joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nilss Līdholms

Nilss Ēriks Līdholms (, dzimis , miris ) bija zviedru futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā.

Karjera 
Savu karjeru iesācis Zviedrijas komandās Valdemarsviks IF, IK Sleipner un IFK Norrköping. Tomēr vislabāk Līdholms ir pazīstams, spēlējot Itālijas komandā AC Milan. Līdholms spēlēja Milan komandā no 1949. gada līdz 1961. gadam. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem Milan un Zviedrijas spēlētājiem, kā arī vienu no labākajiem spēlētājiem pēckara periodā. Milan komandā viņš ieguva iesauku "Il Barone" (barons). Kopā ar Milan komandu Līdholms izcīnīja četrus Itālijas A sērijas titulus.

Zviedrijas futbola izlases sastāvā Līdholms palīdzēja izlasei izcīnīt zelta medaļas 1948. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 36 gadu vecumā viņš bija komandas kapteinis 1958. gada FIFA Pasaules kausā, kurā Zviedrija savās mājās sasniedza finālu, kurā piekāpās tikai Brazīlijai. Līdholms guva spēles pirmos vārtus, kas viņu padara par vecāko spēlētāju, kas ir guvis vārtus Pasaules kausa finālspēlē.

Pēc savas spēlētāja karjeras beigām viņš kļuva par Milan komandas trenera asistentu, bet 1963. gadā jau par galveno treneri. Vēlāk bijis arī vairāku citu Itālijas klubu treneris, kā Verona, Monza, Varese, Fiorentina un Roma.

20. gadsimta beigās, Zviedrijas lielākā laikraksta Aftonbladet lasītāji, Līdholmu atzina par tūkstošgades labāko zviedru spēlētāju.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
IFK Norrköping

 Allsvenskan: 1946–47, 1947–48

Milan

 Itālijas Serie A: 1950–51, 1954–55, 1956–57, 1958–59
 Latin Cup: 1950–51, 1955–56

Zviedrija

 Vasaras olimpiskajās spēles zelta medaļa: 1948

Trenera karjera 
Varese

 Itālijas Serie B: 1969–70

Milan

 Itālijas Serie A: 1978–79

Roma

 Itālijas Serie A: 1982–83
 Coppa Italia: 1979–80, 1980–81, 1983–84

Atsauces

Ārējās saites 

1922. gadā dzimušie
2007. gadā mirušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
Zviedrijas futbola treneri
AC Milan spēlētāji
AC Milan treneri
1948. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Roberts Šterns

Roberts Šterns (1884—1943) bija latviešu skolotājs, mākslinieks un rakstnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1884. gada 4. februārī Liepājā hernhūtiešu sludinātāja Friča Šterna piecu bērnu ģimenē. Mācījās Liepājas Augenberga elementārskolā, pēc tam Liepājas pilsētas skolā, līdztekus mācījās vijoļspēli un mūzikas teoriju pie koncertmeistara Veisborna (1900—1904), tad glezniecību Penzas mākslas skolā (1905—1909).

Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par zīmēšanas skolotāju Voldemāra Maldoņa ģimnāzijā. 1914. gadā piedalījās 4. latviešu mākslas veicināšanas biedrības izstādē, laikrakstā "Līdums" iespiesta viņa pirmā kritika par šo izstādi. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, kur strādāja par zīmēšanas skolotāju. 1918. gadā atgriezās Latvijā, Latvijas brīvības cīņu laikā iestājās 6. Rīgas kājnieku pulkā.
1919. gadā Roberts Šterns bija Rīgas Valsts tehnikuma zīmēšanas skolotājs, viens no Latvijas neatkarīgo mākslinieku vienības dibinātājiem. Divus gadus viņš bija laikraksta "Rīts" mākslas kritiķis, vēlāk publicēja rakstus par mākslu un recenzijas žurnālā "Ritums", laikrakstos "Brīvā Zeme" (1919—1934) un "Jaunākās Ziņas".

1920. gadā viņš kopā ar Latviešu Jaunatnes Savienības priekšnieku skolotāju K. Šopu un ģimnāzijas direktoru J. Lapiņu nodibināja Latvijas Tautas universitāti.
No 1923. līdz 1926. gadam Roberts Šterns studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Vilhelma Purvīša Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcā, 1930. gadā absolvēja Jāņa Roberta Tilberga figurālās glezniecības meistardarbnīcu.
Roberta Šterna darbi eksponēti 1939. gada Lībekas un Lježas jūras skatu izstādēs.
Miris 1943. gada 15. maijā Rīgā.

Darbi 

 "Aforismi. Paradoksi. Līdzības" (1914),
 "Ievads metodiskā zīmēšanā",
 "Janis Rozentāls",
 "Laba, gudra, skaista dzīve" (1939).

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (1938).

Atsauces 

1884. gadā dzimušie
1943. gadā mirušie
Latviešu mākslinieki
Latvijas gleznotāji
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Zoltāns Cibors

Zoltāns Cibors (, dzimis , miris ) bija ungāru futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā.

Savas karjeras sākumā pārstāvējis vairākus Ungārijas klubus, tai skaitā Ferencváros un Budapest Honvéd. Pēc 1956. gada Ungārijas revolūcijas Cibors pārcēlās uz Spānijas komandu Barcelona. 1961. gadā viņš pievienojās citam Barselonas klubam RCD Espanyol. Savas karjeras beigās nedaudz spēlējis FC Basel, FK Austria Wien un Primo Hamilton.

50. gados bijis viens no Ungārijas futbola izlases līderiem. Kopā ar izlasi sasniedzis 1954. gada FIFA Pasaules kausa finālu, kurā Ungārija piekāpās Rietumvācijai.

Sasniegumi 
Ferencváros TC

 Ungārijas čempions: 1949

Honvéd

 Ungārijas čempions: 1954, 1955

Barcelona

 La Liga: 1958–59, 1959–60
 Starppilsētu gadatirgus kauss: 1958–60

Ungārija

 Vasaras olimpiskās spēlēs zelta medaļa: 1952

Ārējās saites 

1929. gadā dzimušie
1997. gadā mirušie
Šomoģas meģē dzimušie
Ungārijas futbolisti
Ungārijas izlases futbolisti
AS Roma spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
RCD Espanyol spēlētāji
FC Basel spēlētāji
1952. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1954. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Žuzē Altafīni

Žuzē Žuau Altafīni (, dzimis ), pazīstams arī kā "Macola" (savas karjeras sākumā viņš līdzinājās leģendārajam itāļu futbolistam Valentino Macolam), ir bijušais Brazīlijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā.

Karjera 
Savu karjeru Altafīni iesāka Brazīlijas komandā Sanpaulu "Palmeiras". Tomēr savus vislielākos panākumus viņš ieguva Itālijas komandā AC Milan. Vēlāk spēlējis Itālijas komandās SSC Napoli un Juventus, bet karjeras noslēgumā spēlējis Šveicē.

Altafīni bija ļoti rezultatīvs uzbrucējs. Vairāk nekā 50 gadus viņam piederēja visvairāk gūto vārtu rekords vienā Eiropas kausa sezonā. 1962–63. gada sezonā viņš guva 14 vārtus. Ar 216 vārtiem, viņš ir arī ceturtais visu laiku labākais vārtu guvējs Itālijas Serie A (dalīti ar Džuzepi Mecu).

