joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Alieši

Alieši ir apdzīvota vieta, vasarnīcu (lapeņu) ciems Valkas novada Valkas pagastā. Atrodas pie Valkas pilsētas robežas un veidojas no diviem vasarnīcu kooperatīviem — «Alieši» un «Celtnieks». Aliešos atrodas ap 800 padomju laikā sadalītu zemes gabalu un ap 600 māju zemes gabalu.

Atsauces
Alžīra

Alžīra (, al-Jazā’er; alžīriešu: , , , , ) ir Alžīrijas galvaspilsēta un lielākā pilsēta, kā arī otra lielākā Magribas pilsēta aiz Kasablankas. 2011. gadā Alžīrā dzīvoja 3,42 miljoni iedzīvotāju. Pilsēta atrodas valsts ziemeļos, Alžīras līča, Vidusjūras krastā. Tā ir viena no lielākajām ostām Ziemeļafrikā. Pilsētas nosaukums no arābu valodas nozīmē ‘salas’.

Vēsture 
Feniķiešiem vietā, kur mūsdienās atrodas Alžīrā, bija kolonija ar nosaukumu Ikosim. Senās Romas laikos apdzīvoto vietu sauca par Icosium. 5. gadsimtā pilsētu nopostīja vandaļi. Mūsdienu pilsētu 944. gadā dibināja berberi. 16. gadsimtā iedzīvotāju skaits pilsētā strauji pieauga, jo daudzi mauri, kas tika padzīti no Pireneju pussalas, šeit meklēja patvērumu. Daži no tiem kļuva par pirātiem, kas uzbruka spāņu tirdzniecības kuģiem. Tādēļ Spānija 1514. gadā uzbruka Alžīrai. Neilgi pēc tam Alžīra nonāca Osmaņu impērijas pakļautībā. Nākamos 300 gadus tā bija berberu pirātu galvenā osta. 1541. gadā pirātiem uzbruka Svētā Romas impērijas imperators Kārlis V, vēlāk līdz pat 19. gadsimtam tiem uzbruka arī briti, nīderlandieši un amerikāņi. 1830. gadā pirātu ostu iekaroja franči. Alžīra kļuva par franču koloniju centrālo pilsētu Ziemeļafrikā.

Otrā pasaules kara laikā Alžīra kļuva par Sabiedroto galveno bāzi Ziemeļafrikā. 1950. gados Alžīra bija centrālā pilsēta, kur notika pretošanās pret franču koloniālo varu. 1962. gadā Alžīrija kļuva par neatkarīgu valsti un Alžīra par tās galvaspilsētu.

1992. gadā Alžīras vecpilsēta tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

2001. gada novembrī Alžīrā bija plūdi, kas prasīja vairāk nekā 700 upurus, bet 2003. gada maijā zemestrīce paņēma aptuveni 2200 cilvēku dzīvības.

Klimats 
Pēc Kopena klimata klasifikācijas Alžīrā valda silts Vidusjūras klimats (Csa). Vasaras ir karstas un sausas. Nokrišņu daudzums būtiski palielinās ziemā.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 

 Alžīras karte
 Algermag
 Alžīras tūrisma info

Alžīrijas pilsētas
Āfrikas galvaspilsētas
Halakha

Halakha () ir nosaukums, kas dots visam jūdaisma reliģisko likumu kopumam. Tas sevī iekļauj Torā minētos 613 baušļus, talmuda likumus, rabīnu atzinumus, kā arī paražas un tradīcijas.
  
Jūdaismā likumi tradicionāli netiek dalīti reliģiskos un ikdienas. Tie attiecas uz visām dzīves situācijām. Halakha dažreiz tiek tulkota kā "ebreju likumi", bet precīzāks tulkojums būtu "ceļš". Halakha nosaka reliģiska ebreja dzīves gājumu. 
 
Vēsturiski Halakha ebreju sabiedrībā kalpoja kā pašiem savu autonomu likumu krājums. Mūsdienās halakhas ievērošana ir tīri brīvpratīga izvēle.

Jūdaisms
Antananarivu

Antananarivu (, ) ir Madagaskaras galvaspilsēta un lielākā pilsēta, kā arī Analamangas reģiona administratīvais centrs. Burtiski pilsētas nosaukums tulkojas kā ‘tūkstoša pilsēta’. Laikā, kad Madagaskaru bija kolonizējuši franči, pilsētu sauca par Tananarivu ().

Vēsture 
Antananarivu ap 1625. gadu dibināja merinu karalis Andriandzaka. 1797. gadā tā kļuva par merinu karaļu dzīves vietu un līdz ar par Merinas karalistes galvaspilsētu. Laika posmā no 1810. līdz 1828. gadam merinu karalis Radama I iekaroja visu Madagaskaras salu, un kopš tā laika Antananarivu ir bijusi salas centrālā pilsēta. 1895. gadā salu iekaroja franči un Antananarivu kļuva par Madagaskaras protektorāta administratīvo centru. Franču valdīšanas laikā pilsēta bija zināma kā Tananariva vai saīsinājumā Tana. 1960. gadā Madagaskara kļuva par neatkarīgu valsti, un Antananarivu — par tās galvaspilsētu.

Ģeogrāfija 
Antananarivu atrodas Madagaskaras centrālajā daļā, Analamangas reģionā. Pilsēta atrodas augstkalnu apgabalā, aptuveni 1270 metrus virs jūras līmeņa. Kopā ar piepilsētām tā ir zināma kā Antananarivo-Renivohitra, kas tulkojumā nozīmē ‘Antananarivu-mātes kalns’ vai ‘Antananarivu-galvaspilsēta’.

Pēc Kopena klimata klasifikācijas Antananarivu valda mērens klimats ar sausām ziemām (Cwb).

Atsauces

Ārējās saites 

 Antananarivo Renivohitra Oficiālā mājaslapa.

Madagaskaras pilsētas
Āfrikas galvaspilsētas
Ivrits

Ivrits (, ) ir semītu saimes mūsdienu ebreju valoda, kas de facto ir viena no divām Izraēlas oficiālajām valodām (otra ir arābu valoda). Ivrita senā forma senebreju valoda ir jūdaisma liturģiskā valoda. Kā saziņas valoda tā izzuda ap 4. gadsimtu, bet, sākot ar 1880. gadiem, sefardi to atdzīvināja. Mūsdienās ivritā runā aptuveni 7 miljoni Izraēlas iedzīvotāju un vēl 2 miljoni ebreju kopienās pārējā pasaulē.

Skatīt arī 
 Jidišs

Atsauces

Ārējās saites 

 Ivrita kursi tiešsaistē
 Hebrew is Easy
 Ancient Hebrew Research Centeres
 Ivrita vārdnīcu kolekcija
 Senebreju un mūsdienu ebreju valodas vēsture
 Learn Hebrew
 Zuckermann, Ghil'ad, 2003. Language Contact and Lexical Enrichment in Israeli Hebrew. Palgrave Macmillan. ( / )
Pļavas gandrene

Pļavas gandrene jeb pļavas ģerānija () ir daudzgadīgs 20—70 cm augsts gandreņu dzimtas lakstaugs. 

Ļoti bieži sastopams mitrās pļavās, grāvjos, krūmājos, mežmalās. Sakneņi horizontāli vai slīpi ar tumši brūnām pielapju atliekām. Saknes resnas, garas. Stumbrs viens vai nedaudzi, stāvi, zaraini, cilindriski vai mazliet šķautņaini, tāpat kā lapu kāti ar atstāvošiem vienkāršiem matiņiem un dziedzermatiņiem. 

Lapas pretējas, vienkāršas, staraini šķeltas vai dalītas, ar pielapēm. Apakšējo — rozetes lapu daudz, to kāti 15—30 cm gari. Lapas plātne 6—12 cm gara, 8—16 cm plata, gandrīz līdz pamatam šķelta rombiski olveidīgās daļās, kas savukārt plūksnaini dalītas. Stumbra vidējā daļā lapas ar īsākiem kātiem, dalītas 5 daļās, augšējās sēdošas, trīsdaļīgas. Lapas plātnes virspuse viscaur ar pieguļošiem matiņiem, apakšpusē matiņi galvenokārt tikai uz dzīslām. Zied no jūnija līdz augustam. Ziedkopa — dihāzijs. Ziedneši un ziedu kāti ar dziedzermatiņiem. Kauslapas 5, ar dziedzermatiņiem un 0,2—0,4 cm garu dzeloņsmaili. Vainaglapas 5, violeti rožainas, ar tumšākām dzīsliņām, gandrīz 2 reizes garākas nekā kauslapas, otrādi olveidīgas, noapaļotas. Putekšņlapas 10, apmēram tikpat garas kā kauslapas, kātiņi pie pamata plati olveidīgi, uz augšu strauji sašaurinās. 

