Antīkā Argosa

Antīkā Argosa () ir Argosas pilsēta vēsturiskajā periodā līdz Romas impērijas sabrukumam. Rakstos pirmo reizi minēta Homēra "Iliādā" (9. vai 8. gadsimts pr.Kr.), kur argosiešus karā pret Troju vadīja Diomēds.

Vēsture

Arhaiskā Argosa 
Kā visu Peloponēsu, arī Argosu iekaroja dorieši, turklāt Argosa kļuva par doriešu varas nostiprināšanās centru Peloponēsā. Grieķi to sauca par «Heraklītu atgriešanos». Apgabala pamatiedzīvotāji dzīvoja perieku stāvoklī. Ķēniņu vara Argosā tiek skaitīta no Hērakla pēcteča, Temena. No Argosas valdniekiem izceļas Fidons, kas, domājams, valdīja 8.—7. gadsimtā pr.Kr. Viņš praktizēja aktīvu uzbrūkošu politiku, pakļaujot sev Argolīdu un Eginas salu, un Peloponēsā meta izaicinājumu Spartai. Ir uzskats, ka spartiešu hegemonija beidzās pēc Hisijas kaujas  669–668 gados pr.Kr., kurā argosiešu karaspēks uzvarēja spartiešus hoplītu kaujā. Savas varenības ziedu laikos pilsēta bija slavena ar podniecības skolu, bronzas skulptūrām, ādas apstrādi un apģērbu šūšanu. Bez to, pilsētā tika rīkoti vismaz 25 svinīgie pasākumi, neskaitot regulāras vietējās produkcijas izstādes. Fidons izplatīja Argosas ietekmi visā Grieķijā, atņemot Elīdas pilsētas pilsoņiem kontroli pār olimpiskajām spēlēm, un ieceļot sevi par spēļu organizatoru savā valdīšanas laikā. Ir uzskats, ka Fidons veica svara un garuma standartu reformu Argosā. Šo viedokli apstiprina arī sešu dzelzs atsvaru atradumi Argosas Heraonā, kas iespējams bija Fidona ziedojums templim. Pēc viņa ir zināmi tirāni: Perils un Arhins.

Argosa piedalījās pilsētu apvienošanā svētajā līgā ar centru Kalaurijā. Sākotnēji šajā līgā ietilpa Epidaura, Atēnas, Prasija, Orhomena, Nauplija, Hermiona un Egina. Gāja nepārtrauktas cīņas ar Spartu, un galvenais iemesls bija kontrole pār Kinurijas un Tireatīdas apgabaliem, kas robežojās ar Lakedemonu un Argolīdu. Kāda no kaujām notika ap 545. gadu pr.Kr., kur, saskaņā ar Herodotu, cīņā iesaistījās pa 300 izlases karavīriem no Argosas un Spartas puses.

Klasiskā Argosa 
494. gadā pr.Kr. Sepejas kaujā Argosa cieta smagu sakāvi no sava reģionālā konkurenta Spartas Kleomena I vadībā. Pēc šīs sakāves, pēc Heradota vārdiem, pilsētā iestājās stagnācija. Ir uzskats, ka politiskais haoss noveda pie demokrātiskām pārmaiņām pilsētā. Argosa nepiedalījās Grieķu savienībā persiešu iebrukuma laikā 480. gadā pr.Kr. Tas noveda pie diplomātiskās izolācijas perioda, kaut arī ir liecības par Argosas savienību ar Tegeju līdz pat 462. gadam pr.Kr.  468. gadā pr.Kr. argosieši izpostīja Mikēnas, un apmēram tajā laikā arī Tirintu, Hisiju, Mideju, Orneju u.c. nelielās reģiona pilsētas. Daudzus šo pilsētu iedzīvotājus pārcēla uz Argosu, lai pretotos Spartai.

462. gadā pr.Kr. Argosa iesaistījās trīspusējā savienībā ar Atēnām un Tesāliju. Taču šī alianse lielā mērā nefunkcionēja, un bija uzskats, ka argosieši deva niecīgu ieguldījumu Oinoes un Tanagras kaujās, Tā, piemēram, tikai 1000 argosiešu hoplītu cīnījās ar atēniešiem Tanagras kaujā. Pēc sabiedroto sakāves Tanagras kaujā 457. gadā pr.Kr. aliase sāka jukt, kas noveda pie tās izjukšanas 451. gadā pr.Kr. Argosa palika neitrāla vai pasīva Atēnu sabiedrotā Arhidamiānas karā starp Spartu un Atēnām. Argosas neitralitāte noveda pie tās prestiža celšanās starp citām grieķu pilsētām, un Argosa 421. gadā pr.Kr. izmantoja šo politisko situāciju, lai organizētu savienību pret Spartu un Atēnām. Šo savienību veidoja Mantineja, Korinta, Elīda, Tēbas, Argosa un visbeidzot arī Atēnas. Taču šī savienība izjuka pēc sabiedroto sakāves 418. gadā pr.Kr. Mantinejas kaujā. Šī sakāve kopā ar epidauriešu uzbrukumu Argolīdai noveda pie politiskas nestabilitātes un iespējamo oligarhisko apvērsumu 417. gadā pr.Kr. Kaut arī demokrātija gada laikā tika atjaunota, taču šis apvērsums galīgi novājināja Argosu. Šī novājināšana noveda pie varas zaudēšanas, kas, savukārt, noveda pie komerciālā akcenta nobīdes no senās agoras uz pilsētas austrumu daļu.

