joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Frīdis Zālītis

Frīdis Zālītis (1887–1944) bija latviešu pedagogs un vēsturnieks. Latvijas vēstures mācību grāmatu autors.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1887. gada 9. janvārī Vestienas pagasta “Bekseros” Anža un Annas Zālīšu ģimenē. Mācījās Vestienas pagastskolā, Vestienas draudzes skolā, tad  Vecpiebalgas draudzes skolā. Nokārtoja abitūrijas pārbaudījumus Aleksandra zēnu ģimnāzijā un studēja vēsturi Tērbatas Universitātē (1908–1912). 1912. gada vasarā Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas sēdē viņš nolasīja referātu “Nacionālisms kā kultūras faktors”, līdz 1914. gada pavasarim klausījās lekcijas Leipcigas Universitātē. Pirmā pasaules kara dēļ atgriezās Latvijā un sāka strādāt L. Bērziņa un F. Šmidhena privātģimnāzijā Dubultos,  1915. gadā kopā ar ģimnāziju evakuējās uz Tērbatu.

Vācu okupācijas laikā 1918. gada otrā pusē Zālītis strādāja Cēsīs Longina Ausēja reālģimnāzijā un Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā par skolas direktoru. 
Piedalījās Latvijas vidusskolu skolotāju kongresu organizēšanā 1921. gada augustā un 1923. gada janvārī. Bija Latvijas Universitātes stundu docents vēsturē (1919–1923).

1930. gadā Zālīti 2. ģimnāzijas direktora amatā nomainīja Ernests Nagobads un viņš pārcēlās uz dzīvi savā savrupmājā Visbijas prospektā 15 Mežaparkā.  
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Frīdi Zālīti 1. oktobrī norīkoja par skolas vēstures skolotāju sekcijas vadītāju.

Darbi 
 Pirmā vēstures grāmata (kopā ar J. Grīnu) 3. klasei (1927), atkārtots izdevums 1928.
 Otrā vēstures grāmata pamatskolas 4. klasei (1928), atkārtoti izdevumi 1930., 1931., 1933., 1934.
 Mazā Latvijas vēsture pamatskolai (1926), atkārtoti izdevumi 1927., 1930., 1932., 1934.
 Latvijas vēsture pamatskolai (1921), atkārtoti izdevumi 1923., 1927., 1930., 1932., 1935., 1935., 1936., 1936., 1937., 1938., 1947.
 Īsa vispārējā vēsture (1. daļa) 5. klasei (1930), atkārtots izdevums 1932.
 Īsa vispārējā vēsture pamatskolām 6. klasei (1931), atkārtots izdevums 1933.
 Vispārīgā vēsture pamatskolām (1935), atkārtoti izdevumi 1935., 1936., 1937., 1938., 1948.
 Latvijas vēsture vidusskolām (1936), atkārtoti izdevumi 1937., 1937., 1991., 1996.
 Seno laiku vēsture (1931), atkārtoti izdevumi 1935., 1936., 1937., 1939., 1946.
 Viduslaiku vēsture vidusskolām (1928), atkārtoti izdevumi 1930., 1933., 1935., 1936., 1938., 1939., 1947.
 Jauno laiku vēsture vidusskolām (1929), atkārtoti izdevumi 1931., 1935., 1937., 1946., 1993.
 Jaunāko laiku vēsture vidusskolai (19.-20. gs.). (1930), atkārtoti izdevumi 1933., 1938., 1939.

Atsauces 

Latvijas vēsturnieki
Latviešu valodā rakstošie
Latvijas pedagogi
1993. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

1993. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā cīņā un grieķu-romiešu cīņā sacentās 1993. gada maija pirmajā pusē Stambulā (Turcija), sievietes brīvajā cīņā 1993. gada maija beigās Ivanovā (Krievija).

Medaļu sadalījums starp valstīm

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši 
Sacensības notika no 13. līdz 16. maijam Stambulā.

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Brīvā cīņa, sievietes

Latvijas cīkstoņu rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 
United World Wrestling Database 

1993
1993. gads sportā
Sports Turcijā
Sports Krievijā
New Wavy

New Wavy ir 2016. gadā dibināta latviešu repa supergrupa. Grupas sastāvā ir Teacha, PRUSAX, Steps, MC Apšaude, Svēte, xantikvariāts un Lessijs.

Biogrāfija 
Grupas pirmais miksteips ar nosaukumu "Noķer Vilni" tika izlaists 2017. gada 15. decembrī, kam sekoja 2018. gada 15. janvāra izdotais miksteips "Komodo". Vēlāk tajā gadā iznāca grupas otrais miksteips ar nosaukumu "Jaunais Vilnis", iznācis 2018. gada 28. maijā. Tad 2018. gada beigās, trešais miksteips tika izlikts ārā, "Banda" kur piedalījās tikai rolands če un xantikvariāts.

Iedvesmojoties no lamatu dzīves un huligānu ikdienas, vietējiem hiphopa veterāniem kā Eliots un ansis, kā arī ņemot piemērus no rietumu augstākās kvalitātes siržu lauzēju mūzikas New Wavy ir gatavi atstāt pamatīgu triecienu un izveidot unikālu skanējumu. Sākot ar hitu "Jaunais" 2016. gada decembrī, New Wavy soli pa solim nostiprina savu vietu Latvijas mūzikas un modes arēnās.

Diskogrāfija

Albumi 
 Noķer Vilni (2017)
 Komodo (2018)
 Jaunais Vilnis (2018)
 Banda (2018)

Singli 
 Jaunais (2016; Steps)
 Viņi Grib Flexot (2017; Steps & Teacha)
 Šajā Pusē (2017; Steps)
 Pestītājs (2017; MC Apšaude)
 Tu Man Besī (2017; Teacha & Svēte)
 Aloe Vera (2017; PRUSAX & Püce)
 Bemasā (2017; Jānz)
 Madonna (2017; Teacha)
 Meties Ceļos (2017; MC Apšaude)
 Sūdien Savi Sūdi (2017; PRUSAX, Püce & 6ļami)
 Sporta Stundas (2017; PRUSAX)
 Costum Jaka (2018; Teacha)
 Vilšanās (2018; Steps, Teacha & Svēte)
 Spēles (2018; Teacha & MC Apšaude)
 Tirgo (2018; Steps)
 Pa Labi Pa Kreisi (2018; rolands če, xantikvariāts & Sunny Boy)
 Volejbola Bumbas (2018; Teacha, PRUSAX & rolands če)

Ārējās saites 
 Oficiālā Facebook lapa
 Oficiālais Instagram konts
 Oficiālais YouTube kanāls

Latvijas hiphopa grupas
Mūzikas grupas
Ragana (filma)

"Ragana" () ir 2015. gada ASV un Kanādas vēsturiska šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Roberts Egerss. Filmā galvenās lomas atveido Anja Teilore Džoja, Ralfs Inesons un Keita Dikija.

Filmas darbība norisinās 17. gadsimta 30. gados, un tā ir par puritāņu ģimeni, kas, dzīvojot Jaunanglijas mežā, piedzīvo tumšus un mistiskus notikumus.

