joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Peteri Nummelins

Timo Peteri Nummelins (; dzimis ) ir bijušais somu hokejists, aizsargs. Karjeras laikā trīs sezonas aizvadījis Nacionālajā hokeja līgā, taču lielāko daļu profesionāļa karjeras spēlējis Šveices un Somijas vadošajās hokeja līgās. Somijas hokeja izlases sastāvā kļuvs par septiņkārtēju pasaules čempionātu medaļu ieguvēju, izcīnījis 2006. gada olimpisko spēļu sudraba medaļas.

Viņa tēvs Timo Nummelins ir bijušais futbola un hokeja spēlētājs, māsa ir precējusies ar citu somu hokejistu — Anti Niemi.

Spēlētāja karjera 
Karjeras laikā spēlējis Zviedrijā, Somijā, NHL, Šveicē. 2000. gada NHL draftā viņu Kolumbusas "Blue Jackets" izraudzījās ar kopējo 133. kārtas numuru. NHL spēlējis "Blue Jackets" rindās vienu sezonu un Minesotas "Wild" sastāvā divas sezonas. Kopumā regulārajā sezonā aizvadījis 139 spēles, kurās guvis 9 vārtus un atdevis 36 rezultatīvas piespēles. Lielāko daļu karjeras aizvadījis Šveices hokeja līgas HK Lugāno sastāvā (ar pārtraukumiem kopš 1997.—1998. gada sezonas). Divas reizes kļuvis par Šveices čempionu, vienu reizi izcīnījis arī Somijas čempiontitulu.

Somijas izlases sastāvā izcīnījis  sudraba medaļu, tāpat vairākas medaļas izcīnījis pasaules čempionātā (1 zelts, 4 sudrabi, 2 bronzas). Karjeras laikā piecas reizes iekļauts pasaules čempionāta simboliskajā izlasē.

Ārējās saites 

1972. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Kolumbusas "Blue Jackets" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Šveices hokeja līgas čempioni
SM līgas čempioni
Kolmens

Kolmens (Coleman) ir angļu uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu var būt:

 Bleiks Kolmens (Blake Coleman; dzimis 1991) — ASV hokejists;
 Dženna Kolmena — aktrise;
 Ketrina Kolmena — astronaute, atvaļināta gaisa spēku virsniece;
 Big L (Lamonts Kolmens) — reperis;
 Ornets Kolmens — saksofonists, vijolnieks, trompetists un komponists;
 Šeimuss Kolmens — īru futbolists.

Uzvārdi
Nīcas Romas katoļu misiju punkts

Nīcas Romas katoļu misiju punkts bija Romas katoļu Rīgas metropolijas Liepājas diecēzes draudzes misiju punkts. Tas atradās Nīcas novada Nīcas pagasta centrā Nīcā. 

Misiju punkts tika izveidots 2009. gadā ar mērķi sniegt garīgo aprūpi Romas katoļu ticīgajiem cilvēkiem. Dievkalpojumi noritēja divas reizes mēnesī Nīcas luteriskās baznīcas telpās.

Atsauces

Ārējās saites 
 Nīcā atklāts Romas Katoliskās Baznīcas misiju punkts www.katedrale.lv 

Romas katoļu baznīcas misiju punkti Latvijā
Liepājas diecēzes misiju punkti
Nīcas pagasts
Nīca
Kriss Ankers Serensens

Kriss Ankers Serensens (; ; dzimis , miris ) bija Dānijas šosejas riteņbraucējs, kura karjera ilga no 2005. līdz 2018. gadam.

Karjera 
Dzimis Hammelā, Serensens profesionālo karjeru uzsāka 2007. gadā ar . Pēc daudzsološa snieguma 2008. gada Tour of Austria viņš kopā ar Niki Serensenu un Braienu Vandborgu pārstāvēja Dāniju 2008. gada olimpiskajās spēlēs grupas braucienā, ierindojoties 12. vietā.

2010. gada sezonā Serensens uzvarēja vienā Giro d'Italia posmā.

2012. gada Tour de France Serensens finišēja 14. vietā kopvērtējumā un viņam tika piešķirta agresīvākā braucēja balva par daudziem kalnu posmos veiktajiem uzbrukumiem.

2018. gada februārī Serensens paziņoja, ka sezonas beigās beigs sportista karjeru.

Sasniegumi lielajās tūrēs 

Piezīme: IZST — izstājās

Personīgā dzīve 
No 2017. gada līdz savai nāvei viņš strādāja par sporta komentētāju Dānijas TV2.

Nāve 
2021. gada 18. septembrī Serensens nomira no gūtajām traumām, kad viņu riteņbraukšanas treniņa laikā notrieca kravas mikroautobusa vadītājs netālu no Zēbriges, Beļģijā; viņš bija plānojis komentēt 2021. gada Pasaules čempionātu riteņbraukšanā, kas sākās nākamajā dienā. Saskaņā ar Briges izmeklētāju 19. septembrī publiskoto paziņojumu, Serensens nebija devis ceļu vietā, kur tas viņam bija jādara.

Atsauces

Ārējās saites 
 Personīgā tīmekļa vietne 

 Palmares no CyclingBase  
 VeloNews.com: Sorensen wins stage 8 of the 2010 Giro d'Italia

1984. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
Dānijas riteņbraucēji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Vidusjitlandes reģionā dzimušie
Blome

Blome (agrāk arī Blomi, Blommuiža) ir ciems Smiltenes novada Blomes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta vidienē Nigras krastos autoceļu V243, V254 un V323 krustojumā  no novada centra Smiltenes un  no Rīgas.

Blomē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, feldšeru un vecmāšu punkts, veikali, autodarbnīca.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Blomes (Blumenhof) muižas centru. Muiža izveidojusies ap 1400. gadu, kad Rīgas arhibīskaps Vallenrode iedeva savam novadniekam Štameram zemes gabalu tagadējās Blomes teritorijā, kur pie Nigras upes tika uzcelta Štamera muiža. 1428. gadā šo muižu savā īpašumā ieguva brāļi Nikolajs un Simons Blomi jeb Blomes. Blomes te saimniekoja līdz Zviedru Vidzemes muižas redukcijai ap 1620. gadu. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai Blomes muiža bija kroņa muiža.

1920. gada zemes reformas laikā Blomes muižu sadalīja 140 vienībās 2021 ha kopplatībā. Tagadējā apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā kolhoza «Uzvara» ciemats.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Miegupe

Miegupe (arī  Ķempe, Miedziņa, Miega, Miegas upīte, Miegupīte, Sapa) ir upe Latvijā, Gaujas kreisā pieteka Valmieras un Cēsu novadā. Sākas Mārsnēnu pagastā pie Pintuļiem. Augštecē nav izteiktas ielejas, gultne taisnota. Sākumā tek ziemeļaustrumu virzienā, pie Jaunvāles krasi pagriežas uz rietumiem. Mūrmuižā uz Miegupes izveidots Miegupes dzirnavezers. Lejpus Mūrmuižas upe tek pa izteiktu ieleju, kas pakāpeniski padziļinās. Gaujas senlejas krastu pie Sapām šķērso dziļā gravā. Ietek Gaujā pie Līčiem. Lielākās pietekas ir Adzele, Grūžupe (labās) un Mīļuma (kreisā). Upi šķērso Rīgas—Valkas dzelzceļš un autoceļš P20.