Korintas karos pret Spartu Argosai bija nenozīmīga loma. Īsu brīdi tā apsvēra iespēju apvienoties ar Korintu, lai izveidotu paplašinātu Argolīdas valsti. Uz īsu brīdi divas pilsētas apvienojās, taču Korinta ātri vien sacēlās pret Argosas dominanci, un Argosa atgriezās pie savām sākotnējām robežām. Pēc tam Argosa turpināja ieņemt otršķirīgu vietu Grieķijas politikā.

Pēc spartiešu sakāves 371. gadā pr.Kr. pie Leiktrām Argosa izstājās no Peloponēsas savienības un noslēdza vienošanos ar Atēnām. Bet nākamajā gadā pilsētā notika masveidīgs oligarhu grautiņš, kas pazīstams kā Argosas skitālisms.

Helēniskā Argosa un Romas sastāvā 
3. gadsimtā pr.Kr. ir zināmi tirāni: Arhins un Lafaess, un pēc tam Aristips I un viņa dēls Aristomahs I. Aristomahs I gāja bojā 241. gadā pr.Kr. sazvērestības rezultātā, un vara pārgāja viņa dēliem, vispirms Aristipam II, bet pēc tam Aristomaham II. Aristips II gāja bojā 235. gadā pr.Kr. kaujā pie Mikēnām ar Sikionas Aratu.

Argosa izvairījās no Maķedonijas okupācijas Filipa II un Maķedonijas Aleksandra valdīšanas laikā, un arī Diadohu karu laikā palika malā. Taču 272. gadā pr.Kr. tai uzbruka Epīras Pirrs, un Argosas kaujā viņš gāja bojā. Šājā laikā Argosā valdīja tirāni, kuriem palīdzēja Maķedonijas ķēniņi, un tas ilga, kamēr Arats pēc Sikionas un Korintas tirānu gāšanas pārliecināja Aristomahu, Argosas tirānu, atteikties no varas. Pēc tam 229. gadā pr.Kr. Argosa pievienojās Ahajas savienībai, kurā tā palika līdz romieši 146. gadā pr.Kr. iekaroja Peloponēsu. Pēc romiešu trimfa 146. gadā pr.Kr. pār Ahajas līgu, Argosa tika iekļauta Maķedonijas provincē, bet pēc imperatora Augusta reformām Ahajas provincē, kur tā plauka visā Romas impērijas pastāvēšanas laikā, un bija Argolīdas apgabala galvenā pilsēta. Argosu izlaupīja goti 267. un 395. gadā.

Pausānija apraksts 

Antīkais ģeogrāfs Pausānijs Argosu aprakstīja šādi:

Apbūve 
Antīkā Argosa iekļāva sevī divus paugurus (Larisa un Aspiss), kas pildīja akropoles funkcijas. Pati pilsēta atradās šo pauguru austrumu un dienvidaustrumu nogāzē. Pilsētu ar abām akropolēm apjoza aizsargmūris ar vairākiem vārtiem. Dienvidos atradās Tegejas vārti, pa kuriem varēja tikt uz Tegeju, Hisiju un tālāk uz Spartu. Dienvidaustrumos bija Kilarabas vārti, kas veda uz Naupliju. Austrumos Eileituanas vārti veda uz Argosas Heraonu un tālāk uz Austrumargolīdu un Epidauru. Ziemeļaustrumos Nemejas vārti veda uz Nemeju un Korintu. Ziemeļrietumu Deiras vārti veda uz Mantineju, Likreju un Orneju (Ziemeļarkādiju). Larisas un Aspisa akropoles bija papildus nocietinātas ar cietokšņiem. Mūsdienu apbūve nedod iespēju pilnībā izsekot antīkās Argosas apbūvi. Arheoloģiski tā ir atrakta pilsētas dienvidrietumu daļā pie Larisas dienvidu nogāzes, kur atradās senā agora un teātra apkaime, un uz sedlienes starp abiem pauguriem Aspisa dienvidrietumos, kur atradās Apollona tempļa komplekss. Pilsētas mūris un vārti nav saglabājušies. Daļēji saglabājušies ir tikai akropoļu nocietinājumu kompleksi.

