pļāpāšanu. Taču izrādās, ka Fiona – Tāltālās Karaļvalsts karaļa meita – ir apburta, un katru nakti pārvēršas par tādu pašu briesmoni kā Šreks. Šreks iemīlas viņā, bet viņai jābūt pie lorda Fārkvarda. Vai Šreks palaidīs Fionu pie lorda?

Ārējās saites 

2001. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
Kinokomēdijas
DreamWorks Animation filmas
DreamWorks Pictures filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas animācijas filmas
Šreks 2

"Šreks 2" () ir 2004. gada DreamWorks Pictures animācijas komēdija par cilvēkēdāju Šreku. Filma ir turpinājums 2001. gada filmai "Šreks". Šī ir otrā daļa no Šreka filmu četrotnes. Lomas ierunājuši: Maiks Maierss, Kemerone Diasa, Edijs Mērfijs, Antonio Banderass un Džons Klīzs. Filma ir arī ieskaņota Latviski.

Sižets 
Cilvēkēdājs Šreks ir apprecējies ar princesi Fionu, un viņi dzīvo kopā ar pļāpīgo ēzelīti. Taču ir vajadzība apciemot Fionas vecākus - karali un karalieni, kas valda tālu, tālu prom. Taču Šreks nav gluži tas, ko karalis Harolds bija iedomājies par Fionas vīru. Pilī tāpat iet traki, taču tad tur uzrodas arī ļaunā krustmāte. Taču Šreks satiek jaunu draugu - runci zābakos. Ļaunā krustmāte vēlas piespiest Fionu mīlēt princi-ļaunās krustmātes dēlu, ar burvju dziras palīdzību. Viņa spiež to izdarīt karalim Haroldam.

Ārējās saites 

2004. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
Kinokomēdijas
DreamWorks Pictures filmas
DreamWorks Animation filmas
Džonsa

Džonsa (, no personvārda Džons (John/Jone); vīriešu dzimtē Džonss) ir izplatīts velsiešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Diāna Vinna Džonsa (Diana Wynne Jones; 1934) — britu rakstniece;
 Dženifere Džonsa (Jennifer Jones; 1919—2009) — amerikāņu aktrise;
 Džordžīna Džonsa (Georgina Jones; 1882—1955) — amerikāņu tenisiste.
 Felisita Džonsa (Felicity Jones; 1983) — angļu aktrise;
 Leisela Džonsa (Leisel Jones; 1985) — austrāliešu peldētāja;
 Lūsija Džonsa (Lucie Jones; 1991) — velsiešu dziedātāja, aktrise un modele;
 Meriona Džonsa (Marion Jones; 1975) — ASV vieglatlēte, basketboliste;
 Meriona Džonsa Farkuara (Marion Jones Farquhar; 1879—1965) — amerikāņu tenisiste, divu olimpisko bronzas medaļu ieguvēja.

Velsiešu uzvārdi
Frīdrihs Hartmanis Barizjens

Frīdrihs Hartmanis Barizjens (, ; dzimis , miris , pēc citiem datiem ) bija XVI gs. baroka gleznotājs. Kurzemes hercoga Pētera Bīrona galma gleznotājs. Barizjena darbi redzami arī Rundāles pilī. Viņa mākslu raksturo augsts profesionālisms, stila izjūta un skaidra uzdevuma izpratne.

Gleznotāja vectēvs Francijas karaļa Luija XIV laikā esot bijis būvdirektors. Esot aizbēdzis uz Saksiju, pieņemot vārdu Parīzietis (Parisien), kas pārveidojies par Barisien. Barizjens mācījās Drēzdenē pie galma gleznotāja. 1750. gadā aizbrauca uz Astrahaņu, Krievijā. No 1756. gada Sanktpēterburgā gleznoja piļu prospektus, darbojās arī Holšteinā un Maskavā. No 1767. līdz 1770. gadam uzturējās Rīgā. No 1770. līdz 1784. gadam - Kurzemes galma mākslinieks. Piedalījies Rundāles un Jelgavas piļu izdaiļošanā. Cita starpā gleznoja arī operas dekorācijas. 1786. gadā ieguva Sanktpēterburgas Mākslas akadēmiķa nosaukumu. Miris 1796. gadā Jelgavā.

