joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ingvars Brins

Ingvars Brins (; dzimis , miris ) bija norvēģu daiļslidotājs un vieglatlēts. Startējis 1900. un 1920. gada olimpiskajās spēlēs. Izcīnījis sudraba medaļu pāru slidojumos olimpiskajās spēlēs 1920. gadā Antverpenē. Viņš tiek uzskatīts par vienu no daiļslidošanas pionieriem Norvēģijā.

18 gadu vecumā viņš izcīnīja sudraba medaļu Norvēģijas vieglatlētikas čempionātā 100 metru un 500 metru skrējienos. 1901. un 1902. gadā kļuva par Norvēģijas čempionu 500 metros. 1902. gadā viņš uzstādīja Norvēģijas rekordu 100 metru skriešanā — 11.1 sekunde.

1900. gadā viņš startēja Parīzes olimpiskajās spēlēs, divās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās — 200 metros un 400 metros. Šajās abās disciplīnās viņš startēja tikai kvalifikācijas skrējienos, tā kā viņa rezultāts nebija starp diviem labākajiem attiecīgajā skrējienā, fināla skrējieniem viņš nekvalificējās.

Pēc 20 gadiem viņš atgriezās olimpiskajās spēlēs, kas šoreiz norisinājās Beļģijas pilsētā Antverpenē. Šajā reizē viņš kopā ar dzīvesbiedri Aleksiju Brinu startēja daiļslidošanas pāru slidojumos, kur izcīnīja sudraba medaļu. Šajā disciplīnā viņš piekāpās somu pārim Ludovikai un Valteram Jākobsoniem. Viņš ir viens no vecākajiem daiļslidotājiem, kas ir ieguvis olimpisko medaļu (38 gadu un 131 dienas vecumā).

No 1911. līdz 1914. un no 1922. līdz 1923. gadam viņš startēja pasaules čempionātā daiļslidošanā, kur 1912. gadā izcīnīja bronzas medaļu un 1923. gadā — sudraba medaļu pāru slidojumos.

No 1926. līdz 1927. gadam viņš bija Norvēģijas slidošanas asociācijas priekšsēdētājs.

1932. gadā Brins piedalījās ziemas olimpiskajās spēlēs Leikplesidā. Šoreiz viņš bija tiesnesis gan daiļslidošanā, gan ātrslidošanā.

Brins ir studējis filoloģiju Oslo Universitātē. Līdz pat savai nāvei 1947. gadā, 65 gadu vecumā viņš bija vidusskolas skolotājs.

Rezultāti 
Pārī ar Aleksiju Brinu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Ingvars Brins (SOK profils) 
 Ingvars Brins (Sports Reference profils) 

1881. gadā dzimušie
1947. gadā mirušie
Norvēģijas daiļslidotāji
Norvēģijas vieglatlēti
Norvēģijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Norvēģijas sportisti 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Daiļslidotāji 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1920. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie medaļnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Norvēģijā dzimušie
Ārkanzasa (upe)

Ārkanzasa () ir upe ASV centrālajā daļā. Tā ir Misisipi pieteka. Upe sākas Kolorādo štatā. Ārkanzasa tek cauri Kolorādo, Kanzasas, Oklahomas un Ārkanzasas štatiem. Tās garums ir 2364 km. Ārkanzasa ir 45. lielākā upe pasaulē. Lielākās pilsētas upes krastos ir Pueblo, Vičita, Talsa, Fortsmita un Litlroka.

Ārējās saites 

ASV upes
Arguņa

Arguņa ( — Éěrgǔnà hé, ), augštecē Hailara (海拉尔河 — Hăilā'ěr hé), ir Ķīnas un Krievijas Federācijas robežupe Tālajos Austrumos. 
Tās garums ir 1620 km, 944 kilometru garumā pa to iet valsts robeža. Arguņas baseins ir 164 000 km2.
Satekot Šilkai un Arguņai, izveidojas Amūras upe.

Vēsture 
Līdz Nerčinskas līguma noslēgšanai 1689. gadā Ķīnas impērija visu Amūras baseinu uzskatīja par savu savu teritoriju, bet pēc līguma stāšanās spēkā jaunā robeža daļēji gāja pa Arguņas upi. 
Pēc Aigunas (1858) un Pekinas (1860) līgumu nosacījumiem Krievijas impērija piesavinājās arī zemes uz ziemeļiem no Amūras.

Ārējās saites 

Ķīnas upes
Krievijas upes
Aizbaikāla novads
Amūras pietekas
Brūkss Maceks

Brūkss Maceks (, dzimis ) ir profesionāls Vācijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Maceks pārstāv KHL komandu Jekaterinburgas "Avtomobilist".

Iepriekš Maceks ir spēlējis Vācijas hokeja līgas komandās Izerlonas "Roosters" un Minhenes "Red Bull", kā arī AHL komandu Čikāgas "Wolves". Minhenes komandā divās sezonās Maceks izcīnīja divus čempionu titulus.

Vācijas hokeja izlases sastāvā Maceks ir spēlējis divos Pasaules čempionātos un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja otro vietu.

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Vācijas hokejisti
Jekaterinburgas "Avtomobilist" spēlētāji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Vinipegā dzimušie
Baltinavas pareizticīgo baznīca

Baltinavas Kristus Apskaidrošanas pareizticīgo baznīca ir Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams Balvu novada Baltinavas pagasta centrā Baltinavā. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Pagājušā gadsimta sākumā Baltinavas apkaimē dzīvoja daudz pareizticīgo, kas pārsvarā bija ienākuši no Vitebskas un Pleskavas guberņas. Baznīca tika iesvētīta 1901. gadā un celta ar Baltinavas muižas īpašnieka Fjodora Agarkova atbalstu. Tā ir 19 x 8 metrus liela celtne ar četriem kupoliem un zvanu torni. Baznīca būvēta no plēstiem laukakmeņiem un apdarināta ar dekoratīvām sarkano ķieģeļu detaļām. Baznīca ir 20. gadsimta sākumam raksturīga reģionālā eklektisma celtne ar stilizētiem krievu arhitektūras apdares elementiem. Tajā savienotas senkrievu, neobizantiešu un neogotikas arhitektūras formas. 

Kad 1926. gadā tika atvērta Šķilbēnu baznīca, puse no draudzes pārcēlās uz turieni. Pakāpeniski draudze ir samazinājusies, un tagad to veido daži desmiti ticīgo.

Ārējās saites 
Baltinavas Kristus Apskaidrošanas baznīca

Baltinava
Pareizticīgo baznīcas Latvijā
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Puncuļevas pilskalns

Puncuļevas pilskalns atrodas Balvu novada, Baltinavas pagasta Puncuļovas ciemā, Kupsas upes labajā krastā, uz rietumiem no Puncuļovas ezera. Valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis.

Pilskalnu 1928. gadā aprakstījis Ernests Brastiņš, kurš norādījis, ka, viņaprāt, Puncuļevas pilskalns ir jaunāks par netālo Alotāju kalna pilskalnu. 

Pilskalna plakums 25 metrus plats un 70 metrus garš. Sāni 8 metru uz leju no plakuma malām ļoti stāvi, bet pēc tam pāriet dabīgā kalnā. Plakuma dienvidrietumu galā 2 metrus augsts uzbedums ar tikpat dziļu grāvi tam priekšā. Pilskalna ieeja nenosakāma, jo plakums savulaik arts. Arot atrasti dažādi metāla priekšmeti. Kultūrslānis ap 1 metru biezs. 

Pilskalnu apvij dažādas teikas par "dzelzs vārtiem" un tajos guļošu cūku, par sievieti ar bērnu rokās, kas aicina ienākt, par mucām ar zelta naudu pils vārtos.