Teātra apkaime 
No pilsētas apbūves vislabāk ir saglabājies teātris ar apkaimi. Teātris (celts 320. gadā pr.Kr.), izcirsts Larisas nogāzē ar 83 sēdvietu rindām, ietilpināja  20000 skatītājus, un ir viena no lielākajām senās Grieķijas celtnēm (Epidauras teātrī ietilta tikai 14000 skatītāju, Atēnu teātrī - 17000 skatītāju). Orhestra, līdzīgi Epidauras teātrim, bija apaļas formas. Teātrī bija bisellijs — sēdvietas goda pilsoņiem.

Teātra priekšā atrodas serapeums ar tajā iebūvētām romiešu termām. Serapeums, veltīts ēģiptiešu dievam Serapisam, un ir celts pēc 280. gada pr.Kr., kad tā pielūgšanu Grieķijas teritorijā ieviesa Ptolemejs I Soters. Celtnei bija liels kolonnēts pagalms. Tā rietumu galā atradās trīs istabas, kas veda uz lielu istabu, kas nobeidzās ar arku. Šīs lielās istabas sienas ir samērā labi saglabājušās (līdz 11 m augstumam), jo vēlāk šeit tika ierīkota kristiešu baznīca. Imperatora Adriāna valdīšanas laikā kolonnētajā pagalmā tika uzbūvētas romiešu termas. Šīs termas skaitījās Asklēpija aizbildniecībā, kura kults izspieda Serapisa pielūgšanu. Kompleksā ir saglabājušās arī mozaīku grīdas.

Uz ziemeļiem no teātra atrodas kriterions, kur notika tiesas un citas sapulces. Tā ir klintī iekalta taisnstūra terase (35 x 21 m), kuru balsta poligonāla krāvuma siena. No šīs terases lejā ved izkaltas kāpnes. Kriterions datējams ar 6-3. gadsimtu pr.Kr. 2. gadsimta beigās imperators Adriāns kriteriona rietumu malā izveidoja nimfeju, monumentālu strūklaku.  No kriteriona uz teātri gar Larisas nogāzi gāja iela, un tur līdz mūsdienām ir saglabajies bareljefs, kurā attēlots bruņots jātnieks un trauks ar čūsku.

Uz dienvidiem no teātra atrodas odeons. Sākotnēji 5. gadsimtā pr.Kr. Tas tika celts kā teātris ar taisnām sēdvietu rindām un varēja ietilpināt līdz 2500 skatītajiem.  Iespējams, ka tas kalpoja arī kā sapulču vieta (kriterions). 1. gadsimtā teātrim tika uzbūvēts jumts, un tas tika pārbūvēts par odeonu. Sākotnēji tam bija taisnstūra plāns, taču 3. gadsimtā odeons tika rekonstruēts un ieguva pusapļa formu. Grīdas klāja ar augu tematiku ornamentētas mozaīkas. Arī pusapaļā orhestra bija dekorēta ar mozaīku, kur attēloti divi galdi ar vāzi un vairogu, un palmu lapām. Odeons ietilpināja 1800 skatītājus un kalpoja muzikāliem un teatrāliem pasākumiem. Savas konstrukcijas un nelielā izmēra dēļ odeonam bija labāka akustika, nekā teātrim.

Apmēram 50 m uz dienvidiem no odeona atradās Afrodītes svētnīca. 430-420. gados pr.Kr. celtā svētnīca atradās uz klintī izkaltas terases. Goti iebrukuma laikā svētnīcu izpostīja, un ir saglabājies tikai tempļa pakāpienveida pamats (13,40 x 6,20 m). Tempļa priekšā stāvēja 6 m garš altāris.

Agora 
Uz dienvidaustrumiem no teātra atradās pilsētas Argosas agora. 5. gadsimtā pr.Kr. celtā agora bija diezgan liela, un pašlaik arheologi ir atseguši tikai nelielu tās daļu (dienvidrietumu stūri). Agorā atradās 18 tempļi, bet 395. gadā goti iznīcināja agoru. Mūsdienās ir saglabājušies tikai dažu celtņu pamati, pieminekļu postamenti, un agoras kanalizācijas sistēma. No celtnēm var minēt kolonnu zāli, ģimnāziju  un stoju ar pusapaļu orhestru muzikāliem pasākumiem, kā arī nimfeja pamatni.

Apollona templis 
No Argosas apbūves vēl var minēt Aspisa dienvidrietumu nogāzē izvietoto Pifijas Apollona tempļa kompleksu, kas tika celts vēl arhaiskajā periodā. Pats templis nav saglabājies, taču it saglabājušās lielas monumentālas kāpnes, kas veda uz centrālo terasi, kur atradās templis. Virs tā tika uzbūvēta bizantiešu baznīca, kas arī saglabājusies tikai fragmentāri. Sākotnēji tempļa komplekss aizņēma četras terases paugura rietumu nogāzē. Otrajā terasē bija klintī izkaltas kāpnes ar 10 pakāpieniem (27 m platas). Pa tām kāpa uz trešo terasi, kur atradās pati svētnīca. Uz ziemeļiem no tempļa atradās mantejons (pareģošanas vieta).

Atsauces

Ārējās saites 

Argosa
Senā Grieķija