Starptautiskā līmenī viņš pārstāvēja gan Brazīlijas, gan Itālijas futbola izlasi. Ar Brazīliju uzvarējis 1958. gada FIFA Pasaules kausā, bet ar Itāliju viņš piedalījās 1962. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Milan

 Itālijas Serie A: 1958–59, 1961–62
 Eiropas kauss: 1962–63

Juventus

 Itālijas Serie A: 1972–73, 1974–75

Brazīlija

 FIFA Pasaules kauss: 1958

Individuālie sasniegumi

 Itālijas Serie A labākais vāŗtu guvējs: 1960–61
 Eiropas kausa labākais vārtu guvējs: 1962–63

Atsauces

Ārējas saites 

1938. gadā dzimušie
Sanpaulu štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
AC Milan spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Valentīno Macola

Valentīno Macola (, dzimis , miris ) bija itāļu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā.

Macolas divi dēli Sandro un Feručio arī bija futbolisti.

Karjera 
Savu karjeru sācis vairākās Itālijas amatieru komandās. 1939. gadā viņš pievienojās Venezia. Kopā ar Venezia viņš 1941. gadā izcīnīja Coppa Italia. 1942. gadā Macola pārcēlās uz Torino. Viņš bija komandas kapteinis simbols komandai, kura 40. gadu otrajā pusē tika uzskatīta par vienu no pasaules spēcīgākajām. Macola kopā ar komandu izcīnīja piecus Itālijas Serie A titulus.

Pārstāvējis Itālijas futbola izlasi, kur divus gadus viņš bija arī kapteinis.

Nāve 
, 30 gadu vecumā Macola, kopā ar pārējo Torino komandu, gāja bojā aviokatastrofā.

Sasniegumi 
Venezia

 Coppa Italia: 1940–41

Torino

 Itālijas Serie A: 1942–43, 1944–45, 1946–47, 1947–48, 1948–49
 Coppa Italia: 1942–43

Individuālie sasniegumi

 Itālijas Serie A labākais vārtu guvējs: 1946–47

Atsauces

Ārējās saites 

1919. gadā dzimušie
1949. gadā mirušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Torino F.C. spēlētāji
Sējas muiža

Sējas muiža (agrāk ) bija muiža Krimuldas pagastā (tagadējā Sējas pagastā) Livonijas Rīgas apriņķī.

Vēsture 
1567. gadā muižu iegādājās Johans Cēge (Zöge). Sējas muižas latviskais nosaukums cēlies no saimnieka uzvārda. Pašreizējā izpostītā muižas ēka tika uzcelta 1766. gadā. No 1751. gada līdz Latvijas agrārajai reformai 1920. gados muiža piederēja Duntenu dzimtai, kas bija saistīta ar pazīstamo Minhauzenu dzimtu. Hieronīms Kārlis Frīdrihs fon Minhauzens vairākus gadus pavadīja Livonijā un 1744. gadā apprecējās ar barona fon Duntena meitu Jakobīni fon Duntenu. 1883.—1885. gadā muiža tika pārbūvēta, to papildināja ar neogotikas rotājumiem un padarīja par pieticīgu savrupmāju.

Tā kā grāfam bija rezidences arī Duntē (Ruthern), Mūrmuižā (Muremoise), Skultē un Vācijā, viņa prombūtnes laikā galvenais muižā bijis muižkungs Tors, vēlāk muižkungs Apsītis un vagars Eduards Siliņš.

Pēc tam, kad Latvijas valsts agrārās reformas rezultātā konfiscēja muižu fon Duntenu ģimenei, zemes īpašums tika sadalīts mazākās daļās un muižas ēkā izveidoja klubu. Padomju Latvijā no 1963. līdz 1968. gadam muižas ēkā bija kolhoza "Komunārs" klubs un kantoris, kā arī bibliotēka. 1990. gadu sākumā muižā vēl darbojās kolhoza "Boļševiks" 2. iecirkņa kantoris. Pašlaik ēka ir stipri nolaista un atrodas drupu stāvoklī.

Galvenās muižas ēkas drupām blakus ir arī Sējas ozols, klēts un 19.-20. gadsimtu mijā celts ūdenstornis.

Ēka 
Sējas muižā bija 22 istabas, to starpā lielā zāle, rozā zāle un zilā zāle, saimnieces istaba, sulaiņu istaba, zābaku istaba kurā laboja un gatavoja apavus un citas telpas. Ēdamzālē uz griestiem rotājumi saturēja zilu fonu, uz kura attēlotas bezdelīgas lidojumā.

Arheoloģija 
Sējas muižas apkārtnē, Murjāņu senkapos, atrastas paliekas no senas akmens šķirstu kapu kultūras.

Atsauces 

Saulkrastu novads
Sējas pagasts
Muižas Latvijā
Koordinātas Vikidatos
Robs Svairs

Roberts Svairs-Tompsons (, dzimis ), ir austrāliešu-britu mūziķis, dīdžejs, ierakstu producents, skaņas dizainers, audio inženieris, dziesmu autors, komponists un dziedātājs. Viņš vislabāk pazīstams kā viens no grupas Pendulum dibinātājiem un dalībniekiem, kā arī dibinātājs un viens no dueta Knife Party dalībniekiem.

Austrālijas mūziķi
Apvienotās Karalistes mūziķi
Tarrakonas Spānija

Tarrakonas Spānija () bija viena no trim romiešu provincēm Pireneju pussalā, kas veidoja Romiešu Spāniju no 1. gadsimta pr.Kr. līdz 3. gadsimtam. Provinces galvaspilsēta bija Tarrakona ().

Šajā provincē iekļāvās Pireneju pussalas Vidusjūras austrumu piekraste, Baleāru salas, kā arī pussalas ziemeļu un ziemeļrietumu Atlantijas piekraste. Dienvidos province robežojās ar Bētikas provinci, bet dienvidrietumos ar Luzitānijas provinci.

Vēsture 
Pēc Kantabrijas kariem 29—19 gados pr.Kr. visi Pireneji nonāca Romas varā. Kantabri bija pēdējā tautība, kas vēl bija saglabājusi neatkarību.

Tarrakonas Spānijas province tika izveidota Tuvās Spānijas (), Galēkijas () un Tālās Spānijas () daļas provinču vietā 27. gadā pr.Kr. imperatora Augusta Oktaviāna provinču reformas laikā. Tā ieguva imperatora provinces statusu, atšķirībā no divām pārējām Pireneju provincēm, kas palika senāta kontrolē. Province tika sadalīta septiņos tiesu apgabalos: Tarrakona, Jaunā Kartāga, Cēzarauguta, Klūnija, Lukusaugusta, Asturika Augusta un Brakara Augusta.

60. gadā par Tarrakonas Spānijas prokuratoru kļuva Servijs Sulpicijs Galba. 68. gadā viņš pievienojās Vindeksa sacelšanās kustībai, bet pēc Vindeksa nāves un imperatora Nerona pašnāvības pats kļuva par imperatoru.

73. gadā par Tarrakonas Spānijas prokuratoru tika iecelts Plīnijs Vecākais. Imperators Karakalla no Tarrakonas Spānijas atdalīja Antonina Jaunās Tuvās Spānijas provinci, kas dienvidos robežojās ar Douru upi un bija izvietota pussalas ziemeļrietumu daļā. Par tās eksistenci ir zināms vienīgi no uzrakstiem. Visdrīzāk 3. gadsimta 30. gados šī province tikai likvidēta.

Pēc Diokletiāna 293. gada reformas province tika sadalīta trijās daļās: Galēkijā (), Kartagēnikā () un Tarrakonikā ().

Tarrakonas Spāniju Roma zaudēja 5. gadsimta sākumā vestgotu iebrukuma rezultātā, kad tajā pat laikā sākās basku un kantabru sacelšanās. Rezultātā Tarrakonas Spānijas teritorijā izveidojās Vestgotu karaliste.

Ekonomika 
Romiešu iebrukums Tarrakonas Spānijas teritorijā ļāva tiem izmantot šo zemi derīgo izrakteņu ieguvē. Šeit tika iegūti dažādi metāli, īpaši zelts, alva un sudrabs. Šeit ieguva arī cinobru (dzīvsudraba rūda), vizlu un marmoru. Lasmedulas aluvialā zelta raktuves rāda, ka romiešu inženieri izstrādāja atradnes lielos mērogos, izmantojot līdz pat 48 km garus akveduktus, lai pievadītu apkārtējos kalnos ūdeni. Laižot pāri mīkstiem iežiem ātras ūdens straumes viņi ar hidrauliskām metodēm (Ruina montium) ieguva lielu zelta daudzumu. Kad virszemes zelta iegulas izsīka, viņi izsekoja zelta iegulām pazemes tuneļos un izmantoja dedzināšanu, lai saskaldītu daudz cietākas zeltu saturošās rūdas. Plīnijs Vecākais savās atskaitēs parādīja metodes, kādas tika izmantotas Spānijā, domājams, pamatojoties uz saviem personīgajiem novērojumiem.

Bez derīgajiem izrakteņiem šeit gatavoja vīnu un olīveļļu, kā arī eksportēja koksni.

Tarrakonas Spānijas pilsētas 

Senās Romas provinces
Spānijas vēsture
2021. gada Rēzeknes novada domes vēlēšanas

2021. gada Rēzeknes novada domes vēlēšanas notika  2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Rēzeknes novada domē tika ievēlēti 19 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 8 kandidātu saraksti, kas kopā sastāv no 162 kandidātiem.

Rēzeknes novadā, tāpat arī Varakļānu novadā, notika ārkārtas vēlēšanas, vēlāk nekā citur Latvijā, saistībā ar Varakļānu novada izveidi.

Balsošanas sistēma 
Latvijas Pašvaldības domes vēlēšanu likums nosaka, ka pašvaldības tiek ievēlētas vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera—Senlagē metodes. Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, jūnija pirmajā sestdienā, bet Saeimai ir tiesības pieprasīt ārkārtas vēlēšanas. Ja notiek ārkārtas vēlēšanas un līdz iepriekšējās domes termiņa beigām ir vairāk par diviem mēnešiem, bet mazāk par diviem gadiem, tad domi ievēl uz pagarinātu laiku — līdz aiznākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām, savukārt ja ir vairāk par diviem gadiem, tad uz saīsinātu laiku — līdz nākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām.

Novada domē tiek ievēlēti 19 deputāti, ja iedzīvotāju skaits administratīvajā teritorijā ir no 30 001 līdz 60 000.

Tiesības piedalīties Rēzeknes novada domes vēlēšanās ir Latvijas un citu Eiropas Savienības (ES) dalībvalstu pilsoņiem, sākot no 18 gadu vecuma, kuriem ir reģistrēta dzīvesvieta Rēzeknes novada administratīvajā teritorijā 90 dienas pirms vēlēšanu dienas, vai kuriem Rēzeknes novada administratīvajā teritorijā pieder nekustamais īpašums. Lai apliecinātu vēlētāja identitāti jānorāda derīga ES pilsoņa pase vai personas apliecība (eID karte).

Kandidātu saraksti 
 tika izlozēti sarakstu kārtas numuri.

Ievēlētie deputāti 
Vēlēšanu rezultāti tiks uzzināti pēc visu vēlētāju balsu saskaitīšanas, un ievēlēto deputātu saraksts bija pieejams pēc vēlēšanu rezultātu apstiprināšanas.

Atsauces

Ārējās saites 
 Kandidātu saraksti
 Vēlētāju aktivitāte
 Vēlēšanu rezultāti
 Ievēlēto deputātu saraksts

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
Toletums

Toletums () ir sena romiešu pilsēta Spānijā, valsts centrālajā daļā, kas Romas impērijas laikā atradās Tarrakonas Spānijas provincē. Pēc Diakletiāna reformas tā pārgāja Kartagēnikas () provincē. Mūsdienās šī pilsēta saucas Toledo.

Vēsture 
Toletumu piemin romiešu vēsturnieks Līvijs kā "urbs parva, sed loco munita" (neliela, bet nocietināta pilsēta). Romiešu karavadonis Marks Fulvijs Nobiliors 193. gadā pr.Kr. piedalījās kaujā netālu no pilsētas ar ķeltu cilšu konfederāciju, kas apvienoja vakejus, vetonus un ķeltibērus, un, tos uzvarot, saņēma gūstā ķēniņu Hilermusu. Tajā laikā Toletums bija karpentāņu cilts pilsēta un Karpentānijas reģiona daļa. Pēc teritorijas iekarošanas pilsēta tika iekļauta Romas impērijas sastāvā kā civitas stipendiaria, t.i. pakļauta nepilsoņu pilsēta, bet Flāviju laikā tā ieguva municipalitātes statusu. Ar šo statusu pilsētas pārvaldītāji (arī karpentāņi) ieguva romiešu pilsonību, lai varētu turpināt valsts dienestu, un baudīt romiešu tiesības. Apmēram šajā laikā Toletumā tika uzbūvēti romiešu cirks, pilsētas aizsargmūris, publiskās pirtis (termas) un pilsētas ūdensapgādes sistēma ar cisternām.

Toletuma romiešu cirks bija viens no lielākajiem Spānijā. Sacensības ar divričiem tika rīkotas tikai romiešu svētku laikā, kā arī pēc privātpersonu pasūtījuma, lai nosvinētu savas karjeras sasniegumus. Uz akmens fragmenta uzraksta bija pierakstītas cirka sacensības, kuras apmaksājis kāds pilsonis, lai atzīmētu savu iekļūšanu sevirātā (sava veida priesterība), kas dod augstu sabiedrisko statusu. Arheologi atrada arī īpašu vietu, sauktu kurulis, kuru pilsētas elite izmantoja cirka sacensību apmeklēšanai. Cirks iekļāva 15 000 skatītāju vietu.

Romas impērijas laikā Toletums nekad nebija ne provinces galvaspilsēta, ne arī juridiskais konvents, taču pilsētas nozīme pieauga vēlajā antīkajā laikā. Ir liecības, ka lielas privātmājas (domus) pilsētas mūru iekšpusē tika paplašinātas, bet vairākas lielas villas 3. un 4. gadsimtā tika uzceltas uz ziemeļiem no pilsētas. Cirka sacensības tika rīkotas līdz 4. gadsimta beigām un 5. gadsimta sākumam. Arī tas liecina par aktīvu pilsētas dzīvi un pastāvīgu mecenātismu no bagātās elites puses. 

400. gadā Toletumā tika sasaukts baznīcas koncils, lai pārrunātu konfliktu ar priscilliānismu, kuru vēlāk pasludināja par herēzi.