Foto galerija

Ārējās saites 
 Puncuļevas pilskalns

Pilskalni Latgalē
Baltinavas pagasts
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Treneris

Treneris (angļu: trainer, to train — audzināt, apmācīt) ir izglītības un sporta darba speciālists, kurš nodrošina sporta treniņu procesu atbilstoši treniņu mērķiem un uzdevumiem, cilvēks, kurš atdod savas zināšanas, spēku, dvēseli savam audzēknim un attīsta ne tikai viņa funkcionālās iespējas un meistarību, bet gan personību kā veselumu;
persona, kas nodarbojas ar individuāla sportista vai sporta komandas vispārējo fizisko, speciālo sagatavošanu, morāles vērtību, tikumības un arī patriotisma attīstīšanu.

Trenera filozofijas uzdevumi 
 motivēt sportot, organizēt, vadīt, plānot, kontrolēt treniņu procesu, sekmējot augstāku rezultātu sasniegšanu;
 savienot sportu ar bērnu/audzēkņu nākotnes mērķiem;
 izvēlēties metodes, kas atbilstu bērnu vecumam, viņu interesēm un kopīgam mērķiem;
 atbalstīt savu audzēkni fiziski un garīgi, atdodot savas zināšanas, spēku, dvēseli savam audzēknim un attīstīt viņa funkcionālās iespējas un meistarību;
 spēt savienot daudzas cilvēka dimensijas, attīstīt audzēkņa gribas un tikumiskās īpašības, kas sekmētu harmoniskas personības veidošanu;
 akcentēt uzmanību uz trenera profesijas dominējošo darbības veidu mērķiem, pienākumiem un uzdevumiem, kuri trenerim ir jārealizē ikdienā.

Trenera pienākumi 
 sekmēt audzēkņu/sportistu garīgo un fizisko attīstību;
 radoši un atbildīgi piedalīties treniņu procesa īstenošanā;
 audzināt krietnus, godprātīgus jauniešus, sportistus
 ievērot audzēkņu/sportistu tiesības;
 pastāvīgi pilnveidot savu izglītību un profesionālo meistarību.

Atsauces 

Sports
Profesijas
Oleksandrs Ribka

Oleksandrs Ribka (; dzimis 1987. gada 10. aprīlī Kijivā ) ir ukraiņu futbola vārtsargs, kurš pašlaik (2020) spēlē FK Liepāja Latvijas futbola Virslīgā.

Karjera 
Bijis Ukrainas futbola izlases līdz 21 gada vecumam vārtsargs un kopā ar Bohdanu Šustu kļuva par vicečempionu 2006. gada UEFA Eiropas futbola čempionātā līdz 21 gadu vecumam.

2007. – 2008. gada sezonā savainojumu dēļ viņš aizvadīja četras spēles Kijivas "Dinamo", ielaižot 3 vārtus. Pēc tam viņš 2006./2007. gada sezonas grupu turnīrā debitēja UEFA Čempionu līgā pret Madrides "Real. Dinamo Madrides spēlē zaudēja ar 5:1, un Ribka rādīja neaizmirstamu sniegumu, kaut arī no soda sitiena viņš ielaida mača 5. un pēdējos vārtus.

2011. gadā Ribka parakstīja līgumu ar FC Shakhtar. Šahtarā viņš izcēlās ar lielisku sniegumu un galu galā kļuva par starta sastāva vārtsargu. Tomēr tas nebija uz ilgu laiku. Ribka saņēma divu gadu diskvalifikāciju pēc tam, kad 2011. gada novembrī pēc līgas spēles pret Ļvovas "Karpati" uzrādīja pozitīvus testus aizliegto vielu diurētiķu, lietošanā un tas nozīmēja, ka viņš izlaidīs 2012. gada UEFA Eiropas čempionātu, kuru līdzās Polijai rīkoja Ukraina.

2013. gada 1. novembrī Ribka atkārtoti parakstīja līgumu ar Kijivas "Dinamo". Viņa parakstītais trīs gadu līgums sākās 2014. gada janvārī, kad beidzās viņa diskvalifikācija.

Apbalvojumi 
Kijivas "Dinamo"

 Ukrainas premjerlīga : 2006. – 2007., 2008. – 2009., 2014. – 15., 2015. – 16
 Ukrainas kauss : 2005. – 2006., 2006. – 07., 2013. – 14., 2014. – 15

Doneckas "Šahtar"

 Ukrainas premjerlīga : 2011.-12
 Ukrainas kauss : 2011.-12

Ārējās saites 

 Profils Kijivas Dynamo vietnē

FK Liepāja spēlētāji
Ukrainas izlases futbolisti
Dopinga lietas futbolā
Kijivas "Dinamo" spēlētāji
Futbola vārtsargi
Ukrainas futbolisti
1987. gadā dzimušie
Kijivā dzimušie
Balvu luterāņu baznīca

Balvu evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas Daugavpils Diecēzes bīskapa Eināra Alpes prokatedrāle, Balvu prāvesta iecirkņa draudze. Luterāņu draudze un dievnams atrodas Balvu novada centrā, Balvu pilsētā, Mārtiņa Lutera ielā 3. Dievnams ir 1915. gadā celts valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Balvu luterāņu draudzes pirmsākumi meklējami 19. gadsimta beigās, kad daudzi vidzemnieki pārcēlās uz Latgali. 1901. gadā tika nodibināta draudze. Sākotnēji bija koka lūgšanu nams. Vēlāk Balvu muiža piešķira draudzei zemi 12 hektārus. Mūra baznīcas celtniecība uzsākta 1913. gadā un pamatakmens iesvētīts 1914. gadā. 1915. gadā tika iesvētīta pašreizējā baznīca. Uzsākot baznīcas celtniecību, katrs draudzes loceklis apņēmās maksāt zināmu summu un katrs saimnieks piegādāt noteiktu daudzumu laukakmeņu. Darbus organizēja mācītājs — prāvests Kārlis Irbe, kuram par piemiņu baznīcā uzstādīta piemiņas plāksne. Baznīca ir 13,94 metrus plata un 25,4 metrus gara, ar 500 sēdvietām. 1925. gadā iesvētīja baznīcas zvanu, bet 1934. gadā — Herberta Kolbes firmā būvētās industriālās ērģeles. Iesvētīšanas dienā tās spēlēja profesors Pauls Jozuus. Balvu luterāņu baznīcā atrodas neatkarīgās Latvijas laika sakrālās mākslas piemineklis — mākslinieka Jēkaba Strazdiņa 1937. gada altārglezna "Kristus svētī ļaudis".

Mācītāji kas kalpojuši Balvu ev. lut. baznīcā — K. Lapiņš, K. Irbe, J. Reinhards, G. Kness-Kņezinskis, M. Grīvāns, A. Abakuks, V. Šīre, H. Celmiņš, J. Baumanis, K. Freimanis, J. Geide, A. Kavacis, E. Alpe (No 2007. gada bīskaps), no 2008. gada oktobra kalpo mācītājs — prāvests Mārtiņš Vaickovskis.

Draudzē dievkalpojumi notiek katru svētdienu pulksten. 10:00.

Draudzei ir astoņas kapsētas — Balvu pilsētas luterāņu kapi, Priedaines kapi, Pokratas kapi, Garosilu kapi, Miezāju kapi, Gaiļakalna kapi, Andra kalna kapi, Beņislavas kapi. Šajās kapsētās regulāri tiek noturēti kapusvētki un svecīšu vakari.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Baznīcas mājaslapa
 

Luterāņu baznīcas Latvijā
Balvi
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Seidu Jahaja

Seidu Jahaja (dzimis 1989. gada 31. decembrī) ir Ganas futbolists, kurš spēlē FK Liepāja.