Filmas "Ragana" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā. Tā ir Egersa pirmā pilnmetrāžas filma, kā arī Teilores Džojas kinodebija. Filma guva lielus finansiālus panākumus, nopelnot  ASV dolāru, pie  budžeta. Vairāku kritiķu vērtējumā, "Ragana" ir atzīta par vienu 21. gadsimta labākajām šausmu filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

2015. gada filmas
ASV filmas
Kanādas filmas
Šausmu filmas
Piejūras baltegle

Piejūras baltegle () ir priežu dzimtas suga, kas savvaļā ir sastopama Krievijas Piejūras novada dienvidos, Korejas pussalas ziemeļu un centrālajā daļā un Ķīnas ziemeļaustrumu provincēs – Heilongjangā un Dzjiliņā. Visvairāk aug Sihote-Alina un Changbai kalnos. Izolētas populācijas ir arī ziemeļaustrumos Ķīnā Dunlina kalnos. Dažreiz novērojamas tīraudzes, bet parasti aug jauktajos mežos.

Apraksts 
Piejūras baltegle ir mūžzaļš skuju koks, kas parasti sasniedz līdz pat 50 m augstumu. Stumbra diametrs ir 1- 1,5 m. Koka mūžs parasti ir līdz 400 gadiem. Pieaugušie koki ziemās necieš (var panest līdz –25...-34 °C), bet jauno koku dzinumiem nopietni var kaitēt vēlas salnas. Labi aug vietās ar caurlaidīgām, mēreni mitrām brūnajām meža augsnēm, arī brūnajām podzolētajām augsnēm. Priekšroku dod auglīgām ielejām un zemu pauguru nogāzēm. Var paciest sausumu, bet ļoti slikti aug pārāk mitrās augsnēs.

Vainags ir biezs, un tam ir plata konusa forma. Miza ir pelēka jauniem kokiem, bet vecākiem kokiem kļūst tumšāka un brūnāka, kā arī nedaudz plēkšņaina. Jaunie dzinumi ir dzeltenbrūni, pūkaini un dzīsloti. Skujas ir asas, plakanas, 2,5-4 cm garas, ar diviem sveķu kanāliņiem. Vīrišķās ziedkopas ir 10-15 mm garas, rūsganas. Čiekuri ir 8-12 (14) cm gari, ar 2,5-4 cm diametru. Tie ir zaļi vai purpurzaļi, bet nogatavojušies – gaiši brūni, sveķaini, un sēklzvīņa nav redzama. Sēklas ir 7-10 mm garas. Sēklas spārns ir 1,5 reizes garāks par sēklas miziņu.

Izmantošana 
Piejūras baltegle nav toksiska. To izmanto kokmateriāliem un celulozeis iegūšanai. Sēklās esošā eļļa noder ziepju ražošanai, bet no skujām iegūst aromātiskās eļļas.

Ārējās saites

Atsauces 

Baltegles
Korejas baltegle

Korejas baltegle () ir priežu dzimtas suga.

Korejas baltegle aug kalnos Korejas pussalas dienvidos, kā arī Halasana kalna nogāzēs (Cheju sala), mērenās joslas lietus mežos, kur vasaras ir vēsas un ziemās ir bieza sniega sega.

Apraksts 
Korejas baltegle ir mūžzaļš skuju koks, kas sasniedz 10-15 (līdz pat 18) m augstumu. Stumbra diametrs ir līdz 0,7 m. Koka mūžs ir līdz 80 gadiem. Ziemā augs var izturēt –25…-35 °C temperatūru. Korejas baltegle visstraujāk aug gaišā vai nedaudz noēnotā vietā. Priekšroku dod skābām vai viegli bāziskām, ar barības vielām bagātām smilšmāla vai māla augsnēm.

Vainags ir vidēji biezs un ar gadiem kļūst nedaudz biezāks. Tam ir nedaudz asimetriska plata konusa forma. Miza ir gluda, pelēkbrūna, ar sveķu pūslīšiem. Skujas ir strupas un plakanas, 1-2,4 cm garas, 2-2,5 mm platas un 0,5 mm biezas. Vīrišķās ziedkopas ir paslēptas starp skujām, tās ir apaļas, ar 4-5 mm diametru, bet pēc atvēršanās 1 cm diametrā. Tās ir gaiši dzeltenas. Sievišķo ziedkopu pumpuri ir konusveidīgi, 7 mm gari, un tie veidojas iepriekšējā gada dzinumu galotnēs. Čiekuri ir cilindriski, 4-7 cm gari, ar 2-3,5 cm diametru. Jauni čiekuri ir purpursarkani, bet nogatavojušies – tumšā purpura līdz brūnai krāsai, bieži ļoti sveķaini. Sēklām ir mazi spārni.

Izmantošana 
Samērā mazo Korejas baltegli parasti izmanto dārzkopībā kā dekoratīvu augu. Tā nav toksiska.

Ārējās saites

Atsauces 

Baltegles
2022. gada Kannu kinofestivāls

75. ikgadējais Kannu kinofestivāls ir kinofestivāls, kas norisinājās 2022. gadā no 17. līdz 28. maijam Kannās, Francijā. Festivālā sveica aktieri Tomu Krūzu, kura filmas "Top Gun: Maveriks" pirmizrāde notika festivālā un par kuru aktierim piešķīra Goda Zelta palmas zara balvu. Kinofestivāla oficiālā plakāts veidots iedvesmojoties no filmas "Trūmena šovs" (1998).

Galveno kinofestivāla balvu, Zelta palmas zaru, ieguva Rūbena Ēstlunda satīriskā melnā humora kinokomēdija "Skumju trīsstūris".

Atsauces

Ārējās saites 
 

2022. gads kino
Kannu kinofestivāls
1994. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

1994. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā cīņā sacentās no 8. līdz 11. aprīlim Romā (Itālija) un grieķu-romiešu cīņā no 15. līdz 18. aprīlim Atēnās (Grieķija).

Medaļu sadalījums starp valstīm

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Latvijas cīkstoņu sniegums 
No Latvijas čempionātā piedalījās četri brīvā stila un trīs grieķu-romiešu stila cīkstoņi:

Atsauces

Ārējās saites 
United World Wrestling Database 

1994
1994. gads sportā
Sports Grieķijā
Sports Itālijā
Piealpu baltegle

Piealpu baltegle jeb subalpīnā baltegle () ir priežu dzimtas suga.

Piealpu baltegles izplatības areāls ir samērā plaša teritorija jaukto mežu joslā kalnos Ziemeļamerikas ziemeļaustrumos un vidienē, kur ir aukstas, sniegainas ziemas un vēsas vasaras.

Apraksts 
Piealpu baltegles ir mūžzaļš, salcietīgs skuju koks, kas sasniedz 18-30, retāk 50 m augstumu. Stumbra diametrs ir 30-60 (100) cm. Koka mūžs ir 150-250 (300) gadu. Koki nepanes pārmērīgu karstumu un sausumu. Galvenokārt aug podzolētās augsnēs, sarkanajās laterītu augsnēs, smilts un smilšmāla augsnēs, erodētās augsnēs, kūdrainās augsnēs, kā arī samērā mitrās augsnēs.

Vainagam ir šaura konusa forma. Miza ir gluda, brūnpelēka, ar daudziem sveķu pūslīšiem, bet vecākiem kokiem tā nav vairs tik līdzena un ir plēksnaina. Jaunie dzinumi ir pelnu pelēki, klāti ar īsiem matiņiem un pēc gada kļūst brūnganpelēki. Skujas ir 1,5-3,7 (4,5) cm garas, ar strupu galu, virspusē pelēkzaļas, apakšpusē gaiši zaļas ar 5 vai 6 atvārsnītēm. Čiekuri paceļas virs skujām, ir cilindriski vai eliptiski, 6-12 cm gari. Jauni čiekuri ir tumši purpursarkani līdz pelēki, bet, kļuvuši vecāki, kļūst brūni un izkaisa sēklas. Sēklām ir spārni.

Izmantošana 
Piealpu baltegle nav toksiska. No tās var iegūt kvalitatīvu celulozi. Koksni izmanto arī konstrukcijām. Kalpo kā Ziemassvētku eglīte. Piealpu balteglei ir liela nozīme vides aizsardzībā (ap dzeramā ūdens krātuvēm, pret augsnes eroziju, pret sniega sanesumiem).

Galerija

Ārējās saites

Atsauces 

Baltegles
Mandžūrijas baltegle

Mandžūrijas baltegle, pazīstama arī kā baltmizas baltegle, () ir priežu dzimtas suga.

Savvaļā ir sastopama Krievijas Tālajos Austrumos, dažas atradnes ir arī Ķīnas ziemeļaustrumu daļā un Korejas pussalā, kalnu masīvos. Krievijā areāls sniedzas līdz Ohotskas jūrai ziemeļos un uz rietumiem līdz Zejas upei. Tīraudzes augs parasti neveido, visbiežāk aug otrajā stāvā skujkoku mežos.

Apraksts 
Mandžūrijas baltegle ir mūžzaļš, dabiskajā izplatības areālā 20-25 m augsts skuju koks ar konisku vainagu. Miza gluda, bālgani pelēka, vecākiem kokiem kļūst tumšāka un sekli saplaisā, mizā daudz sveķu pūslīšu. Pumpuri sveķaini, sarkanbrūni, divi sānu pumpuri mazāki, gala pumpurs lielāks, olveida. Skujas zariņa virspusē piespiestas, vērstas dzinuma gala virzienā, virspusē tumši zaļas, mīkstas, spīdīgas, apakšpusē ar 2 pelēkbaltām atvārsnīšu joslām, gals ar jomu vai īsi nosmailots, 1,5-3cm garas. Zied jūnijā. Čiekuri cilindriski, 4,5-7,5 cm gari, jauni tumši purpura vai violetmelni, nobriestot brūni. Segzvīņas čiekura ārpusē nav redzamas. Čiekuri nobriest septembrī, vēlāk sairst.

Izmantošana 
Savā areālā tiek uzskatīta par vienu no mazvērtīgākām skujkoku sugām. Latvijā diezgan reti stādīta apstādījumos.

Ārējās saites

Atsauces 

Baltegles
Kaukāza baltegle

Kaukāza baltegle () ir priežu dzimtas suga.

Savvaļā sastopama Kaukāza kalnu centrālajā un rietumu daļā, kā arī Turcijas ziemeļaustrumos Pontijas kalnos. Kaukāzā aug 1200-2000 m v.j.l., kur veido plašus mežus, kas vietām nolaižas līdz 800 m vjl.

Apraksts 
Kaukāza baltegle ir mūžzaļi, dabiskajā izplatības areālā 30-40 (50) m augsti skuju koki. Vainags šauri konisks, blīvs. Veciem kokiem apakšējie zari gandrīz pieskaras zemei. Galotne jauniem kokiem smaila, bet nobriedušiem - saplacināta. Jaunu koku miza gluda, pelēka, vecākiem tumši pelēka, dziļi viļņveidīgi saplaisājusi. Pumpuri olveidīgi koniski, nav sveķaini. Skujas uz zariņiem nekārtīgi divās rindās, no augšas nosedz dzinumu, 2-3 cm garas, galā ar jomu vai noapaļotas, virspusē tumši zaļas, spožas, apakšpusē ar 2 baltām atvārsnīšu joslām. Zied maijā. Jaunie čiekuri zaļgani, nobriestot kļūst brūni, 10-16 cm gari, līdz 5 cm plati, gals konisks. Segzvīņas garākas par čiekurzvīņām, ārpusē atliektas. Čiekuri stāvi, nobriest septembrī-oktobrī, vēlāk sairst.

Aug drenētās, dziļās, svaigās smilšmāla un mālsmilts augsnēs, necieš vietas ar stāvošu gruntsūdeni. Ēncietīga, jauniem augiem nepieciešams daļējs apēnojums, vēlāk labi attīstās pilnā apgaismojumā.

Izmantošana 
Dekoratīviem nolūkiem tiek audzēta Latvijas rietumu rajonos.

Galerija

Ārējās saites

Atsauces 

Baltegles
Sahalīnas baltegle

Sahalīnas baltegle () ir Priežu dzimtas suga.

Aug Austrumāzijā uz salām, Japānā - Hokkaido, un Krievijā - Sahalīnā, Kuriļu salās un Kamčatkā nogāzēs jauktos un skujkoku mežos 20–1650 m virs jūras līmeņa.

Apraksts 
Sahalīnas baltegle ir 25–27 (līdz pat 40) m augsts mūžzaļš skujkoks. Stumbra diametrs 0.5–0.7 (1) m. Dzīvo līdz 250 gadiem. Salcietīgs. Pacieš ēnu, izvēlīgs attiecībā pret gaisa mitrumu un siltumu vasarā. Labi aug mēreni slapjās smilšmāla augsnēs.

Vainags konusveida un blīvs. Miza pelēka, gluda, vēlāk nelīdzena un brūna. Dzinumi pelēcīgi brūni, nedaudz dzīslaini, blīvi klāti ar smilškrāsas matiņiem. Skujas 2.5–4.5 cm garas un 1.4–1.6 (1.8) mm platas, taisnas, galā trulas un ar šķēlumu, augšpusē spoži tumši zaļas, apakšpusē blāvi baltas. Čiekuri cilindrveida, ar trulu galu, 6–10 cm gari un 2–3 cm plati, melni vai zilgani brūni. Sēklu bruņas blīvi klātas ar matiņiem no ārpuses. Aizsargājošās bruņas nedaudz īsākas par sēklu bruņām. Sēklas 5–7 mm garas, ar 10–12 mm garu spārnu, brūnas, sēklu bruņas brūngani violetas.

Izmantošana 
Nav indīgs. Tiek audzēts kā dekoratīvs augs. Labs zāģmateriāls. Tiek izmantots, lai izgatavotu papīru, terpentīnu. Jaunie zari un čiekuri tiek izmantoti, lai ražotu eļļu, kas tiek lietota, lai izgatavotu kamparu. Miza satur balzamu, kas tiek izmantots, lai izgatavotu daudzus preparātus un lai salīmētu optiskos instrumentus.

Ārējās saites

Atsauces 

Baltegles
Sibīrijas baltegle

Sibīrijas baltegle () ir priežu dzimtas suga.

Savvaļā tā ir sastopama Krievijas Eiropas daļas ziemeļaustrumos, tālāk līdz Austrumāzijai, dienvidos līdz Mongolijai un Kazahstānai. Aug kalnu nogāzēs, upju ielejās. Kalnos paceļas līdz meža robežai (1200-2000 m vjl.).

Apraksts 
Mūžzaļi, dabiskajā izplatības areālā 20-40 m augsti skuju koki ar šauri konisku vainagu. Miza tumši pelēkbrūna, gluda, ar sveķu pūslīšiem. Pumpuri sīki, apaļi, sveķaini. Skujas uz zariņiem vērstas dzinuma gala virzienā, pārsedzas, mīkstas, galā strupas, ar jomu, tumši zaļas, virspusē spīdīgas, apakšpusē ar 2 bālganām atvārsnīšu joslām. Zied maijā. Čiekuri stāvi, 5-8 cm gari, sākumā sarkanbrūni, nobrieduši gaiši brūni. Segzvīņas īsākas par čiekurzvīņām, čiekura ārpusē nav redzamas. Čiekuri nobriest septembrī, pēc tam sairst.

Aug labi drenētās smilšmāla augsnēs, it īpaši kaļķainās. Cieš no vējlauzēm un sakņu trupes. Jaunībā nepieciešams daļējs apēnojums, ēncietīga, vēlāk labi aug pilnā apgaismojumā. Cieš no vēlajām pavasara salnām un gaisa piesārņojuma. Ziemcietīga.

Izmantošana 
Ļoti dekoratīva. Stāda grupās, masīvos, rindās, vējlauzēju stādījumos, pa vienai. Skujas izmanto ēterisko eļļu, sveķu, terpentīna ieguvei. Latvijā kā meža kultūra nav sevi attaisnojusi.

Galerija

Ārējās saites

Atsauces 

Baltegles
Afončhica

Afončhica (), arī Novijafona () un Ahali Atoni (), visās valodās — ‘Jaunā Atona’, ir pilsēta pašpasludinātajā Abhāzijas Republikā, de iure Gruzijas Abhāzijas Autonomajā Republikā. Izvietojusies Melnās jūras ziemeļaustrumu krastā Lielā Kaukāza Bzephas grēdas pakājē. Nozīmīgs klimatiskais piejūras kūrorts.

Vēsture 
Sena apdzīvota vieta, vēstures avotos minēta no 3. gadsimta kā nozīmīgs tirdzniecības centrs Anakopija. 5. gadsimtā uzbūvēts Anakopijas cietoksnis, kas vēlāk paplašināts. 8. gadsimtā Anakopija bija Abhāzijas kņazistes galvaspilsēta. No 13. līdz 16. gadsimtam tagadējās pilsētas vietā pastāvēja dženoviešu kolonija Nikopsija. 17.—18. gadsimtā pilsētu pārvaldīja turki. 19. gadsimta 2. pusē šajā vietā apmetās krievu mūki no Atonas un nodibināja Jaunās Atonas klosteri. Gadsimta beigās klosteris izvērtās par nozīmīgu reliģisko centru. Gadsimtu mijā klostera mūki uzbūvēja šaursliežu dzelzceļu, trosu ceļu un vienu no pirmajām Krievijā hidroelektrostaciju. 1924. gadā padomju vara klosteri slēdza un ciematu sāka dēvēt Psircha (ფსირცხა). Pēc 2. pasaules kara attīstījies kā tūrisma centrs un 1948. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā. 1987. gadā piešķirts pilsētas statuss. 1992.—1993. gada militārā konflikta laikā stipri cietusi apšaudēs.

Atsauces

Ārējās saites
Japānas baltegle

Japānas baltegle (), dēvēta arī par veiča baltegli,  ir priežu dzimtas suga. Tā aug Japānas centrālajos rajonos un nedaudz retāk tās dienvidu daļā. Parasti tā ir sastopama skuju koku mežos 1500-2800 m virs jūras līmeņa. Japānas baltegles areāls atrodas mērenajā musonu klimatiskajā joslā.

Apraksts 
Japānas baltegle ir mūžzaļš skuju koks, kas sasniedz 20-30 m augstumu. Stumbra diametrs ir līdz 0,9 m. Koka mūža ilgums parasti  ir 80-90 gadu. Iztur -34…-40 °C temperatūru. Koks var panest noēnojumu, bet labāka augšanai ir saules apspīdēta vieta. Baltegle var augt neitrālās un skābās smilšmāla un smagās māla augsnēs.

Vainagam var būt šaura konusa vai parasta konusa forma. Miza ir brūnganpelēka, un jauniem kokiem uz mizas ir sveķu pūslīši. Vecākiem kokiem tā ir diezgan gluda, pelēka. Jaunie dzinumi ir gaiši brūni, cieši klāti ar brūniem matiņiem. Skujas ir spožas un tumši zaļas, apakšpusē zilganbaltas, ar 8-10 atvārsnītēm. Skujas ir 1,5-3,2 cm garas, ar strupu galu, ar robiņu. Vīrišķajām ziedkopām ir cilindra forma, tās ir sarkanīgā purpura krāsā (5) 6-8 cm garas. Sēklas ir aptuveni 6 mm garas, oranžas, ar 3 mm gariem, zilganas purpura krāsas spārniem.

Izmantošana 
Veiča baltegle nav toksiska. To galvenokārt izmanto kā dekoratīvu augu. Nedaudz izmanto konstrukcijām un kā Ziemassvētku eglīti.

Galerija

Ārējās saites

Atsauces 

Baltegles
1995. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

1995. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā cīņā sacentās no 12. līdz 14. maijam Fribūrā (Šveice) un grieķu-romiešu cīņā no 26. līdz 29. aprīlim Bezansonā (Francija).

Medaļu sadalījums starp valstīm

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Latvijas cīkstoņu sniegums

Atsauces

Ārējās saites 
 United World Wrestling Database 

1995
1995. gads sportā
Sports Francijā
Sports Šveicē
Zīdbolda kļava

Zīdbolda kļava () ir ziepjkoku dzimtas suga.

Ārējās saites

Atsauces 

Kļavas
Kailā kļava

Kailā kļava (), pazīstama arī kā Klinškalnu kļava, ir ziepjkoku dzimtas suga.

Ārējās saites

Atsauces 

Kļavas
Parastā kļava

Parastā kļava () ir ziepjkoku dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Rietumāzijā un Eiropā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā. Suga tīraudzes parasti neveido. Sastopama piemistrojumā auglīgos platlapju mežos, upju krastu nogāzēs un gravās. Savrupi koki arī kultūrainavā. Bieži stādītās alejās un parkos.

Ārējās saites

Atsauces 

Kļavas
Latvijas koki
Jānis Vēveris

Jānis Vēveris (1954) ir latviešu disidents, viens no organizācijas Helsinki-86 aktīvistiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1954. gada 30. decembrī Rīgā strādnieka Friča Vēvera un viņa sievas Mirdzas ģimenē.  Vecāki bija baptistu draudzes locekļi. Dzīvoja Laboratorijas ielā Grīziņkalnā. Mācījās Anrī Barbisa Rīgas 11. vidusskolā, kur represētā skolotāja Ieva Lase viņam mācīja tehnisko tulkošanu. Kopš 1970. gada nodarbojās ar akadēmisko airēšanu.  Strādāja par dežurantu ūdensvada un kanalizācijas pārvaldē, celtnieku brigādē, kā arī Latvijas PSR Oktobra revolūcijas un sociālisma celtniecības arhīvā.

Baptistu draudzē iepazinās ar disidentiem Jāni Rožkalnu un Edmundu Cirveli, "Gaismas akcijas" ietvaros kopēja un izplatīja trimdas latviešu preses izdevumus un grāmatas. 1983. gada 5. un 6. janvāra akcijas laikā VDK viņu apcietināja un līdz tiesai veselu gadu turēja apcietinājumā Stūra mājā. Viņu tiesāja kopā ar Jāni Rožkalnu un vienā laikā ar Gunāru Astru, piespriežot trīs gadu ieslodzījumu labošanas Permas apgabala darbu nometnē, kurā tolaik atradās arī Žanis Skudra, Ints Cālītis un citi latviešu politieslodzītie. 
1985. gada decembrī viņu pārveda uz Rīgu un pēc mēneša atbrīvoja.

1986. gadā Jānis Vēveris iesaistījās Helsinki-86 grupā, pēc 1988. gada jūlija LNNK. 
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas strādāja Latvijas Republikas Muitas pārvaldē.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 2. šķira (1998)

Atsauces 

1954. gadā dzimušie
Helsinki-86
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Latvijas cilvēki
Atmodas aktīvisti
1996. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

1996. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā un grieķu-romiešu cīņā sacentās no 21. līdz 30. martam Budapeštā (Ungārija), sievietes brīvajā cīņā no 1. līdz 3. jūnijam Oslo (Norvēģija).

Šis turnīrs bija arī atlases sacensības 1996. gada vasaras olimpiskajām spēlēm. Lai uz tām iegūtu ceļazīmi vajadzēja iekļūt grieķu-romiešu cīņā pirmajā desmitniekā, bet brīvajā cīņā pirmajā astoņniekā kādā no svara kategorijām.

Medaļu sadalījums starp valstīm

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Brīvā cīņa, sievietes

Latvijas cīkstoņu rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 
United World Wrestling Database 

1996
1996. gads sportā
Sports Norvēģijā
Sports Ungārijā
Gudauta

Gudauta (, ) ir pilsēta pašpasludinātajā Abhāzijas Republikā, de iure Gruzijas Abhāzijas Autonomajā Republikā. Izvietojusies Abhāzijas rietumu daļā Melnās jūras piekrastē Godou upes krastos. Nozīmīgs piejūras klimatiskais kūrorts.

Vēsture 
Vēstures avotos minēta kopš 11. gadsimta kā Lihni. Pilsētas tiesības piešķirtas 1926. gadā. No 1940. gada rajona centrs.

Rietumos no pilsētas atrodas Bomboras militārais lidlauks un gaisa spēku bāze. 1992.—1993. gada gruzīnu—abhāzu konflikta laikā šī bāze bija galvenais separātistu atbalsta punkts. Kara laikā Gudautas rajons bija vienīgais, kas pastāvīgi palika separātistu kontrolē — Gudautā kadu laiku bāzējās Abhāzijas separātistu valdība. Pēc kara Bomboras bāze palika Krievijas rīcībā un lai arī 1999. gadā Krievija apņēmās bāzi slēgt un pielaist tur EDSO novērotājus, Abhāzijas valdība šo lēmumu bloķēja. Kopš 2008. gada bāze atjaunota un iekļauta Krievijas militārajā infrastruktūrā.

Atsauces

Ārējās saites
Jānis Rožkalns

Jānis Rožkalns (1949) ir latviešu disidents, bijušais Latvijas Neatkarības kustības vadītājs, vēlāk viens no organizācijas Helsinki-86 atbalstītājiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1949. gada 13. augustā Cēsu rajona Inešos, viņa tēvs bija sludinātājs Vecpiebalgas draudzē. Mācījās Cēsu sanatorijas Meža skolā un Rīgas 3. tehniskajā skolā apguva universālvirpotāja profesiju. 

Darbojās pagrīdes Latvijas Neatkarības kustībā, pavairoja un izplatīja skrejlapas, uzvilka sarkanbaltsarkanos karogus, izdeva “Latvijas Neatkarības Kustības Biļetenu”. Kad LNK dibinātāji Pāvils Brūvers un Olafs Brūvers bija spiesti atstāt Latviju, Rožkalns pārņēma grupas vadību, kurā bija 20 cilvēki, arī Gunārs Astra un Jānis Vēveris. 

1983. gada 6. janvārī VDK viņa dzīvoklī veica kratīšanu, 20. aprīlī apcietināja un līdz tiesai turēja iesodzījumā Stūra mājā. Viņu tiesāja Latvijas PSR Augstākā tiesa 1983. gada novembrī - decembrī kopā ar Jāni Vēveri, piespriežot piecu gadu ieslodzījumu labošanas Permas apgabala darbu nometnē.
 
1987. gada 5. februārī Jāni Rožkalnu atbrīvoja un pēc atgriešanās Latvijā viņš iesaistījās cilvēktiesību grupas “Helsinki 86″ Rīgas nodaļas darbā, vēlāk izceļoja uz Vāciju. Pēc 2000. gadā Jānis Rožkalns kopā ar ģimeni atgriezās Rīgā.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 2. šķira (1998)

Atsauces 

1949. gadā dzimušie
Helsinki-86
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Latvijas cilvēki
Atmodas aktīvisti
Pāvils Brūvers

Pāvils Brūvers (1949) ir latviešu teologs, Latvijas Neatkarības kustības dibinātājs, vēlāk LELB bīskaps.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1949. gada 10. aprīlī Rīgā. Viņa tēvs Andrejs Brūvers 1949. gada marta deportācijā bija izsūtīts uz Sibīriju un māte Aleksandra palikusi viena ar sešiem bērniem. 1970. gadā Pāvils Brūvers uzsāka studijas Rīgas Medicīnas institūtā, 1974. gadā kopā ar brāli Olafu viņš izveidoja anonīmu aptaujas anketu par sadzīvi, politiku, ko dalīja kursa biedriem un paziņām. VDK brāļus Brūverus aizturēja un vairāk nekā trīs mēnešus pratināja Stūra mājā. Par padomju valsts un sabiedriskās iekārtas apmelošanu Olafu ieslodzīja labošanas darbu nometnē, bet Pāvilam piesprieda nosacītu sodu.

Abi brāļi izveidoja Latvijas Neatkarības kustību, kas pavairoja un izplatīja skrejlapas, uzvilka sarkanbaltsarkanos karogus, izdeva “Latvijas Neatkarības Kustības Biļetenu”. Tajā bija apmēram 20 cilvēki, arī Gunārs Astra, Alfrēds Lēvalds, Alfrēds Aperats un Jānis Vēveris.
1975. gadā LNK izdevās Rietumvalstīs nogādāt filmu par Krustpils ielas ieslodzīto nometni OC 78/7, kurā bija redzama karavīru un sargsuņu pavadīta ieslodzīto kolonna, kā arī arestantu kravas automašīna, kurā aiz restēm redzamas noskūtās ieslodzīto galvas. Daudzi pasaules TV kanāli demonstrēja filmas fragmentus, lai parādītu Gulaga sistēmas turpināšanos PSRS.

1976. gadā Pāvilu Brūveri kopā ar ģimeni izraidīja uz Rietumvāciju, kur viņš atsāka medicīnas studijas, bet no 1979. gada strādāja par žurnālistu radio Brīvā Eiropa Minhenē. Ieguva augstāko teoloģisko izglītību Starptautiskajā korespondences institūtā ASV un 1995. gadā sāka kalpot Prāgas evaņģēliski luteriskajā draudzē. Pēc ordinēšanas par luterāņu mācītāju 2001. gadā Brūvers 2004. gadā atgriezās Latvijā un pēc LELB arhibīskapa Jāņa Vanaga aicinājuma kļuva par arhibīskapa vietnieku. No 2007. līdz 2016. gadam Brūvers bija Liepājas diecēzes bīskaps.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 2. šķira (1998)

Atsauces 

1949. gadā dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa lielvirsnieki
Latvijas cilvēki
Edmunds Cirvelis

Edmunds Cirvelis (–) bija latviešu disidents, bijušais Latvijas Neatkarības kustības aktīvists, vēlāk viens no organizācijas Helsinki-86 locekļiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1925. gadā. Pēc Otrā pasaules kara 10 gadus pavadīja izsūtījumā Sibīrijā. Kopš 1970. gadiem darbojās pagrīdes Latvijas Neatkarības kustībā, kurā bija 20 cilvēki, arī Gunārs Astra, Jānis Rožkalns un Jānis Vēveris. 

1987. gadā viņš iesaistījās cilvēktiesību grupas “Helsinki 86″ Rīgas nodaļas darbā, vēlāk izceļoja uz Vāciju. 
Miris Minsteres pansionātā 2020. gadā.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis

Atsauces 

1925. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Helsinki-86
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Atmodas aktīvisti
Rolands Silaraups

Rolands Silaraups (1965) ir latviešu disidents, viens no organizācijas Helsinki-86 aktīvistiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1965. gada 30. septembrī Rīgā, viņa tēvs Rihards Silaraups Otrā pasaules kara laikā dienēja Vācijas armijā un bija atgriezies no ieslodzījuma.

1986. gadā VDK viņu apcietināja un inkriminēja pretpadomju aģitāciju un propagandu, izplatot vācu  okupācijas laika žurnālus "Laikmets", J. Sārta grāmatu "Pieviltie". 1986. gada 25. septembrī Silaraupu tiesāja Latvijas PSR Augstākās Tiesas Krimināllietu tiesas kolēģija, kuras priekšsēdētājs bija Juris Kaksītis, viņu sodīja ar brīvības atņemšanu uz pieciem gadiem un ar nometinājumu uz diviem gadiem. Līdz ar citiem politieslodzītajiem viņu drīz vien atbrīvoja. 

Pēc līdzdalības Helsinki-86 akcijā 1987. gada 14. jūnijā pie Brīvības pieminekļa viņu izraidīja no PSRS.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Silaraups Latvijā neatgriezās, dzīvo ASV.

Atsauces

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira (1997)

Atsauces 

1965. gadā dzimušie
Helsinki-86
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Atmodas aktīvisti
1997. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

1997. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši un sievietes brīvajā cīņā sacentās no 1. līdz 6. maijam Varšavā (Polija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 22. līdz 25. maijam Kouvolā (Somija).

Medaļu sadalījums starp valstīm

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Brīvā cīņa, sievietes

Latvijas cīkstoņu rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 
 United World Wrestling Database 

1997
1997. gads sportā
Sports Polijā
Sports Somijā
Apsūdzības lieciniece (filma)

"Apsūdzības lieciniece" () ir 1957. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Billijs Vailders. Filmā galvenās lomas atveido Tairons Pauers, Marlēna Dītriha, Čārlzs Lotons un Elza Lančestera. Filma ir balstīta uz 1953. gada Agatas Kristi lugas ar tādu pašu nosaukumu.

Advokātam Vilfrīdam Robartsam (Lotons) jāaizstāv savs klients slepkavības prāvā, kurā viņš tiek apsūdzēts par bagātas, bezbērnu atraitnes, kura bija viņā iemīlējusies, nogalināšanā.

"Apsūdzības lieciniece" pirmizrāde notika . Filma tika nominēta sešām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais aktieris" (Lotons) un "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Lančestera), tomēr nevienu nesaņēma. Amerikas Kinoinstitūts filmu iekļāva savā AFI 10 Top 10 sarakstā 6. vietā kategorijā "labākās tiesu drāmas".

Atsauces

Ārējās saites 

1957. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Billija Vaildera filmas
Henriks Kasperčaks

Henriks Vojcehs Kasperčaks (, dzimis ) ir Polijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.

Lielu daļu spēlētāja karjeras pavadījis Polijas komandā Stal Mielec. Karjeras noslēgumā spēlējis arī Francijas komandā Metz.

Polijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1973. līdz 1978. gadam. Kopumā aizvadījis 61 maču un guvis piecus vārtus. Ar izlasi izcīnījis trešo vietu 1974. gada FIFA Pasaules kausā Rietumvācijā un sudraba medaļu 1976. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Monreālā.

Savu trenera karjeru sācis Francijā. kur vadījis tādas komandas kā Metz, Saint-Étienne, Strasbourg, RCF Paris, Montpellier un Lille. Turpinājumā vadījis vairākas Āfrikas valstu nacionālās izlases, kā Kotdivuāru, Tunisiju, Maroku, Mali un Senegālu.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Stal Mielec

 Ekstraklasa: 1972–73, 1975–76
 UEFA Intertoto kauss: 1971

Polija

 Vasaras olimpiskās spēles sudraba medaļa: 1976

Trenera karjera 
Metz

 Francijas kauss: 1983–84

Strasbourg

 Francijas 2. līga: 1987–88

Wisła Kraków

 Ekstraklasa: 2002–03, 2003–04, 2004–05
 Polijas kauss: 2001–02, 2002–03

Ārējās saites 

1946. gadā dzimušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
Polijas futbola izlase
Varšavas "Legia" spēlētāji
FC Metz spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Kotdivuāras futbola izlases treneri
Tunisijas futbola izlases treneri
Marokas futbola izlases treneri
Mali futbola izlases treneri
Senegālas futbola izlases treneri
1998. gada FIFA Pasaules kausa treneri

Silēzijas vojevodistē dzimušie
Kazimežs Dejna

Kazimežs Dejna (, dzimis , miris ) bija Polijas futbolists. Spēlējis uzbrūkošā pussarga pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.

No 1966. līdz 1978. gadam spēlējis Polijas komandā Varšavas "Legia", kur izcīnījis divus Ekstraklasa čempionu titulus. 1978. gadā pievienojies Anglijas komandai Manchester City, kļūstot par pirmo poli Anglijas augstākajā divīzijā. Savu karjeru noslēdzis ASV komandā San Diego Sockers.

Polijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1968. līdz 1978. gadam. Kopumā piedalījies 97 mačos, kuru laikā guvis 41 vārtus. Ieguvis zelta medaļu 1972. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un sudraba medaļu 1976. gadā. Izcīnījis trešo vietu 1974. gada FIFA Pasaules kausā.

Gājis bojā autoavārijā , Sandjego, ASV. 1994. gadā Polijas Futbola asociācija izraudzījās Dejnu kā visu laiku labāko poļu futbolistu. Viņa 10 numuru iemūžināja gan Legia, gan Sockers.

Sasniegumi 
Legia Warsaw

 Ekstraklasa: 1968–69, 1969–70
 Polijas kauss: 1966, 1973

Polija

 Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 1972
 Vasaras olimpiskās spēles sudraba medaļa: 1976
 FIFA Pasaules kauss trešā vieta: 1974

Individuālie sasniegumi

 Olimpisko spēļu labākais vārtu guvējs: 1972
 Polijas gada futbolists: 1973, 1974

Ārējās saites 

1947. gadā dzimušie
1989. gadā mirušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
Varšavas "Legia" spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1972. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Pomožes vojevodistē dzimušie
Eva Biteniece

Eva Biteniece (1968) ir bijusī latviešu disidente, viena no organizācijas Helsinki-86 aktīvistēm.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1968. gadā Liepājā, mācījās Liepājas 48. profesionāli tehniskajā skolā par šuvēju. 1983. gada 4. septembrī kopā ar tēvu Raimondu Bitenieku, viņa draugu un drauga dēlu ar motorlaivu nesekmīgi mēģināja nelegāli nokļūt Zviedrijā. VDK Evu Bitenieci kopā ar citiem bēgļiem daudzkārt pratināja, viņas tēvam Latvijas PSR Augstākā tiesa tiesneša I. Gravas vadībā piesprieda brīvības atņemšanu uz diviem gadiem labošanas darbu kolonijā.

1987. gada 14. jūnijā Eva Biteniece piedalījās Helsinki-86 akcijā pie Brīvības pieminekļa, viņas tēvu 1987. gada nogalē izraidīja no PSRS. 1988. gadā atteicās sadarboties ar VDK un ziņot par Helsinki-86 grupā notiekošo, E. Bitenieci ar tiesas lēmumu izlika no dzīvokļa. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas no politikas attālinājās.

Atsauces

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira (1997)

Atsauces 

1968. gadā dzimušie
Helsinki-86
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Atmodas aktīvisti
Vlodzimežs Lubaņskis

Vlodzimežs Leonards Lubaņskis (, dzimis ) ir bijušais Polijas futbolists un futbola treneris, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.

No 1963. līdz 1975. gadam spēlējis Polijas komandā Górnik Zabrze. Lubaņskis ir visu laiku jaunākais vārtu guvējs Eiropas kausa/UEFA Čempionu līgas turnīrā. To viņš paveica  16 gadu un 258 dienu vecumā. Spēlējis arī Beļģijā un Francijā.

Polijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1963. līdz 1980. gadam. Kopumā aizvadījis 75 mačus, kuru laikā guvis 48 vārtus, tādējādi padarot viņu par Polijas izlases otro labāko vārtu guvēju aiz Roberta Levandovska. Ieguvis zelta medaļu 1972. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Piedalījies 1978. gada FIFA Pasaules kausā.

Ārējās saites 

1947. gadā dzimušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
Polijas futbola treneri
1972. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Silēzijas vojevodistē dzimušie
We Need to Talk About Kevin

We Need to Talk About Kevin ir 2011. gada Apvienotās Karalistes un ASV psiholoģiska drāmas filma, kuras režisore ir Linna Remzija. Filmā galvenās lomas atveido Tilda Svintone, Džons Reilijs un Ezra Millers. Filma ir balstīta uz Laionelas Šriveres 2003. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Pēc tam, kad viņas dēls Kevins (Millers) pastrādā šausminošu noziegumu, viņa māte Eva (Svintone) pārdomā savas sarežģītās attiecības ar savu dēlu.

We Need to Talk About Kevin pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā. Tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, turklāt daži to nosauca par vienu no gada labākajām filmām. Svintone tika nominēta Zelta globusa balvai, Ekrāna aktieru ģildes balvai un BAFTA kino balvai kategorijā "Labākā aktrise".

Atsauces

Ārējās saites 

2011. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
ASV filmas
Drāmas
Hanss Georgs Švarcenbeks

Hanss Georgs Švarcenbeks (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Rietumvācijas futbola izlases dalībnieks.

Visu savu karjeru, no 1966. līdz 1981. gadam, aizvadījis Vācijas Bundeslīgas komandā Bayern Munich, piedaloties 416 mačos. Viņš sešas reizes ieguva Vācijas čempionu titulu, trīs Vācijas kausus, vienu Eiropas Kausu ieguvēju kausu un trīs Eiropas kausus (1974. gadā uzvarot Atletico Madrid, 1975. gadā Leeds United un 1976. gadā Saint-Étienne). 1974. gada finālā pret Atlético Madrid, Švarcenbeks guva izlīdzinājuma vārtus pēdējā minūtē. Divas dienas vēlāk Bayern uzvarēja pārspēlē ar rezultātu 4–0.

Rietumvācijas futbola izlases sastāvā Švarcenbeks spēlēja no 1971. līdz 1978. gadam. Palīdzējis izlasei uzvarēt 1974. gada FIFA Pasaules kausā, finālā pārspējot Nīderlandi. Uzvarējis arī 1972. gada Eiropas čempionātā, finālā apspēlējot PSRS izlasi, kā arī izcīnīt otro vietu 1976. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1968–69, 1971–72, 1972–73, 1973–74, 1979–80, 1980–81
 Vācijas kauss: 1966–67, 1968–69, 1970–71
 Eiropas kauss: 1973–74, 1974–75, 1975–76
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1966–67
 Starpkontinentālais kauss: 1976

Rietumvācija

 FIFA Pasaules kauss: 1974
 Eiropas čempionāts: 1972

Atsauces

Ārējās saite 

1948. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Rietumvācijas futbolisti
Rietumvācijas izlases futbolisti
Minhenes "Bayern" spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1972. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1976. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Minhenē dzimušie
Helmuts Šēns

Helmuts Šens (, dzimis , miris ) bija Vācijas futbolists un futbola treneris. Spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks. Bijis Vācijas izlases galvenais treneris četros FIFA Pasaules kausos.

Savu lielāko daļu spēlētāja karjeras pavadījis savas dzimtās pilsētas Drēzdenes komandā Dresdner SC. Rietumvācijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1937. līdz 1941. gadam, kopumā aizvadot 16 mačus, kuru laikā viņš guva 17 vārtus.

No 1952. līdz 1956. gadam vadījis Zāras futbola izlasi. Kad Zāra 1956. gadā apvienojās ar Rietumvāciju, viņš kļuva par izlases trenera asistentu. 1964. gadā ticis apstiprināts par izlases galveno treneri. Aizvedis izlasi līdz uzvarai 1974. gada FIFA Pasaules kausā un 1972. gada Eiropas čempionātā. Vadījis izlasi arī 1966., 1970. un 1978. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1976. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi

Trenera karjera 
Rietumvācija

 FIFA Pasaules kauss: 1974
 Eiropas čempionāts: 1972

Ārējās saites 

1915. gadā dzimušie
1996. gadā mirušie
Vācijas futbolisti
Rietumvācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Vācijas futbola treneri
Vācijas futbola izlases treneri
Berlīnes "Hertha" spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa treneri
1970. gada FIFA Pasaules kausa treneri
1974. gada FIFA Pasaules kausa treneri
1978. gada FIFA Pasaules kausa treneri
1972. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
1976. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
Saksijā dzimušie
Emersons Leans

Emersons Leans (, dzimis ) ir bijušais Brazīlijas futbolists un futbola treneris, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Leans tiek uzskatīts par vienu no Brazīlijas visu laiku labākajiem vārtsargiem.

Visu savu karjeru pavadījis Brazīlijā, vislielākos sasniegumus gūstot, spēlējot Palmeiras komandā.

Brazīlijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1969. līdz 1986. gadam, kopumā aizvadot 80 mačus. Ar izlasi uzvarējis 1970. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1974., 1978. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. No 2000. līdz 2001. gadam vadījis Brazīlijas futbola izlasi.

Sasniegumi 
Brazīlija

 FIFA Pasaules kauss: 1970

Atsauces

Ārējās saites 

1949. gadā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
Brazīlijas futbola treneri
Brazīlijas futbola izlases treneri
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Pirri

Hosē Martiness Sančess (, dzimis ), pazīstams kā Pirri (Pirri), ir bijušais Spānijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeras lielāko daļu pavadījis Spānijas komandā Real Madrid, kuras rindās viņš aizvadīja kopumā 561 maču un guva 172 vārtus. Kopā ar Real Madrid izcīnījis 15 titulus, tai skaitā 10 La Liga titulus. No 1976. līdz 1980. gadam bijis arī komandas kapteinis.

Spānijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1966. līdz 1978. gadam. Kopumā aizvadījis 41 maču, kuru laikā guvis 16 vārtus. Piedalījies 1966. un 1978. gada FIFA Pasaules kausā, kurā viņš bija komandas kapteinis.

Sasniegumi 
Real Madrid

 La Liga: 1964–65, 1966–67, 1967–68, 1968–69, 1971–72, 1974–75, 1975–76, 1977–78, 1978–79, 1979–80
 Spānijas Karaļa kauss: 1969–70, 1973–74, 1974–75, 1979–80
 Eiropas kauss: 1965–66

Ārējās saites 

1945. gadā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Granada CF spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Marsels Bulenžē

Marsels Žaks Amāns Romēns Bulenžē (; dzimis , miris ) bija franču novelists un rakstnieks. Izcīnīja bronzas medaļu 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Kā autors viņš galvenokārt ir pazīstams ar saviem pastišiem un daudzajām iedomātu personu mākslīgajām "autobiogrāfijām", piemēram, Souvenirs du marquis de Floranges (1923), and Le Duc de Morny, prince franc̦ais (1925). 1918. gadā viņš ieguva Franču akadēmijas balvu, kā arī 1918. gadā Stendāla balvu.

Bulenžē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs izcīnīja bronzas medaļu paukošanā ar floreti. Savukārt 1912. gadā Stokholmas olimpiskajās spēles viņš piedalījās mākslas sacensībās, literatūras sadaļā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Marsels Bulenžē (Olympics profils) 
 Marsels Bulenžē (Olympedia profils) 
 Marsels Bulenžē (Sports Reference profils) 

1873. gadā dzimušie
1932. gadā mirušie
Francijas paukotāji
Francijas rakstnieki
Francijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Francijas sportisti 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Mākslas sacensību pārstāvji 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Paukotāji 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki paukošanā
Francijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Ronijs Helstrems

Ronijs Helstrems (, dzimis , miris ) bija Zviedrijas futbolists. Spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis Zviedrijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā, no 1966. līdz 1984. gadam, pārstāvējis Zviedrijas komandu Hammarby un Vācijas komandu 1. FC Kaiserslautern. Helstrems tiek uzskatīts par vienu no 70. gadu labākajiem vārtsargiem. 1971. nu 1978. gadā ticis atzīts par Zviedrijas gada futbolistu.

Zviedrijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1968. līdz 1980. gadam, kopumā aizvadot 77 mačus. Piedalījies 1970., 1974. un 1978. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Individuālie sasniegumi

 Zviedrijas gada futbolists: 1971, 1978

Ārējās saites 

1949. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Skones lēnē dzimušie
Plēsoņa (filma)

"Plēsoņa" () ir 1987. gada ASV zinātniskās fantastikas spraiga sižeta filma. Filmas režisors ir Džons Maktīrnans, scenārija autori ir brāļi Džims un Džons Tomass. Šī ir pirmā filma "Plēsoņas" filmu sērijā. Galvenajā lomā ir Arnolds Švarcenegers, kas atveido paramilitāru elites glābšanas vienības līderi, kam jāizglābj ķīlnieki no partizānu teritorijas Centrālamerikas lietus mežos, kur viņi sastopas ar nāvējošo Plēsoņu (Kevins Pīters Holls), prasmīgu, tehnoloģiski attīstītu citplanētieti, kas uzsācis viņu medības.

Filmas scenārijs sarakstīts jau 1984. gadā ar darba nosaukumu "Mednieks" (Hunter). Filmēšana norisinājās 1986. gadā no marta līdz jūnijam. Plēsoņas tēlu veidoja Stens Vinstons. Filmas pirmizrāde ASV norisinājās . Filmas pasaules kases ieņēmumi ir  ASV dolāru. Sākotnējās kritiķu atsauksmes bija pretrunīgas, tomēr mūsdienās filma tiek uzskatīta par spraiga sižeta žanra kino klasiku.

Filmas labie kases ieņēmumi rosināja franšīzes izveidošanu, kurā ietilpst filmas, romāni, komiksi, videospēles un rotaļlietas. Filmai ir trīs tiešie turpinājumi: "Plēsoņa 2" (Predator 2, 1990), "Plēsoņas" (2010) un "Plēsoņa: Atjaunots" (The Predator, 2018), kā arī paredzētais prikvels Prey (2022). Sajaucoties ar "Svešo" filmu sēriju izveidojusies filmu sērija "Svešie pret Plēsoņu", kurā ietilpst filmas "Svešie pret Plēsoņu" (2004) un "Svešie pret Plēsoņu 2" (Aliens vs. Predator: Requiem, 2007).

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gada filmas
ASV filmas
20th Century Fox filmas
Sēža

Sēža ir detaļu salāgojuma veids, kuru nosaka iegūtā spēle vai uzspīlējums. Salāgojums ir kustīgs vai nekustīgs savienojums starp divām detaļām, viena no kurām ir ar aptveramu virsmu un otra — ar aptverošu. Aptveramās virsmas nosacīti sauc par vārpstām, aptverošās — par urbumiem. Tiek izšķirtas triju veidu sēžas: sēža ar spēli, sēža ar uzspīlējumu, pārejas sēža.
Mašīnbūve
Mehānismu detaļas
Apoi bērzs

Apoi bērzs () ir bērzu dzimtas suga, kura ir endēmiska Hokaido salā.

Apraksts 
Apoi bērzs ir vasarzaļš, līdz 1 m augsts stipri sazarots krūms. Jaunie zari ar daudziem sveķainiem dziedzeriem un matiņiem. Lapas olveida, plati olveida vai gandrīz apaļas, 1,5 - 4 cm garas, 1-3 cm platas, galotne smaila, pamats noapaļots, malas nevienādi asi zobainas. Jaunās lapiņas ar zīdainiem matiņiem, vēlāk gandrīz kailas, matiņi tikai uz dzīslām, tumši zaļas, spīdīgas. Sievišķās spurdzes stāvas, ieapaļs vai īsi cilindriskas, 1-3 cm garas, ar īsu kātiņu.

Ārējās saites

Atsauces 

Bērzi
Ribainais bērzs

Ribainais bērzs () ir bērzu dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Krievijas Tālajos Austrumos, Mandžūrijā un Ziemeļkorejā.

Apraksts 
Ribainais bērzs ir vasarzaļš, līdz 30 m augsts koks. Miza gaiši dzeltena, dzeltenpelēka vai dzeltenbrūna, atslāņojas plānās plēksnēs. Jaunie dzinumi mataini. Zari ar retiem, sveķainiem dziedzerīšiem. Lapas gandrīz ādainas, olveida līdz iegareni olveida, ar gari nosmailotu galotni un noapaļotu vai sirdsveida pamatu, ar smalki divkārt zāģzobainām malām, 5-8 cm garas. Jaunās lapas abpusēji matainas, nobriedušas virspusē tumši zaļas, ar retiem matiņiem, apakšpusē gaišākas, ar izklaidus dziedzerīšiem un matiņiem uz dzīslām. Sievišķās spurdzes ar īsu kātiņu, eliptiskas vai ieapaļi olveida, 1,2-1,5 cm garas.

Ārējās saites

Atsauces 

Bērzi