Pēc pirmajiem ģermāņu iebrukumiem vecie mūri aizsardzības nolūkos tika pārbūvēti. Neskatoties uz to 411. gadā, pateicoties savām militārajām prasmēm un kavalērijai, pilsētu ieņēma alāni, kurus, savukārt, 418. gadā uzveica vestgoti. Vēlāk tie Toletumu pasludināja par Vestgotu karalistes galvaspilsētu.

Atsauces 

Spānijas vēsture
Senās Romas pilsētas
DNS replikācija

Molekulārajā bioloģijā DNS replikācija ir bioloģisks process, kura rezultātā no vienas oriģinālās DNS molekulas rodas divas identiskas replikas. DNS replikācija sastopama visos dzīvajos organismos, būdama svarīga daļa bioloģiskajā iedzimtībā. Process ir svarīga daļa šūnas dalīšanas augšanas posmā un, kad nepieciešams atjaunot šūnu, tas arī nodrošina, ka katrai šūnai ir sava DNS kopija. Šūnai piemīt unikāla dalīšanās īpašība, kas padara DNS replikāciju svarīgu.

DNS ir veidots no dubultās spirāles, kas satur komplementāras molekulas. Dubultā spirāle raksturo izskatu dubulto molekulu DNS, kura ir veidots no divām virknēm, kas veidojas viena otrai pretējos virzienos un, vērpjoties kopā, veido formu. DNS replikācijas procesā šīs virknes tiek atdalītas. Katra virkne no oriģinālās DNS molekulas tad ir kā parags tās komplementārās molekulas veidošanā, process, kuru sauc par puskonservatīvo replikāciju. Puskonservatīvas replikācijas rezultātā jauna spirāle būs izveidota no oriģinālas DNS virknes, kā arī no jaunām molekulām. Tad šūnu pašpārbaude pārbauda DNS repliku un izlabo kļūdas, kas nodrošina gandrīz perfektu DNS replikāciju.

Ārējās saites 

DNS replikācija
Šūnu procesi
Molekulārā bioloģija
Nepabeigti raksti par bioloģiju
Endijs Garsija

Andress Arturo Garsija Menendess (, dzimis ) ir Kubā dzimis ASV aktieris un režisors. Pirmā Garsijas nozīmīgā loma bija Braiena De Palmas filmā "Neaizskaramie" (1987), kopā ar Kevinu Kostneru, Šonu Koneriju un Robertu De Niro. Vēlāk viņš piedalījās tādās filmās kā Stand and Deliver (1988) un "Dienesta izmeklēšana" (Internal Affairs, 1990). Garsijam bija galvenā loma Frānsisa Forda Kopolas filmā "Krusttēvs 3" (1990), kur viņš attēloja Vinsenu Mančīni. Par savu sniegumu, viņš tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā. Viņš turpināja piedalīties Holivudas filmās, kā "Varonis" (Hero, 1992), "Kad vīrietis mīl sievieti" (When a Man Loves a Woman, 1994) un Desperate Measures (1998).

2000. gadā viņš producēja, kā arī pats piedalījās HBO televīzijas filmā For Love or Country: The Arturo Sandoval Story (2000), par ko viņš saņēma Emmy balvas un Zelta globusa balvas nominācijas. Garsija piedalījās Stīvena Soderberga filmā "Oušena banda" (2001), kā arī tā turpinājumos — "Oušena ducis" (2004) un "Oušena velna ducis" (2007). 2005. gadā Garsija režisēja filmu The Lost City (2005), kurā piedalījās viņš pats, Dastins Hofmans un Bills Marijs. Vēlāk piedalījies filmās "Ņujorka, es tevi mīlu" (New York, I Love You, 2008), City Island (2009), At Middleton (2013), "Nogalināt ziņnesi" (Kill the Messenger, 2014), "Supervētra" (2017), "Mamma Mia! Mēs atkal esam klāt (2018), "Grāmatu klubiņš" (Book Club, 2018) un "Narkokurjers" (The Mule, 2018).

Ārējās saites 

1956. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
Bills Pulmans

Viljams Pulmans (, dzimis ) ir ASV aktieris.

Pulmans kino debitēja 1986. gadā ar filmu Ruthless People. Vēlāk viņš ir piedalījies tādās filmās kā "Kosmiskās olas" (Spaceballs, 1987), The Accidental Tourist (1988), "Bezmiegs Sietlā" (1993), "Kamēr tu gulēji" (1995), "Kaspers" (1995), "Neatkarības diena" (1996), "Ceļš uz nekurieni" (1997) un "Leikplesida" (Lake Placid, 1999). Piedalījies arī seriālos, kā 1600 Penn (2012—2013) un The Sinner (2017—).

Ārējās saites 

1953. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Gajs Pīrss

Gajs Edvards Pīrss (, dzimis ) ir Anglijā dzimis austrāliešu aktieris, dziedātājs un mūziķis.

Savu aktiera karjeru Pīrss sāka austrāliešu seriālā "Kaimiņi" (Neighbours). Pirmā lielā Pīrsa loma bija filmā The Adventures of Priscilla, Queen of the Desert (1994), kā arī pēcāk veiksmīgi piedalījies tādās filmās kā "Losandželosa konfidenciāli" (1997), "Memento" (2000) un "Laika mašīna" (The Time Machine, 2002). Vēlāk Pīrss piedalījās Ketrinas Bigelovas filmā "Sapieris" (2008), filmā "Ceļš" (The Road, 2009), Toma Hūpera filmā "Karaļa runa" (2010), Ridlija Skota filmās "Prometejs" (2012) un "Svešais: Covenant" (Alien: Covenant, 2017), Marvel filmā "Dzelzs vīrs 3" (2013) un vēsturiskajā filmā "Marija — Skotijas karaliene" (2018).

2011. gadā Pīrss piedalījās HBO seriālā "Mildreda Pīrsa" (Mildred Pierce, 2011), par ko viņš saņēma Emmy balvu, kā arī tika nominēts Zelta globusa balvai un Ekrāna aktieru ģildes balvai.

Ārējās saites 

1967. gadā dzimušie
Kembridžšīrā dzimušie
Angļu kinoaktieri
Austrāliešu kinoaktieri
Austrāliešu dziedātāji
Austrāliešu mūziķi
Emmy balvas ieguvēji
Dzimuši slepkavas

"Dzimuši slepkavas" () ir 1994. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors ir Olivers Stouns. Filmā galvenās lomas attēlo Vudijs Harelsons, Džuljeta Lūisa, Roberts Daunijs jaunākais, Tomijs Lī Džonss un Toms Saizmors. Filma ir balstīta uz Kventina Tarantīno scenāriju.

Filma ir stāsts par diviem cilvēkiem ar traumatiskām bērnībām — Mikiju (Harelsons) un Meloriju (Lūisa). Abi kļūst par mīlniekiem un masu slepkavām, bet masu mediji viņus bezatbildīgi slavina.

Filma tika izdota . Tā tika izrādīta Venēcijas kinofestivālā. Filma bija finansiāli veiksmīga, nopelnot vairāk nekā 50 miljonus ASV dolāru, savukārt kritiķu viedokļi bija dažādi. Daži kritiķi slavēja scenāriju, aktierspēli un humoru, kamēr citi uzskatīja filmu par pārāk vardarbīgu.

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gada filmas
ASV filmas
Olivera Stouna filmas
Kenedija slepkavām pa pēdām

"Kenedija slepkavām pa pēdām" () ir 1991. gada vēsturisks politiskais trilleris, kura režisors ir Olivers Stouns. Filmā galvenās lomas atveido Kevins Kostners, Kevins Beikons, Tomijs Lī Džonss, Lorija Metkalfa, Gērijs Oldmens, Maikls Rokers, Džerijs Sanderss, Sisija Speiseka un Donalds Saterlends.

Filma ir balstīta uz Džima Gerisona grāmatu On the Trail of the Assassins (1988) un Džima Marsa grāmatu Crossfire: The Plot That Killed Kennedy (1989).

Filma ir par Ņūorleānas apgabala prokuroru Džimu Gerisonu (Kevins Kostners), kurš saviem spēkiem izmeklēja atentātu pret Džonu Kenediju 1963. gadā un īsto vainīgo piesegšanu. Viņš iesniedz apsūdzību pret uzņēmēju Kleju Šovu (Tomijs Lī Džonss) par viņa iespējamo līdzdalību sazvērestībā.

Filma izdošanas brīdī saņēma daudz kritikas no amerikāņu laikrakstiem, kas apsūdzēja Stounu vēsturisko faktu sagrozīšanā, tai skaitā, ka pats Kenedija viceprezidents un vēlāk prezidents Lindons Džonsons, bija daļa no valsts apvērsuma nogalināt Kenediju. Neskatoties uz to, filma saņēma augstu kritiķu vērtējumu, īpaši izceļot Stouna režiju, aktieru spēli, mūziku, montāžu un kinematogrāfiju. "Kenedija slepkavām pa pēdām" kopumā nopelnīja vairāk nekā 205 miljonus ASV dolārus, kas to padara par 6. ienesīgāko filmu 1991. gadā.

"Kenedija slepkavām pa pēdām" nopelnīja astoņas Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas, tostarp labākā filma, labākais režisors un labākais aktieris otrā plāna lomā (Džonss), bet ieguva divas — labākais operatora darbs un labākā montāža. Šī ir pirmā no trīs Stouna filmām par kādu no ASV prezidentiem. Tai sekoja filma "Niksons" (Nixon, 1995) ar Entoniju Hopkinsu galvenajā lomā un "W." (W., 2008) ar Džošu Brolinu.

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gada filmas
ASV filmas
Warner Bros. filmas
Olivera Stouna filmas
Šāvēji 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Šajā uzskaitījumā apkopoti sportisti, sporta šāvēji, kuri startēja šaušanas sacensībās 1900. gada vasaras olimpiskajās sacensībās Parīzē. Sacensības tika aizvadītas no 1900. gada 15. jūlija līdz 5. augustam un tajās startēja kopā startēja 72 sportisti no 8 pārstāvētajām valstīm (visi vīrieši). Sportisti varēja startēt 8 "olimpiskajās disciplīnās.

Lielākā daļa no sportistiem, 37 sportisti, pārstāvēja Franciju. Pirmoreizi šaušanas sacensībās olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta Beļģija, Nīderlande, Norvēģija un Rumānija. No visiem sportistiem, tikai divi sportisti ― dānis Vigo Jensens un britu sportists Sidnijs Merlins ― bija startējuši iepriekšējās 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Savukārt Francijas sportists Leons Moro startēja visās 8 "oficiālajās" šaušanas disciplīnās.

Sportistu uzskaitījums

Citi sportisti "neolimpiskajās disciplīnās"

Pārstāvētās valstis un sportistu skaits

Atsauces

Ārējās saites 
 Šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (Sports Reference) 
 Šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (Olympedia) 
 Šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (Olympics) 
   Retrieved 2 March 2006.
 

Šāvēji

 
1900
SpaceX CRS-23

SpaceX CRS-23 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Cargo Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services 2 (CRS-2) programmā. Cargo Dragon orbītā tika palaists 2021. gada 29. augustā; nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 1. oktobrī.

CRS-23 lidojumam tika izmantota Cargo Dragon kapsula C208, kas jau pabijusi kosmosā 2020. gada decembrī (SpaceX CRS-21). Nesējraķetei tika izmantota pirmā pakāpe (sērijas numurs B1061), kas bija lidojusi trīs reizes (palaižot Crew-1, Crew-2 un SXM-8).

Derīgā krava 
Cargo Dragon kopējā kravas masa augšupceļā bija 1957 kg.
Hermētiskais nodalījums bija piepildīts ar 2207 kg kravas (kopā ar iepakojumu). Transportkuģa hermētiskajā sekcijā bija: zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (1046 kg), mantas un pārtika apkalpei (480 kg), stacijas rezerves daļas un aprīkojums amerikāņu segmentam (338 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (69 kg), krava Krievijas segmentam (24 kg).

Kravā bija nanopavadoņi (PR-CuNaR2, CAPSat, SPACE HAUC, Amber IOD-3), ko paredzēts palaist brīvā lidojumā no palaišanas iekārtas NRCSD, un nanopavadoņi (Binar-1, CUAVA-1, Maya-3, Maya-4), ko paredzēts palaist iekārtas J-SSOD.

Nehermētiskā kravas sekcija šoreiz bija tukša.

No stacijas atpakaļ uz zemi tika nogādāta 2,1 tonna kravas. Tajā bija zinātnisko pētījumu paraugi, kā arī bojātas vai atkārtoti izmantojamas iekārtas.

Lidojuma gaita 
Cargo Dragon tika palaists  07:14:49 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-39A.
Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nosēdās uz peldošās platformas A Shortfall of Gravitas (ASOG) Atlantijas okeānā.

30. augustā 14:30 UTC kravas kuģis automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie Harmony moduļa priekšgala pieslēgvietas pievienotā adaptera PMA-2 saslēgšanās mezgla IDA-2.

30. septembrī 13:12 UTC Cargo Dragon atvienojās no stacijas.
1. oktobrī kuģis 02:06 UTC uz iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 02:57 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Atlantijas okeānā 65 km uz austrumiem no Floridas, punktā aptuveni 80,6° R 29,8° Z. Lidojuma ilgums bija 32 dienas 19 stundas 42 minūtes.

Atsauces

Ārējās saites 

 CRS-23 Mission  SpaceX
 SpaceX CRS-23 Mission Overview NASA
 Dragon CRS-21,... CRS-26 (SpX 21,... 26) Gunter Dirk Krebs

Dragon kosmosa kuģis
Jānis Krautmanis

Jānis Krautmanis (dzimis ) ir latviešu futbolists, pussargs.

Karjera 
Futbolista karjeru J. Krautmanis iesāka FK Liepāja sastāvā, kur spēlēja 2018. g.

2019 g. spēlēja Valmiera / BSS, kad sezonas vidū viņš spēlēja uz FK Spartaks Jūrmala.

2020 g. spēlēja FK Tukums 2000.

2021. gada sezonas sākumā viņš spēlēja Ķēdaiņu "Nevėžis" sastāvā Lietuvas A līgā.

Vēlāk viņš atgriezās Latvijā un sezonu noslēdza SK “Super Nova” rindās.

2022. gada sezonas sākumā viņš spēlēja FK RFS sastāvā.

Atsauces

Ārējās saites 

 soccerway
 alyga.lt (lt)
 lietuvosfutbolas.lt
 transfermarkt.com
 sofascore.com
 weltfussball.de
 globalsportsarchive.com

1997. gadā dzimušie
Latvijas futbolisti
Latvijas izlases futbolisti
FK Spartaks Jūrmala spēlētāji
Dzelme (kuģis)

"Dzelme" ir kuģis zemessmēlējs, kas darbojas Ventspilī.

1979. gadā tas uzbūvēts Astrahaņā pie Kaspijas jūras, nosaukts "Soloveckij". Sākotnēji piederēja Baltās jūras (Ziemeļu) kuģniecībai un tika izmantots pārsvarā darbam ostā — gultnes padziļināšanai pie piestātnēm, veco ostas iekārtu demontāžai un jaunu būvniecībai, piestātņu stiprināšanai u.c.

1992. gadā Ventspils ostas administrācija un tās pirmais pārvaldnieku Alfrēds Mačtams iegādājās Ziemeļu kuģniecības jau norakstīto kuģi "Soloveckij". Ar Krievijas un Igaunijas velkoņu palīdzību tas tika nogādāts uz Ventspili un tālāk uz Nīderlandi, kur tika pārbūvēts un ieguva jauno nosaukumu "Dzelme". Kuģa pirmais kapteinis Ventspilī bija Valērijs Gavriščuks.

Ventspilī "Dzelme" nodarbojās ar ostas padziļināšanu un attīrīšanu no smilšu sanesumiem: kopā ar ūdeni kravas tilpnē tiek iesūktas smiltis, smiltīm pakāpeniski nogulsnējoties, ūdens iztek atpakaļ jūrā; pēc divu stundu darba kravas tilpne ir piepildīta ar smilti, kas tiek izgāzta jūrā — Staldzenes un Būšnieku rajonā.

Šobrīd kuģis ir sliktā tehniskā stāvoklī, Latvijas Jūras Administrācija nepagarina atļauju tā ekspluatācijai.

Atsauces 

Latvijas kuģi
Roberts Huts

Roberts Huts (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja centra aizsarga pozīcijā, bijušais Vācijas futbola izlases dalībnieks. Visu savu spēlētāja karjeru pavadījis Anglijā. Huts ir trīs reizes izcīnījis Anglijas Premjerlīgas titulu, kā arī viņam pieder rekords par visvairāk aizvadītām spēlēm Premjerlīgā kā vācietim (322).

Savu karjeru iesāka Chelsea, kur pie liela spēles laika netika. 2006. gadā viņš pievienojās Middlesbrough 2009. gadā, kad klubs izkrita no Premjerlīgas, Huts pievienojās Stoke City. 2010–11. gada sezonā atzīts par Stoke City gada labāko spēlētāju. 2015. gada februārī Huts uz īres tiesībām pievienojās Leicester City. Nākamajā sezonā viņš palīdzēja komandai izcīnīt Anglijas Premjerlīgas čempionu tutulu.

Vācijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2005. gada FIFA Konfederāciju kausā un 2006. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Chelsea

 Anglijas Premjerlīga: 2004–05, 2005–06

Leicester City

 Anglijas Premjerlīga: 2015–16

Individuālie sasniegumi

 Stoke City gada labākais spēlētājs: 2010–11

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Chelsea F.C. spēlētāji
Middlesbrough FC spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
Leicester City F.C. spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Berlīnē dzimušie
Olivers Nēvils

Olivers Patriks Nēvils (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijušais Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Dzimis Šveicē, kur arī iesācis savu karjeru Servette komandā. Vēlāk spēlējis Spānijas komandā Tenerife un Vācijas komandā Hansa Rostock. 1999. gadā pievienojies Bayer Leverkusen komandai, kur pavadīja piecas sezonas, bet pēc tam Borussia Monchengladbach, kur viņš pavadīja sešas sezonas. Kopā Vācijas Bundeslīgā guvis 91 vārtus 334 spēlēs. Savu karjeru noslēdza Arminia Bielefeld.

Vācijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Servette

 Šveices Superlīga: 1993–94

Borussia Mönchengladbach

 Vācijas 2. Bundeslīga: 2007–2008

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
Menhengladbahas "Borussia" spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Jaceks Bonks

Jaceks Valdemars Bonks (, dzimis ) ir bijušais Polijas futbolists, spēlēja centra aizsarga pozīcijā, bijušais Polijas futbola izlases dalībnieks.

Neskaitot Polijas klubus, Bonks savā spēlētāja karjerā pārstāvēja Francijas klubus Lyon un Lens, Kataras klubu Al Rayyan un Austrijas klubu Austria Wien.

Polijas futbola izlases sastāvā spēlējis 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Lyon

 UEFA Intertoto kauss: 1997

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
Lionas "Olympique" spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ļubļinas vojevodistē dzimušie
Marjušs Levandovskis

Marjušs Levandovskis (, dzimis ) ir Polijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijušais Polijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Levandovskis ir Ekstraklasa kluba Termalica Nieciecza galvenais treneris.

Pārsvarā Levandovskis spēlējis kā centra aizsargs. Savu lielāko daļu karjeras pavadījis Ukrainas Premjerlīgas komandā Shakhtar Donetsk. Levandovskis piecas reizes kļuvis par Ukrainas čempionu, trīs reizes ieguvis Ukrainas kausu, kā arī 2009. gadā izcīnījis UEFA kausu. 2009. gadā atzīts par Polijas gada futbolistu.

Polijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā un 2008. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Shakhtar Donetsk

 Ukrainas Premjerlīga: 2001–02, 2004–05, 2005–06, 2007–08, 2009–10
 Ukrainas kauss: 2001–02, 2003–04, 2007–08
 Ukrainas Superkauss: 2005, 2008, 2010
 UEFA kauss: 2008–09

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
Polijas futbola treneri
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Lejassilēzijas vojevodistē dzimušie
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Nauka (SKS)

Nauka () jeb MLM-U (МЛМ-У) ir Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) Krievijas segmenta modulis. Tas ir pielāgots zinātnisko pētījumu un eksperimentu veikšanai. To orbītā palaida , un 29. jūlijā tas saslēdzās ar staciju.

Moduli izgatavoja Hruničeva centrā uz Zarja rezerves moduļa pamata. Tā iekšējais tilpums ir 70 m³, masa orbītā — .

Nauka ir divi SSVP-M tipa saslēgšanās mezgli. Ar aktīvo mezglu tas ir pieslēgts pie Zvezda moduļa apakšējās pieslēgvietas. Otrā moduļa galā ir pasīvais saslēgšanās mezgls, pie kura ir pievienots modulis Pričal.

Lidojuma gaita 
Nauka modulis tika palaists  14:58:25 UTC ar nesējraķeti Proton-M. 
Pēc ieiešanas orbītā radās vairākas problēmas, piemēram, telemetrijas pazušana, kļūme ar dzinējsistēmu. Sākotnējais orbitālais manevrs tika atlikts par 24 stundām. 22. un 23. jūlijā tika veikti četri manevri. 24. jūlijā atkal bija problēmas ar dzinējsistēmu. 27. un 28. jūlijā tika veikti divi korekcijas manevri. 29. jūlijā notika tuvošanās stacijai. Radās problēmas ar tuvošanās sistēmu, bet tās izdevās atrisināt, un 13:29 UTC Nauka saslēdzās pie Zvezda moduļa apakšējā porta.