Karjera 
Jahaja profesionālo karjeru sāka Tema Youth komandā 2006. gadā. 2008. gadā Jahaja tika nomainīts no Tema Youth uz Anagennisi Karditsa, izmantojot aizdevuma līgumu, kur viņš 29 reizes piedalījās sākuma vienpadsmitniekā. No Anagennisi viņš nokļuva Atēnu AEK. Neskatoties uz to, ka 2009.—2010. gada sezonas sākumā viņš labi sevi parādīja, ieskaitot pirmo Eiropas līgas spēli pret Everton Anglijas Gudisonas parka stadionā, Jahaja neizdevās sevi pierādīt Dušanam Bajevičam un viņš vairs nekad netika pie spēlēšanas.

2010. gadā viņš pievienojās Maccabi Haifa komandai. Pirmajā sezonā ar Maccabi Haifa Jahaja uzvarēja čempionātā un zaudēja kausa finālā. Maccabi izmantoja Jahajas līguma izvēli nākamajiem trim gadiem, kad viņš nomainīja savu iepriekšējo kreklu ar numuru "18" pret savu iecienītāko numuru "6".

2012. gada 20. jūnijā viņš parakstīja trīs gadu līgumu ar Līgas I klubu Astra Giurgiu, kas beidzās 2015. gada 30. jūnijā. Viņš pievienojās Tiraspoles "Sheriff" 2015. gada 14. jūnijā, kur pirmajā spēlē pret Milsami Orhei uzvarēja Moldovas superkausu.

Apbalvojumi 

 Maccabi Haifa

 Izraēlas premjerlīga (1): 2010. — 11
 Izraēlas štata kausa izcīņa (2): 2010. — 11., 2011. — 12

 Astra Giurgiu

 Rumānijas kauss (1): 2013. — 14
 Rumānijas Superkauss (1): 2014
 Līgas I vicečempione (1): 2013. — 14

 Tiraspoles "Sheriff"

 Moldovas nacionālā divīzija (2): 2015. — 16., 2016. — 17
 Moldovas kauss (1): 2016. — 17
 Moldovas superkauss (1): 2015. gads

Atsauces

Ārējās saites 

 Seidu Yahaya RomanianSoccer.ro profils  and StatisticsFootball.com
 Seidu Yahaya Soccerway.com profils 

1989. gadā dzimušie
Ganas futbolisti
FK Liepāja spēlētāji
Stefāno Pioli

Stefāno Pioli (; dzimis  Parmā) ir itāliešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Kopš 2019. gada oktobra ir Itālijas A sērijas kluba AC Milan galvenais treneris.

Futbolista karjera 
Karjeru sāka dzimtās pilsētas klubā Parma. 1984. gadā pievienojās Turīnas "Juventus". 1985. gadā kļuva par Eiropas čempionvienību kausa ieguvēju, tajā pašā gadā ar Juventus uzvarēja arī Starpkontinentālajā kausā, bet 1986. gadā kļuva par Itālijas čempionu. 1987. gadā pārgāja uz Hellas Verona, bet no 1989. līdz 1995. gadam pārstāvēja Fiorentina. Karjeras noslēgumā spēlēja Itālijas zemāko līgu klubos.

Trenera karjera 
Trenera karjeras sākumā strādājis par Bologna un Chievo jauniešu komandu treneri. Par pirmo klubu, kurā pildīja galvenā trenera pienākumus, kļuva B sērijas vienība Salernitana. Vēlāk bijis arī cita B sērijas kluba Modena galvenais treneris. 2006. gadā pirmoreiz kļuva par Itālijas A sērijas kluba galveno treneri, uzņemoties dzimtā kluba Parma vadību. 2007. gada februārī, komandai atrodoties iepriekšpēdējā vietā, tika atbrīvots no amata. Karjeras turpinājumā strādāja ar vairākiem B sērijas klubiem.

A sērijā atgriezās 2010. gadā, kļūstot par Chievo galveno treneri. Tajā nostrādāja vienu sezonu. Pēc tam vadījis klubus Palermo, Bologna, Lazio, Milānas "Internazionale" un Fiorentina. 2020. gada oktobrī tika apstiprināts par AC Milan galveno treneri.

Sasniegumi

Trenera karjera 

AC Milan
 Itālijas A Sērija: 2021–22

Atsauces

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Emīlijā-Romanjā dzimušie
Itālijas futbolisti
Parma F.C. spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Hellas Verona F.C. spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
Itālijas futbola treneri
Otrās koalīcijas karš (1799—1802)

Otrās koalīcijas karš (, 1799—1802) bija daļa no Eiropas valstu koalīcijas kariem pret Francijas Republiku. Otrajā koalīcijā pret Konsulu vadīto Franciju 1799. gadā iesaistījās Lielbritānija (pēc 1801. gada Apvienotā Karaliste), Austrijas erchercogiste (Svētās Romas impērijas daļa), Krievijas impērija, Osmaņu impērija, Portugāle, Neapoles karaliste un Pāvesta valsts. 

Franču pusē karoja tās vasaļvalstis Batāvijas Republika, Helvētijas Republika un Cisalpīnā Republika.

Prūsijas karaliste saglabāja neitralitāti. 1799. gada septembrī sakāves kaujā pie Cīrihes Krievijas impērija izstājās no koalīcijas. Pēc sakāves 1801. gadā arī Svētās Romas impērijas ķeizars parakstīja miera līgumu ar Franciju.
1802. gadā arī Apvienotā Karaliste parakstīja Amjēnas miera līgumu. 

1804. gadā izveidoja Francijas impēriju, par kuras ķeizaru 1804. gada 2. decembrī kronēja Napoleonu.

Ārējās saites
Baltkrievijas latvieši

Baltkrievijas latvieši ir latviešu mazākumtautība, kas dzīvo Baltkrievijas Republikas teritorijā. 2019. gadā Baltkrievijā dzīvoja 1534 latvieši.

Vēsture 
19. un 20. gadsimta mijā Latvijā norisinājās masveida emigrācija uz Krievijas Impērijas austrumu reģioniem. 1897. gada tautas skaitīšana liecina, ka tolaik mūsdienu Baltkrievijas teritorijā dzīvoja gandrīz 17 tūkstoši latviešu. Pēc Pirmā Pasaules kara daudzi devās atpakaļ uz dzimteni un 1926. gadā Baltkrievijas PSR teritorijā dzīvoja vairs tikai ap 14 tūkstošiem latviešu. Gandrīz puse no Baltkrievijas latviešiem tolaik dzīvoja Vitebskas apgabalā, kur to īpatsvars sasniedza 1,2% no visiem iedzīvotājiem.

Divdesmito gadu vidū Baltkrievijā tika nodibinātas piecas latviešu ciema padomes — Vaclavovas, Perekales, Grudinovkas, Galičmizas un Uņas. Katrā no tām bija skola, kolhozs, sociālistiskās kultūras nams, pienotava un mašīnu tehniskā stacija. Uņas ciema padome tika likvidēta 1934. gadā, pārējās — 1938.—1939. gadā. Pēc Lielā terora notika Baltkrievijas latviešu asimilācija. Tikai daži pēc kara dzimušie bērni iemācījās latviešu valodu.

Pēc Otrā Pasaules kara latviešu skaits Baltkrievijā nepārsniedza trīs tūkstošus.

Baltkrievijā dzīvojošo latviešu skaits dažādos gados1999. gada tautas skaitīšanas rezultāti

Atsauces

Literatūra 
 Тугай, У. В. Латышскі этнас у сацыяльна-эканамічным і культурным жыцці Беларусі / У. В. Тугай. Мінск, 2002.

Baltkrievijas latvieši
Baltkrievijas tautas
Trešās koalīcijas karš (1803—1806)

Trešās koalīcijas karš (, 1803—1806) bija daļa no Eiropas valstu koalīcijas kariem pret Francijas impēriju. Trešajā koalīcijā pret Napoleona vadīto armiju 1803. gadā iesaistījās Apvienotā Karaliste, Svētā Romas impērija (no 1804. gada Austrijas impērija), Krievijas impērija, Neapoles karaliste, Sicīlijas karaliste un Zviedrijas karaliste. 