Atsauces 

Cēsu novada upes
Valmieras novada upes
Beverīnas novada upes
Priekuļu novada upes
Brenguļu pagasts
Miegupe
Moršina

Moršina () ir apgabala nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Karpatu piekalnēs. Kūrortpilsēta, minerālūdens atradnes.

Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1482. gadā. Ietilpa Žečpospoļitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā. 19. gadsimta beigās pilsēta sāka attīstīties kā balneoloģisks kūrorts.

Pēc Pirmā pasaules kara Moršina neilgu laiku ietilpa Rietumukrainas Tautas republikā, tomēr vēlāk tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī, un bija populārs kūrorts. Sākoties Otrajam pasaules karam , pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Moršinā iegāja PSRS spēki. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Moršinu ieņēma vācieši. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā.

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Moršina bija Ukrainas PSR sastāvā.

Ārējās saites

Atsauces 

Ļvivas apgabala administratīvais iedalījums
Lorāns Žalabērs

Lorāns Žalabērs (; dzimis  Mazamē) ir bijušais profesionālais Francijas šosejas riteņbraucējs, kura karjera ilga no 1989. līdz 2002. gadam. Karjeras laikā viņa iesauka bija "Žaža" (sarunvalodā "glāze vīna"; kad viņš turpināja dzert vīnu profesionāļa karjeras laikā, iesauka saglabājās līdzības ar viņa vārdu dēļ). Viņš uzvarēja daudzās viendienas un daudzdienu sacensībās un bija Pasaules ranga līderis 1990. gados. Lai arī viņš nekad neuzvarēja Tour de France, kur viņš cieta no augstuma slimības, 1995. gadā viņš uzvarēja Vuelta a España; kopā ar kopvērtējuma uzvarētāja krekliņu viņš ieguva punktu un kalnu karaļa krekliņu, kļūstot tikai par trešo braucēju, kurš to ir paveicis Lielajā tūrē. Kopā ar Alesandro Petaki, Ediju Merksu un Džamolidinu Abdužaparovu viņš ir viens no četriem braucējiem, kuri ieguvuši punktu klasifikācijas uzvarētāja titulu visās trijās lielajās tūrēs.

Dopings 
Viņa vārds parādījās ziņojumā par EPO lietošanu 1998. gada Tour de France, kuru 2013. gada 24. jūlijā publicēja Francijas Senāts. Paraugi tika savākti 1998. gadā un vēlreiz pārbaudīti 2004. gadā.

Sasniegumi lielajās tūrēs 

Piezīme: IZST — izstājās

Atsauces 

1968. gadā dzimušie
Francijas riteņbraucēji
Tour de France posmu uzvarētāji
Vuelta a España kopvērtējuma uzvarētāji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Dopinga lietas riteņbraukšanā
Altonavas iela

Altonavas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Torņakalnā. Altonavas iela sākas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu un beidzas krustojumā ar Vienības gatvi. Kopējais ielas garums ir 624 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Altonavas iela ir klāta ar bruģa un asfalta segumu.

Vēsture 
Līdz 1985. gadam daļu no senās Altonavas ielas pārdēvēja par Ojāra Vācieša ielu.

Ielas raksturojums 
Altonavas iela ir 700 metrus gara, pārsvarā bruģēta iela Torņakalnā un daļēji arī Bieriņos. Tā sākas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu un iet dienvidaustrumu-austrumu virzienā. Iela šķērso divas dzelzceļa līnijas: Rīga—Tukums pa satiksmes pārvadu un Rīga—Jelgava (šeit nav pārbrauktuves transporta līdzekļiem, tikai gājēju celiņš, līdz ar to Altonavas ielas divi posmi ir savstarpēji nesavienoti satiksmei). Altonavas ielas posms aiz šīs dzelzceļa līnijas ir ar bruģa segumu. Krustojumā ar Indriķa ielu Altonavas iela tālāk neturpinās taisni, bet atsākas ar nobīdi, aptuveni 30 metrus tuvāk Torņakalna ielai (varētu teikt, ka šos 30 metrus iela pāriet Indriķa ielā). Altonavas iela beidzas krustojumā ar Vienības gatvi.

Altonavas ielas un Vienības gatves stūrī atrodas Bloka muižas ēka (Vienības gatve 27).

Ielu savienojumi 
Altonavas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Ojāra Vācieša iela (T veida krustojums)
 Grobiņas iela
 Tēriņu iela
 Ārlavas iela (T veida krustojums)
 Indriķa iela (abas reizes T veida krustojums)
 Biešu iela (T veida krustojums)
 Gustava iela (T veida krustojums)
 Vienības gatve (T veida krustojums)

Sabiedriskais transports 
Īsā posmā starp Ojāra Vācieša ielu un Ārlavas ielu (arī pa satiksmes pārvadu pāri dzelzceļa līnijai Rīga—Tukums) pa Altonavas ielu kursē 25., 55. un 56.  maršruta autobusi.

Skatīt arī 
 Torņakalns

Atsauces 

Ielas Torņakalnā
Zemgales priekšpilsēta
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Rakšupe

Rakšupe (arī  Rakstupīte, Jēčupīte, Vītega, augštecē Simtupe, Simtēnupīte) ir upe Latvijā, Gaujas kreisā pieteka Cēsu novada Drabešu pagastā. Sākas no Lazdiņu ezera Vaives pagastā. Augštecē tek cauri Pūcītim un Āraišu ezeram. Nelielā posmā lejpus Āraišu ezera upe iztaisnota. Nonākot no Vidzemes augstienes malas Gaujas senielejā tek pa dziļu gravu un Rakšupe ir viena no straujākajām mazajām Latvijas upēm. Ietek Gaujā lejpus Rakšu krācēm iepretī Kvēpenes pilskalnam. Lielākās pietekas ir Jungas strauts (kreisā) un Meijermuižas upīte (labā). Upi šķērso Rīgas—Valkas dzelzceļš un autoceļš P20.

Atsauces 

Cēsu novada upes
Sapraša

Sapraša (arī Pestava) ir upe Latvijā un Igaunijā, Rūjas kreisā krasta pieteka Valmieras novadā. Sākas no grāvju sistēmas Igaunijā dienvidaustrumos no Meizakilas, tek dienvidu virzienā. Upes baseins atrodas Burtnieka līdzenuma ziemeļu daļā. Augštecē un vidustecē upes gultne regulēta, lejtecē no Vilpulkas — meandrēta. Ietek Rūjā starp Virķēniem un Rūjienu. Lielākās pietekas: Maratas upīte, Kaučupīte, Melderīšupīte (visas kreisās). Upi šķērso autoceļš P21 un bijušais Rīgas—Tallinas dzelzceļš.

Atsauces 

Sapraša
Valmieras novada upes
Rūjienas novada upes
Naukšēnu novada upes
Latvijas robežupes
Igaunijas upes
Leopolds fon Zahers-Mazohs

Leopolds fon Zahers-Mazohs (; dzimis , miris ) bija Ļvovā dzimis austriešu rakstnieks. Pazīstamākais darbs ir 1870. gadā publicētā novele "Venera kažokādās" (Venus im Pelz). No Zahera-Mazoha uzvārda psihiatrs Rihards fon Krafts-Ebings (Richard von Krafft-Ebing) 1886. gadā ieviesa jēdzienu mazohisms.