Dažas stundas pēc saslēgšanās negaidīti ieslēdzās Nauka dzinēji, izraisot SKS griešanos ar ātrumu 0,56 grādi sekundē. Lai kompensētu orientācijas zaudēšanu, tika iedarbināti moduļa Zvezda dzinēji, un vēlā arī kravas kuģa Progress MS-17 dzinēji. Nauka dzinējus neizdevās atslēgt, tie darbojās aptuveni 45 minūtes, līdz izbeidzās degviela modulī. Pēc tam izdevās stabilizēt staciju. SKS bija veikusi pusotru apgriezienu.
4. augustā Roskosmos pilotējamo programmu izpilddirektors Sergejs Krikaļovs pavēstīja, ka ārkārtas situāciju izraisīja Nauka vadības sistēma, kas kļūmes dēļ izpildīja algoritmu, kas ieslēdz dzinējus, kad modulis ir brīvā lidojumā un attālinās no stacijas.
30. augustā RKK Energija ģenerālkonstruktors, SKS Krievijas segmenta lidojuma vadītājs Vladimirs Solovjovs izstāstīja, ka dažas stundas pēc Nauka savilkšanas saslēgšanās mezglā moduļa vadības sistēmā tika izpildīta komanda "atvirzīšanās", jo nebija bijusi pazīme "sakabe".

Atsauces

Ārējās saites 

Starptautiskā kosmiskā stacija
Jui Susaki

Jui Susaki (; dzimusi ) ir japāņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu čempione, Āzijas un divkārtējā Pasaules čempione.

Biogrāfija 
Jui Susaki dzimusi 1999. gadā. 2014. — 2016. gadā viņa kļuva par pasaules kadetu čempioni. 2017. gadā viņa uzvarēja Ivana Jargina Grand Prix sacensībās, tajā pašā gadā viņa kļuva par Āzijas un pasaules čempioni svara kategorijā līdz 48 kg. 2017. gada pasaules čempionāta finālā viņa uzvarēja rumānieti Alinu Vuku. 2018. gada pasaules čempionātā viņa otrreiz kļuva par pasaules čempioni. Šoreiz finālā viņa bija spēcīgāka par Azerbaidžānas cīkstoni Mariju Stadņiku.

2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā viņa cīnījās svara kategorijā 50 kilogrami; par čempiona titulu sacentās 16 cīkstones. Finālā pieveicot ķīniešu cīkstoni Suņu Janaņu, Susaki izcīnīja zelta medaļu.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Laikraksta Tokyo Sports cīkstoņu speciālbalvas četrkārtējā (2016—2019) ieguvēja.

Atsauces

Ārējās saites 

1999. gadā dzimušie
Japānā dzimušie
Japānas cīkstoņi
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Pasaules čempiones brīvajā cīņā
Olimpiskie zelta medaļnieki cīņas sportā
Jukako Kavai

Jukako Kavai (; dzimusi ) ir japāņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu čempione, Pasaules čempionātu medaļniece.

Biogrāfija 
Jukako Kavai dzimusi 1997. gadā. 2014. gadā viņa ieguva bronzas medaļu pasaules kadetu čempionātā. Četrus gadus vēlāk, 2018. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu pasaules čempionātā.

2019. gada pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 62 kg Jukako izcīnīja bronzas medaļu un saņēma olimpisko licenci savai nacionālajai olimpiskajai komitejai.

2021. gada 4. augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 62 kg Jukako Kavai finālcīņā pārspēja Kirgizstānas cīkstoni Aisulū Tinibekovu un kļuva par olimpisko čempioni. Dienu pēc tam Jukako māsa Risako, startējot šajā olimpiādē svara kategorijā līdz 57 kg, arī ieguva olimpiskās čempiones titulu.

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Japānā dzimušie
Japānas cīkstoņi
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki cīņas sportā
Rožveidīgie

Rožveidīgo klada (Rosidae), arī rožu apakšklase, atkarībā no klasifikācijas veida, ietver 16 līdz 20 dažādas divdīgļlapju augu kārtas ar apmēram 140 dzimtām un ap 70 000 sugām. 
Rožveidīgo augu paliekas atrastas krīta perioda nogulumiežos, kas veidojušies pirms 125 līdz 99,6 miljoniem gadu.

Sistemātika

APG IV sistēma 
Saskaņā ar 2016. gada APG IV sistēmu (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma),  rožveidīgo kladifikācijā ir šāda:

Agrākā klasifikācija 
Agrāk rožu apakšklasi dalīja 7 apakšklasēs (šajā uzskaitījumā iekļautas tikai Latvijā izplatītās dzimtas).

  
 
  
  
 
  
 
  (Leguminosae, Papilionaceae)
  
 
 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
 
 
  
  
  
 
  
  
  
  (Umbelliferae)

Atsauces
JFC Jelgava

JFC Jelgava ir Latvijas futbola klubs, kas dibināts 2006.gadā un pārņēma visas futbola kluba "Viola" saistības un jaunatnes sistēmas (futbola skolas) futbolistus. No 2006. līdz 2012.gadam piedalījās Latvijas jaunatnes čempionātā (dažādās vecuma grupās), bet pēc tam nodeva visas saistības un arī futbolistus FK Jelgava, tajā apvienojot gan jauniešu komandas, gan Latvijas futbola Virslīgā spēlējošo pieaugušo komandu (meistarkomandu). No 2021. gada sākuma kluba darbība ir atjaunota un pašlaik tam ir viena amatieru futbola komanda, kas startē Rietumu Līgā (Latvijas futbola 3. līgas Rietumu zonas čempionātā).

JFC Jelgava vēsture 
Klubs dibināts 2006.gadā.

Jaunatnes futbola kluba "Jelgava" sākotnējais darbības posms 
Kluba dibinātājs ir Dainis Kazakevičs. No 2006. līdz 2012.gadam JFC Jelgava piedalījās Latvijas jaunatnes čempionātā. Treneri šai posmā bija Dainis Kazakevičs, Kaspars Tiltiņš, Gints Freimanis, Jānis Čaplinskis.

Amatieru futbola atjaunošana 2021.gadā 
2021.gada sākumā, kad kļuva skaidrs, ka FK Jelgava Virslīgā nestartēs, tika nolemts atjaunot JFC Jelgava darbību, šoreiz kā amatieru futbola klubam, kurā trenējas un spēlē futbolisti savā brīvajā laikā, no tā gūstot prieku un ar futbola spēlēm un citiem pasākumiem dodot prieku pārējiem (skatītājiem, Jelgavas iedzīvotājiem un citiem).

Jelgavas futbola čempionāta rīkošana 
JFC Jelgava kopš 2021.gada ir oficiālais Jelgavas Domes partneris Jelgavas futbola čempionātu (JFČ) rīkošanā. 2021.gada decembrī notika JFČ Ziema 2021, kur piedalījās 6 komandas un zeltu izcīnīja komanda FK LLU (Latvijas Lauksaimniecības universitāte), 2022.gadā paredzēts JFČ Rudens 2022.

Kluba nosaukumu vēsture 
 2006 - 2021: Jaunatnes futbola centrs Jelgava
2021 -         : JFC Jelgava

Sasniegumi Latvijas kausa izcīņā

Sasniegumi Latvijas čempionātā

Komandas sastāvs (2022.gada sezona) 
 .

Komandas personāls

Komandas galvenie treneri 
  Antons Dresmanis (2021)
  Marks Dresmanis (2022- )

Atsauces

Ārējās saites 
 http://www.jfcjelgava.lv
 http://www.cemp.jfcjelgava.lv

Latvijas futbola klubi
Sports Jelgavā
Antons Demčenko

Antons Demčenko (; dzimis  Novorosijskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2013).