Franču pusē karoja tās vasaļvalstis Batāvijas Republika, Itālijas karaliste un Etrūrijas karaliste, kā arī Bavārija, Virtemberga un Spānija.
Prūsijas karaliste saglabāja neitralitāti.

No 1803. līdz 1805. gadam apmēram 200 000 karavīru liela Francijas Okeāna krasta armija (Armée des côtes de l'Océan) gatavojās iebrukumam Anglijā pāri Lamanšam.
1805. gada 11. aprīlī Apvienotā Karaliste un Krievijas impērija noslēdza vienošanos par militāru sadarbību, kurai pievienojās arī Zviedrija, 9. augustā arī Austrijas impērija.

1805. gada 23. septembrī Francija pieteica karu Austrijai, 25. septembrī tās armija šķērsoja Reinas upi un Ulmas kaujā sakāva Austrijas armiju.
21. oktobrī britu flote sakāva apvienoto franču un spāņu floti kaujā pie Trafalgāras un padarīja neiespējamu Francijas armijas iebrukumu Lielbritānijā.

Pēc tam, kad Francijas armija Austerlicas kaujā 2. decembrī sakāva apvienotās Austrijas un Krievijas armijas, Austrijas impērijas ķeizars 1806. gadā parakstīja Presburgas miera līgumu ar Franciju.

Ārējās saites
Ceturtās koalīcijas karš (1806—1807)

Ceturtās koalīcijas karš (, 1806—1807) bija daļa no Eiropas valstu koalīcijas kariem pret Francijas impēriju. Ceturtajā koalīcijā pret Napoleona vadīto armiju 1806. gadā iesaistījās Prūsijas karaliste, Krievijas Impērija, Apvienotā Karaliste, Saksijas karaliste, Sicīlijas karaliste un Zviedrijas karaliste. 
Francijas impērijas pusē karoja tās vasaļvalstis Holandes karalsite, Itālijas karaliste, Neapoles karaliste un Etrūrijas karaliste, kā arī Reinas konfederācija, Šveice un Spānija.

1806. gada jūlijā 16 vācu valstis izstājās no Svētās Romas impērijas un izveidoja Reinas konfederāciju ar Francijas impēriju. 
9. oktobrī Prūsija pieteica karu Francijai, kuras armija no Bavārijas iebruka Tīringijas teritorijā un 14. oktobrī sakāva prūšu armiju kaujā pie Jēnas. 27. oktobrī Napoleons savas armijas priekšgalā iejāja Berlīnē, bet Prūsijas karalis aizbēga uz Kēnigsbergu.  Saksijas karalis lauza savienību ar Prūsiju un pievienojās Reinas konfederācijai. 1806. gada novembrī Lielpolijā notika sacelšanās pret Prūsijas virsvaru un franču vadībā tika saformēti poļu leģioni.

1806. gada beigās Krievijas Impērijas karaspēks no jauna iesaistījās karadarbībā pret Franciju. 1807. gada februārī notika kauja pie Prūšu Eilavas, kurā neviena no pusēm nespēja izcīnīt uzvaru. 
26. aprīlī Krievija un Prūsija noslēdza Bartenšteinas līgumu par sadarbību, kuram pievienojās Apvienotā Karaliste un Zviedrija.

14. jūnijā Napoleona armija uzvarēja kaujā pie Frīdlandes un 7. jūlijā Aleksandrs I uz Nemunas upes noslēdza Tilzītes miera līgumu ar Napoleonu. Pēc tā nosacījumiem Krievija izstājās no savienības ar Apvienoto Karalisti un pievienojās kontinentālajai blokādei. Prūsija atzina Varšavas hercogistes suverenitāti.

Krievijas Impērija 1808. gadā uzbruka savai agrākajai sabiedrotajai Zviedrijai un atņēma tai Somiju.
Lisiņas pilskalns

Lisiņas pilskalns (arī Aizkārkles pilskalns, Bozēnu pilskalns) atrodas Madonas novada Barkavas pagastā, Lisiņas upes kreisajā krastā, starp Barkavu rietumos un Lubānu austrumos. Pilskalns ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis. 

Ziņas par pilskalnu sniedzis jau Kārlis fon Lēviss of Menārs. To aprakstījis arī Ernests Brastiņš. Kaut arī pilskalna relatīvais augstums ir tikai 10 metri, tas ir viegli pamanāms, jo apkārtne ļoti līdzena. Kalns ilgstoši arts, tomēr vēl Brastiņa laikā kultūrslānis bijis 0,5 līdz 1 metrus biezs. Ar kalnu saistās teika par nogrimušo pili.

Foto galerija

Ārējās saites 
 Lisiņas pilskalns

Pilskalni Latgalē
Barkavas pagasts
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Johaness Gandils

Johaness Gandils (; dzimis , miris ) bija dāņu futbolists un vieglatlēts, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs futbolā 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Startējis arī vieglatlētikā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Karjera 

Karjeras laikā viņš kā futbolists spēlēja vairākos Kopenhāgenas futbola klubos — ØB, KB un B93. Viņš bija galvenā persona, kas ar futbolu iepazīstināja klubu B93, kas līdz tam bija kriketa klubs. Karjeras laikā viņš 82 spēlēs guva 81 vārtu un kopā nospēlēja 49 gadus.

1900. gadā vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vieglatlētikā 100 metru skriešanas disciplīnā. Viņš savā priekšskrējienā ieņēma pēdējo, trešo, vietu un tālākajai cīņai nekvalificējās.

Pēc astoņiem gadiem viņš atgriezās olimpiskajās spēlēs Londonā, šoreiz kā futbolists Dānijas komandā. Olimpiskajās spēlēs viņš piedalījās tikai vienā futbola spēlē, 1908. gada 22. oktobrī, kad Dānija pārspēja Franciju ar rezultātu 17:1. Šī bija Dānijas futbola izlases otrā oficiālā spēle, kas ir reģistrēta. Dānija 1908. gada vasaras olimpisko spēļu futbola turnīrā izcīnīja sudraba medaļu.

Gandils bija 719 lappušu biezās grāmatas Dansk Fodbold autors, kurā aprakstīta futbola vēsture Dānijā līdz 1939. gadam. Grāmata tika publicēta Dānijas Futbola asociācijas 50. gadu jubilejā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Johaness Gandils (SOK profils) 
 Johaness Gandils (Olympedia profils) 
 Johaness Gandils (Sports Reference profils) 

1873. gadā dzimušie
1956. gadā mirušie
Dānijas futbolisti
Dānijas vieglatlēti
Dānijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Dānijas sportisti 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Futbolisti 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1908. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki futbolā
Dānijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Vaibiņa

Vaibiņa  ir Aiviekstes kreisā krasta pieteka Madonas novadā.

Tek ziemeļaustrumu virzienā, novadot uz Aivieksti Ozolsalas purva ūdeņus. Ietek Aiviekstē lejpus Stalīdzāniem. Lielākā pieteka - Kaķene. Vaibiņu šķērso valsts autoceļš V903 (Mūrnieki–Gaigalieši). Upes krastos atrodas Veczeltiņi.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Madonas novada upes
Islienas pietekas
Barkavas pagasts
Kendisa Ouensa

Kendisa Embera Ouensa Fārmera  (; dzimusi 1989. gada 29. aprīlī Stemfordā, Konektikutā, ASV) ir amerikāņu konservatīva autore, politikas komentētāja un aktīviste. Sākotnēji kritizējusi prezidentu Donaldu Trampu un Republikāņu partiju, taču vēlāk kļuvusi pazīstama kā Donalda Trampa atbalstītāja. Ouensa pazīstama arī kā kustības "Black Lives Matter" un ASV Demokrātiskās partijas kritiķe. No 2017. līdz 2019. gadam viņa strādāja konservatīvās aizstāvības grupā Turning Point USA kā komunikācijas direktore.