Auglis — 2,5—3 cm garš 5 riekstiņu skaldauglis. Augam izteikta autohorija — nogatavojušās sēklas tiek izsviestas prom no mātes auga, augļa vārsnēm saritinoties. Augam piemīt pretaudzēju iedarbība.

Gandreņu dzimta
Meža sprigane

Meža sprigane () ir viengadīgs 40—100 cm augsts balzamīņu dzimtas lakstaugs. Ne visai bieži sastopams mitros mežos, krūmājos, strautmalās. Stumbrs stāvs, ar paresninājumiem mezglu vietās, dažreiz zarains, bieži vien caurspīdīgs. Lapas pamīšus, vienkāršas, 5—10 cm garas, 2—5 cm platas, iegareni eliptiskas vai olveida, ar īsu, smailu galotni un rupji zobainu malu. Apakšējās lapas ar kātiņiem un plati ķīļveidīgu pamatu, augšējās gandrīz sēdošas. Zied no jūlija līdz augustam. Ziedkopa — ķekars, īsāks par lapām, ar 3—5 ziediem. Ziedi līdz 3 cm gari, ar nokareniem ziedu kātiņiem, citrondzeltenā krāsā, ar sārtiem plankumiņiem rīklē. Kauslapas 5, divas no tām vērstas uz priekšu, divas mazas, viena liela, ar piesi, vainaglapu krāsā. Vainaglapas 5, malējās saaugušas pa pāriem, tā izveidojot 2 divdaivainas vainaglapas, kurām piekļaujas viena maza vainaglapa (tāpēc izskatās, it kā būtu 4 vainaglapas un 2 kauslapas). Auglis — lineāra pogaļa, apmēram 2 cm gara, atveras ar 5 vārsnēm, tām saritinoties uz augšu; sēklu daudz. Tautas medicīnā lapas izmanto kā diurētisku līdzekli pret tūskām, nieru un urīnpūšļa akmeņiem; ārīgi lieto čūlu un ievainojumu dziedēšanai, kā pretiekaisuma līdzekli, ārstējot hemoroīdus, pret reimatiskām sāpēm. Ar lapām un ziediem var nokrāsot vilnas tekstilijas sarkanā vai citā krāsā.

Balzamīnu dzimta
Ārstniecības augi
Parastā virza

Parastā virza () ir viengadīgs vai viengadīgs pārziemojošs 20 - 80 cm augsts Neļķu dzimtas lakstaugs. Ļoti bieži sastopams sakņu dārzos, laukos, ceļmalās, mēslainēs u.c. Stumbrs gulošs vai pacils, zarains, apaļš, parasti vienā pusē ar raupjiem matiņiem, retāk matiņi abās stumbra pusēs. Lapas pretējas, sēdošas, olveida, 1,5 - 2 cm garas, īsi nosmailotas, ar kātiem. Matiņi tikai pie lapas pamata, pārējā daļā tā kaila. Zied no marta līdz decembrim. Ziedi sakopoti skrajos dihāzijos, ar kātiņiem, kas vienā pusē ar matiņiem. Kauslapas 5, iegareni olveidīgas, tikpat garas kā vainaglapas vai mazliet garākas par tām. Kauslapu apmale balta, mugurpuse parasti ar matiņiem. Vainaglapas 5, baltas, gandrīz līdz pamatam šķeltas divās daivās; dažkārt vainaglapu nav. Putekšņlapas 3 - 5, pie pamata ar nektārijiem. Auglis - iegarena pogaļa. Sēklas sarkanīgi brūnas vai melnas. Izplatīta nezāle, kas labi panes apēnojumu un attīstās arī zem kultūraugu lapotnes. Vienam augam nogatavojas līdz 15000 sēklu, tāpēc 1 m2 augsnes var būt līdz 200000 sēklu. Vairojas arī veģetatīvi. Augs, attīstoties rudenī, spēj pārziemot zem sniega segas un dažkārt uzzied decembrī. Nektāraugs. Tautas medicīnā lieto kā sirds līdzekli, diurētisku līdzekli, palielināta vairogdziedzera un nervozitātes ārstēšanai, ārīgi - slikti dzīstošu brūču dziedēšanai. Jaunas lapas lieto salātiem, zupām.

Neļķu dzimta
Ārstniecības augi
Ričardsons

Ričardsons var būt:

 Džeisons Ričardsons;
 Džošs Ričardsons;
 Ouens Ričardsons.

Uzvārdi
Sīlejmans Demirels

Sīlejmans Demirels () bija turku politiķis, bijušais Turcijas prezidents, kā arī bijis valsts premjerministrs septiņas reizes.

Ārējās saites 

1924. gadā dzimušie
2015. gadā mirušie
Turcijas prezidenti
Ispartas ilā dzimušie
Zilte

Zilte (, , frīzu: Söl) ir lielākā Vācijas sala Ziemeļjūrā. Tā atrodas Vācijas ziemeļos pie Dānijas robežas Ziemeļfrīzu salu arhipelāgā. Salas platība ir . Attālums no ziemeļiem un dienvidiem ir , savukārt no rietumiem un austrumiem — . Šaurākajā vietā tā ir tikai  plata. Salā dzīvo  iedzīvotāju. Augstākais salas punkts (Uwe-Düne) ir 52 metrus virs jūras līmeņa.

Ārējās saites 

Vācijas salas
Ziemeļjūra
Šlēsviga-Holšteina
Frenks Lampards

Frenks Džeimss Lampards (Frank James Lampard; dzimis ) ir angļu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā. No 2019. gada jūlija līdz 2021. gada janvārim Lampards bija Anglijas Premjerlīgas kluba Chelsea galvenais treneris. Kopš 2022. gada februāra ir Anglijas Premjerlīgas kluba Liverpūles Everton galvenais treneris.

Karjeru sāka West Ham United. 2001. gadā pievienojās Chelsea, kur aizvadīja lielāko karjeras daļu. Kopā ar Chelsea Lampards trīsreiz ir izcīnījis Anglijas čempiona titulu, četras reizes kļuvis par FA kausa ieguvēju un izcīnījis divus Līgas kausus. 2011.—2012. gada sezonā kļuva par UEFA Čempionu līgas uzvarētāju. 2013. gadā uzvarēja UEFA Eiropas līgā.

2014. gadā pievienojās Manchester City, kur aizvadīja vienu sezonu. Karjeru noslēdza MLS klubā New York City.

Lampards ir spēlējis Anglijas izlasē 2006., 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā  arī 2004. gada Eiropas čempionātā. Kopā izlases rindās aizvadījis 106 spēles un guvis 29 vārtus.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. 2018.—2019. gada sezonā vadīja Championship klubu Derby County. 2019. gada jūlijā tika iecelts par Premjerlīgas kluba Chelsea galveno treneri. Savā pirmajā sezonā Chelsea komanda finišēja ceturtajā vietā.  Chelsea komanda atradās devītajā vietā un Lapmpards tika atstādināts.

Lamparda tēvs, arī Frenks Lampards, savulaik pats nodarbojās ar futbolu un West Ham United sastāvā izcīnīja FA Kausu, kā arī piedalījās 2 spēlēs Anglijas valstsvienības sastāvā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
West Ham United

 UEFA Intertoto kauss: 1999

Chelsea

 Anglijas Premjerlīga: 2004–05, 2005–06, 2009–10
 FA kauss: 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2011–12
 Anglijas Līgas kauss: 2004–05, 2006–07
 FA Community Shield: 2005, 2009
 UEFA Čempionu līga: 2011–12
 UEFA Eiropas līga: 2012–13

Individuālie sasniegumi

 FWA gada futbolists: 2005
 Anglijas Premjerlīgas sezonas labākais futbolists: 2004–05
 Anglijas gada futbolists: 2004, 2005
 Chelsea gada futbolists: 2004, 2005, 2009

Atsauces

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Anglijas futbolisti
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Anglijas futbola treneri
West Ham United F.C. spēlētāji
Swansea City A.F.C. spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Bakingemas pils

Bakingemas pils () ir oficiālā Britu monarhijas rezidence Londonā. Bakingemas pils ir valsts vadītāju atpūtas rezidence, te arī tiek pieņemtas citu valstu vadītāju vizītes. Pie Bakingemas pils parasti notiek arī valsts svētki. Bakingemas pils ir arī iemīļots tūristu apskates objekts. Tūristiem īpaši patīk speciāli norīkotie sargi, kuri nedrīkst pakustēties, lai notiek kas notikdams, kā arī viņu īpatnējās lāčādas cepures.