Biogrāfija 
Viens no pēdējiem starptautiskā lielmeistara Vitālija Ceškovska audzēkņiem. 2012. gadā debitējis Krievijas čempionāta Augstākajā līgā. 2014. gadā piedalījies Krievijas kausa izcīņā šahā, kur ceturtdaļfinālā piekāpies Dmitrijam Jakovenko.

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Drēzdenē (2013), Yenişehir turnīrā (Turcija) (2016), Sarajevā (2017), Fagernes Open (Norvēģija) (2019). 2017. gadā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā.

2021. gada septembrī Reikjavikā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 60. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņam piešķirusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Krasnodaras novadā dzimušie
Krievijas šahisti
Pana Cjaņjui

Pana Cjaņjui (, ; dzimusi ) ir ķīniešu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja.

Biogrāfija 
Pana Cjaņjui dzimusi 1996. gadā. 2016. gadā Bangkokā viņa kļuva par Āzijas čempioni. 2018. gadā viņa ieguva pasaules čempionāta bronzas medaļu.

2019. gada pirmsolimpiskajā planētas čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 53 kg Pana izcīnīja bronzas medaļu un ieguva olimpisko licenci savai nacionālajai olimpiskajai komitejai.

2021. gada 6. augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 53 kg Pana Cjaņjui finālcīņā zaudēja Japānas cīkstonei Maju Mukaidai un izcīnīja sudraba medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Hunaņā dzimušie
Ķīnas cīkstoņi
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskie sudraba medaļnieki cīņas sportā
Mērima Džumanazarova

Mērima Džumanazarova (; dzimusi  Talasas apgabala Bakajatas rajonā, pēc citiem datiem — Biškekā) ir kirgīzu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja, Āzijas spēļu un Āzijas čempionātu medaļniece.

Biogrāfija 
Džumanazarova dzimusi 1999. gadā Talasas apgabalā. Ar cīņas sportu viņa nodarbojas kopš 12 gadu vecuma. Sacensībās piedalās svara kategorijā līdz 68 kilogramiem.

2017. gadā viņa izcīnīja Āzijas spēļu bronzas medaļu cīņas mākslā un sacensībās telpās, bet pasaules čempionātā viņai bija tikai 13. vietā. 2018. gadā viņa kļuva par Āzijas čempionāta bronzas medaļnieci un ieguva Āzijas spēļu bronzas medaļu. 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā viņa izcīnīja bronzas medaļu brīvajā cīņā sievietēm svara kategorijā 68 kg. 2021. gadā uzvarēja pasaules čempionātā Oslo.

Atsauces

Ārējās saites 

1999. gadā dzimušie
Kirgizstānā dzimušie
Kirgizstānas cīkstoņi
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Pasaules čempiones brīvajā cīņā
Olimpiskie bronzas medaļnieki cīņas sportā
Albatroz SC

Albatroz SC ir Latvijas futbola klubs no Jelgavas. Kluba pieaugušo komanda piedalījās Latvijas futbola 1. līgas čempionātā, bet dažāda vecuma jaunieši — Latvijas Jaunatnes futbola čempionātā.

2021. gadā klubs iekļāvās FS Jelgava sastāvā.

Iegūtās vietas Latvijas čempionātā 
 2021: ? vieta;

Komandas sastāvs (2021. gada sezonas noslēgumā) 
 .
<...>

Komandas personāls (2021. gada sezonas noslēgumā)

Komandas galvenie treneri 
  ?

Atsauces

Ārējās saites 
 
 transfermarkt.com
 YouTube

Latvijas futbola klubi
Sports Jelgavā
Vincents Kejmers

Vincents Kejmers (; dzimis  Maincā) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (2020).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Pārstāvējis Vāciju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2015. un 2017. gadā Vācijas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātos U18 vecuma grupā. 2018. gadā uzvarējis tradicionālā Karlsrūē šaha festivālā Grenke Chess Open A turnīrā.

2021. gada septembrī Reikjavikā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā izcīnījis 5. vietu 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2020. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

2004. gadā dzimušie
Reinzemē-Pfalcā dzimušie
Vācijas šahisti
Aleksejs Sarana

Aleksejs Sarana (; dzimis  Maskavā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2013).

Biogrāfija 
Piemaskavas šaha skolas audzēknis. 2018. gadā Grieķijā uzvarējis Pasaules ātrā šaha čempionātā jauniešiem U18 vecuma grupā. Tajā pašā gadā uzvarējis Krievijas šaha čempionāta Augstākajā līgā, bet Superfinālā ierindojies 9. vietā. 2019. gadā izcīnījis 2. vietu Krievijas šaha čempionāta Augstākajā līgā, bet Superfinālā palicis 11. vietā. 2019. gadā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā, kurā 1. kārtā zaudējis citam Krievijas lielmeistaram Aleksandram Predkem.

2021. gada septembrī Reikjavikā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 28. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

2000. gadā dzimušie
Maskavā dzimušie
Krievijas šahisti
Aleksandrs Kuzmins

Aleksandrs Kuzmins (krieviski Александр Вадимович Кузьмин; —) bija Latvijas jurists un politiķis, Rīgas Domes deputāts no PCTVL (2005—2009, 2020—2021).

Biogrāfija 
Dzimis 1984. gada 10. oktobrī Rīgā. 2002. gadā pabeidzis Rīgas 12. vidusskolu, paralēli mācībām vidusskolā Rīgas Šaha skolā iegūstot arī 1. sporta klasi. 2002. gadā iestājās Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Kopš 2005. gada vadīja spēlēs Rīgas lietpratēju kluba komandu Штаб.lv.

Miris 2021. gada 23. augustā negadījumā, pakļūstot zem vilciena. Iespējams, tā bijusi pašnāvība.

Politiskā darbība 
2001. gadā iesaistījies PCTVL darbībā, 2002. gadā iestājās partijā "Līdztiesība". No 2003. līdz 2005. gadam bija Saeimas deputāta Andra Tolmačova palīgs.

Kopš 2003. gada veidojis publikācijas laikrakstā "Rakurss". 2004. gadā izveidoja savā bijušajā skolā Krievu skolu aizstāvības štāba šūniņu, sāka sniegt juridiskās konsultācijas Latvijas Cilvēktiesību komitejā un piedalīties PCTVL tīmekļa vietnes satura veidošanā.

2005. gada martā kļuva par Rīgas Domes vēsturē jaunāko deputātu. Darbojies Kultūras, mākslas un reliģijas lietu, kā arī Vides komitejā. Kopš 2005. gada bija PCTVL Jaunatnes organizācijas valdes loceklis.

Kopš 2006. gada bija LMĪA (Latvijas denacionalizēto un municipālo māju īrnieku un dzīvokļu īpašnieku asociācijas) valdes loceklis, PCTVL domes loceklis.

Darbojies kā Eiropas Parlamenta deputātes Tatjanas Ždanokas palīgs.

2020. gadā ārkārtas vēlēšanās atkārtoti ievēlēts Rīgas domē.

Atsauces

Ārējās saites 

 CV PCTVL mājaslapā

1984. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
Latvijas politiķi
Rīgas domes deputāti (2005—2009)
Rīgas domes deputāti (2020—2025)
Rīgā dzimušie