Politiskie uzskati 
Ouensa ir teikusi, ka pirms 2015. gada viņu neinteresēja politika un uzskatījusi sevi par liberāli. Kopš 2017. gada Ouensa sevi raksturo kā konservatīvu Trampa atbalstītāju.
Viņa ir argumentējusi, ka Donalds Tramps nekad nav veltījis naidīgus komentārus vai ieviesis grozījumus ASV likumdošanā, kas varētu kaitēs melnādaino amerikāņu kopienai.

2018. gada oktobrī Ouensa atklāja, ka nekad nav balsojusi, un, ka tikai nesen kļuvusi par reģistrētu republikāni.

Atsauces 

1989. gadā dzimušie
Konservatīvisms
Politiski cilvēki
Endrū Šulcs

Endrū Kamerons Šulcs (angļu: Andrew Cameron Schulz; dzimis 1983. gada 30. oktobrī Ņujorkā, ASV) ir amerikāņu komiķis no Ņujorkas. Viņš ir pazīstams ar savu dalību podkāstos "Guy Code", "The Brilliant Idiots" un Amazon seriālā "Sneaky Pete".

2017. gada septembrī Šulcs izlaida savu pirmo stand up speciālizlaiduma video "4: 4: 1" vietnē Youtube. 2018. gada jūnijā Šulcs izlaida savu stand up debijas albumu "5: 5: 1". Albuma pirmās izlaišanas nedēļas laikā tas ierindojās iTunes komisko albumu pirmajā vietā, Apple Music, Google Play un Amazon.

Atsauces 

1983. gadā dzimušie
Komiķi
ASV komiķi
Ņujorkā dzimušie
YouTube
Ilze Indriksone

Ilze Indriksone (iepriekšējā laulībā Ilze Liepiņa, dzimusi  Talsos) ir latviešu vides plānošanas speciāliste un politiķe. Latvijas Republikas ekonomikas ministre un Pedvāles mākslas parka valdes locekle. Bijusi 13. Saeimas deputāte, ievēlēta no Nacionālās apvienības saraksta, Ekonomikas ministrijas parlamentārā sekretāre un Talsu novada domes deputāte un priekšsēdētāja vietniece. Šobrīd ievēlēta 14. Saeimā.

Biogrāfija 
Pēc Laidzes pamatskolas absolvēšanas Ilze Indriksone mācības turpināja tagadējā Talsu Valsts ģimnāzijā, ko absolvēja 1992. gadā. Pēc tam viņa ir absolvējusi Bulduru dārzkopības tehnikumu, Latvijas Lauksaimniecības universitāti (vides inženiera kvalifikācija, vides zinātņu bakalaura grāds, 1998) un Latvijas Universitātes Biznesa, vadības un ekonomikas fakultāti (maģistra grāds vides pārvaldībā, 2001).

Pirms ievēlēšanas Saeimā Indriksone strādāja par Talsu novada domes priekšsēdētāja vietnieci, pirms tam par uzņēmuma "Talsu autotransports" pasažieru pārvadājumu daļas vadītāju. Viņa ir strādājusi arī Kurzemes plānošanas reģiona administrācijā.

Politiskā darbība 
Ilze Indriksone politikā iesaistījās 2000. gadā, iestājoties partijā "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK".

2013. gada pašvaldību vēlēšanās viņu ievēlēja Talsu novada domē no Nacionālās apvienības saraksta. Arī 2017. gada Talsu novada domes vēlēšanās viņa tika ievēlēta. Indriksone bija Talsu novada domes priekšsēdētāja vietniece (2017—2018). 2014. gadā viņa kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēta.

2018. gadā Ilze Indriksone tika ievēlēta 13. Saeimā. Kopš 2021. gada augusta līdz deputāta mandāta nolikšanai bijusi Ekonomikas ministrijas parlamentārā sekretāre. Pēc ekonomikas ministra Jāņa Vitenberga demisijas 2022. gada maijā I. Indriksone tika virzīta kā Nacionālās apvienības kandidāte uz ekonomikas ministra amatu. 26. maijā Saeima viņu apstiprināja ministres amatā.

2022. gadā ievēlēta 14. Saeimā.

Privātā dzīve 
Ilze Indriksone ir šķīrusies, viņai ir četri bērni. Aizraujas ar tautas deju dejošanu un dārzkopību.

Atsauces 

1976. gadā dzimušie
Talsos dzimušie
Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" politiķi
13. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Maksims Fjodorovs

Maksims Fjodorovs (dzimis 2003. gada 24. septembrī) ir Latvijas futbolists, pussargs. Kopš 2022. gada Fjodorovs pārstāv Latvijas Virslīgas komandu Tukums Tāpat spēlējis arī Latvijas U-17 futbola izlasē.

Ārējās saites 
 FK Liepāja profils 
 Transfermarkt profils

2003. gadā dzimušie
Latvijas futbolisti
FK Liepāja spēlētāji
Dirks Galuba

Dirks Galuba (; dzimis 1940. gada 28. augustā) ir vācu aktieris un balss aktieris.

Izglītība 
D.Galuba uzauga Brēmenē un tur absolvēja vidusskolu. Pēc tam viņš sāka studēt medicīnu Vestfālenes Vilhelma universitātē Minsterē, ko drīz pārtrauca un uzsāka aktiermākslas studijas. Pēc tam viņš četrus semestrus studēja vācu literatūru un teātra studijas, pirms apmeklēja Vestfālenes drāmas skolu Bohumā .

D.Galuba ir precējies trīs reizes, pēdējoreiz ar itālieti trešo reizi kopš 2019. gada aprīļa. Viņam nav bērnu un viņš dzīvo netālu no Minhenes.

Karjera 
Pirmās saistības ar skatuvi Galubam bija Bohumas teātrī. Tam sekoja pastāvīgas teātra lomas Heidelbergas pilsētas teātrī un uz Hanzas pilsētas Lībekas skatuvēm līdz 1974. gadam. Viņa skatuves lomas šajā laikā bija Ferdinands filmā "Kabals un mīlestība", Orsino filmā “Ko gribēsiet” un templietis - "Natans Gudrais". 1981./1982. gadā viņš kopā ar Mariju Šellu piedalījās Ferdinanda Bruknera lugā Elizabete fon Anglija.

Kopš 1969. gada Galuba ir pieprasīts filmu un televīzijas mākslinieks. Turklāt viņam ir bijušas daudzas viesizrādes televīzijas seriālos, piemēram, "Mit Leib und Seele", "Die Schwarzwaldklinik", "In allerfreund", "Ein Fall für Zwei", "Der Alte", "SOKO 5113", "Der Bulle von Tölz" un Stīvena Spīlberga vēsturiskajā miniseriālā "Band of Brothers".

Galuba plašai auditorijai ir pazīstams galvenokārt ar to, ka viņš attēlo dumjus un negodprātīgus varoņus. Šobrīd vairāk nekā 3300 epizodēs (no 2020. gada janvāra) viņš kopš 2005. gada septembra atveido viesnīcas vadītāju Verneru Zālfeldu seriālā Mīlas viesulis.

Balss aktieris 
Galuba kā balss aktieris piedalījies filmās "I Spy", "Road Trip" un "The Agency - Im Fadenkreuz der C.I.A.".

Kādu laiku viņš ierunāja arī animācijas filmu varoņu Drederika Tatuma un Resnā Tonija balsi animācijas filmā "Simpsoni" .