Dzimis Ļvovā, policijas priekšnieka un universitātes rektora meitas ģimenē. Kad Leopoldam bija 12 gadu, ģimene pārcēlās uz Prāgu. Studējis tieslietas, vēsturi un matemātiku Grācas universitātē. Pievērsās rakstniecībai, savos darbos bieži aprakstīdams dzimto Galīciju. 1869. gadā sāka rakstīt stāstu un noveļu daudzsējumu krājumu "Kaina mantojums" (Das Vermächtnis Kains). No iecerēta 6 sējumu darba tika radīta tikai daļa, arī daļēji autobiogrāfiska novele  "Venera kažokādās", kurā pievērsās sievietes dominēšanas tēmai. 1881. gadā Zahers-Mazohs pārcēlās uz Leipcigu, un mūža atlikušo daļu nodzīvoja Vācijā. Mūža nogalē sirga ar psihisku slimību.

Ārējās saites 
 

Austriešu rakstnieki
Vācu valodā rakstošie
Ļvivā dzimušie
Sambira

Sambira () ir apgabala nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā pie Dņestras upes. Dzelzceļa mezgls. Vietējā baznīcā atrodas Svētā Valentīna relikvijas.

Sambira ir vieglatlēta Valērija Borzova (Валерій Пилипович Борзов, 1949) dzimtā pilsēta.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1241. gadā. Pilsēta pašreizējā vietā radās pēc mēra epidēmijas 1542. gadā. Vecā Sambiras pilsēta augšup pa Dņestru arī saglabājās un mūsdienas ir Starijsambiras pilsēta. Ietilpa Žečpospoļitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā pilsētā atradās Brusilova armijas štābs. Pēc Pirmā pasaules kara Sambira bija cīņas arēna starp Rietumukrainas Tautas republiku un Poliju, un tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Sambirā iegāja PSRS spēki. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Sambiru ieņēma vācieši. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā.

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Sambira bija Ukrainas PSR sastāvā.

Ļvivas apgabala administratīvais iedalījums
Adrijas līga

Adrijas līga ir reģionāla basketbola līga, kurā sacenšas klubi no Balkānu valstīm un tuvējām kaimiņvalstīm: Bosnijas un Hercegovinas, Horvātijas, Ziemeļmaķedonijas, Melnkalnes, Serbijas, Slovēnijas un Ungārijas, dažkārt piedalījušies arī citu valstu klubi (piemēram, Izraēlas, Čehijas).

Līga tika dibināta 2001. gadā, pašlaik turnīru organizē Adrijas basketbola asociācija. Pārsvarā visi klubi paralēli piedalās arī savu valstu nacionālajos čempionātos. Pēc Adrijas līgas dibināšanas ir tikušas izveidotas vairākas citas reģionālās basketbola līgas: Baltijas basketbola līga, Centrāleiropas basketbola līga, Balkānu starptautiskā basketbola līga, VTB Vienotā līga. Visvairāk reižu (5 reizes) turnīrā ir uzvarējis Serbijas klubs Belgradas "Partizan".

Tituli

Ārējās saites 
 

Basketbola līgas
Basketbols Bosnijā un Hercegovinā
Basketbols Horvātijā
Basketbols Ziemeļmaķedonijā
Basketbols Melnkalnē
Basketbols Serbijā
Basketbols Slovēnijā
Basketbols Ungārijā
Čeļabinskas meteorīts

Čeļabinskas meteorīta krišana tika novērota  Krievijā, Urālu reģionā. Spilgta bolīda lidojums tika novērots Sverdlovskas apgabalā, Kurgānas apgabalā, Orenburgas apgabalā, Tjumeņas apgabalā, kā arī Kazahstānas ziemeļu rajonos. Atbilstoši sākotnējām aplēsēm meteoroīds eksplodēja virs Čeļabinskas 30—70 km augstumā, vēlāk tika precizēts, ka galvenais sprādziens notika 29,7 ± 0,7 km augstumā, apmēram 9:20 pēc vietējā laika (UTC+6). Zemes atmosfērā iegājušā meteoroīda masa tiek novērtēta no 12 000 līdz 13 000 tonnām (smagāks par Eifeļa torni). Izpētīts, ka nokritušais objekts bija Apollona tipa asteroīds.

Sākumā tika uzskatīts, ka meteorīts nokritis apmēram 80 km no Satkas pilsētas Čeļabinskas apgabalā, tomēr vēlāk precizēts, ka tas varētu būt noticis pie Čebarkulas ezera netālu no Čebarkulas pilsētas tajā pašā apgabalā.

Netiek ziņots, ka notikumā būtu bojā gājušie, taču triecienviļņa tiešā vai netiešā iedarbībā cietuši vairāk nekā 1500 cilvēku (reģistrēti 1615 medicīniskās palīdzības sniegšanas gadījumi), pārsvarā no logu stiklu atlūzām. Daudzām ēkām izbiruši logu stikli, ir arī citi bojājumi. Meteorīta eksplozijas triecienvilnis nodarījis postījumus Čeļabinskas cinka rūpnīcai. Tiek uzskatīts, ka tik daudz cilvēku meteorīta krišanas rezultātā iepriekš zināmajā Zemes vēsturē nekad nav cietuši. 

Čeļabinskā tika izsludināts ārkārtas stāvoklis.

Čeļabinskas asteroīda sadursme ar mūsu planētu ir lielākā kosmiskā Zemes katastrofa, kas notikusi pēdējo 100 gadu laikā pēc Tunguskas notikuma 1908. gada 30. jūnijā. Tas astronomiem ļāva pievērst sabiedrības uzmanību par asteroīdu radītajiem Zemes draudiem. Čeļabinskas meteorīta nokrišana veicināja Asteroīdu dienas kustības izveidošanos pasaulē.

Skatīt arī 
 Tunguskas meteorīts
 Asteroīdu diena

Ārējās saites 
 Russia Meteor Not Linked to Asteroid Flyby 
 Meteorīta krišanas uzņēmums no pavadoņa Meteosat-9
 Čeļabinskas meteorīts un citi

Atsauces 

Meteorīti
2013. gads
Apollona tipa asteroīdi
Jaunsaules katoļu baznīca

Jaunsaules Svētā Konrāda Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Bauskas novada Skaistkalnes pagastā, netālu no Jaunsaules ciema.

Vēsture 
Kapsētas vajadzībām Jaunsaulē katoļiem piešķīra zemes gabalu pie luterāņu kapsētas. 1937. gadā Skaistkalnes kapucīni nolēma uz piešķirtās zemes uzcelt mūra baznīcu ar dzīvokli sargam. Tā paša gada vasarā kapucīnu tēvi Jāzeps Tilmanis un Meinards Kļaviņš, asistējot kapucīnu kleriķiem, iesvētīja pamatus. Jaunajai draudzei dievnama celšanas laikā dievkalpojumus noturēja privātās telpās. Līdz Otrajam Pasaules karam tika uzcelti baznīcas mūri, ieliktas sijas un uzlikts jumts. 1947. gadā draudzē sāka kalpot tēvs Jēkabs Jermacāns no Skaistkalnes baznīcas, kurš pabeidza būvdarbus, samazinot platību dzīvoklim un atstājot šķērssienu aiz altāra tikai kāpnēm, kas veda uz otro stāvu. 1947. gada 19. novembrī dievnamu iesvētīja prāvests Jermacāns, klātesot prāvestam Kļaviņam, veltot to Svētā Konrāda godam un aizbildniecībai.

Eksterjers 
Baznīca ir cementa ķieģeļu mūra celtne, 9 metrus gara, 5,9 metrus plata ēka ar cinkotā skārda jumtu bez torņiem. Galvenās ieejas priekšā piebūvēts vējtveris. Ieejas durvis no gala un sakristejas. Abos baznīcas sānos ir 5 logi un sakristejā viens logs. Dievnama priekšā ir tikai metāla vārti, žoga nav.

Interjers 
Tā ir vienas navas telpa ar koka grīdu un griestiem, kas segti lēzeni. Galvenā ieeja ir caur vējtveri, caur ko nonāk lūgšanu zālē. Virs ieejas atrodas kora telpa ar harmoniju. Presbitērija vienā pusē ir sakristeja, bet otrā kāpnes, kas ved uz plebāniju. Presbitēriju no lūgšanu zāles atdala koka dievgalds. Vienīgais altāris atrodas centrā pie presbitērija gala sienas. Tas, tāpat kā svečturi ir veidoti modernisma stilā pēc beļģu parauga.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Romualds Baļčūns. Jaunsaules draudzi nodibināja 1937. gadā. Tai piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Vecsaules pagastā un tā apkārtnē. Dievkalpojumi notiek divas reizes mēnesī. Draudzei ir Jaunsaules kapsēta.

Atsauces

Ārējās saites 
 Jaunsaules Romas katoļu baznīca www.vietas.lv
 Baznīcas attēli www.foto.eks.lv
 Dievnams pirms bīskapa vizitācijas www.bauskasdzive.lv

Vecsaules pagasts
Romas katoļu baznīcas Latvijā
Jelgavas diecēzes baznīcas
Strija

Strija () ir apgabala nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā, Karpatu piekalnēs pie Strijas upes. Dzelzceļa mezgls. Autobusu ražotne Стрый-Авто. Pie pilsētas kara aviācijas bāze.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1385. gadā. Ietilpa Žečpospoļitā. Atrazdamies pie ceļa, kas veda pār Karpatu kalniem, pilsēta savu uzplaukumu piedzīvoja 17. gadsimtā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pirmā pasaules kara laikā no 1915. gada 5. jūnija līdz 1915. gada 4. septembrim pilsētā atradās Vācijas Dienvidu armijas (Südarmee) štābs. Pēc Pirmā pasaules kara Strija neilgu laiku bija Rietumukrainas Tautas republikas sastāvā, vēlāk tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Strijā iegāja PSRS spēki. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Striju ieņēma vācieši. Holokaustā tika iznīcināti pilsētas ebreju iedzīvotāji. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā.

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Strija bija Ukrainas PSR sastāvā.

Cilvēki 
Strija ir poļu ceļotāja Kazimeža Novaka (Kazimierz Nowak, 1897-1937) un grieķu katoļu arhibīskapa Svjatoslava Ševčuka (Святосла́в Шевчу́к, 1970) dzimtā pilsēta.

20. gadsimta divdesmitajos gados Strijas skolā mācījās ukraiņu nacionālists Stepans Bandera (Степан Андрійович Бандера, 1909-1959), bet trīsdesmitajos gados šeit armijā dienēja poļu komunists Edvards Gereks (Edward Gierek, 1913-2001). Otrā pasaules kara laika sākumā armijas daļā Strijā dienēja krievu ieroču konstruktors Mihails Kalašņikovs (Михаил Тимофеевич Калашников, 1919).

Ārējās saites 

Autobusu ražotne "Стрый-Авто"

Atsauces 

Ļvivas apgabala administratīvais iedalījums
Francis Ksavers Volfgangs Mocarts

Francis Ksavers Volfgangs Mocarts (; dzimis , miris ) bija austriešu komponists, pianists un mūzikas pedagogs. Volfganga Amadeja Mocarta un Konstances Mocartes jaunākais bērns, dzimis piecus mēnešus pirms tēva nāves. Nosaukts par godu tēva skolniekam Francim Ksaveram Zismairam (Franz Xaver Süssmayr).

Dzimis Vīnē, ieguvis muzikālo izglītību pie Antonio Saljeri, Johana Nepomuka Hummela. Jau agrā bērnībā muzicējis koncertos. Darbojās kā profesionāls mūziķis, gūdams mērenus panākumus.  No 1808. līdz 1838. gadam darbojās galvenokārt Ļvovā un tās apkārtnē. 1838. gadā pārcēlās uz Vīni, vēlāk Zalcburgu, kur bija Mocarteuma kapelmeistars. Miris Karslbādē, kur arī apglabāts. Mūžu pavadīja neprecējies un bez bērniem.

Ārējās saites

 Franča Ksavera Volfganga Mocarta profils AllMusic 
 Franča Ksavera Volfganga Mocarta notis IMSLP 

Austriešu komponisti
Austriešu pianisti
Vīnē dzimušie
Truskaveca

Truskaveca () ir apgabala nozīmes kūrortpilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā, Karpatu piekalnēs, netālu no Drohobičas. Minerālūdens atradnes. Pie pilsētas speciālā ekonomiskā zona.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1469. gadā. Ietilpa Žečpospoļitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā. Kā kūrortpilsēta sāka attīstīties no 1827. gada.

Pēc Pirmā pasaules kara Truskaveca neilgu laiku bija Rietumukrainas Tautas republikas sastāvā, vēlāk tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Polijas laikā bija populārs kūrorts. 1931. gada 29. augustā Truskavecā ukraiņu nacionālisti no UNO nogalināja mēreno poļu politiķi Tadeušu Holuvko (Tadeusz Hołówko). Tā bija viena no pirmajām ukraiņu nacionālistu veiktajām politiskajām slepkavībām reģionā.

Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Truskavecu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Truskavecu ieņēma vācieši. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā.

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Truskaveca bija Ukrainas PSR sastāvā.

Ārējās saites

Atsauces 

Ļvivas apgabala administratīvais iedalījums
Brodi (Ukraina)

Brodi () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabala Zoločivas rajonā. Atrodas uz robežas starp vēsturisko Volīniju un Galīciju. Vēsturisks ebreju kultūras centrs. Dzelzceļa mezgls. Pie pilsētas atrodas naftas vada "Draudzība" un "Odesa - Brodi" mezgls.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1084. gadā. 1546. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības, un tolaik tā bija pazīstama ar vārdu Lubiča (). Ietilpa Žečpospoļitā, piederējusi dažādām augstmaņu ģimenēm. No 1629. gada tā piederēja hetmanim Staņislavam Koņecpolskim, kļuva par tā rezidenci, un pēc franču inženiera de Boplāna plāna tika pārbūvēta pēc ideālas pilsētas principiem.

Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā, netālu no robežas ar Krievijas impēriju. 19. gadsimt Brodi deva vārdu ebreju muzikantiem jeb. t.s. "Brodu dziedātājiem" (Brodersänger).

Pilsēta tika stipri nopostīta Poļu-padomju kara laikā 1920. gadā. Pēc Pirmā pasaules kara Brodi tika iekļauti jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Brodus ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Brodus ieņēma vācieši. 1941. gada 23. - 30. jūnijā pie pilsētas notika Brodu tanku kauja, ar smagiem zaudējumiem abām karojošajām pusēm. Tā bija lielākā tanku kauja karā līdz Kurskas kaujai divus gadus vēlāk. Pilsētas daudzskaitlīgie ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā. Ukraiņu nacionālisti savukārt pilsētas apkārtnē izvērsa represijas pret poļu civiliedzīvotājiem. Pie pilsētas 1944. gada 13. jūlijā pirmajās kaujās pret Sarkano armiju piedalījās ukraiņu 14. ieroču SS grenadieru divīzija "Galīcija".

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Brodi atradās Ukrainas PSR sastāvā.

Cilvēki 

Brodi ir šveiciešu matemātiķa Jozefa Ludviga Rābes (Joseph Ludwig Raabe, 1801-1859), austriešu rakstnieka Jozefa Rota (Joseph Roth, 1894-1939) un reliģiskā darbinieka Izraēla Zolli (Israel Zolli, 1881-1956) dzimtā pilsēta.

1944. gada 9. maijā netālu no pilsētas krita padomju diversants Nikolajs Kuzņecovs (Николай Иванович Кузнецов, 1911-1944).

Ebreju uzvārds Brodskis ir radies no Brodu pilsētas nosaukuma.

Atsauces

Ārējās saites
Kazimežs Kuratovskis

Kazimežs Kuratovskis (, dzimis , miris ) bija poļu matemātiķis, viens no Varšavas matemātikas skolas redzamākajiem pārstāvjiem. Darbi topoloģijā.

Dzīvesgājums 

Dzimis Varšavā, jurista ģimenē. No 1913. gada studēja Glāzgovas Universitātē. Pēc Pirmā pasaules kara, kad atjaunojās Polijas valsts, pārcēlās studēt uz Varšavas Universitāti, kur ieguva doktora grādu 1921. gadā. No 1927. līdz 1933. gadam Kuratovskis bija Ļvovas Universitātes matemātikas katedras vadītājs un deva būtisku ieguldījumu t.s. Ļvovas matemātikas skolas (Stefans Banahs, Staņislavs Ulams u.c.) izveidē. Kopš 1935. gada - Vaŗšavas universitātes matemātikas katedras vadītājs.

Otrā pasaules kara laikā darbojās Varšavā pagrīdes universitātē. 1945. gada februārī atsāka pasniegt atjaunotajā Varšavas universitātē. No 1952. gada - Polijas Zinātņu akadēmijas biedrs, no 1957. līdz 1968. gadam - tās viceprezidents.

Ārējās saites 

Polijas matemātiķi
Varšavā dzimušie
Reinzemes remilitarizācija

Reinzemes remilitarizācija norisinājās 1936. gada 7. martā, kad pēc Trešā Reiha vadītāja Ādolfa Hitlera pavēles Vērmahts ienāca Reinzemē, kas vairāk kā 15 gadus bija demilitarizēts reģions saskaņā ar Versaļas un Lokarno līgumiem.

Saskaņā ar Versaļas līgumu tika noteikts, ka Vācijai ir aizliegts izvietot karaspēku, būvēt fortifikācijas Reinas kreisajā krastā (Reinzemē), kā arī 50 km no Reinas labā krasta, lai nepieļautu jaunu Francijas—Vācijas karu. Vēlāk vienošanās par šī reģiona demilitarizācija tika pārjaunota ar Lokarno līgumiem. Iepriekšminētie līgumi paredzēja, ka sabiedroto karaspēks paliks reģionā līdz 1935. gadam, tomēr tie pameta reģionu jau 1930. gadā. 

1933. gadā par Vācijas vadītāju kļuva revanšistiski noskaņotais Ādolfs Hitlers. 1935. gadā vācieši atjaunoja obligāto militāro dienestu, kas iepriekš bija aizliegts ar Versaļas noteikumiem. Šajā pašā gadā notikās plebiscīts Zāras reģionā, kuru tobrīd pārvaldīja Nāciju līga, konkrētāk, Francija. Plebiscītā aptuveni 90% Zāras iedzīvotāju nobalsoja par to, lai reģions pievienotos Trešajam Reiham.

1936. gadā tika noslēgts militārās sadarbības līgums starp PSRS un Franciju. Hitlers, kurš bija iecerējis atgūt Reinzemi 1937. gadā, izmantoja padomju franču līgumu kā ieganstu "preventīvam solim" — karaspēka ievešanai Reinzemē. 1936. gada 7. martā 19 Vērmahta kājnieku bataljoni un vairākas lidmašīnas šķērsoja demilitarizētās Reinzemes robežu. Franči, kas bija koncentrējuši karaspēku pie Francijas—Vācijas robežas, tomēr neizšķīrās par iebrukumu. Vācieši atguva militāro kontroli pār reģionu.

Remilitarizācija iezīmēja revenšisma būtisko lomu Hitlera vadītajā Vācijā, kas bija viens no cēloņiem Otrā pasaules kara sākumam. Tāpat remilitarizācija bija viens no pirmajiem incidentiem, kad nacistu vadoņi bija soļa attālumā no jauna kara izcelšanās. Citu valsts neizlēmība gan Reinzemes gadījumā, gan arī vēlākajos notikumos arvien vairāk atraisīja rokas Hitlera agresīvās ārpolitikas realizēšanai.

Trešais reihs
Nīls Jangs

Nīls Persivāls Jangs (, dzimis ) ir Kanādas mūziķis. Janga mūzikas raksturīgākās iezīmes ir tikai viņam raksturīgā ģitārspēle, augstā, nazālā balss un personiskie, reizēm politiskie, dziesmu teksti. Jangs Rokenrola slavas zālē ir uzņemts divas reizes: 1995. gadā kā solomākslinieks un 1997. gadā kā grupas Buffalo Springfield dalībnieks.

Ar Bernarda Šeikija pseidonīmu Jangs arī režisējis vairākas, galvenokārt muzikālas filmas.

2009. gadā Jangs kļuva par Kanādas ordeņa komandieri.

Biogrāfija

Muzikālās darbības sākums un Buffalo Springfield 

Savu muzikālo karjeru Jangs uzsāka 60. gadu sākuma, kopā ar jaunu kanādiešu grupu izpildot grupas The Shadows dziesmas, taču, kad 1965. gadā Jangs pārcēlās uz Kaliforniju un kopā ar Stīvenu Stilsu, Brūsu Palmeru un vairākiem citiem jauniem mūziķiem nodibināja grupu Buffalo Springfield, kas ātri guva panākumus, galvenokārt pateicoties veiksmīgajam singlam For What It's Worth un debijas albumam.

Neilgi pēc to izdošanas Palmeru, kurš ASV uzturējās nelegāli, aizturēja un deportēja. Savas basa partijas viņš ierakstīja neklātienē, bet tas sagrāva grupas radošo līdzsvaru. Vairākās no grupas otrā albuma Buffalo Springfield Again dziesmām, ieskaitot divas Janga kompozīcijas, no grupas dalībniekiem, ierakstā piedalījās tikai viens vai divi, un pēc tā izdošanas grupa vienojās par bezstrīda darbības izbeigšanu, taču līguma nosacījumu dēļ tika ierakstīts vēl viens albums — Last Time Around

2020. gadi 
2022. gada 24. janvārī mūziķis Nīls Jangs nosūtīja Spotify atklātu vēstuli, kurā to nodēvēja par "dzīvību apdraudošas COVID-19 dezinformācijas mājvietu" un pieprasīja, lai no tās tiktu izņemta visa viņa mūzika, jo nevēlās, lai tā atrastos vienā platformā ar Džo Rogana raidierakstu The Joe Rogan Experience, ko viņš apsūdzēja maldinošas informācijas izplatīšanā par COVID-19, uz ko Spotify reaģēja no platformas izņemot Janga mūziku. Atbalstot Jangu, savu mūziku no Spotify izņēma arī dziedātāja Džonija Mičela un ģitārists Nils Lofgrens, bet izdod jaunas raidierakstu sērijas platformā uz nenoteiktu laiku pārtrauca pētniece Brenē Brauna.

Atsauces 

Kanādas ģitāristi
1945. gadā dzimušie
Grammy balvas ieguvēji
Ontārio dzimušie
2000. gada Sanmarīno Grand Prix

2000. gada Sanmarīno Grand Prix notika . Tā bija sezonas trešā sacīkste. Tajā uzvaru guva Mihaels Šumahers, otrais bija Mika Hekinens, bet trešais palika Hekinena komandas biedrs Deivids Kulthards.

Rezultāti

Kvalifikācija

Kvalifikācijā ātrākais bija Mika Hekinens, kuram sekoja Mihaels Šumahers, bet trešais bija otrs McLaren pilots Deivids Kulthards

Sacīkste

Sākumā sacīkstes vadībā izvirzijās Pole position ieguvējs Mika Hekinens. Viņš vadībā turējās līdz pat 44 otrajam aplim, taču tad viņu apsteidza Mihaels Šumahers, kurš pirmajā vietā noturējās līdz finišam. Sacīkstē trešais palika Hekinena komandas biedrs Deivids Kulthards, bet ceturtais bija Scuderia Ferrari otrais pilots Rubenšs Barikello. Piektais bija Žaks Vilnēvs, sestais finišēja Mika Salo.

Sacīkstē kopā finišēja 15 piloti, bet pārējie 7 braucēji izstājās.

Kopvērtējums pēc sacīkstes

Braucēju čempionāts

Konstruktoru čempionāts

 Piezīme: Parādītas tikai pirmās piecas pozīcijas.

Sanmarīno
Sanmarīno Grand Prix
Buska

Buska () ir pilsēta  Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā pie Rietumu Bugas. Līdz 2020. gadam Buskas rajona centrs

Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1097. gadā un ietilpa Kijevas Krievzemē. 1241. gadā mongoļu nodedzināta. 1411. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 14. gadsimta otrās puses ietilpa Polijā, vēlāk - Žečpospoļitā.

Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pēc Pirmā pasaules kara Buska tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Busku ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Busku ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Buska atradās Ukrainas PSR sastāvā.

Atsauces

Ārējās saites
Neiespējamā misija (filmu sērija)

"Neiespējamā misija" () ir ASV asa sižeta filmu sērija, kura ir veidota pēc 1966. gada seriāla ar tādu pašu nosaukumu motīviem. Pašlaik sērijā ir iekļautas sešas filmas.

Aktieri

Atsauces

Ārējās saites
Kalnciema katoļu baznīca

Kalnciema Kristus Karaļa Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Jelgavas novada Kalnciema pagasta centrā Kalnciemā. Pirmais Jelgavas diecēzes jaunuzceltais dievnams un viena no divām Kalnciema baznīcām.

Vēsture 
Kalnciemā, nomaļus no ciema atradās Broņislavas Markovskas "Odu" mājas, kurās pēc Otrā pasaules kara Jelgavas draudzes dekāns J. Ancāns reģistrējis katoļu draudzi un šaurās telpās sācis noturēt dievkalpojumus. 1957. gadā dekāns L. Kundziņš atvedis no Jelgavas būvmateriālus un ar saimnieces atļauju pie šķūņa uzbūvējis triju sienu pagaidu telpu baznīcas vajadzībām. 

No ārpuses tā atgādinājusi šķūni, bet iekšpusē bijusi iekārtota pastāvīga kapela, kur regulāri notikuši dievkalpojumi. Tā bija 5 metrus gara un 4 metrus plata telpa ar durvīm, vienu logu, dēļu grīdu, pagaidu altāri un harmoniju.

Latvijai atgūstot valstisko neatkarību, radās iespēja draudzei radīt jaunu dievnamu. 1995. gadā tika iesvētīts pamatakmens un sākās baznīcas celtniecība. 1998. gada 26. jūlijā Jelgavas diecēzes bīskaps Antons Justs dievnamu konsekrēja Kristus Karaļa godam, piedaloties desmit priesteriem un trim kleriķiem. Tā bija pirmā jaunuzceltā baznīca Jelgavas diecēzē.

Eksterjers 

Baznīca ir sarkanu ķieģeļu mūra  celtne, tradicionālā stilā, tā ir 300 m 2 liela ēka ar vienu torni.  Ieejas durvis no gala un sakristejas. Presbitērija daļa būvēta šaurāka un zemāka par ēkas pamatdaļu. Presbitērija sānos piebūvētas sakristejas. Dievnamu ieskauj dārzs, ko noslēdz metāla žogs. Dievnama dārzā ir uzstādīts augsts Misiju koka krucifikss.

Interjers 
Tā ir trīs jomu telpa ar flīžu grīdu un koka dēlīšu griestiem. Centrālo no sānu navām atdala 4 kolonnas katrā pusē. Sienas apmestas un nokrāsotas. Virs ieejas ir kora telpas. Presbitērija abās pusēs atrodas sakristejas. Interjers tradicionāls.  Dievnamā ir viens koka altāris, tas novietots tā, lai, celebrējot Svēto Misi, priesteris atrastos ar seju pret tautu. Skaists altāra retabls, kuru rotā Kristus Karaļa glezna, kas gleznota Daugavpils cietumā, arī altāris un retabula izgatavota Daugavpilī. Gleznas sānos altārī novietotas Jaunavas Marijas un Svētā Jāzepa ar Kristus bērniņu rokās skulptūras. Sānu altāru vietā ir altāra galdi ar Krustā sistā Pestītāja un Svētā Jāņa Kristītāja ar Dieva Jēru gleznām pie sienām.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Aleksandrs Stepanovs. Draudze nodibinājusies pēc Otrā Pasaules kara. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Kalnciemā un tā apkārtnē. Dievkalpojumi notiek divas reizes nedēļā.

Draudzes lielākie svētki un atlaidas 
Draudzes lielākie svētki ir Kristus Karaļa svētki, Jāņa Kristītāja dzimšanas diena, Svētā Krusta paaugstināšanas svētki.

Atsauces

Ārējās saites 
 Kalnciema katoļu baznīca www.vietas.lv
 Kalnciema Romas katoļu baznīca  www.vieglicelot.lv
 Vasarsvētki Kalnciemā www.catholic.lv
 Baznīcas attēli www.foto.eks.lv

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Jelgavas diecēzes baznīcas
Kalnciema pagasts
Kalnciems
Drohobičas rajons

Drohobičas rajons () ir Ļvivas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā, Karpatu priekškalnēs. Robežojas ar Ļvivas apgabala Sambiras, Horodokas, Mikolajivas, Strijas, Skoles, Turkas un Starijsambiras rajoniem, kā arī Borislavas, Drohobiča un Truskavecas pilsētām. Drohobičas rajonā Nahueviču sādžā dzimis ukraiņu rakstnieks Ivans Franko.

Ārējās saites

Ļvivas apgabala administratīvais iedalījums
Horodoka (Ļvivas apgabals)

Horodoka () ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabala Ļvivas rajonā, līdz 2020. gadam bija Horodokas rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1213. gadā un ietilpa Kijevas Krievzemē. 1389. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 14. gadsimta otrās puses ietilpa Polijā, vēlāk - Žečpospoļitā. 1655. gada 29. septembrī pie pilsētas notika Horodokas kauja, kurā kazaki un krievi sakāva poļu karaspēku.

Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pēc Pirmā pasaules kara Horodoka tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Horodoku ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Horodoku ieņēma vācieši.

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Horodoka atradās Ukrainas PSR sastāvā.

Cilvēki 
1434. gada 1. jūnijā pilsētā mira Polijas karalis Jagailis.

Atsauces

Ārējās saites
Jaunbornes kapela

Jaunbornes kapela ir stabveida kapela, kas atrodas Daugavpils novada Salienas pagasta Jaunbornes ciemā. Atrodas netālu no Jaunbornes katoļu baznīcas.  Mazo arhitektūras formu arhitektūras piemineklis.

Kādu laiku nišā atradies arī krucifikss, tāpēc nereti šī kapela tiek dēvēta par krucifiksu, kas nav pareizi. Kapela uzbūvēta 1907. gadā, pēc citiem avotiem tā šeit bijusi jau agrāk ap 1861. gadu. 1975. gadā pie kapelas nogāzies liels koks, neskardams kapelu.

Raksturojums 
Tā ir 2 x 1,5 x 2 metrus liela ķieģeļu mūra celtne ceļa malā ar divslīpu cinkota skārda jumtu. Tā ir būvēta uz laukakmens, kura virszemes izmēri ir 3,6 x 2,5 x 0,9 metri. Akmeni daudzi uzskatīta par senču upurakmeni. Tā ir stabveida kapelu tipa kapela, kas izskatās kā mūra stabs ar nišu, kurā atrodas Jaunavas Marijas pastāvīga palīga glezna koka rāmī. Tā ir izbalējusi. Uz rāmja uzraksts poļu valodā: 1907. g. 15. oktobrī. Tālāk lūgums Dievmātei, lai dod veselību. Zem nišas atrodas misiņa skārda plāksne ar uzrakstu poļu valodā "Matko Boska Nìeustajacej Pomocy Mòdl sìę za Nami" (Zem Tava patvēruma).  Atrodas spēcīgā āderu krustpunktā

Leģendas 
Par kapelas izcelsmi radušās divas leģendas.

Atsauces

Ārējās saites 
 Jaunbornes krucifikss www.visitlatgale.com
 Sens attēls www.zudusilatvija.lv
 Jaunbornes krucifikss www.draugiem.lv
 Jaunbornes kapela (krucifikss) www.vietas.lv 
 Jaunbornes krucifiksa mājiņa www.krucifiksi.lv

Salienas pagasts
Jaunborne
Pļavas ķirzaka

Pļavas ķirzaka (Lacerta vivipara) ir ķirzaku ģints rāpulis. Tas dzīvo visā Eirāzijas teritorijā no Islandes līdz Japānai, izņemot Vidusjūras un Melnās jūras reģionus. Bieži sastopama arī Latvijā. No visiem rāpuļiem pļavas ķirzaka ir vistālāk uz ziemeļiem dzīvojošā suga — tā ir sastopama arī pie Ziemeļu polārā loka. Vairums pļavas ķirzakas populācijas ir dzīvdzemdētājas, nevis oldējējas, kādas savukārt ir lielais vairums ķirzaku. Pļavas ķirzakas barojas ar bezmugurkaulniekiem, parasti sīkiem kukaiņiem.

Ārējās saites 

 Latvijas Daba informācija

Īstās ķirzakas
Latvijas rāpuļi
Janču baznīca

Janču Svētā Krusta Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Bauskas novada Dāviņu pagasta Jančos.

Vēsture 
Iecavas upes krastā, 15 km no Ozolaines ciema atradās Janču kapsēta. Pie šīs kapsētas tika nolemts būvēt jaunu dievnamu, kam zemi deva Lielo Janču māju saimnieks. 1931. gada 16. augustā Skaistkalnes baznīcas kapucīnu tēvs Kārlis Gumpenbergs iesvētīja dievnama pamatakmeni. Baznīcas celšanas darbus vadījis Skaistkalnes būvmeistars Pēteris Tītars un viņa palīgs Kubilis. Dievnamu uzcēla par draudzes līdzekļiem tēva Kārļa Gumpenberga (P. Tomasa) vadībā. 1932. gada 18. septembrī bīskaps Jāzeps Rancāns baznīcu iesvētīja Svētā Krusta paaugstināšanas godam.
2016.g. janvāŗī iekļauta aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā kā vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis (Aizs. Nr. 9100)

Eksterjers 
Baznīca ir koka celtne, tā ir 13 metrus gara, 7 metrus plata un 5,4 metrus augsta ēka ar vienu nelielu torni un skārda jumtu. Tornī ir viens zvans. Sienas apšūtas ar dēļiem. Abos dievnama sānos ir četri logi. Ieejas durvis no gala un sakristejas. Dievnamu ieskauj dārzs, ko noslēdz stiepļu pinuma žogs dzelzs stabiņos. Dārzā ierīkota grota, kurā atrodas Jaunavas Marijas skulptūra un Misiju krusts.

Interjers 

Tā ir vienas navas telpa ar koka grīdu un koka griestiem, kas veidoti ielokā un nagloti pie spārēm. Virs ieejas ir kora telpas, kas balstās uz koka stabiem. Kora telpās ir harmonijs. Presbitērija daļā ir viens altāris Svētā Krusta godam. Aiz presbitērija ir šķērssiena, aiz kuras atrodas divas sakristejas.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Romualds Baļčūns. Draudze tika nodibināta 1932. gadā. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Jančos un to apkārtnē. Dievkalpojumi notiek vienu reizi mēnesī. Draudzes lielākie svētki ir Krusta paaugstināšanas svētki.

Atsauces

Ārējās saites 
 Janču Romas katoļu baznīca www.vietas.lv
 Baznīcas attēli www.foto.eks.lv

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Jelgavas diecēzes baznīcas
Dāviņu pagasts
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Komarno

Komarno () ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabala Horodokas rajonā.

Vēsture
1471. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 14. gadsimta otrās puses ietilpa Polijā, vēlāk - Žečpospoļitā.

Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pēc Pirmā pasaules kara Komarno tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Komarno ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Komarno ieņēma vācieši. 

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Komarno atradās Ukrainas PSR sastāvā.

Ārējās saites

Atsauces
Sila ķirzaka

Sila ķirzaka (Lacerta agilis) ir ķirzaku ģints rāpulis. Tas dzīvo lielākajā daļā Eiropas teritorijas un Āzijas rietumos. Sila ķirzakas izplatība gan ir diezgan nevienmērīga, tāpēc daudzās Eiropas valstīs sila ķirzaka ir iekļauta apdraudēto sugu sarakstā. Sila ķirzakas garums var sasniegt 20—25 centimetrus. Tā parasti mājo smilšainās mežmalās vai izcirtumos, priežu kāpās. Sila ķirzaka olas dēj smiltīs, kur tās saglabājas vajadzīgajā temperatūrā līdz izšķilšanās brīdim.

Sila ķirzaka ir ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 4. kategorijā.

Atsuaces

Ārējās saites 

 Latvijas Daba informācija

Īstās ķirzakas
Latvijas rāpuļi
Martīns Būbers

Martīns Būbers (, ; dzimis , miris ) bija Austrijā dzimis ebreju filozofs, kurš rakstīja vāciski. Eksistenciālisma formas — dialoga filozofijas (Dialogphilosophie) pamatlicējs.

Dzīvesgājums 
Dzimis Vīnē reliģiozu ebreju ģimenē. Bērnību un jaunību pavadīja Ļvovā. Pievērsdamies filozofijas studijām. 20. gadsimta sākumā darbojās cionistu centrālās avīzes Die Welt redakcijā. Ieguva izglītību Vīnē, Berlīnē, Cīrihē, Leipcigā. 1923. gadā publicēja savu pazīstamāko darbu "Es un Tu" (Ich und Du). 1930. gadā kļuva par Frankfurtes Universitātes profesoru, atteicās no amata tūlīt pēc Ādolfa Hitlera nākšanas pie varas 1933. gadā. Līdz 1938. gadam, kad emigrēja uz Palestīnu, emigrācijā Šveicē. Līdz 1951. gadam pasniedza socioloģiju Jeruzālemes Universitātē. No 1960. līdz 1962. gadam — pirmais Izraēlas Zinātņu akadēmijas prezidents.

Ārējās saites 

Izraēlas filozofi
20. gadsimta filozofi
Vācu valodā rakstošie
Vīnē dzimušie
Savrupnieki no mežonīgajiem dienvidiem

"Savrupnieki no mežonīgajiem dienvidiem" () ir 2012. gada ASV neatkarīgā kino mākslas filma. Filmas režisors ir Bens Zaitlins un tā ir veidota pēc Lūsijas Alibāras lugas Juicy and Delicious motīviem. Filma ieguvusi pozitīvas atsauksmes Sandensas un Kannu kinofestivālā.

Mākslas filma tika izvirzīta četrām nominācijām 85. Kinoakadēmijas balvai, kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais adaptētais scenārijs" un "Labākā aktrise galvenajā lomā". Deviņgadīgā Kvevenžane Volisa ir jaunāka aktrise, kas nominēta šai balvai.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2012. gada filmas
ASV filmas
Javoriva

Javoriva () ir rajona nozīmes pilsēta un rajona centrs Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā. Pilsētā atrodas Ukrainas armijas kara bāze (bāzējas 24. mehanizētā brigāde).

Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1376. gadā. 1569. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 14. gadsimta otrās puses ietilpa Polijā, vēlāk - Žečpospoļitā.

Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pēc Pirmā pasaules kara Javoriva tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī (). Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Javorivu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Javorivu ieņēma vācieši. 

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Javoriva atradās Ukrainas PSR sastāvā.

Ārējās saites

Atsauces
Palmute

Palmute (arī Ide, Palmaka, Palmuta) ir upe Valmieras novadā, Rūjas kreisā krasta pieteka. Sākas kā novadgrāvis Ramatas pagasta austrumdaļā dienvidos no Vērša. Tek dienvidaustrumu virzienā pa līdzenu, purvainu apvidu, gultne visā garumā regulēta, taisnota. Ietek Rūjā augšpus Pantenes. Lielākās pietekas ir Krāņupīte un Vidzemnieku grāvis (abas kreisās). Upi šķērso autoceļš P21.

Atsauces 

Valmieras novada upes
Rūjienas novada upes
Mazsalacas novada upes
Atsvabinātais Džango

"Atsvabinātais Džango" () ir 2012. gada ASV mākslas filma. Filmas režisors un scenārija autors ir Kventins Tarantīno. Galvenajās lomās Džeimijs Fokss un Kristofs Valcs. Filmas pirmizrāde notika 2012. gada 25. decembrī.

Filma, kas pamudinājusi Tarantino uzņemt "Atsvabināto Džango", ir itāļu vesterns "Džango", kurā galveno lomu atveidoja Franko Nero, kurš parādās nelielā epizodē arī Tarantino filmā. Vēl pirms oficiālās pirmizrādes daži kritiķi, kas jau bija noskatījušies jauno filmu, iekļāva to personīgajos gada labāko filmu sarakstos.

Kristofs Valcs un Leonardo Di Kaprio par lomu atveidojumu ir ieguvuši dažādas ASV kinokritiķu sabiedrību prēmijas, bet pati filma bija izvirzīta četrām nominācijām Zelta globusa balvai, taču balvas ieguva tikai divās kategorijās: "Labākā vīrieša otrā plāna loma" (Kristofs Valcs) un "Labākais scenārijs". 85. Kinoakadēmijas balvai filma tika izvirzīta piecās nominācijās, tajā skaitā nominācijā "Labākā filma", bet balvas ieguva nominācijās "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Kristofs Valcs) un "Labākais oriģinālscenārijs".

Atsauces

Ārējās saites 
 

2012. gada filmas
ASV vesterni
Kventina Tarantīno filmas
Optimista stāsts

"Optimista stāsts, oriģinālais nosaukums — "Cerības stariņu krājums" () ir 2012. gada ASV mākslas filma, komēdijdrāma, Metjū Kvika traģikomiskā romāna ekranizācija. Filmas režisors un scenārija autors ir Deivids Rasels. Filmas pirmizrāde notika Starptautiskajā Toronto kinofestivālā 2012. gada 8. septembrī.

Filmu labvēlīgi uzņēma kinokritiķi un tā tika izvirzīta 85. Kinoakadēmijas balvai astoņās nominācijās, tajā skaitā kā "Labākā filma". Visu galveno aktieru tēlojumi arī tika izvirzīti nominācijām, tādā veidā filma ir pirmā kopš 1981. gada, kurai ir nominācijas visās aktieru kategorijās, bet balvu saņēma tikai Dženifere Lorensa kā "Labākā aktrise galvenajā lomā".

Atsauces

Ārējās saites 
 

2012. gada filmas
ASV filmas