Gleznu galerija 

1724. gadā dzimušie
1796. gadā mirušie
Latvijas gleznotāji
Vācijas gleznotāji
Krievijas gleznotāji
Baroka gleznotāji
Biruta Baumane

Biruta Baumane (dzimusi Frīdberga , mirusi ) bija latviešu gleznotāja, viena no nozīmīgākajām savas paaudzes latviešu gleznotājām.

Biogrāfija 
Dzimusi Kalnamuižā, Tērvetes skolā, skolotāju ģimenē. No 1941. gada studēja Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā, kurā beigusi Glezniecības nodaļu 1948. gadā. 1951. gadā apprecējās ar tēlnieku Kārli Baumani. Meita Laine Kainaize arī ir gleznotāja.

No 1959. gada Latvijas Mākslinieku savienības biedre, kurā atkārtoti bijusi valdes locekle. 1986. gadā kļuvusi par Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbiniece. Piedalījusies televīzijas un radio raidījumos, kinofilmās, kā arī publicējusi rakstus periodikā. 1976. gadā ieguvusi Latvijas PSR Mākslinieku savienības diplomu par gada labāko jaunrades sniegumu.

Mākslinieciskā darbība 
Viena no nozīmīgākajām savas paaudzes latviešu gleznotājām, kas strādājusi visos glezniecības žanros. Darbiem raksturīga stabila kompozīcija, spēcīgs zīmējums, kolorīts, kas ir sakņots latviskā ainavā un tautas mentalitātē. Gleznas atrodas daudzu valstu muzejos un privātkolekcijās.

Izstādes 
Pirmā personālizstāde — 1956. gadā. Nozīmīgākās prsonālizstādes ir noritējušas Rīgā (1966, 1976, 1985), Liepājā (1967), Maskavā (1968, 1984).

Atsauces

Ārējās saites 
 Autobiogrāfija
 Mākslin. darbība
 Intervija

1922. gadā dzimušie
2017. gadā mirušie
Dobeles novadā dzimušie
Latviešu mākslinieki
Latvijas mākslinieki
Latvijas gleznotāji
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Latvijas PSR Nopelniem bagātie mākslas darbinieki
Ivanofrankivska

Ivanofrankivska () jeb Ivanofrankovska () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabala centrs. Vēsturiski Staņislavova (, ), 1962. gadā pārdēvēta ukraiņu dzejnieka un sabiedriskā darbinieka Ivana Franko vārdā.

Pilsēta atrodas Ukrainas Karpatu ziemeļaustrumu priekškalnē, Bistricas krastos, aptuveni 115 km attālumā no Ļvovas.

Vēsture 

Pilsēta dibināta 1663. gadā kā cietoksnis Polijas sastāvā, un līdz pat 1962. gadam tā saucās Staņislavova (pēc Otrā pasaules kara vienkāršoti par Staņislavu). Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā (Austroungārijā) un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām.

Pēc Pirmā pasaules kara kādu laiku bija Rietumukrainas Tautas republikas galvaspilsēta, tomēr vēlāk iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Staņislavova tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. gada līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. Īsi pirms pilsētu ieņēma vācieši, tās apkārtnē NKVD nošāva apmēram 600 politieslodzīto. Kara laikā tika iznīcināti pilsētas ebreju iedzīvotāji, bet pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

Cilvēki 

Ivanofrankivska (Staņislavova) ir baltkrievu rakstnieces Svetlanas Aļeksijevičas (Святлана Алексіевіч, 1948), rakstnieka Jurija Andruhoviča (Юрій Андрухович, 1960), poļu valodnieka Ježija Kuriloviča (Jerzy Kuryłowicz, 1895—1978) un poļu ģenerāļa Staņislava Sosabovska (Stanisław Sosabowski, 1892—1967) dzimtā pilsēta.

Sadraudzības pilsētas 
  Baja Mare, Rumānija (1990)
  Žešova, Polija (2000)
  Hšanova, Polija (2001)
  Ribņika, Polija (2001
  Zelona Gura, Polija (2001)
  Oradja, Rumānija (2003)
  Tomašova Mazovecka, Polija (2004)
  Ņīreģhāza, Ungārija (2004)
  Opole, Polija (2005)
  Targovište, Rumānija (2005)
  Traķi, Lietuva (2006)
  Jelgava, Latvija (2007)
  Svidņica, Polija (2008)
  Ļubļina, Polija (2009)
  Košalina, Polija (2010)
  Nova Solas apriņķis, Polija (2010)
  Pršerova, Čehija (2010)
  Ārlingtonas apgabals, Amerikas Savienotās Valstis (2011)
  Rustavi, Gruzija

Atsauces

Ārējās saites 

 Ivanofrankivskas oficiālā mājaslapa 

Ukrainas pilsētas
Kārlis Dziļleja

Kārlis Dziļleja (līdz 1940. gadam — Tīfentāls; dzimis  Pastendes pagasta „Brūžkalnos”, miris  Stokholmā), latviešu skolotājs, rakstnieks, literatūrvēsturnieks, tulkotājs un sabiedriskais darbinieks.

Dzīves gājums 

Dzimis 1891. gadā Pastendes pagasta „Brūžkalnos” Jāņa Tīfentāla un viņa sievas Minnas ģimenē.
Mācījās pedagoģijas kursos Cēsīs (1908—1909), strādāja par skolotāju Koknesē. No 1911. gada līdz 1914. gadam mācījās Belgorodas skolotāju institūtā, pēc beigšanas strādāja par skolotāju Majoros. 
Pirmā pasaules kara laikā bēgļu gaitās Harkovā un Petrogradā, kur beidza Augstākos komerczinību kursus.

Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par latviešu valodas skolotāju, nodarbojās ar mācību grāmatu rakstīšanu. 1925. gadā viņu no LSDSP saraksta ievēlēja Rīgas domē. Bija žurnālu ”Jaunais Cīrulītis” un ”Domas” redaktors. Pēc 1934. gadā notikušā valsts apvērsuma tika ieslodzīts Liepājas koncentrācijas nometnē. 
1935. gadā arī viņa meita Rasma Tīfentāle tika apcietināta par pretošanos Ulmaņa režīmam.

Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, strādāja Neištates un Blombergas latviešu ģimnāzijās. Vēlāk pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā. Uzrakstīja divas mācību grāmatas trimdas latviešu skolām un trīs rokasgrāmatas skolotājiem.  Miris 1963. gadā Stokholmā.

Daļēja bibliogrāfija 
 Latviešu rakstniecības teorija (1915);
 Poētika (1920);
 Poētika (1920, 1928);
 Andrejs Upīts (1923);
 Latviešu rakstniecības vēsture pamatskolām (1921, 1933);
 Mazā poētika pamatskolām (1921, 1931);
 Janis Jansons-Brauns (1927);
 Latviešu literatūras vēsture sakarā ar galvenām parādībām cittautu literatūrā (1—2, 1931—1932);
 Garlībs Merķelis (1935);
 Vecais Stenders (1938);
 Neredzīgais Indriķis (1938);
 Poētika: skolām un pašmācībai. Bruxelles: Pētera Mantnieka apgāds, 1949. — 174 lpp.
 Paradīzes sargs: trīs stāsti par tiem, kas dzimtenē mirst. Stokholma: Ziemeļblāzma, 1951. — 92 lpp.
 Starp diviem krastiem. Vesterosa: Ziemeļblāzma, 1964. — 158 lpp.Ulmaņa režīmam
 Latvju sonets 100 gados (1956);
 Vijole naktī (dzejoļu izlase) (1995);

1934. gadā uzņemtā pirmā latviešu skaņu filma „Daugava” uzņemta pēc K. Tīfentāla scenārija.

Atsauces

Ārējās saites 
 Latviešu valodniecības darbinieki
 Kārlis Dziļleja. Poētika. Gauja, 1985.

1891. gadā dzimušie
1963. gadā mirušie
Latviešu rakstnieki
Latvijas dzejnieki
20. gadsimta rakstnieki
Latvijas sociāldemokrāti
Trimdas latvieši
Trimdas latviešu rakstnieki
Pastende
Talsu novadā dzimušie
Latviešu valodā rakstošie
Monsona

Monsona () ir otra lielākā pilsēta Veskas provincē, kas atrodas autonomajā Aragonas komūnā Spānijā. Tajā dzīvo nedaudz vairāk par 17 tūkstošiem iedzīvotāju. Tūristu apmeklētākā vieta Monsonā ir Templiešu ordeņa pils (El Castillo Templario). Ievērojami apskates objekti ir arī Santa Marijas del Romeralas katedrāle (Catedral de Santa María del Romeral), Sanhuana baznīca (Iglesia de San Juan), Sanfrancisko baznīca (Iglesia de San Francisco) un vecais tilts, kuru ir būvējuši romieši.

Monsonā ir dzimusi un dzīvojusi tenisiste Končita Martinesa, kas sieviešu dubultspēlēs ir ieguvusi trīs Olimpiskās medaļas. 1994. gadā viņa kļuva par Vimbldonas čempionāta uzvarētāju.

Atsauces

Ārējās saites 

Aragonas pilsētas
Holesterīns

Holesterīns jeb holesterols ( (chole) — 'žults' un στερεός (stereos) — 'ciets') ir izplatītākais dzīvnieku valsts sterīns (zoosterīns). Viena no galvenajām dzīvnieku un cilvēku šūnu membrānu un asins plazmas lipoproteīnu sastāvdaļām (150—250 mg%). Asins lipoproteīna frakcijās apmēram trešā daļa holesterīna ir spirta veidā, bet divas trešdaļas — kā taukskābju esteri (holesterīdi).

Ķīmiskā uzbūve 

Holesterīnu veido četri kondensēti cikli, no kuriem otrajā ciklā starp molekulas piekto un sesto oglekļa atomu ir divkāršā saite, bet molekulas trešajam oglekļa atomam virs ciklu plaknes (β stāvoklī) pievienojusies spirta hidroksilgrupa. Ņemot vērā to, ka holesterīns veido apm. trešdaļu no visām dzīvnieku šūnu membrānām, tas ir nepieciešams, lai veidotu un uzturētu šīs membrānas un modulētu to caurlaidību fizioloģiskās temperatūras diapazonā. Mijiedarbojoties ar fosfolipīdu taukskābju ķēdēm, holesterīns palielina membrānas apjomu, kas gan izmaina membrānas caurlaidību, gan saglabā membrānas integritāti, lai dzīvnieku šūnām nebūtu jāveido šūnu sienas (kā augiem un lielākajai daļai baktēriju). Membrāna tiek saglabāta stabila un izturīga, vienlaikus ļaujot dzīvnieku šūnām mainīt to formu un pašiem dzīvniekiem — kustēties.

Bioķīmija 

Organismā normālos apstākļos dienā no etiķskābes sintezējas aptuveni 1—2 g holesterīna. Galvenokārt tas notiek aknās, bet mazākos daudzumos arī zarnās, virsnierēs un dzimumdziedzeros. Sevišķi daudz holesterīna atrodas centrālajā un perifērajā nervu sistēmā, zemādas taukos, nierēs u.c. Holesterīna veidošanos veicina ar ogļhidrātiem un taukiem bagāts uzturs, bet kavē estrogēni un vairogdziedzera hormoni.

Holesterīns piedalās lipīdu maiņā. No holesterīna organismā sintezējas žultsskābes, dažādi virsnieru garozas hormoni, vīrišķie un sievišķie dzimumhormoni (olnīcās, sēkliniekos un virsnierēs) un D3 vitamīna provitamīns, kas ultravioletajā starojumā pārvēršas D3 vitamīnā. Pastiprināta holesterīna veidošanās bieži vien raksturīga cukurslimniekiem.

Uzturā 

Ar uzturu jāuzņem aptuveni 10—20% jeb 0,2 g no visa dienā vajadzīgā holesterīna, bet pārējo organisms sintezē pats. Vairāk holesterīna ir pārtikā ar augstu tauku saturu. Augu izcelsmes produktos, tostarp augu eļļās un riekstos, holesterīna nav vispār, taču tajos ir holesterīnam līdzīgi savienojumi — fitosterīni un sitosterīni, kas gan organismā par holesterīnu nepārveidojas. No dzīvnieku izcelsmes produktiem samērā daudz (100—1650mg/100g) holesterīna ir olas dzeltenumā, sviestā, zušos, liellopu gaļā, treknos sieros (ar tauku saturu 45—50%), saldajā krējumā un šķiņķī, bet mazāk (60—100mg/100g) arī cūku taukos, siļķēs, skumbrijās, cūkgaļā, kā arī vistu, zosu un pīļu gaļā.

Ja holesterīnu uzņem par daudz vai organismā traucēta tā maiņa un asinīs ilgstoši ir paaugstināts holesterīna saturs, holesterīns un tā atvasinājumi var izgulsnēties uz asinsvadu sieniņām, izraisot aterosklerozi.

Ķīmiskās īpašības 

Holesterīns tikpat kā nešķīst ūdenī, bet šķīst taukos un organiskajos šķīdinātājos (ēterī, benzolā u.c.).

Atsauces 

Steroīdi
Spirti
Volfgangs Kaps

Volfgangs Kaps (; 1858. gada 24. jūnijs — 1922. gada 12. jūnijs) bija Prūsijas civildienesta ierēdnis un žurnālists. Pazīstams kā viens no Vācijas Tēvzemes partijas dibinātājiem un Kapa puča līderiem.

1858. gadā dzimušie
1922. gadā mirušie
Vācijas politiķi
Ofiss (ASV seriāls)

"Ofiss" () ir amerikāņu NBC raidorganizācijas veidots komēdijseriāls. Seriāls ir adaptācija Lielbritānijas tāda paša nosaukuma seriālam. Tas ir uzņemts dokumentālās filmas formā un tajā attēlota iedomāta uzņēmuma Dunder Mifflin Paper Company darbinieku ikdienas dzīve. Lai simulētu dokumentālās filmas izskatu, seriāls tika filmēts ar vienas kameras sistēmu un neizmantoja ne studijas auditoriju, ne smieklu ierakstus. Kopumā seriālam ir iznākušas deviņas sezonas (201 sērija).

Ārējās saites 

  

 IFDB profils 

ASV televīzijas seriāli
Ofiss

Ofiss var būt:

 kantoris; birojs
 Ofiss (seriāls)
 Ofiss (ASV seriāls)
Siksta kapela

Siksta kapela  (, ) atrodas Vatikānā, Vatikāna muzeju kompleksā. Uzbūvēta 1473.—1481. gadā, arhitekts Džordže de Dolči pēc Romas pāvesta Siksta IV lūguma.

Mūsdienās kapelā ir muzejs, izcils Renesanses piemineklis. Kapela ir taisnstūrveida telpa ar apgleznotām sienām, kuras 1481.—1483. gadā apgleznoja Sandro Botičelli, Pinturikio un citi mākslinieki pēc pāvesta Siksta IV pasūtījuma. 1508.—1512. gadā Mikelandželo apgleznoja velvju un arku savienojumu vietas pēc pāvesta Jūlija II pasūtījuma. 1536.—1541. gadā Mikelandželo uzgleznoja uz altāra sienas fresku "Pastarā tiesa", pasūtītājs pāvests Pāvils III. Kopš 15. gadsimta beigām kapelā norisinās konklāvs, pirmais konklāvs kapelā notika 1492. gadā, kad par Romas pāvestu tika iecelts Aleksandrs VI.

Vēsture 

Siksta kapela tika uzcelta Galvenās kapelas () vietā, kurā Viduslaikos sanāca pāvesta galms, kas sastāvēja no apmēram 200 biedriem - kardināliem, dažādu reliģisko ordeņu un ietekmīgu ģimeņu pārstāvjiem. Siksts IV raizējās par florenciešu Mediči dinastijas kara draudiem, ar kuriem viņam bija saspringtas attiecības, un par draudiem no Mahmuda II, kura karaspēki apdraudēja Itālijas austrumu krastus. Tādēļ viņš nolēma nostiprināt šo sanāksmju ēku. Projektu izveidoja arhitekts Bačo Pontelli, bet darbus veica Džordže de Dolči uzraudzībā. Kapela tika iesvētīta 1483. gada 15. augustā - Jaunavas Marijas Debesbraukšanas svētkos.

Ārējās saites 

 Vatikāna muzeju mājaslapa
 Plāns un fotogrāfijas

Muzeji Vatikānā
Mākslas muzeji un galerijas Vatikānā
Vatikāna muzeji
Varšavas geto sacelšanās

Varšavas geto sacelšanās (; , ) bija lielākā ebreju sacelšanās Nacistiskās Vācijas okupētajā Polijā. Sacelšanās sākās 1943. gada 18. janvārī un tika apspiesta 1943. gada 16. maijā. Sacelšanās dalībnieki centās pretoties nacistu plāniem likvidēt Varšavas geto un transportēt vēl dzīvos geto gūstekņus uz Treblinkas koncentrācijas nometni, kur bija paredzēta viņu iznīcināšana.

Ebreju vēsture
Pretošanās kustības Otrajā pasaules karā
Polijas vēsture
Geto
Sacelšanās
1943. gads
Selīna Dimerka

Selīna Dimerka (; dzimusi  Tarbē, Francijā) ir franču basketboliste, spēlē saspēles vadītājas pozīcijā, Francijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. Pašlaik (2013) pārstāv Francijas līgas klubu CJM Bourges Basket.

Kopā ar Francijas izlasi ir izcīnījusi 5. vietu 2005. gada Eiropas čempionātā Turcijā, 8. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā Itālijā, zelta medaļu 2009. gada Eiropas čempionātā Latvijā, bronzu 2011. gada Eiropas čempionātā, sudrabu .

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 FIBA Europe.com profils 
 Francijas basketbola federācijas profils  

1982. gadā dzimušie
Francijas basketbolisti
Saspēles vadītāji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Eiropas čempioni basketbolā
Huans Karloss Navarro

Huans Karloss Navarro Feiho (; dzimis  Barselonā, Spānijā) ir katalāņu basketbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Spānijas basketbola izlases kapteinis. Pašlaik (2017) pārstāv Spānijas ACB līgas klubu FC Barcelona.

Karjera 
FC Barcelona pieaugušo komandā H. K. Navarro sāka spēlēt 17 gadu vecumā. 2003. gadā Barselonas komandas sastāvā viņš pirmo reizi kļuva par Eirolīgas uzvarētāju.

H. K. Navarro tika draftēts 2002. gada NBA drafta otrajā kārtā ar 40. numuru. Tomēr viņš nedevās spēlēt uz Vašingtonas "Wizards", bet palika Barselonā. 2007. gadā "Wizards" aizmainīja tiesības uz H. K. Navarro uz Memfisas "Grizzlies", kur jau spēlēja viņa tautietis un draugs Pau Gazols. Nākamo sezonu katalāņu basketbolists spēlēja NBA, gūstot vidēji 10,9 punktus "Grizzlies" sastāvā. Pēc sezonas H. K. Navarro tika iekļauts līgas simboliskajā otrajā debitantu izlasē.

2008. gada vasarā H. K. Navarro noslēdza līgumu uz četriem gadiem ar FC Barcelona par 9,5 miljoniem eiro un līdz ar to atgriezās Eiropā. Kopā ar FC Barcelona viņš ir 8 reizes uzvarējis ACB līgā, kā arī divreiz Eirolīgā (2003 un 2010). Pašlaik H. K. Navarro ir visu laiku rezultatīvākais Eirolīgas spēlētājs.

Spānijas izlase 
Kopā ar Spānijas izlasi ir izcīnījis sudraba medaļu divās Olimpiskajās spēlēs, uzvarējis 2006. gada Pasaules čempionātā. Eiropas čempionātos ir svinējis divas uzvaras (2009, 2011), izcīnījis divas sudraba medaļas (2003, 2007) un vienu bronzas medaļu (2001). 2011. gada Eiropas čempionātā viņš tika atzīts par visa turnīra vērtīgāko spēlētāju.

Atsauces

Ārējās saites 
 Eirolīgas profils 
 NBA.com profils 
 Sports-Reference profils 

1980. gadā dzimušie
Katalonijā dzimušie
Spānijas basketbolisti
Basketbola aizsargi
Memfisas "Grizzlies" spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Pasaules čempioni basketbolā
Eiropas čempioni basketbolā
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Natālija Dobrinska

Natālija Dobrinska (; dzimusi  Jakušincos) ir bijusī Ukrainas daudzcīņniece. 2008. gada Pekinas vasaras olimpiskās spēlēs viņa izcīnīja zelta medaļu. Pirms tam viņa bija startējusi 2004. gada Atēnu vasaras olimpiskās spēlēs, kur izcīnīja 8. vietu. 2006. gada Eiropas čempionātā Gēteborgā viņa izcīnīja 6. vietu. 2013. gadā paziņoja par karjeras beigšanu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija 

1982. gadā dzimušie
Ukrainas vieglatlētes
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Septiņcīņnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Kačiņskis

Kačiņskis (; sieviešu dzimtē Kačiņska (Kaczyńska)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Jaroslavs Kačiņskis (Jarosław Kaczyński; 1949) — Polijas politiķis, bijušais premjerministrs;
 Lehs Kačiņskis (Lech Aleksander Kaczyński; 1949—2010) — Polijas politiķis, bijušais prezidents;
 Teodors Kačinskis (Theodore Kaczynski; 1942) — poļu izcelsmes amerikāņu zinātnieks, matemātiķis, filosofs un terorists.

Poļu uzvārdi