Ārējās saites 

 Dirk Galuba - IMDB profils 
 Dirk Galuba - Deutschen Synchronkartei profils 
 Dirks Galuba - biogrāfija
 Dirks Galuba - biogrāfija fanu kluba Derrick mājaslapā

1940. gadā dzimušie
Teātra aktieri
Kinoaktieri
Vācijas aktieri
Redrivera

Redrivera () ir upe ASV. Tā ir Misisipi pieteka. Upe sākas Hermonas apgabalā, Oklahomā. Tās garums ir 2190 km. Upes baseins ir 169 890 km2. Upe plūst caur Oklahomas, Teksasas, Ārkanzasas un Luiziānas štatiem. Lielākā pilsēta upes krastos ir Šrīvporta.

Ārējās saites 

ASV upes
Mona Zēfrīda

Mona Zēfrīda (; dzimusi 1957. gada 30. martā Vīnē) ir austriešu aktrise.

Dzīve un karjera 

M. Zēfrīda ir operdziedātājas Irmgardes Zēfrīdas un vijolnieka Volfganga Šneiderhana meita. Aktrises mācības viņa pabeidza Maksa Reinhardta seminārā Vīnē un studēja dziedāšanu, klasisko deju, džezu un šova deju. No 1977. līdz 1980. gadam viņa strādāja par teātra aktrisi "Talijas teātrī" Hamburgā. No 1980. līdz 1985. gadam viņa bija "Staatliche Schauspielbühnen Berlin" ansambļa dalībniece Boja Goberta vadībā.

Lielu slavu viņa ieguva, atveidojot Šarloti Zālfeldi, kas ir viena no galvenajām lomām seriālā "Mīlas viesulis", kuru viņa spēlēja no 2005. gada septembra līdz 2018. gada maijam. Tomēr, paralēli Šarlotes Zālfeldes, lomai viņa atveidoja arī citas lomas, piemēram, seriālā SOKO Donau.  2018. gada 12. martā Zēfrīda paziņoja par savu izstāšanos no veiksmīgā seriāla, kurā viņa piedalījās no paša sākuma. Pēdējā sērija, kurā Šarlote Zālfelde piedalījās, bija 2018. gada 16. maijā, kurā viņa uz visiem laikiem pārcēlās uz Āfriku.

Jau pirms seriāla "Mīlas viesulis" Zēfrīda bija redzama TV lomās, piemēram, "Praxis Bülowbogen" un "Marienhof".

Zēfrīda ir bijusi attiecībās ar aktieri Nikolausu Parilu. Šajās attiecības dzimusi meita Laura Marija Šneiderhana. 1992. gadā aktrise apprecējās ar savu seriāla partneri Pēteri Funku no seriāla "Marienhof". Viņa dzīvo kopā ar vīru Minhenes rietumos un savā mājā Markē, Itālijā. Zēfrīdas meita Laura Marija Šneiderhana, dzimusi 1989. gadā, Vīnē studēja operdziedāšanu un aktiermākslu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Mona Seefried - IMDB profils  
 Mona Seefried - filmportal.de profils  
 Mona Seefried - Deutschen Synchronkartei vietnē 
 Oficiālā mājaslapa

1957. gadā dzimušie
Austrijas cilvēki
Teātra aktieri
Kinoaktieri
Austrijas aktieri
Hovards Haiess

Hovards Vūds Haiess (; dzimis , miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Haiess startēja 800 metru skriešanas distancē. Kur kvalifikācijas kārtas skrējienā ieguva trešo vietu ar rezultātu 2 minūtes 0.2 sekundes, taču nekvalificējās fināla skrējienam.

Viņš bija ASV nacionālais čempions 1901. gadā 400 un 800 metru skriešanas distancēs.

Atsauces

Ārējās saites 
 Hovards Haiess (SOK profils) 
 Hovards Haiess (Olympedia.org) 
 Hovards Haiess (Sports Reference profils) 

1877. gadā dzimušie
1937. gadā mirušie
ASV vieglatlēti
ASV sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Kuljakana

Kuljakana (), oficiāli Kuljakana Rosalesa () ir pilsēta Meksikā, Sinaloas štata administratīvais centrs un lielākā pilsēta. 2015. gadā pilsētā dzīvoja 785 800 iedzīvotāji.

Cilvēki 
Kuljakanā dzimuši:
 Ektors Moreno (1988) – futbolists

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
 

Meksikas pilsētas
Sanluisa Potosi (pilsēta)

Sanluisa Potosi () ir pilsēta Meksikā, Sanluisas Potosi štata lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2015. gadā pilsētā dzīvoja 824 229 iedzīvotāji. Pilsēta ir nosaukta Francijas karaļa Luija IX (Svētā Luija) vārdā. Mūsdienās pilsēta ir viens no galvenajiem Meksikas industriālajiem centriem. 2010. gadā pilsētas vēsturiskais centrs tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Meksikas pilsētas
Santjago de Keretaro

Santjago de Keretaro () ir pilsēta Meksikā, Keretaro štata lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 804 663 iedzīvotāji.

1996. gadā pilsētas vēsturiskais centrs tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Pilsēta ir nozīmīgs biznesa un ekonomiskais centrs. Pilsētā atrodas tādu uzņēmumu kā Bombardier Aerospace, Kellogg's, Samsung Electronics, Colgate-Palmolive, General Electric, Michelin, Procter & Gamble un Nestlé ražotnes. Pilsētā ir notikušas 1986. gada FIFA Pasaules kausa spēles.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
 

Meksikas pilsētas
Morelija

Morelija () ir pilsēta Meksikā, Mičoakanas de Okampo štata lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 784 776 iedzīvotāji.

No 1545. gada līdz 1828. gadam pilsētu sauca par Valjadolidu (Valladolid). 1991. gadā pilsētas vēsturiskais centrs tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa 
 

Meksikas pilsētas
Barkisimeto

Barkisimeto () ir pilsēta Venecuēlā, Laras štata lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2016. gadā pilsētā dzīvoja 930 000 iedzīvotāji. Ceturtā lielākā pilsēta Venecuēlā.

Ārējās saites 

Venecuēlas pilsētas
Ikitosa

Ikitosa () ir pilsēta Peru, Loreto departamenta lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 377 609 iedzīvotāji. Ikitosa ir devītā lielākā pilsēta Peru. Pilsēta atrodas Amazones krastos.

Ārējās saites 

 Mājaslapa 
Peru pilsētas
Kampinaša

Kampinaša () ir pilsēta Brazīlijā, Sanpaulu štatā. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 1 120 098 iedzīvotāji. Kampinaša ir 14. lielākā pilsēta valstī.

Cilvēki 
Kampinašā dzimuši:

 Fabiņu (1993) – futbolists

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Brazīlijas pilsētas
Konstantina

Konstantina ( Qusanṭīnah) ir pilsēta Alžīrijā, Konstantinas vilājas lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 464 219 iedzīvotāji. Konstantina ir trešā lielākā pilsēta valstī aiz Alžīras un Orānas. Pilsēta ir nosaukta par godu Romas imperatoram Konstantīnam I.

Ārējās saites 

 
Alžīrijas pilsētas
Čehija Eirovīzijas dziesmu konkursā

Čehija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 9 reizes, debitējot 2007. gada konkursā, kad Čehiju pārstāvēja Kabát ar dziesmu Malá dáma. Čehijas labākais rezultāts ir 6. vieta 2018. gada konkursā, kad to pārstāvēja Mikolass Jozefs ar dziesmu Lie to me.