Bakingemas pilī  piedzima Apvienotās Karalistes karalis Čārlzs. Dienu vēlāk šeit pat viņu par Čārlzu Filipu Arturu Georgu kristīja Kenterberijas arhibīskaps.

Celtnes un būves Londonā
Pilis Lielbritānijā
Apskates vietas Apvienotajā Karalistē
Havaja

Havaja (; ) ir sala ASV piederošajā Havaju salu arhipelāgā Klusajā okeānā. Havaja ir lielākā sala arhipelāgā un lielākā ASV sala.

Havaja ir vulkāniska sala, kurā atrodas pieci vairogvulkāni (no vecākā uz jaunāko): Kohala (snaudošs), Maunakea (snaudošs),
Hualālai (snaudošs), Maunaloa (aktīvs) un Kīlauea (ļoti aktīvs). Divi pēdējie ietilpst Havaju vulkānu nacionālajā parkā.

Ārējās saites 
 West Hawaii Today
 Hawaii Tribune-Herald
 Hawaii Weather Today
 Pacific Disaster Center

Havaju salas
El Greko

El Greko ("Grieķis", dzimis 1541. gadā, miris ) bija spāņu renesanses gleznotājs, tēlnieks un arhitekts. Uz savām gleznām parasti parakstījās pilnajā vārdā ar grieķu burtiem — Δομήνικος Θεοτοκόπουλος (Doménicos Theotokópoulos — Domeniks Teotokopuls).

Dzimis Krētā, visticamāk, mūsdienu Iraklijā, kura tolaik ietilpa Venēcijas republikā, tirgotāja ģimenē. Krētā ieguva arodu kā ikonu gleznotājs. Visticamāk, 1567. gadā ieradās Venēcijā, un, pēc Džulio Klovio ziņām, bija Ticiāna skolnieks. 1570. gadā ieradās Romā, kur ar Klovio protekciju iekļāvās mākslinieku kopā, kas centrējās ap kardinālu Alesandro Farnēzi. 

Iespējams, intrigu dēļ, 1577. gadā pārcēlās uz Toledo, jo Spānijas karalis Felipe II atbalstīja mākslinieku pārcelšanos uz valsti. Kaut arī El Greko nekļuva par Felipes II favorītu, Toledo pagāja viss mākslinieka atlikušais mūžs un tika radīti viņa ievērojamākie darbi. Miris un apglabāts Toledo.

Turpmākajos gadsimtos bija gandrīz aizmirsts. 300 gadus pēc nāves viņa talants tika atklāts no jauna, un El Greko māksla spēcīgi ietekmējusi 20. gadsimta mākslas attīstību.

Galerija

Ārējās saites 

1541. gadā dzimušie
1614. gadā mirušie
Krētas perifērijā dzimušie
Spānijas gleznotāji
Grieķijas gleznotāji
Renesanses gleznotāji
Manierisma gleznotāji
Tēlnieki
Piti pils

Piti pils () Florencē no Mediči laikiem vairākus gadsimtus bija Toskānas lielhercogistes valdnieka mājas. Mūsdienās šajā ēkā ir muzejs. Pili būvēja Luka Piti ap 1440. gadu. Luka Piti bija bagāts tirgotājs, konkurents Mediči dzimtai. Viņš vēlējās uzbūvēt lielu pili, kas pārspētu Mediči pili (Piti lielu uzsvaru lika tam, lai logi būtu lielāki nekā pati ieeja pilī). Piti algoja arhitektu Filipo Brunelleski, bet pili patiesībā cēla viņa skolnieks Luka Fanselli. Pils celtniecība apstājās 1465. gadā, kad Luku Piti piemeklēja finansiālas problēmas. Piti nomira 1472. gadā, kad pils vēl nebija pabeigta.

Ēku 1549. gadā savām vajadzībām nopirka Toskānas lielhercoga Kozimo I Mediči sieva Toledo Eleonora. Pilī dzīvoja arī nākamie Mediči dzimtas lielhercogi. Kad 1737. gadā beidzās Mediči dzimtas valdīšana, pili pārņēma jaunais Toskānas lielhercogs no Lotringu dzimtas. Īsu laiku to izmantoja arī Napoleons, kuram šī pils bija valdīšanas centrs Itālijā. Kad 1860. gadā Toskāna pārgāja no Lotringu valdīšanas Savoju dinastijas kontrolē, pils arī tika iekļauta tās īpašumā. Pēc Itālijas apvienošanas, kad Florence īslaicīgi bija Romas karaļvalsts galvaspilsēta, Piti pilī līdz 1871. gadam dzīvoja Viktors Emanuels II. 1919. gadā viņa mazdēls Viktors Emanuels III uzdāvināja pili valstij.

Ārējās saites 

Pilis Itālijā
Mākslas muzeji un galerijas Itālijā
Florence
Tomsons

Tomsons var būt:

 angļu un skotu cilmes uzvārds ( — 'Toma dēls'):

Dž. Dž. Tomsons (J. J. Thomson), angļu fiziķis (1856—1940);
 Džordžs Tomsons (George Paget Thomson), angļu fiziķis (1892—1975);
 Florense Franklenda Tomsone (Florence Frankland Thomson), skotu šahiste (1885-1939);
 Viljams Tomsons (William Thomson, 1st Baron Kelvin), britu fiziķis (1824—1907).

 latviešu uzvārds (sieviešu dzimtē Tomsone):
Aidis Tomsons, latviešu žurnālists;
Artūrs Tomsons (dzimis 1978), latviešu arheologs;
Rihards Tomsons (1834—1893), latviešu uzņēmējs;
Irina Tomsone (dzimusi 1936), latviešu aktrise;
Valdis Tomsons (dzimis 1981), latviešu diriģents un kora mākslinieks.

Skatīt arī 
 Tompsons
 Tomsona iela (Rīga)

Angļu uzvārdi
Skotu uzvārdi
Baltkrievijas karogs

Baltkrievijas karogs ir viens no Baltkrievijas Republikas oficiālajiem simboliem.

Vēsture 

Pēc Baltkrievijas Republikas neatkarības pasludināšanas 1991. gadā kā valsts karogu atsāka lietot baltsarkanbalto Baltkrievijas Tautas Republikas karogu. 1994. gadā ievēlētais prezidents Aleksandrs Lukašenko atkārtoti ieviesa Baltkrievijas PSR simbolus.

1995. gadā apstiprinātais karogs 
 apstiprinātais karogs tikai nedaudz atšķiras no 1951. gadā apstiprinātā Batkrievijas PSR karoga, tagadējam karogam nav sirpja, āmura un zvaigznītes, bet ornamenta josla ir apgrieztās krāsās. Sarkanā krāsa simbolizē asinis, kas izlietas par Baltkrievijas neatkarību, savukārt zaļā krāsa simbolizē valsts mežus.

Dekoratīvais elements karoga kreisajā malā ir viens no baltkrievu tradicionālajiem rakstiem. 

Nacionālie karogi
Baltkrievijas nacionālie simboli
Pasaules čempionāts futbolā bezpajumtniekiem

Pasaules čempionāts futbolā bezpajumtniekiem () ir starptautisks futbola turnīrs, kurā visi komandu dalībnieki ir bezpajumtnieki. Turnīrs notiek katru gadu. 

2001. gada beigās Keiptaunā Starptautiskajā ielas avīžu konferencē Mels Jongs, The Big Issue Scotland līdzdibinātājs un Haralds Šmieds, Megaphon (ielas avīze Austrijā) redaktors piedāvāja ideju izveidot Pasaules kausu futbolā bezpajumtniekiem. Viņi savu plānu realizēja 18 mēnešus vēlāk, organizējot turnīru Grācā, Austrijā. Tas izvērtās veiksmīgs un tika nolemts turpināt ikgadēju turnīru rīkošanu. 2008. gadā pirmoreiz notika arī sacensības sievietēm, no 2010. gada tās notikušas visos turpmākajos turnīros.

Turnīrs

Spēlētāju priekšnoteikumi 
Spēlētājiem jābūt:
 vismaz 16 gadus vecam vīrietim vai sievietei turnīra laikā
 jābūt bezpajumtnieka statusam kādu brīdi pēc iepriekšējā pasaules kausa, vai
 jāpelna iztika, pārdodot ielas avīzes, vai
 jābūt patvēruma meklētājam (kuriem nav savas mājvietas vai darba atļaujas)

Var piedalīties jebkurš, neatkarīgi no prasmēm.

Dalībnieki 
Uz laukuma ne vairāk kā 4 spēlētāji: 
 3 laukuma spēlētāji, 
 1 vārtsargs,
 4 rezervisti (atļautas atkārtotas maiņas)

Izspēles kārtība 
 Uzvarētājs iegūst 3 punktus. Zaudētājam 0 punkti. Ja ir neizšķirts, notiek pēcspēles sitienu sērija. 
Šajā gadījumā uzvarētājam pienākas 3 punkti, zaudētājam 1 punkts. 
 Spēle ilgst 14 minūtes.
 Laukums ir 20m (garš) x 14m (plats).

Ārējās saites 

 Homeless World Cup 

Futbola sacensības
Pasaules čempionāti
Roja (nozīmju atdalīšana)

Roja var būt:
 Roja — apdzīvota vieta Rojas novadā, novada centrs;
 Roja — upe, ietek Rīgas jūras līcī;
 Roja — upe, Abavas pieteka;
 Roja — upe, Ventas pieteka;
 BK Roja — basketbola klubs;
 FK Roja — meiteņu futbola klubs.

Skatīt arī 
 Rojas novads
 Rojas pagasts
Goda medaļa

Goda medaļa () ir ASV augstākais militārais ordenis, kuru pasniedz ASV valdība. Tā tiek pasniegta Savienoto Valstu Bruņoto spēku karavīriem par drošsirdību un varonību, kaujas laukā cīnoties pret valsts ienaidniekiem. Bieži vien medaļa tiek pasniegta pēc nāves.

Apbalvotās personas 
Kopš 1863. gada Goda medaļu saņēmušas 3525 militārpersonas, no kurām 618 medaļa pasniegta pēc nāves.

Goda medaļas kavalieri 
 Odijs Mērfijs — par izrādīto varonību Otrajā pasaules karā.
 Heršels V. Viljams (Hershel Woodrow Williams) — nāves brīdī (2022. gadā) pēdējais dzīvais Otrā pasaules kara medaļas kavalieris.

Ārējās saites 
 Medal of Honor

Atsauces 

Militārisms ASV
Militārie ordeņi
Alfreds Hičkoks

Alfreds Džozefs Hičkoks (; dzimis  Londonā, miris  Losandželosā) bija angļu kinorežisors, kinoproducents, scenārists. Strādāja Apvienotajā Karalistē un ASV; pēc veiksmīgas karjeras dzimtajā Apvienotajā Karalistē gan mēmo, gan skaņu filmu veidošanā Hičkoks devās uz ASV. Hičkoks ir kinorežisors, kurš ir cieši saistīts ar žanru "trilleris" (no  — ‘satraukt’) un ar jēdzienu "neziņa" (no  — ‘nenoteiktība’). Hičkoks mācēja meistarīgi radīt savās filmās nemierpilnas nenoteiktības atmosfēru, saspīlētu gaitu, nojautas pēc kaut kā drausmīga. Sešu dekāžu laikā Hičkoks radīja vairāk nekā piecdesmit filmas.

Par TV seriālu Alfred Hitchcock Presents (1955—1962) saņēmis Zelta globusa balvu. Piecas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais režisors par filmām "Rebeka" (1940), Lifeboat (1944), "Apmātais" (1945), "Logs uz sētu" (1954), "Psiho" (1960), kā arī 1968. gadā saņēmis Ērvinga Tālberga memoriālo balvu. 1971. gadā Hičkoks saņēma BAFTA kino balvu BAFTA Fellowship — kā pirmais, kam piešķirta šī balva par mūža ieguldījumu kinomākslā.

Filmu uzskaitījums 

 No. 13 (1922)
 Always Tell Your Wife (1923)
 The Pleasure Garden (1925)
 The Mountain Eagle (1926)
 "Īrnieks" (The Lodger: A Story of the London Fog, 1927)
 The Ring (1927)
 Downhill (1927)
 The Farmer's Wife (1928)
 Easy Virtue (1928)
 Champagne (1928)
 The Manxman (1929)
 "Šantāža" (Blackmail, 1929)
 Juno and the Paycock (1930)
 Murder! (1930)
 Elstree Calling (1930)
 The Skin Game (1931)
 Mary (1931)
 Rich and Strange (1931)
 Number Seventeen (1932)
 Waltzes from Vienna (1933)
 "Cilvēks, kas zināja pārāk daudz" (1934)
 "39 soļi" (The 39 Steps, 1935)
 "Slepenais aģents" (Secret Agent, 1936)
 "Sabotāža" (Sabotage, 1936)
 Young and Innocent (1937)
 "Lēdija izzūd" (1938)
 Jamaica Inn (1939)
 "Rebeka" (Rebecca, 1940)
 Foreign Correspondent (1940)
 "Misters un misis Smiti" (Mr. & Mrs. Smith, 1941)
 Suspicion (1941)
 "Sabotieris" (Saboteur, 1942)
 "Šaubu ēna" (1943)
 "Glābšanas laiva" (Lifeboat, 1944)
 Aventure Malgache (1944)
 Bon Voyage (1944)
 "Apmātais" (1945)
 "Sliktā slava" (1946)
 The Paradine Case (1947)
 "Virve" (1948)
 "Mežāža zīmē" (Under Capricorn, 1949)
 "Skatuves bailes" (Stage Fright, 1950)
 "Svešinieki vilcienā" (1951)
 I Confess (1953)
 Dial M for Murder (1954)
 "Logs uz sētu" (Rear Window, 1954)
 "Noķert zagli" (1955)
 The Trouble with Harry (1955)
 "Cilvēks, kas zināja pārāk daudz" (1956)
 "Nepareizais cilvēks" (1956)
 Vertigo (1958)
 "Uz ziemeļiem caur ziemeļrietumiem" (1959)
 "Psiho" (Psycho, 1960)
 "Putni" (1963)
 "Mārnija" (Marnie, 1964)
 "Saplēstais aizkars", (Torn Curtain, 1966)
 "Topāzs" (Topaz, 1969)
 "Neprāts" (Frenzy, 1972)
 "Ģimenes lieta" (Family Plot, 1976)

Ārējās saites 

1899. gadā dzimušie
1980. gadā mirušie
Angļu kinorežisori
ASV kinoproducenti
ASV scenāristi
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA Fellowship balvas ieguvēji
Mēmā kino režisori
Saržokļaiņi

Saržokļaiņi (Chaetognatha) — jūras bezmugurkaulnieku tips. Zinātniskais nosaukums no grieķu valodas . χαίτη — mats vai sars, γνάθος — žoklis. Fosilā stāvoklī zināmi jau no kembrija. Notiek diskusijas par saržokļaiņu sistemātisko stāvokli. Viedokļi dalās par to, vai tie ir pirmmutnieki, vai otrmutnieki.

Morfoloģija 

Ķermenis izstiepts, bultveidīgs, puscaurspīdīgs, nesegmentēts; 3 mm — 12 cm garš. Tiem ir sānu (1-2 pāri) un astes spuras.
Celoms (ķermeņa dobums) sadalīts ar iekšējām šķērseniskām septām galvas, ķermeņa un astes nodalījumos. Uz galvas ir sirpjveida sari (no tā cēlies nosaukums), kas kalpo barības satveršanai. Miera stāvoklī tie ir cieši piekļauti pie galvas. Galvas trešā daļa ir apklāta ar ādas kroku — kapuci, kas pārvietošanās laikā piesedz tvērējsariņus.

Galvenās īpašības 

 Radiāla drumstalošanās;
 Mezoderma attīstas enterocela veidā;
 Blastospora vietā veidojas anālā atvere, definitīvā mute attīstas bez saistības ar blastosporu;
 Tiešā attīstība, bez kāpura stadijas;
 Ektodermālais epitēlijs daudzslāņains, ar sariņiem;
 Skeleta nav;
 Ir celoms, kas dalās trīs nodalījumos;
 Ir virsrīkles nervu ganglijs.

Ekoloģija 

Saržokļaiņi ir brīvi peldoši jūras organismi, kas galvenokārt sastopami okeāna virspusē. Tie pārvietojas izlokot ķermeni pārmaiņus uz augšu un leju. Sānu spuras turklāt paliek nekustrīgas un kalpo līdzsvaram, kā arī kustības virziena maiņai. Reizēm saržokļaiņi piestiprinās pie dažādiem ķermeņiem ar ādas gļotu dziedzeru izdalījumiem.

Tie ietilpst planktona sastāvā, skaita ziņā atpaliekot tikai no airkājvēžiem. Saržokļaiņi ir plēsēji, kam ir liela nozīme jūras ekosistēmās. Tie barojas ar sīkiem mikroplanktona augiem un dzīvniekiem (diatomejas, infuzorijas, airkājvēžiem), reizēm arī no lielāka laupījuma — zivju kāpuriem, sīkām medūzām vai citiem saržokļaiņiem. Laupījuma satveršanai izmanto galvas sānos esošos sariņus. Dažas sugas izdala neirotoksīnus. Saržokļaiņiem ir receptori, kas ļauj sajust citu organismu radītās ūdens kustības. Saržokļaiņi savukārt kalpo par barību daudzām zivīm un citiem jūras organismiem.

Vairošanās 

Saržokļaiņi ir hermafrodīti, olnīcas tiem atrodas ķermeņa nodalījumā, bet sēklinieki — astes nodalījumā. Domājams, ka dažas sugas spēj pašapaugļoties. Apaugļošanās ir iekšēja. Apaugļotās olas attīstās mātītes ķermenī, tiek piestiprinātas pie zemūdens augiem, vai arī iznērstas ūdenī.

Sistemātika 

Pasaulē ir zināmas ap 15 mūsdienu ģintīm (115 sugas).

 Tips: Saržokļaiņi (Chaetognatha)
 klase: Archisagittoidea
 kārta: nav izdalīta
 dzimta: Amiskwiidae
 klase: Sagittoidea
 kārta: Aphragmophora
 apakškārta: Ctinodontina
 dzimta: Bathybelosidae
 dzimta: Pterosagittidae
 dzimta: Sagittidae
 apakškārta: Flabellodontina
 dzimta: Krohnittidae
 kārta: Phragmophora
 dzimta: Bathyspadellidae
 dzimta: Eukrohniidae
 dzimta: Krohnittellidae
 dzimta: Spadellidae

Ārējās saites 

Bilaterāļi
Sengrieķu mitoloģija

Sengrieķu mitoloģija ir mītu un leģendu kopums par dieviem, varoņiem un rituāliem Senajā Grieķijā. Sengrieķu mitoloģija ir arī par dabu, par pasauli, tās izveidošanos, kā arī seno grieķu kultu un rituālu nozīmīgumu. Sengrieķu mītos ir daudz izdomājumu, bet vispārīgi sengrieķi tos uzskatīja par patiesiem notikumiem. Sengrieķu mitoloģija ir atstājusi milzīgu iespaidu uz Rietumu pasaules mākslas un literatūras attīstību. Mūsdienās zinātnieki, pētot mītus, ne tikai mēģina noskaidrot kaut ko vairāk par Senās Grieķijas civilizāciju, bet arī to, kā šie mīti ir veidojušies.

Grieķu mitoloģija ir izklāstīta ļoti lielā stāstu krājumā, kā arī attēlota mākslā, piemēram, gleznās, uz vāzēm, kā arī ziedojumos, kas pasniegti dieviem. Grieķu mītos tiek stāstīts, kā ir izveidojusies pasaule, kādi notikumi ir norisinājušies dažādu grieķu dievu, dieviešu un varoņu dzīvēs, kā arī citi mitoloģiski notikumi.

Mītu avoti 
Sākotnēji mīti ir pārgājuši no paaudzes uz paaudzi tikai mutvārdu ceļā; tāpēc atsevišķos gadījumos notikumi noteiktā mītā var atšķirties. Mūsdienās zināmie mīti galvenokārt ir iegūti no sengrieķu literatūras, galvenokārt no Homēra eposiem "Iliāda" un "Odiseja". Šajos darbos ir aprakstītas dažādu varoņu dzīves gaitas.

Mīti par sengrieķu dievu izcelsmi un viņu raduraksti ir aprakstīti Hēsioda poēmā "Teogonija" (aptuveni 700 gadus p.m.ē.). Nozīmīgs avots ir arī otrs Hēsioda veikums "Darbi un dienas", kurā ir apskatīti zemnieku dzīves un darba apstākļi Senajā Grieķijā.

Fragmentāri pēc Homēra eposi dažādos laikos un dažādu autoru radīti ir palīdzējuši iegūt iztrūkstošu informāciju par Trojas karu, kas ir aprakstīts "Iliādā" un "Odisejā". Šie fragmentārie darbi tiek saukti par Homēra himnām (īsi prozas darbi), un tie ir atsevišķu mītu galvenie uzziņas avoti. Arī daudzi lirikas dzejnieki ir saglabājuši savos darbos sengrieķu mītus, piemēram, Tēbās dzīvojošā Pindara odas ir bagātīgas ar leģendām un mītiem.

19. gadsimtā vācu amatieru arheologs Heinrihs Šlīmanis atklāja Mikēnu civilizāciju, savukārt angļu arheologs Arturs Evanss 20. gadsimtā Krētas salā atklāja Mīnojiešu civilizāciju. Abi atklājumi būtiski veicinājuši izpratni par sengrieķu mitoloģiju un rituālu attīstību.

Sengrieķu mitoloģijas tēli

Atsauces

Ārējās saites
Vilsons

Vilsons ( — 'Vila dēls'; sieviešu dzimtē Vilsone) ir angļu un skotu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Čārlzs Vilsons (Charles Wilson; 1869—1959), skotu fiziķis;
 Džastins Vilsons (Justin Wilson; 1978), angļu autobraucējs;
 Džimijs Vilsons (Jimmie Wilson; 1981), amerikāņu dziedātājs un aktieris;
 Edvards Osborns Vilsons (E. O. Wilson; 1929—2021), amerikāņu biologs;
 Edvards Vilsons (Edward Wilson; 1872—1912), britu dabaszinātnieks un polārpētnieks;
 Ēriks Vilsons (1956), latviešu aktieris;
 Frēnsiss Vilsons (Francis Wilson; 1876—?), britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs;
 Harijs Vilsons (Harry Wilson; 1997), Velsas futbolists;
 Harolds Vilsons (Harold Wilson; 1916—1995), britu politiķis;
 Jānis Vilsons (1884—?), Latvijas politiķis, Satversmes sapulces deputāts;
 Kalums Vilsons (Callum Wilson; 1992), angļu futbolists;
 Kolins Vilsons (Colin Wilson; 1989), amerikāņu hokejists;
 Lūks Vilsons (Luke Wilson; 1971), amerikāņu aktieris;
 Mārtiņš Vilsons (1954), latviešu aktieris;
 Ouens Vilsons (Owen Wilson; 1968), amerikāņu aktieris;
 Patriks Vilsons (Patrick Wilson; 1973), ASV aktieris, dziedātājs un režisors
 Roberts Antons Vilsons (Robert Anton Wilson; 1932—2007), amerikāņu rakstnieks;
 Stīvens Vilsons (Steven Wilson; 1967), angļu mūziķis;
 Toms Vilsons (Tom Wilson; 1994), kanādiešu hokejists;
 Vudro Vilsons (Thomas Woodrow Wilson; 1856—1924), ASV prezidents.

Angļu uzvārdi
Skotu uzvārdi
Smits

Smits ( — 'kalējs'; sieviešu dzimtē Smita) ir izplatīts angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Ādams Smits — skotu ekonomists (1723—1790);
 Alans Smits (Alan Smith) — Anglijas futbolists un treneris (1980);
 Ariagners Smits — Nikaragvas futbolists (1998);
 Džozefs Smits — Pēdējo dienu Svētās Jēzus Kristus baznīcas dibinātājs (1805—1844);
 Eliots Smits (Elliott Smith) — amerikāņu mūziķis (1969—2003);
 Harisons Smits (Harrison Smith) — amerikāņu vieglatlēts (1876—1947);
 Išs Smits (Ish Smith) — amerikāņu basketbolists (1988);
 Jans Smits (Jan Smit) — nīderlandiešu dziedātājs (1985);
 Maikls V. Smits (Michael W. Smith) — amerikāņu kristīgais mūziķis (1957);
 Mets Smits (Matt Smith) — britu aktieris (1982);
 Railijs Smits (Reilly Smith) — Kanādas hokejists (1991);
 Roberts Smits (Robert Smith) — britu mūziķis (1959);
 Sems Smits (Sam Smith) — britu mūziķis (1992);
 Stīvens Frānsiss Smits (Stephen Francis Smith) — Kanādas un Lielbritānijas šahists (1860—1928);
 Tomijs Smits (Tommie Smith) — amerikāņu vieglatlēts un amerikāņu futbola spēlētājs (1944);
 Tomijs Smits (futbolists) (Tommy Smith) — britu futbolists (1992);
 Valentīns Smits (Valentine Smith; 1873—1940) — britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs;
 Vills Smits (Will Smith) — amerikāņu aktieris un mūziķis (1968);
 Zeks Smits (Zack Smith) — Kanādas hokejists (1988).

Skatīt arī 
 Šmits
 Smita sala (Smith Island)

Angļu uzvārdi
Bastians Šveinšteigers

Bastians Šveinšteigers (; dzimis  Kolbermorā, Vācijā) ir bijušais vācu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks. Šveinšteigers ir aizvadījis 13 sezonas Minhenes "Bayern", nospēlējot tieši 500 spēles un gūstot 67 vārtus. Viņa apbalvojumos ietilpst astoņi Bundeslīgas tituli, septiņi Vācijas kausi, UEFA Čempionu līgas tituls un FIFA Pasaules kauss.

Šveinšteigers ir pārstāvējis Vācijas izlasi trijos Pasaules kausos (2006, 2010 un 2014), kā arī četros Eiropas čempionātos (2004, 2008, 2012 un 2016). 2006. gada Pasaules kausā viņš guva divus vārtus spēlē par 3. vietu, nodrošinot savas komandas uzvaru pār Portugāli. 2014. gada 2. septembrī pēc Filipa Lāma aiziešanas no izlases Šveinšteigers tika iecelts par izlases kapteini. Pēc 2016. gada Eiropas čempionāta finālturnīra paziņoja par karjeras beigām izlasē. Pēdējo spēli Vācijas izlasē aizvadīja  pret Somiju. Kopumā izlases rindās piedalījies 121 spēlē un guvis 24 vārtus.

Sasniegumi 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2007–08, 2009–10, 2012–13, 2013–14, 2014–15
 DFB Pokal: 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2007–08, 2009–10, 2012–13, 2013–14
 DFB Ligapokal: 2007
 DFL Supercup: 2010
 UEFA Čempionu līga: 2012–13

Manchester United

 FA kauss: 2015–16

Vācija

 FIFA Pasaules kauss: 2014

Atsauces

Ārējās saites 

  

1984. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
Bavārijā dzimušie
Džeimss Kuks

Džeimss Kuks (; dzimis , miris ) bija angļu jūrasbraucējs un pētnieks.

Atklājumi 
Kuks atklāja Havajas un daudzas citas salas, tāpat viņš pirmais apkuģoja ap Jaunzēlandi. Kuks bija arī kartogrāfs. Meklējot Ziemeļu jūrasceļu no Klusā uz Atlantijas okeānu, viņš izpētīja Aļaskas piekrastes daļu. Aļaskā viņa vārdā ir nosaukts līcis, Ankoridžas pilsētā par godu Kukam ir uzstādīts piemineklis.

Biogrāfija 
Džeimss Kuks piedzima Jorkšīrā, Anglijā, 1728. gadā zemnieku ģimenē. Vecāku nabadzības dēļ viņš nevarēja iegūt pienācīgu izglītību. Agrā jaunībā strādājis gan fermā, gan veikalā, Kuks astoņpadsmit gadu vecumā tika pieņemts uz kuģa par jungu. 1755. gadā Kuks iestājās dienēt kara flotē, piedalās karadarbībā. 1757. gadā nokārto kuģa kapteiņa pārbaudījumus. 1768 gadā viņš kļuva par kuģa Endeavour kapteini. Ar šo kuģi Džeimss Kuks veica savus slavenos ceļojumus.

18. gadsimtā 59% jūrnieku mira dažādu slimību, piemēram, cingas dēļ. Lai samazinātu saslimstību, Kuks uz sava kuģa ieviesa stingru kārtību. Viņš lika ievērot higiēnas likumus, vienmēr bija svaigu augļu krājumi, kas saturēja C vitamīnu.

1768. gadā Kuks nogādāja britu ģeogrāfus uz Taiti krastiem, lai tur novērotu Veneras konjunkciju ar Sauli. Kopā ar Kuku ekspedīcijā piedalījās naturālists, botāniķis Jozefs Banks un 2 gleznotāji. Tāpat Kuks saņēma pavēli atrast Terra Incognita. Pētījums sākās 3. jūnijā. Pēc tam ar kuģi devās uz Jaunzēlandi. Maori iezemieši satika Kuku naidīgi noskaņoti. Indeveras kuģim uzbruka simtiem kanoe.

1770. gada aprīlī Kuks piestāja Austrālijas austrumu krastā. Viņš atklāja līci, ko nosauca par Botānisko līci, tā piekrastes lielā nezināmu augu sugu skaita dēļ. Šeit izdevās nomedīt ķengurus, kuru ādas un galvaskausi tika nogādāti Eiropā tālākiem pētījumiem.

Peldot uz ziemeļiem, kuģis uzsēdās uz rifa, kuru pēc tam nosauca par Lielo Barjerrifu. Pēc bojātā kuģa korpusa remonta Kuks atgriezās Anglijā 1771. gadā.

1778. gada 8. janvārī Kuks atklāja Sendviča salas (Havaju salas). Havajieši iesākumā uzskatīja viņu par dievu Lono, bet drīz viesos vīlās. Nākamgad Kuks Havajās atgriezās, bet viņa matroži slikti izturējās pret aborigēniem. 1779. gada 14. februārī, 3. ceļojuma laikā, kapteinis Kuks Havaju salās gāja bojā iezemiešu uzbrukumā. Pēc ilgstošām pārrunām un spēka lietošanas, angļi saņēma no havajiešiem Kuka mirstīgās atliekas: skalpu, galvu bez apakšžokļa, gurnu kaulu, apakšdelmu un plaukstas kaulus. 1779. gada 21. februārī viņš tika apglabāts Klusā okeāna ūdeņos.

Džeimsa Kuka trīs ekspedīcijas 
Džeimsa Kuka vadībā tika veiktas trīs ekspedīcijas, kas būtiski aizpildīja baltos plankumus pasaules kartē.

Ārējās saites 

 Kuka biedrība 
 BBC ieraksts

Atsauces 

Ziemeļjorkšīrā dzimušie
Anglijas jūrnieki
Anglijas pētnieki
Ceļotāji
Slepkavību upuri
Ibn Batūta

Abū Abdallāhs Muhammeds Ibn ِAbdallāhs al Lavātī at Tandžī Ibn Batūta (; dzimis , miris 1369. gadā) bija berberu ceļotājs un ceļojošais tirgotājs, apceļojis daudzas pasaules zemes — Ziemeļāfriku un Austrumāfriku, Tuvo Austrumu zemes, Centrālāziju, Indiju, Dienvidrietumāziju, Ķīnu un Dienvideiropu. Pasaules vēsturē iegājis ar to, ka viņa ceļojumi tika plaši un detalizēti aprakstīti, sniedzot informāciju par viduslaiku zemēm nākamajām paaudzēm, bet mūsdienās — vēsturniekiem.

Ceļojumi 
1325. gadā apņēmās izpildīt hadžu — devās svētceļojumā uz Meku. Ibn Batūta gar Ziemeļāfrikas piekrasti aizbrauca līdz Kairai, no kurienes tālāk devās uz Damasku, bet tur pievienojās karavānai uz Meku. Pārtraukumā starp 1326. un 1327. gada hadžu Ibn Batūta devās ceļojumos uz mūsdienu Irānas dienvidiem un Irāku. Pēc gada vai diviem gadiem viņš devās uz mūsdienu Jemenas teritoriju, šķērsoja Adenas līci un nonāca arābu apdzīvotajās vietās Austrumāfrikā. Mekā atgriezās caur Omānas līci un Persijas līci.

Pēc tam Ibn Batūtam radās iecere doties uz Deli sultanātu, mūsdienu Indiju, kur valdīja sultāns Muhammads ibn Tuglaks. Šajā ceļojumā viņš devās metot loku, sākumā uz Mazāziju, kur tālāk ar kuģi šķērsoja Melno jūru, nonākot Krimas pussalā. No Krimas tālāk nonāca Sarajā (mūsdienu Volgogradas apkaimē), Zelta Ordas hanu rezidencē. Pēc tam devās uz Kaukāzu. Šķersojot Hivu, Samarkandu, Horazānu, Afganistānu,  nonāca pie Deli sultanāta robežas.

Ibn Batūta Deli tika silti uzņemts. Tur nodzīvoja astoņus gadus. 1342. gadā viņš devās līdzi karaspēkam pret Juaņu dinastiju, mongoļu pārvaldīto Ķīnu, bet Indijas dienvidos karaspēks nonāca nepatikšanās. Nevēlēdamies atgriezties Deli, Ibn Batūta devās uz Maldīvu salām, kur 18 mēnešus pavadīja kā kadi, musulmaņu tiesnesis. Viņš apmeklēja arī Ceilonu, Indostānas pussalas austrumu piekrasti un Bengāliju. Pēc tam arī Sumatrā un Juaņu dinastijas pārvaldītajā Ķīnā. Uzturēšanās Ķīnā nebija ilga, atgriezās Indijas dienvidos, bet pēc tam atkal devās uz Meku. Visbeidzot Ibn Batūta nolēma atgriezties savā dzimtajā pusē, Marinīdu dinastijas pārvaldītajās zemēs. 1349. gada novembrī sasniedza Fēsas pilsētu. Vēl bija braucieni uz Pireneju pussalu, Granadu. 1352. un 1353. gadā šķērsoja Sahāras tuksnesi, nonākot mūsdienu Nigēras ziemeļos, bet tad atgriezās Fēsā. Fēsā viens no Marinīdu dinastijas sultāna rakstniekiem aprakstīja Ibn Batūtas ceļojumus. Ibn Batūta nomira 1369. gadā (citos avotos 1377. gadā) un tika apbedīts savā dzimtenē, Tanžerā.

Atsauces

Ārējās saites 

1304. gadā dzimušie
1369. gadā mirušie
Ceļotāji
Ģeogrāfi
Ēriks Aidls

Ēriks Aidls (, dzimis ) ir britu komiķis, aktieris, rakstnieks un komponists. Viens no komiķu trupas Monty Python dalībniekiem.

Dzimis kara aviatora ģimenē. Tēvs piedalījās Otrajā pasaules karā, atgriezās no kara, tomēr 1945. gada beigās gāja bojā autokatastrofā. No septiņu gadu vecuma Ēriks Aidls mācījās internātskolā bāreņiem. Skarbā skolas dzīve, kā vēlāk atzina Aidls, bijis lielisks treniņš Monty Python.

Vēlāk Aidls iestājās Kembridžas Universitātē studēt angļu valodu, un iesaistījās vietējā teātra trupā Footlights, bet 1965. gadā kļuva par tās prezidentu. 1969. gadā Ēriks Aidls iesaistījās Monty Python darbībā. Kļuva pazīstams arī kā dziesmu komponists, piemēram sacerēja dziesmu Always Look on the Bright Side of Life filmai "Braiena dzīve".

Ārējās saites 
 Par Ē.Aidlu Comedy Zone 
 

Tainā un Vīrā dzimušie
Britu komiķi
Monty Python
Grammy balvas ieguvēji
Greiems Čepmens

Greiems Čepmens (, dzimis , miris ) - britu komiķis, aktieris un rakstnieks. Viens no komiķu trupas Monty Python dalībniekiem.

Studēja medicīnu Kembridžas Universitātē, kur iesaistījās vietējā teātra trupā Footlights, bet vēlāk, izveidojoties Monty Python, iekļāvās tajā. Bija karaļa Artura lomas tēlotājs filmā "Montijs Paitons un Svētais Grāls" un titullomā filmā "Braiena dzīve".

Privātajā dzīvē Čepmens bija atklāts gejs. Kādu laiku viņam bija problēmas ar alkoholismu. Pēc Monty Python izjukšanas pārcēlās uz Losandželosu. Mira 1989. gadā no mugurkaula vēža.

Ārējās saites 

 Par G.Čepemenu Comedy Zone 

Lesteršīrā dzimušie
Britu komiķi
Monty Python
Augšzemnieku dialekts

Augšzemnieku dialekts ir viens no trim latviešu valodas dialektiem. Izplatīts Latgalē, Sēlijā un Austrumvidzemē. Iedalās divās izloksnēs - sēliskajās (ar kāpjoši krītošu intonāciju) un nesēliskajās jeb latgaliskās (ar lauztu intonāciju līdzās triju intonāciju apgabala lauzumam). Abās grupās ir dziļās un nedziļās izloksnes. Ziemeļaustrumu Vidzemē un Latgalē runāto izlokšņu pamatā ir seno latgaļu valoda. Pārējās daļās to ir ietekmējusi sena sēļu cilts valoda.
18. gadsimtā uz šī dialekta Dienvidlatgales izlokšņu pamatā izveidojās latgaliešu rakstu valoda.

Atsauces

Ārējās saites 
 Dialekti
 Sēļu novada leksika ģeolingvistiskā skatījumā

Latviešu valodas dialekti
Viktorijas krusts

Viktorijas krusts (, VC) ir augstākais militārais apbalvojums, kuru pasniedz par varonību cīņā aci pret aci ar ienaidnieku dažās Nāciju Sadraudzības valstīs un bijušajās Britu impērijas teritorijās. Viktorijas krustam ir augstāks stāvoklis pār citiem militārajiem ordeņiem, goda rakstiem un medaļām. To var saņemt jebkuras dienesta pakāpes bruņoto spēku persona vai civiliedzīvotājs, kura pakļāvusies militārajām pavēlēm. Viktorijas krustu pasniedz britu monarhs ceremonijā, kura notiek Bakingemas pilī. Viktorijas krusts kopā ar Džordža krustu ir arī Apvienotajā Karalistē augstākais apbalvojums par drošsirdību. Atšķirība starp šiem krustiem ir tā, ka Viktorijas krusts tiek pasniegts tikai militārajām personām, bet Džordža krusts - civilpersonām.

Vēsture 
Viktorijas krustu 1856. gada 29. janvārī ieviesa karaliene Viktorija, lai godinātu varonības aktus Krimas kara laikā. Kopš tā laika medaļa 1358 reizes piešķirta 1355 individuālajiem saņēmējiem. Kopš Otrā pasaules kara ir piešķirtas tikai 15 medaļas, no kurām 11 britu armijas un 4 Austrālijas armijas karavīriem. Tradicionālais skaidrojums par metālu, no kura izkaltas medaļas, ir tāds, ka tas cēlies no Sevastopoles aplenkumā iegūtajiem krievu lielgabaliem. Tomēr pētījumi liecina par citu materiāla izcelsmi. Vēsturnieks Džons Glenfīlds konstatējis, ka metāls lielākajai daļai medaļu, kas izgatavotas kopš 1914. gada decembra, nācis no diviem ķīniešu lielgabaliem un ka nav pierādījumu par krievu izcelsmi.

Ārējās saites 
 https://vcgca.org/

Atsauces 

Militārie ordeņi
Militārisms Apvienotajā Karalistē
Rodrigess

Rodrigess ( — 'Rodrigo dēls', no personvārda Rodrigo; sieviešu dzimtē Rodrigesa) ir izplatīts spāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Alberto Huniors Rodrigess (Alberto Junior Rodríguez; 1984) — Peru futbolists;
 Alekss Rodrigess (Alex Rodriguez; 1975) — ASV beisbolists;
 Džejs Rodrigess (Jay Rodriguez; 1989) — angļu futbolists;
 Fransisko Havjers Rodrigess (Francisco Javier Rodríguez, 1981) — Meksikas futbolists;
 Gido Rodrigess (Guido Rodríguez, 1994) ― argentīniešu futbolists;
 Hamess Rodrigess (James Rodríguez; 1991) — Kolumbijas futbolists;
 Hoakims Rodrigess (Joaquim Rodríguez; 1979) — Spānijas riteņbraucējs;
 Hosē Luiss Rodrigess Sapatero (José Luis Rodríguez Zapatero; 1960) — Spānijas politiķis, valsts premjerministrs;
 Ivans Rodrigess (Iván Rodríguez; 1971) — Puertoriko beisbolists;
 Kristiāns Rodrigess (Cristian Rodríguez; 1985) — Urugvajas futbolists;
 Maksi Rodrigess (Maxi Rodríguez; 1981) — Argentīnas futbolists;
 Makss Rodrigess (Max Rodrigues) — franču paukotājs;
 Rikardo Rodrigess (Ricardo Rodríguez; 1992) — Šveices futbolists;
 Roberts Rodrigess (Robert Rodriguez; 1968) — ASV kinorežisors;
 Roldans Rodrigess (Roldán Rodríguez; 1984) — Spānijas autobraucējs;
 Rubens Rodrigess (Ruben Rodríguez; 1946—1995) — Filipīnu šahists;
 Serhio Rodrigess (Sergio Rodríguez; 1986) — Spānijas basketbolists;
 Žozefs Rodrigess (Joseph Rodrigues) — franču paukotājs.

Skatīt arī 
 Rodrigešs

Spāņu uzvārdi
Diablo III

Diablo III ir Blizzard Entertainment izstrādāta un 2012. gada 15. maijā izdota notikumu un lomu datorspēle. Tā ir Diablo sērijas trešā daļa. Par tās izstrādi tika paziņots  Blizzard's World Wide Invitational Parīzē.

Spēles sistēma 

Diablo III ir līdzīga stila kā Diablo II. Joprojām saglabājot oriģinālās spēles iezīmes, Diablo III ir vairāk vērsts uz sadarbību ar citiem spēlētājiem. Havok fizikas dzinis nodrošina interaktīvu apkārtni. Veidotāji mēģina spēli izstrādāt daudzām sistēmām un apgalvo, ka nebūs vajadzīgs DirectX 10. Spēle ir ieplānota uz Windows un Mac OS X platformām. Par spēles veidošanu arī priekš konsolēm nav paziņots.

Spēlēšana ar citiem spēlētājiem būs iespējama caur Battle.net pakalpi.

Spēlē uzdevumi un līmeņi tiek nejauši ģenerēti, kas nodrošina atšķirīgu spēlēšanu spēli spēlējot vēlreiz, Kopumā spēli veidos gan nejauši ģenerēti, gan nemainīgi līmeņi.

Spēlētāju tēli 

Spēlētājs varēs izvēlēties tēla dzimumu, taču tas ietekmēs tikai izskatu.

Spēlē ir pieejamas sešas tēlu klases: barbars, šamanis (the Witch Doctor), burvis, mūks, un dēmonu mednieks. Barbars ir vienīgā klase, ko Blizzard plāno atgriezt Diablo III no iepriekšējām daļām, lai gan citas var tikt pievienotas spēles papildinājumos. Blizzard ir arī paziņojuši, ka mūka klase nekāda veidā nebūs saistīta ar Sierra Entertainment Diablo: Hellfire papildinājumā iekļauto.

Stāsts 

Ir apstiprināta Diablo II galvenā NPC tēla Dekarda Keina atgriešanās.

Izstrāde 

Diablo III izstrāde sākās vēl tad, kad Blizzard North vēl nebija pametuši daudzi tās darbinieki. Oriģinālais mākslinieciskais dizains atšķīrās no tā, kas tika rādīts Blizzard World Wide Invitational 2008 demonstrācijā, un tas tika pārtaisīts trīs reizes, lai atbilstu izstrādātāju komandas standartiem. Izstrādātāju komanda sastāv no piecdesmit cilvēkiem.

Mūzika 

Eminenses Simfoniskais Orķestris ar visu kori un orķestri ierakstīs mūziku priekš Diablo III.

Ārējās saites 
 Diablo III Blizzard mājaslapā

Atsauces 

Diablo
1188. gads

1188. ()

Notikumi 
 Saladīns neveiksmīgi aplenc hospitāliešu Krak de Ševaljē cietoksni mūsdienu Sīrijā.
 Londonā uzceļ Ņūgeitas cietumu.
 Ričards Lauvassirds apvienojas ar Filipu II pret savu tēvu, Henriju II.
 Alfonso IX kļūst par Leonas karali.

Dzimuši 
 4. marts — Kastīlijas Blanka (m. 1252.)

Miruši 
 22. augusts — Ferdinands II (dz. 1137)
 11. oktobris — Roberts I, Luija VI dēls (dz. apm. 1123.)
Sum 41

Sum 41 ir Kanādas rokgrupa no Ajaksas, Ontārio, dibināta 1996. gadā. Grupas sastāvā ietilpst Deriks Viblijs (vokālists, ģitāra, taustiņinstrumenti), Džeisons Makeslins (basģitāra, bekvokāls), Stīvs Jočs (sitaminstrumenti, bekvokāls).

Kopš 1999. gadā parakstīja kontraktu ar izdevējkompāniju Island Records, grupa ir ierakstījusi 6 studiju albumus, vienu koncertalbumu (kurš iznāca zem diviem nosaukumiem), divus DVD ar priekšnesumu koncertā un vairāk kā 18 singlus. Kopā ir pārdots vairāk kā 10 miljoni albumu kopijas. Līdz šim veiksmīgākais grupas albums ir All Killer No Filler, kurš trīsreiz ir ieguvis platīna statusu Kanādā un vienreiz ASV. Šajā albumā ir iekļauts arī singls Fat Lip, kurš ir bijis Billboard Modern Rock topa pirmajā vietā. Cits singls In Too Deep šajā hītparādē ir ieguvis tikai 10. vietu.

"Sum 41" ir raksturīgas garas koncertturnejas, kuras ilgst pat ilgāk nekā gadu, un šajā laikā tā sniedz vairāk nekā 300 rokkoncertus.

Diskogrāfija 
 All Killer No Filler (2001)
 Does This Look Infected? (2002)
 Chuck (2004)
 Underclass Hero (2007)
 Screaming Bloody Murder (2011)
 13 Voices (2016)
 Order In Decline (2019)

Atsauces un piezīmes

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 

Sum 41
1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Kanādas rokgrupas
Kanādas pankroka grupas
Kanādas poppanka grupas
Kanādas alternatīvā roka grupas
Kanādas hārdkora grupas
Kanādas repkora grupas
Kanādas melodiskā hārdkora grupas
Kanādas alternatīvā metāla grupas
Mirko Cvetkovičs

Mirko Cvetkovičs (, dzimis )) ir Serbijas politiķis. No 2008. līdz 2012. gadam bijis Serbijas premjerministrs.

Mirko Cvetkovičs beidzis Belgradas universitātes Ekonomikas fakultāti. Tur aizstāvēja kandidāta un doktora disertāciju.

Desmit gadus Cvetkovičs  strādāja Kalnrūpniecības institūtā un sešus gadus — Ekonomikas institūtā. Vēlāk septiņus gadus strādāja konsultāciju firmā un par konsultantu pētījumu firmā CES Mecon. 
Astoņdesmitajos gados viņš bija Pasaules bankas konsultants vairākos projektos Pakistānā, Indijā un Turcijā.

No 1998. līdz 2001. gadam Mirko Cvetkovičs bija konsultants Kalnrūpniecības institūtā un no 2001. gada janvāra strādāja par Ekonomikas un Privatizācijas ministra vietnieku. No 2003. līdz 2004. gadam viņš bija Privatizācijas aģentūras direktors.

Cvetkovičs ir precējies, un viņam ir divi bērni. Prot angļu valodu.

|-

|-

Zaječaras apgabalā dzimušie
Serbijas premjerministri
Serbijas politiķi