Čehijas pārstāvji Eirovīzijā 
  Uzvarētāji
  Otrā vieta
  Trešā vieta
  Pēdējā vieta
  Nekvalificējās finālam

Valstis Eirovīzijas dziesmu konkursā
Latvijas futbola 3. līga

Latvijas futbola 3. līga (Trešā līga, no 2022. gada – Dali Dali 3. līga) ir Latvijas ceturtā augstākā divīzija futbolā. Tā tika izveidota 2020. gadā un to organizē Latvijas Futbola Federācija. COVID-19 pandēmijas dēļ pirmā posma sacensības netika pabeigtas un vietu sadalījums turnīra tabulā tika noteikts ar koeficienta palīdzību. 3. līgas finālturnīru tika nolemts aizvadīt 2021. gada pavasarī pirms 2021. gada 2. līgas čempionāta sākuma.

2022. gada maijā par čempionāta ģenerālsponsoru kļuva Latvijas e-komercijas uzņēmums Dali Dali, kura nosaukums atspoguļots turnīra nosaukumā..

I posms - Reģionu čempionāts 
Reģionu čempionāts sastāv no pieciem reģioniem: Latgales, Vidzemes, Rietumu, Rīgas un Ziemeļaustrumu.

II posms - Finālsacensības 
Katra reģiona uzvarētājs tiek ielozēts pusfinālā vai ceturtdaļfinālā (ja ir nepieciešamība), kur vienreiz tiekas ar cita reģiona uzvarētāju. Uzvarētāji tiek tālāk, zaudētājiem čempionāts noslēdzas. Ja nepieciešams, uzvarētāju nosaka papildlaikā vai ar pēcspēļu 11 metru sitieniem.  Abas pirmo vietu ieguvējas iegūst tiesības piedalīties 2. līgas čempionātā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Trešā līga LFF mājaslapā

 
 3
Futbola līgas
Tresa liga
ELKO Grupa

AS ELKO Grupa ir Latvijā dibināts IT produktu un sadzīves elektronikas izplatītājs. Uzņēmumam ir plašs pārstāvniecību tīkls Eiropā un Centrālāzijā. Grupa ir pārstāvēta 31 valstī, tai skaitā ar filiālēm 16 valstīs — Latvijā, Igaunijā, Lietuvā, Zviedrijā, Dānijā, Somijā, Islandē, Krievijā, Ukrainā, Rumānijā, Slovēnijā, Slovākijā, Čehijā, Polijā, Melnkalnē un Kazahstānā. ELKO Grupa mātes kompānija atrodas Rīgā, Latvijā.

Vēsture 
ELKO Grupa ir dibināta 1993. gadā.

Atsauces 

Latvijas zīmoli
Latvijas uzņēmumi
Kočabamba

Kočabamba (, , ) ir pilsēta Bolīvijā, Kočabambas departamenta lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 630 587 iedzīvotāji. Kočabamba ir ceturtā lielākā pilsēta Bolīvijā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Bolīvijas pilsētas
Karolinskas institūts

Karolinskas institūts (KI) () ir viena no Eiropas lielākajām un prestižākajām medicīnas universitātēm, kas atrodas Solnā, Stokholmas lēnē, Zviedrijā. Dibināta 1810. gadā, trešā vecākā medicīnas universitāte Zviedrijā.

Vēsture 
Pēc sakāves karā ar Krieviju 1810. gadā Zviedrijas karalis Kārlis XIII nodibināja institūtu karalauka ķirurgu apmācībai ar nosaukumu "Karaliskais Kārļa medicīniski ķirurgiskais institūts".

Jau drīz pēc dibināšanas institūta akadēmiskās tiesības mēģināja iegrožot agrāk dibinātā Upsālas Universitāte un Lundas Universitāte. 1861. gada 26. aprīlī tika nolemts, ka Kārļa institūts sadarbosies ar abu zviedru universitāšu medicīnas fakultātēm, veicot praktisko apmācību gan medicīnā, gan ķirurģijā un pakļaujoties Upsālas Universitātes kancleram. Institūtam bija tiesības apmācīt ārsta palīgus armijai, piešķirot viņiem maģistra grādu ķirurģijā. 

1874. gada 18. novembrī KI ieguva tiesības piešķirt gan medicīnas kandidāta, gan medicīnas licenciāta grādu. 1906. gada 16. februārī institūts beidzot ieguva tiesības piešķirt medicīnas doktora grādu.

Mācības 
Mūsdienās Karolinskas institūts piedāvā dažādas apmācību programmas, kas ietver klīnisko apmācību, kā arī citas apmācības veselības aprūpes sistēmā. Institūta tuvumā atrodas Karolinskas Universitātes slimnīca. Stokholmas apkārtnē ir arī citas slimnīcas, kurās var notikt studentu apmācības. Aptuveni 6500 pilna laika studentu Karolinskas institūtā apgūst mācību kursus bakalaura un maģistra līmenī. Katru gadu 20 vecāko klašu skolēni no visas Zviedrijas tiek atlasīti, lai apmeklētu Karolinskas 7 nedēļas garo biomedicīnas vasaras pētniecības skolu, kas neoficiāli nosaukta par "SoFo".

Reitingi 
Karolinskas institūts nav iekļauts kopējā QS pasaules universitāšu reitingā, kurā iekļauj tikai vairāku fakultāšu universitātes. Tomēr QS reitingā medicīnas kategorijā 2020. gadā Karolinskas institūts ierindots pirmajā vietā Zviedrijā, trešajā vietā Eiropā un piektajā vietā pasaulē. 2015. gadā QS ierindoja Karolinskas institūta Zobārstniecības nodaļu pirmajā vietā pasaulē.

Saskaņā ar 2021. gada Times Higher Education reitingu, Karolinskas institūts ir 10. vietā pasaulē un 5. vietā Eiropā klīniskajos, pirmsklīniskajos un citos ārstniecības mācību priekšmetos.

Nobela prēmija 
1900. gadā Nobela fonds Karolinskas institūtam deva tiesības reizi gadā piesķirt Nobela prēmijas fizioloģijā un medicīnā. Kopš 1901. gada laureātus izvēlas Karolinskas institūta asambleja, kas sastāv no piecdesmit profesoriem no dažādām universitātes medicīnas jomām.

Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā saņēmuši septiņi Karolinskas institūta zinātnieki:
 1955. gads — Hugo Teorels (1903—1982)
 1967. gads — Ragnārs Granīts (1900—1991)
 1970. gads — Ulfs von Eilers (1905—1983)
 1981. gads: 
 Torstens Vīzels (dzimis 1924. gadā)
 Deivids Hjūbels (1926—2013)
 1982. gads: 
 Suns Bergstroms (1916—2004)
 Bengts I. Samuelsons (dzimis 1934. gadā)

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

Stokholma
Universitātes Zviedrijā
Florians Kofelts

Florians Kofelts (; dzimis  Zīgenē) ir vācu futbola treneris. Bijis Vācijas Bundeslīgas klubu Werder Bremen un VfL Wolfsburg galvenais treneris.

Karjera 
Profesionāls futbolists nav bijis, jauniešu vecumā spēlēja vārtsarga pozīcijā. No 2006. līdz 2014. gadam trenēja dažādu vecumu jauniešu komandas Brēmenes "Werder". 2014. gadā kļuva par Werder galvenā trenera Viktora Skripņika asistentu. No 2016. līdz 2017. gadam bija Werder otrās komandas galvenais treneris.  tika iecelts par galvenā trenera pienākumu izpildītāju kluba pirmajā komandā Bundeslīgā. Tā paša gada decembrī tika apstiprināts par pastāvīgu galveno treneri. 2019. gada jūlijā pagarināja līgumu ar Werder līdz 2023. gadam. 2020.—2021. gada sezonā komanda nespēja saglabāt vietu Bundeslīgā, un Kofelts bija spiests amatu atstāt.

2021. gada oktobrī tika apstiprināts par VfL Wolfsburg galveno treneri un parakstīja līgumu uz diviem gadiem. Tomēr pēc sezonas atstāja šo amatu.

Atsauces

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Vācijas futbola treneri
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Zeps Šauers

Zeps Šauers (; dzimis 1949. gada 5. jūlijā Minhenē) ir vācu aktieris.

Dzīve un karjera 
Zeps Šauers sāka darboties kā krodzinieks, pirms 30 gadu vecumā pārgāja uz skatuves. Aktiermeistarību mācījās pie Kristīnes Gerneres.

Papildus darbam filmās un televīzijā, Šauers ir saistīts arī ar teātra skatuvi, kā, piemēram, Theaterzelt Das Schloss un Theater rechts der Isar teātros Minhenē. No 1981. līdz 1996. gadam viņš bija Georga Maiera Iberl-Bühne ansambļa dalībnieks Minhenē-Sollnā, kur viņš piedalījās vairāk nekā 1500 izrādēs.

Televīzijā Šauers kļuva pazīstams no 1993. gada, pateicoties lomai Dr. Günther Hofer  seriālā "Wildbach". Viņš piedalījās visās seriāla 52 epizodēs. 2001. gadā viņš piedalījās godalgotajā daudzsēriju TV seriālā Der Tanz mit dem Teufel - Die Entführung des Richard Oetker. Kopš pirmās epizodes 2005. gada septembrī Šauers atveido viesnīcas šefportjē Alfonsu Zonbīhleru seriālā Mīlas viesulis. 2009. gadā viņš tika atzīts par seriāla populārāko aktieri. No 986. sērijas (2009. gada decembris) līdz 1033. sērijai (2010. gada marts) viņš arī spēlēja bezpajumtnieka Gustla Mozburgera (Alfonsa pusbrāļa) lomu Mīlas viesulī, kura bija tikai neliela loma. Šauers dubultlomā piedalījās vēl trīs reizes 2011., 2012. un no 2013. gada decembra līdz 2014. gada janvārim. Viņam ir bijušas epizožu lomas arī tādos televīzijas seriālos kā Monaco Franze, Der Millionenbauer, Café Meineid, Forsthaus Falkenau, SOKO 5113, Der Bulle von Tölz, Kir Royal, Tatort  un Medicopter 117.

Atsauces

Ārējās saites 

 Sepp Schauer - IMDB profils  
 Sepp Schauer - filmportal.de portālā  
 Oficiālā mājaslapa 

1949. gadā dzimušie
Teātra aktieri
Kinoaktieri
Vācijas aktieri
Minhenē dzimušie
K Beerschot VA

Koninklijke Beerschot Voetbalclub Antwerpen, biežāk zināms kā Beerschot, ir profesionāls Beļģijas futbola klubs no Antverpenes. Pašlaik spēlē Beļģijas Pro līgā. Mājas spēles futbola komanda aizvada Antverpenes olimpiskajā stadionā, kura ietilpība ir 12 771 skatītāju vieta.

Līdz 2013. gadam kluba nosaukums bija KFCO Wilrijk. 2013. gadā nolēma klubā integrēt toreiz bankrotējušās Beerschot AC identitāti, nomainot nosaukumu uz KFCO Beerschot Wilrijk. Pašreizējais nosaukums ir kopš 2019. gada.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa  
 Kluba profils soccerway.com 
 Transfermarkt kluba profils 

Beļģijas futbola klubi
Piektās koalīcijas karš (1809)

Piektās koalīcijas karš (, 1809) bija daļa no Eiropas valstu koalīcijas kariem pret Francijas impēriju. Piektajā koalīcijā pret Napoleona vadīto armiju 1809. gadā iesaistījās Austrijas impērija, Apvienotā Karaliste, Portugāles karaliste,  Spānijas karaliste, Sicīlijas karaliste un Sardīnijas karaliste. 
Francijas impērijas pusē karoja tās vasaļvalstis Varšavas hercogiste, Holandes karaliste, Itālijas karaliste, Neapoles karaliste, kā arī Reinas konfederācija un Šveice.

Laikā, kad Napoleona armija iebruka Spānijā, Austrijas impērijas ķeizars 1809. gada 9. aprīlī pieteica karu Francijai un iebruka Itālijā un Polijā. Austrijas cerības uz plašu tautas sacelšanos pret franču virsvaru vācu zemēs nepiepildījās. Ap 90 000 karavīru lielā Napoleona armija 13. maijā iegāja Vīnē un 6. jūlija kaujā pie Vagramas sagrāva Piektās koalīcijas spēkus. 14. oktobrī Austrija un Francija Šēnbrunnā noslēdza miera līgumu.

Savukārt Krievijas impērijas armija 1808. un 1809. gadā sakāva Zviedrijas karaspēku un iekaroja Somiju.
Beļģija Eirovīzijas dziesmu konkursā

Beļģija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 62 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 52 reizes, debitējot 1956. gada konkursā. Beļģija ir uzvarējusi 1 reizi — 1986. gada konkursā, kad to pārstāvēja Sandra Kima ar dziesmu J'aime la vie.

Beļģijas pārstāvji Eirovīzijā 
  Uzvarētāji
  Otrā vieta
  Trešā vieta
  Pēdējā vieta
  Nekvalificējās finālam

Konkursi Beļģijā 

Valstis Eirovīzijas dziesmu konkursā
Les Attitudes Spectrales

Les Attitudes Spectrales ir Latvijas roka grupa, kas spēlē daudzveidīgu mūziku, kas pārstāv garāžroku, pankroku, psihedēlisko roku un citus apakšžanrus.

Grupa izveidojās 2014. gadā kā Latvijā dzīvojošā francūža Žiljēna Stārka (; balss, ģitāra, bungas) un latvietes Rūtas Rozenfeldes (balss, ģitāra) duets. Abi divatā ierakstījuši pirmos divus albumus. Vēlāk grupai pievienojās Jānis Untāls (bungas) un Adrians Grīns (ģitāra).

Diskogrāfija 

 Floral Wreck (2014, LP, autorizdevums)
 Where’s My Ghost Milk (2015, LP, autorizdevums)
 Vampire in the Summer (2019, LP, Specific Recordings)

Atsauces

Ārējās saites 

 
 
 
 Youtube profils

2010. gadu mūzikas grupas
2020. gadu mūzikas grupas
Latvijas rokgrupas
Čiprians Teterušanu

Antons Čiprians Teterušanu (; dzimis  Bukarestē) ir rumāņu futbolists, kas spēlē vārtsarga pozīcijā, Rumānijas futbola izlases spēlētājs. Pašlaik (2022) pārstāv Itālijas A sērijas klubu AC Milan.

Karjera 
Karjeru sācis Bukarestes "Juventus", vēlāk pārstāvēja Bistricas "Gloria". No 2008. līdz 2014. gadam spēlēja Bukarestes "Steaua" sastāvā. Divas reizes kļuva par Rumānijas čempionu (2013, 2014). 2014. gada jūnijā pievienojās Itālijas A sērijas klubam ACF Fiorentina. Tajā nospēlēja trīs sezonas. Karjeras turpinājumā spēlēja Francijā, pārstāvot klubus FC Nantes un Lionas "Olympique". 2020. gada septembrī atgriezās Itālijā, pievienojoties AC Milan.

Pirmo reizi uz Rumānijas izlasi tika uzaicināts 2009. gada augustā. Pirmo spēli izlases rindās aizvadīja  pret Itāliju. 2015. gadā tika atzīts par Rumānijas gada futbolistu. Piedalījies 2016. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.

Sasniegumi 
Steaua București

 Liga I: 2012–13, 2013–14
 Rumānijas kauss: 2010–11
 Rumānijas Superkauss: 2013

 AC Milan
 Itālijas futbola čempionāta A sērija : 2021–22
Individuālie sasniegumi

 Rumānijas gada futbolists: 2015

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Bukarestē dzimušie
Rumānijas futbolisti
Rumānijas izlases futbolisti
ACF Fiorentina spēlētāji
FC Nantes spēlētāji
Lionas "Olympique" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji