joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Etna

Etna (, ), arī Montdžibello () vai Munčibedu (), ir aktīvs stratovulkāns Itālijā, Sicīlijas austrumos, Mesīnas un Katānijas pilsētu tuvumā. Tas ir augstākais aktīvais vulkāns Eiropā, tā augstums ir 3326 metri virs jūras līmeņa. Tā augstums variē izvirdumu rezultātā, piemēram, 1865. gadā tas bija 52 metrus augstāks nekā mūsdienās. Etna ir arī Itālijas augstākā virsotne uz dienvidiem no Alpu kalniem. Vulkāna apkārtmērs ir 140 kilometri.

Etna ir viens no pasaules visaktīvākajiem vulkāniem, kur regulāri notiek izvirdumi. Par spīti tam, salīdzinoši daudzi cilvēki dzīvo vulkāna tuvumā un tā nogāzēs, kur ir ļoti auglīga zeme. Etnas nogāzēs atrodas trīs observatorijas — Catania, Casa Etnea un Cantoniera. 2013. gadā Etna tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Etnas nosaukums ir radies no latīņu vārda Aetna, kas savukārt cēlies no sengrieķu vārda  (aíthō — ‘es degu’). Tiek pieļauts, ka nosaukums varētu būt radies arī no feniķiešu vārda athana (‘krāsns’). Sengrieķu mitoloģijā tiek apgalvots, ka Etna ir uguns un kalēju dieva Hēfaista un ciklopu mājvieta vai arī tur guļ milzis Tīfons, kurš, katru reizi pagriežoties, liek zemei nodrebēt.

Ģeoloģija 
Ģeoloģiskie pētījumi norāda, ka Etna ir bijusi aktīva kopš neogēna perioda beigām, tas ir, pēdējos 2,6 miljonus gadu. Vulkānam ir bijuši vairāki aktīvie centri. Etnas nogāzēs ir izveidojušies vairāki mazāki konusi. Vulkāna pašreizējā struktūra ir vismaz divu lielu izvirdumu darbības rezultāts.

Etna atrodas uz Āfrikas un Eirāzijas plātņu robežas.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Aktīvi vulkāni
Itālijas vulkāni
Sicīlija
Stratovulkāni
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Itālijā
Adelaidas ielu trase

Adelaidas ielu trase () ir ielu trase, kura atrodas Adelaidā, Austrālijā. Tajā līdz 1995. gadam notika Formula 1 sacīkstes.

Adelaidas trase bija pēdējā sezonas sacīkste visās 11 reizēs, kad tur notika sacīkstes. Albertparkā (Austrālijas GP mājvieta kopš 1996. gada) sacīkstes vienmēr ir norisinājušās kā pašas pirmās sezonā, izņemot 2006. gadu, kad tās bija jāpārceļ par dažām nedēļām vēlāk sakarā ar Sadraudzības spēlēm. Sakarā ar to, ka Adelaida vienmēr bija sezonas noslēdzošā trase, te bieži ir norisinājušies čempiona titulu izšķiroši notikumi. Piemēram, 1986. gadā Alēns Prosts izcīnīja titulu sakarā ar favorīta Naidžela Mensela formulas pārsprāgušo riepu. 1994. gadā abi titula pretendenti, Mihaels Šumahers un Deimons Hils saduras un izstājas. Par čempionu kļūst Šūmahers, jo kopvērtējumā viņam ir viena punkta pārsvars. Bieži tiek uzskatīts, ka Šūmahers veica neatļautu manevru un patiesībā viņu vajadzēja diskvalificēt, tomēr Williams (Hila komanda) neizvirzīja sūdzību. Kā vēlāk atzina komandas līdzīpašnieks Patriks Heds, tas bija tāpēc, ka komandai nešķita pareizi izcīnīt titulu vienā gadā ar Airtona Sennas bojāeju un jebkurā citā sezonā viņi būtu sūdzējušies FIA.

1991. gadā sacīkste beidzās pēc 14 apļiem jeb pusstundas, padarot to par visu laiku īsāko sacīksti. Lija spēcīgs lietus, tādēļ formulas bija nevadāmas un piloti neko īpaši nespēja saredzēt. 1995. gadā Mika Hekinens piedzīvoja smagu avāriju un kādu laiku pavadīja komā. Tikai mediķu ātrā reakcija izglāba jauno somu no bojāejas. Vēlāk viņš izcīnīja divus čempiona titulus.

Skatīt arī 
 F1 trašu saraksts

Austrālijas Grand Prix
Motoru sporta trases Austrālijā
Divritenis

Divritenis ir velosipēds ar diviem riteņiem, parasti ar pedāļiem darbināms viegls transportlīdzeklis. Pārvietošanos ar divriteni sauc par riteņbraukšanu, bet personu, kas ar to pārvietojas, — riteņbraucēju.

Divriteņus plaši izmanto transporta, atpūtas un sporta nolūkos. Mūsdienās to skaits ir apmēram 2 miljardi, kas ir divas reizes vairāk nekā automašīnas. No tiem aptuveni 400 miljoni atrodas Ķīnā. Divriteņus plaši izmanto arī Nīderlandē, Japānā un Dānijā. Vasaras Olimpiskajās spēlēs ir iekļauti trīs riteņbraukšanas sporta veidi: šosejas riteņbraukšana, treka riteņbraukšana un BMX.

Divriteņus iedala piecās kategorijās: kalnu, šosejas, BMX, tūrisma un hibrīda divriteņos.

Lielākais ātrums, kāds ir sasniegts braucot ar divriteni, ir 268,831 km/h. To  uzstādīja Nīderlandes riteņbraucējs Freds Rompelbergs (Fred Rompelberg).

Divriteņa uzbūve 
Divriteņa galvenās sastāvdaļas ir rāmis, dakša, divas riepas, sēdeklis, pedāļi un ķēde. Kā papildus sastāvdaļas var būt zvans, apgaismojums, zobpārvads, dubļu aizsargs, bagāžnieks un citas daļas.

Tehniskie uzlabojumi 
Jau no divriteņu vēstures pirmsākumiem nemitīgi notiek to attīstība un uzlabošana. Vairums uzlabojumi rodas no jaunu materiāliem ieviešanas un divriteņa izmantošanas mērķa. Arī dažādas datorprogrammas ir atvieglojušas divriteņu izgatavošanas procesu. Tās paver plašas iespējas izgatavot konkrētam mērķim paredzētus divriteņa rāmjus un citas detaļas, kā arī attīstīt un pilnveidot divriteņu dizainu.

Divriteņu vēsture 

Lai gan Leonardo da Vinči bija uzskicējis pirmās divriteņu skices, par pirmo divriteņa tipa transportlīdzekļa izgudrotāju uzskata francūzi Desivraku (De Sivrac), kas to izgatavoja 1690. gadā. Tam nebija pedāļu.

Ap 1820. gadu tika izgudrots pietiekami ērts un izmantojams divriteņa priekštecis — drezīna. Lai ar to pārvietotos, vajadzēja ar kājām atsperties pret zemi. 1840. gadā pirmo divriteni ar pedāļiem izgatavoja skotu kalējs Kirkpatriks Makmilans (Kirkpatrick Macmillan). Tādi divriteņi, kas pēc izskata izskatās pēc mūsdienu divriteņiem, parādījās tikai 1900. gadā.

Viena no slavenākajām divriteņu fabrikām Latvijā bija Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika. Tur ražoja divriteņus no to detaļas no 1927. līdz 1942. gadam.

Atsauces

Ārējās saites 

Velosipēdi
Nakadžima

Nakadžima () ir japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Satoru Nakadžima (中嶋 悟; 1953) — bijušais F1 pilots;
 Kadzuki Nakadžima (中嶋一貴; 1985) — F1 pilots.

Japāņu uzvārdi
Itālijas provinces

Itālijā province () ir administratīvs iedalījums, kas ir lielāks par pašvaldību (comune), bet mazāks par reģionu (regione).

Province sastāv no vairākām pašvaldībām un parasti vairākas provinces veido reģionu. Vienīgais izņēmums ir Valle d'Aosta reģions, kurā faktiski nav nevienas provinces, jo gan reģionālos, gan provinces administratīvos pienākumus pilda reģionālā valdība. Vienīgā province tādējādi sakrīt ar reģionu.

Itālijas provincēs pastāv arī sava policija — Polizia Provinciale, kas ir provinces līmeņa tiesībsargājošā iestāde.

Pēc 2013. gada datiem, Itālijā ir 110 provinces, bet nesen ir aizsāktas reformas, kuru laikā vairākas provinces tiks apvienotas. Pēc reformu veikšanas Itālijā kopumā būs 57 provinces.

Provinces

Skatīt arī 
 Itālijas reģioni

 
Itālijas administratīvais iedalījums
Administratīvo iedalījumu uzskaitījumi
Latvijas Atvērtā Koda Asociācija

Latvijas Atvērtā Koda Asociācija (LAKA) ir biedrība, tās mērķis - atvērtā koda programmproduktu izplatībai un attīstībai labvēlīgas vides veicināšana Latvijas Republikā. Darbības virzieni - atvērtā koda kopienas pārstāvniecība valsts institūcijās, atvērtā koda programmatūras un principu popularizēšana.

Projekti 

 Atveries.lv 
 LocaleDB
 OpenOffice.org tulkošana latviešu valodā

Ārējās saites 

 www.laka.lv

Brīvā un atvērtā pirmkoda organizācijas
Goluba-Dobžiņa

Goluba-Dobžiņa () - pilsēta Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē uz ziemeļaustrumiem no Toruņas pie Drvencas upes. Līdz 1951. gadam eksistēja divas atsevišķas pilsētas Goluba un Dobžiņa pie Drvencas. Drvencas labajā (ziemeļu) krastā atradās 1258. gadā rakstos pirmoreiz minētā un XIII gadsimtā pilsētas tiesības ieguvusī Goluba, kas vēsturiski atrodas Kulmas zemē. Savukārt upes kreisajā (dienvidu) krastā atradās jaunākā 1789. gadā dibināta Dobžiņa, kas vēsturiski ir Dobžiņas zemē (nosaukta Dobžiņas pie Vislas vārdā).

No 1815. līdz 1920. gadam, kad pilsētas iekļāva jaunajā Polijas valstī, pa Drvencas upe bija robeža starp Krieviju (Dobžiņas pusē) un Vāciju (Golubas pusē).

Pilsētas Golubas daļā atrodas XIII gadsimtā celtā pils.

Golzuba-Dobzzinza
Django (tīmekļa ietvars)

Django ir atvērtā pirmkoda tīmekļa lietotņu ietvars, kas sarakstīts Python programmēšanas valodā. Sākotnēji Django tika izstrādāts lai pārvaldītu vairākus ziņu portālus, bet 2005. gada jūlijā tika atvērts tā pirmkods ar BSD licences nosacījumiem. Django ieguvis savu nosaukumu pateicoties džeza ģitāristam Django Reinhardtam.

Django ietvara galvenais mērķis ir atvieglot sarežģītu tīmekļa resursu radīšanu, kuru pamatā ir relāciju datu bāzu vadības sistēma. Galvenais uzsvars tiek likts uz komponenšu modularitāti un vēlreizēju izmantošanu, ātru izstrādi, kā arī DRY(Dont Repeat Yourself - neatkārto sevi) principa ievērošanu. Django ir pilnībā uzrakstīts Python programmēšanas valodā - ieskaitot datu modeļus un konfigurācijas failus.

Komponentes 

Django ietvars sastāv no objektu-relāciju kārtotāja (mapper), kas nodrošina saikni starp datu modeļiem (definētiem Python klašu formā) un relāciju DBVS, regulāro izteiksmju URL pārvaldnieka, skatu (views) sistēmas priekš pieprasījumu apstrādes un šablonu sistēmas.

Sākotnējā Django komplektācija ietver:

 Vienkāršu, patstāvīgu tīmekļa serveri izstrādei un testēšanai.
 Ievades formu izveides un pārbaudes sistēmu, kas veic informācijas apstrādi no html formas līdz ievadei datubāzē.
 Kešošanas ietvaru, kas ļauj izmantot vairākas kešošanas metodes.
 Sistēmu, kas ļauj paplašināt šablonu sistēmu.
 Lokalizācijas sistēmu, ieskaitot paša Django komponenšu lokalizāciju.

Iekļautā programmatūra 

Django komplektācija ietver sekojošās lietotnes "contrib" pakotnē:

 Paplašināmu autorizācijas sistēmu.
 Automātiski veidotu administrācijas paneli.
 Rīkus RSS un Atom barotņu izveidei.
 Elastīgu komentēšanas sistēmu.
 Rīkus Google Sitemaps ģenerēšanai.
 Rīkus XSS novēršanai.
 Šablonu bibliotēku, kas ļauj lietot dažādas pieraksta valodas kā Textile vai Markdown.

Tīmekļa serveri 

Django ir savietojams ar Apache 2 tīmekļa serveri izmantojot mod python moduli. Django ir spējīgs darboties izmantojot arī FastCGI serveri, tādējādi ļaujot izmantot jebkuru tīmekļa serveri, kas ir savietojams ar FastCGI.

Datu bāzu vadības sistēmas 

Django oficiāli atbalsta sekojošās DBVS:

 Oracle
 PostgreSQL
 MySQL
 SQLite

Eksistē arī eksperimentāls atbalsts priekš Microsoft SQL Server

Django grāmata 

Django Grāmata ir brīvi pieejama (ar GNU Free Document Licence nosacījumiem) grāmata par Django ietvaru. Tā joprojām ir sagatavošanas stadijā un plānotais publikācijas datums ir 2008 gadā. Esošo versiju iespējams izlasīt http://www.djangobook.com.

Ārējās saites 

 Django projekta mājas lapa
 Django grāmata
 DjangoSnippets - moduļi
 Google vēstkopa - Django lietotāji
 Google vēstkopa - Django attīstītāji
 Django meklētājs - meklē informāciju ar django tematiku saistītos resursos
 Django špikeris 
 DjangoSites

Atvērtā pirmkoda programmatūra
IT

IT var būt:
 Informācijas tehnoloģijas
 Itālijas ISO 3166-1 kods
 .it - Itālijas augšējā līmeņa domēns
Internacionāle

Internacionāle () ir starptautiski pazīstamākā kreisās kustības dziesma. Oriģinālo tekstu franču valodā sacerēja Ežēns Potjē 1870. gadā, bet melodiju — Pjērs Degeitērs 1888. gadā. 1917.—1944. gadā tā bija Padomju Krievijas un PSRS himna.

Krievu valodā 
 Вставай, проклятьем заклеймённый,
 Весь мир голодных и рабов!
 Кипит наш разум возмущённый
 И смертный бой вести готов.
 Весь мир насилья мы разрушим
 До основанья, а затем
 Мы наш, мы новый мир построим, —
 Кто был ничем, тот станет всем.

 Piedziedājums.:
 Это есть наш последний
 И решительный бой;
 С Интернационалом
 Воспрянет род людской!×2

 Никто не даст нам избавленья:
 Ни Бог, ни Царь и ни герой.
 Добьёмся мы освобожденья
 Своею собственной рукой.
 Чтоб свергнуть гнёт рукой умелой,
 Отвоевать своё добро, —
 Вздувайте горн и куйте смело,
 Пока железо горячо!

 Piedziedājums.×2

 Лишь мы, работники всемирной
 Великой армии труда,
 Владеть землёй имеем право,
 Но паразиты — никогда!
 И если гром великий грянет
 Над сворой псов и палачей, —
 Для нас всё так же солнце станет
 Сиять огнём своих лучей.

 Piedziedājums.×2

Transliterācija 
 Vstavaj,prokļatjem zakļejmjonij
 Vesj mir golodnih i rabov!
 Kipit naš razum vozmuščenij
 I smertnij boj vesti gotov.
 Vesj mir nasiļja mi razrušim
 Do osnavaņja, a zatjem
 Mi naš, mi novij mir postroim, —
 Kto bil ničem, tot stanet vsem.

 Piedziedājums.:
 Eto jestj naš posledņij
 I rešiteļnij boj;
 S Internacionalom
 Vosprjaņet rod ļudskoj!×2

 Nikto ne dast nam izbavļeņja:
 Ni Bog, Ni Carj i ni geroj.
 Dobjomsja mi osvoboždeņja
 Svojeju sobstvennoj rukoj.
 Čtob svergnutj gņjot rukoj umeloj,
 Otvojevatj svojo dobro, —
 Vzduvajte gorn i kujtje smelo,
 Poka železo gorjačo!

 Piedziedājums.×2

 ĻIšj mi, rabotniki vsemirnoj
 Vjeļikoj armii truda ,
 Vladjetj zjemļoj imeem pravo,
 No paraziti — nikogda!
 I jesļi grom veļikij grjaņet
 Nad svoroj psov i palačej, —
 Dļa nas vsjo tak že solnce stanet
 Sijatj ogņom svoih lučej.

 Piedziedājums.×2

Latviešu valodā 
Uz cīņu mostiet darba ļaudis,
Tu visu zemju vergu bars !
Zem bada lāsta vienmēr snaudis
Pēc cīņas slāpst mums brīvais gars.
Mēs varmācības troni grausim,
Grūs netaisnība, trūkums skarbs.
Mēs jaunu pasauli sev celsim,
Kur valdīs taisnība un darbs.

 Piedziedājums.:
 Tā ir pedējā kauja,
 Kas ar uzvaru nāk.
 Ar Internacionāli
 Nu katrs atdzimt sāk!×2

Ne cars, ne vadoņi, ne dievi
Mums jaunu gaismu nenesīs.
Tik pašu rokas, pašu spēki
Lems laimi, važas saraustīs.
Un, lai mēs savu laimi spētu
Ar stipru roku iekarot,
Nost visas važas - kalsīm sķēpus,
Vēl dzelzij karstai kvēlojot.

 Piedziedājums.×2

Tik mēs, kas darba jūgā svīstam,
Mēs - visu zemju strādnieki,
Mums pieder pasaule, mēs lemsim,
Nost izsūcējus, liekēžus !
Un, ja pār asinssuņu bariem
Grūs nikni dusmu pērkoni,
Pār mums ar saviem purpurstariem
Lej saule dzīvīb's uguni.

 Piedziedājums.×2

Ārējās saites 
 Internacionāle 82 valodās
 Lejuplādējamie ieraksti

Dziesmas
Padomju Savienība
Valstu himnas
Sociālisms
Ilga Kreituse

Ilga Kreituse (dzimusi Ilga Grava, pēc pirmajām laulībām Ilga Gore,  Tērvetē) ir latviešu politiķe, vēsturniece. Bijusi 6. Saeimas priekšsēdētāja, 5. un 6. Saeimas deputāte.

Biogrāfija 

Ilga Kreituse ir dzimusi Tērvetē. Vēlāk kopā ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi Jūrmalā. 1970. gadā beigusi Jūrmalas 3. vidusskolu.

No 1972. līdz 1977. gadam Ilga Kreituse studēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē. No 1977. gada līdz 1980. gadam — aspirantūrā Maskavas Valsts universitātē.

1982. gadā aizstāvēja disertāciju "Par matemātisko metožu izmantošanu vēstures zinātnē". Pēc atgriešanās Latvijā strādā LVU Vēstures un filozofijas fakultātē, Partijas vēstures institūtā un Zinātņu Akadēmijas Vēstures institūtā. Strādājusi par skolotāju Rīgas 1. ģimnāzijā.

Pirmās laulības ar LKP CK kultūras nodaļas vadītāja Aivara Gora dēlu vēsturnieku Jāni Gori. Padomju laikos un 20. gs. 90. gadu sākumā publicējusies kā Ilga Gore.

Ievēlēta 5. Saeimā no Demokrātiskās centra partijas saraksta. Pēc Demokrātiskās centra partijas un Demokrātiskās partijas "Saimnieks" apvienošanās 6. Saeimas vēlēšanās startēja no DPS saraksta, tika ievēlēta Saeimā. Saeimas priekšsēdētāja no 1996. gada decembra līdz 1997. gada septembrim. 1996. gadā kandidēja valsts prezidenta vēlēšanās, ieņēma otro vietu aiz atkārtoti ievēlētā Gunta Ulmaņa. 1996. gada septembrī izstājās no DPS frakcijas, darbu 6. Saeimā turpināja kā frakcijām nepiederoša deputāte.

Pēc Demokrātiskās partijas Saimnieks sašķelšanās kopā ar vīru Aivaru Kreitusu kļuva par jaunizveidotās Darba partijas līderiem. 1998. gadā notikušajās 7. Saeimas vēlēšanās Ilga Kreituse startēja apvienotajā Darba partijas, Latvijas Zaļās partijas un Kristīgi Demokrātiskās savienības sarakstā, kas neguva nepieciešamo atbalstu iekļūšanai Saeimā. 2001. gadā ievēlēta Rīgas domē, bet no mandāta atteicās par labu A. Kreitusam. 9. Saeimas vēlēšanās kopā ar Darba partiju piedalījās LSDSP sarakstā, kas nepārvarēja 5% barjeru.

Atsauces 

1952. gadā dzimušie
Dobeles novadā dzimušie
PSKP biedri
Demokrātiskās Centra partijas politiķi
Demokrātiskās partijas "Saimnieks" politiķi
Darba partijas politiķi
Saeimas priekšsēdētāji
5. Saeimas deputāti
6. Saeimas deputāti
Rīgas domes deputāti (2001—2005)
Latvijas vēsturnieki
Latviešu vēsturnieki
Latvijas PSR vēsturnieki
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas Universitātes darbinieki
Rīgas Stradiņa universitātes darbinieki
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Brāļu Rodrigesu autodroms

Brāļu Rodrigesu autodroms () ir sacīkšu trase, kura atrodas Mehiko, Meksikā. Tā tika nosaukta par godu Rikardo Rodrigesam, meksikāņu pilotam, kurš šajā trasē gāja bojā trenējoties pirmajai, neoficiālajai Meksikas GP izcīņai. Iepriekš tās nosaukums bija "Magdalena Mišuka" (Magdalena Mixhuca). Rikardo brālis Pedro arī gāja bojā pie sacīkšu auto stūres, tas, tiesa gan, notika Norisringas trasē Nirembergā.

Trasē notika Formula 1 sacīkstes no 1963. līdz 1970., kā arī no 1986. līdz 1992. gadam. Tā ir bijusi vienīgā Meksikas GP mājvieta. Pašlaik tur notiek IRL, NASCAR un A1GP sacensības. Tajā ir gan ovāls (1,6 km garš), gan arī vairākas sacīkšu trases (ap 4 km). Ovāla trasē notiek tikai Meksikas NASCAR sacīkstes. NASCAR Sprinta kausā šī trase ir viena no retajām, kuras nav ovāla. Pēdējā laikā ir parādijušās baumas, ka šeit notiks 2014. gada Meksikas Grand Prix.

Skatīt arī 
 F1 trašu saraksts

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 

Meksikas Grand Prix
Bralzu Rodrigesu autodroms
Deklaratīvas zināšanas

Deklaratīvas zināšanas ( - paskaidrojošs) - kognitīvajā psiholoģijā ir zināšanas par faktiem, tā ir atbilde uz jautājumu: Kas tas ir?

Deklaratīvo zināšanu reprezentācijas veidi vai kodi ir tēli un simboli, kas nes noteiktu jēgu.
Deklaratīvo zināšanu uzdevumi ir uzdevumi par cilvēka dzīves pieredzes faktiem (piem., Kā Jūs sauc?)

Psiholoģija
Staru tetrode

Staru tetrode ir elektronu lampas - tetrodes modifikācija, kurai, tāpat kā pentodei, ir novērsts dinatronefekts.

Uzbūve 
Atšķirībā no parastās tetrodes, staru tetrodei stūrējošā tīkliņa un ekrāntīkliņa vijumu solis ir vienāds, atšķiras tikai vijumu diametrs, tādējādi elektronu plūsma sadalās atsevišķos mazākos staros. Tīkliņu stiprinājumu vietās plūsmas starveida raksturs tiek izjaukts - lai to novērstu, stiprinājumu vietās starp ekrāntīkliņu un anodu tiek ievietotas speciālas plāksnes (starus veidojošās plāksnes), kas neļauj elektroniem šajās vietās sasniegt anodu. Abas plāksnes lampas balona iekšpusē ir savienotas ar katodu, lai tām būtu negatīvs potenciāls. Anods plākšņu novietojuma vietās ir it kā izvirzīts uz āru un nav cilindriskas formas - pēc tā var vizuāli noteikt lampas piederību staru tetrodēm.

Darbības princips 
Tā kā ekrāntīkliņa vijumi netraucē elektronu plūsmai, jo atrodas tieši aiz stūrējošā tīkliņa vijumiem, ekrāntīkliņa strāva staru tetrodei ir niecīga. Turklāt vijumu spraugas sadala elektronu plūsmu atsevišķos kūļos jeb staros ar paaugstinātu plūsmas blīvumu. Šādi blīvi kūļi ir ar stipri negatīvu potenciālu un traucē no anoda izsisto elektronu pretplūsmu (novērš dinatronefektu). Staru tetrode efektivitātes un konstrukcijas sarežģītības ziņā ir it kā starp tetrodi un pentodi, jo starus veidojošās plāksnes daļēji pilda arī bremztīkliņa funkciju un novērš sekundāro emisiju.

Izmantošana 
Staru tetrodēm pielietojums ir gandrīz tāds pats kā pentodēm. Galvenokārt tās domātas jaudas pakāpēm, kas darbojas relatīvi zemās frekvencēs, taču ir arī augstfrekvencei paredzētas konstrukcijas.

Elektronu lampas

ru:Тетрод#Лучевой тетрод
Andrejs Ignatovičs

Andrejs Ignatovičs (dzimis 1971. gada 24. martā, Rīgā, Latvijā) ir bijušais latviešu hokejists, malējais uzbrucējs, ilggadējs Latvijas hokeja izlases dalībnieks, tagad treneris. Pašlaik (2019) Ignatovičs ir Latvijas čempionāta kluba HK Kurbads galvenais treneris.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru uzsāka 1991. gadā, pievienojoties Rīgas RASMS vienībai. Nākamās trīs sezonas Andrejs aizvadīja HK Rīgas "Pārdaugava" rindās, bet 1995.—96. gada sezonu uzsāka starp Rīgas "Alianse" spēlētājiem. 1996. gadā Ignatovičs ieguva Latvijas pilsonību. Sezonas vidū devās uz Dāniju, kur pievienojās Hvidovre IK klubam, kura sastāvā nospēlēja trīs sezonas. 1998.—99. sezonā viņš spēlēja Mestis līgas klubā Hermes Kokkola, bet nākamajā sezonā viņš spēlēja Allsvenskan kluba Olofstroms IK rindās. 2000.—01. gada sezonā viņš atgriezās Dānijā, aizvadot sezonu Odenses IK rindās, bet 2001.—02. gada sezonā viņš spēlēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Djurgardens IF rindās. Nākamajā sezonā viņš atgriezās Olofstromā. 2003.—04. gada sezonu viņš vēl pavadīja Zviedrijā (IFK Arboga kluba rindās), bet pēc tās atgriezās Latvijā.

No 2004. līdz 2007. gadam Ignatovičs spēlēja HK Rīga 2000 sastāvā, 2007. gadā kļūstot par Latvijas čempionu, tad divas sezonas aizvadīja ASK/Ogre rindās. 2011.—12. gada sezonā spēlēja HK Ozolnieki/Monarhs sastāvā, pēc sezonas beigām noslēdzot savu spēlētāja karjeru.

Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 1993., 1994., 1995., 1997. un 1999. gada Pasaules čempionātos hokejā, kā arī 1994. gada Olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā. 1993. gadā, ar gūtiem 5 vārtiem un 14 rezultatīvām piespēlēm, tika atzīts par turnīra labāko uzbrucēju.

Atsauces

Ārējās saites 

1971. gadā dzimušie
Latvijas hokejisti
Latvijas hokeja treneri
Rīgas RASMS spēlētāji
HK Rīgas "Pārdaugava" spēlētāji
Rīgas "Alianse" spēlētāji
HK Rīgas 2000 spēlētāji
ASK/Ogres spēlētāji
Rīgā dzimušie
Latvijas čempioni hokejā
Jurijs Žigajevs

Jurijs Žigajevs (dzimis ) ir bijušais Latvijas futbolists, malējais pussargs. Pēc karjeras beigām — futbola apskatnieks, pazīstams ar raidījumu "Pa pāris kausiem". Futbolista karjeras laikā pārstāvējis Latvijas klubus FK Zibens/Zemessardze, FK Rīga, FK Ventspils un FK Spartaks Jūrmala, kā arī spēlējis Polijas klubā Lodzas "Widzew". Aizvadījis 35 spēles Latvijas izlasē.

Biogrāfija 
Dzimis Sanktpēterburgā (toreizējā Ļeņingrada), kur viņa vecāki mācījās, bet astoņdesmito gadu beigās ar ģimeni pārcēlās uz Latviju. Tēvs ir no Kazahstānas, kur jaunībā arī spēlējis futbolu, bet Jurija māte ir no Daugavpils rajona Eglaines, Eglaines pagastā.

Jurijs mācījies un spēlējis futbolu Ilūkstes sporta skolā pie trenera Vladimira Vinokurova, jau no agras bērnības trenējies kopā ar kādreizējo Dinaburg FC futbolistu Rolandu Krjaukli.

Virslīgā debitējis Ilūkstes kluba FK Zibens/Zemessardze sastāvā, bet jau kopš 2002. gada spēlēja FK Rīga. Jurijam bija 17 gadi, kad viņš saņēma FK Rīga komandas piedāvājumu un pārcēlās uz Rīgu. Mācījies Rīgas 49. vidusskolā.

2006. gadā spēlējis Latvijas U-21 izlases pamatsastāvā, bet 2007. gadā kopā ar FK Rīga veiksmīgi aizvadīja sezonas sākumu un tika uzaicināts uz Latvijas izlasi, kur vairākām spēlēm bija pieteikts kā rezervists. Izlases sastāvā debitēja  spēlē pret Islandi, izejot uz maiņu spēles kompensācijas laikā.

Tajā pašā 2007. gadā Latvijas Futbola federācijas Treneru padome, nosaucot LMT Virslīgas čempionāta 2007. gada labākos spēlētājus, atzina Žigajevu par vienu no labākajiem labās malas pussargiem kopā ar Alekseju Višņakovu no FK Skonto. Gada beigās arī portāla eSports.lv LMT Virslīgas gada apskatā nosaukts kā visvairāk progresējušais spēlētājs, iekļauts arī simboliskās izlases rezervistos.

2008. gadā Žigajevs pussezonu aizvadīja FK "Rīgas" sastāvā, bet jūlijā pārgāja uz FK Ventspils.  Žigajevs guva savainojumu spēlē pret FK Jūrmala un pusgadu nevarēja atgriezties laukumā.

Pēc veiksmīgas 2010. gada sezonas Virslīgā FK Ventspils sastāvā Žigajevs parakstīja līgumu ar Polijas augstākās līgas komandu Lodzas "Widzew", bet divu sezonu laikā tur aizvadot tikai 5 spēles, viņš atgriezās FK Ventspils. 2013. un 2014. gadā FK Ventspils sastāvā kļuva par Latvijas čempionu.

Pirms 2018. gada sezonas pievienojās FK Spartaks Jūrmala. Tomēr tajā aizvadīja tikai septiņas spēles un 2018. gada jūlijā paziņoja par futbolista karjeras beigām.

Pēc futbolista beigām darbojies kā sporta vlogeris, kopā ar aktieri Kristianu Kareļinu veido raidījumu par futbolu "Pa pāris kausiem". No 2022. gada — FK PPK/Betsafe komandas treneris.

Jurijs runā latviski, krieviski, angliski un lietuviski.

Atsauces

Ārējās saites 

 Ilūkstes futbolistu kalve, Kristiāna Girviča raksts žurnālā Sports, publicēts 22.11.2007, informācija iegūta 05.05.2008
 Žigajeva blogs diena.lv

Sanktpēterburgā dzimušie
1985. gadā dzimušie
Latvijas futbolisti
Latvijas izlases futbolisti
FK Spartaks Jūrmala spēlētāji
FK Ventspils spēlētāji
Latvijas sporta žurnālisti
Nonode

Nonode ( - deviņi + (elektr)ods) - elektronu lampa ar deviņiem elektrodiem - anodu, karsējamu katodu un septiņiem tīkliņiem. Nonodes tiek sauktas arī par enneodēm (( - deviņi) jeb enodēm vai heptagrīdiem ( - septiņi +  - tīkliņš).

Vēsture 
Nonodes tika izgudrotas lietošanai specifiskiem mērķiem konkrētās shēmās - parastiem mērķiem (radiouztveršanai, raidīšanai, signālu pastiprināšanai) pēc tāda elektrodu daudzuma nebija vajadzības. Izņēmums bija eksotiskas vācu lampas EQ-80 un UQ-80, kas uzskatāmas par trīskāršās vadības lampām ar trim stūrējošiem tīkliņiem, tomēr praktiski tās tikpat kā netika pielietotas.

Uzbūve 
Nonodei ir septiņi koncentriski spirāliski tīkliņi. EQ-80 tipa nonodei ir trīs stūrējošie tīkliņi, ko atdala trīs savstarpēji kopā savienoti ekrāntīkliņi. Septītais, anodam tuvākais, ir bremztīkliņš. PSRS tika ražots heptagrīds ar speciālām šķeltās histerēzes raksturlīknēm 6Л1П. Tam, skaitot no kvēldiega un speciāla ekranēta katoda, ir ar katodu savienots modulatora tīkliņš, pirmais paātrinošais tīkliņš, fokusējošais tīkliņš, otrais paātrinošais tīkliņš, pirmais stūrējošais tīkliņš, otrais stūrējošais tīkliņš, un ekrāntīkliņš, kas savienots ar kvēldiegu. Vēl neparastāka ir tīkliņstaru lampa 6Л2Г.

Izmantošana 
6Л1П tipa deviņelektrodu lampas tika lietotas kā nelineāri elementi ātrdarbīgās shēmās (amplitūdas diskriminatoros, binārajās atmiņas ierīcēs, ierobežotājos, skaitļošanas ierīcēs).

Atsauces 

Elektronu lampas

de:Elektronenröhre#Enneode
Ķīļu raksts

Ķīļu raksts, ķīļraksts jeb vadžu raksts ir senākā zināmā rakstības forma. To izgudroja šumeri ap 3000. gadu p.m.ē. un tas iesākās kā piktogrammu sistēma. Ar laiku bilžu attēlojumi kļuva vienkāršāki un abstraktāki, izveidojās ķīļu raksts. Ķīļu raksts tika rakstīts uz māla plāksnītēm ar neasiem irbuļiem. Irbuļa iespiedumi bija ķīļveida (gandrīz trijstūra formā), no kurienes arī nāk nosaukums ķīļu raksts. Šumeru rakstība tika ņemta par pamatu senpersiešu un ugarītu nacionālajiem alfabētiem. Pēdējo reizi ķīļu rakstu izmantoja mūsu ēras 1. gadsimtā.

Arhaiskais ķīļu raksts 

3. gt. vidū p.m.ē. šumeri izmainīja piktogrammu rakstīšanas virzienu (tās tika pagrieztas par 90 grādiem pret pulksteņrādītāja virzienu: vertikāli no augšas uz leju > horizontāli no kreisās uz labo pusi) un sāka lietot irbuli ķīļu raksta zīmju iespiešanai mālā. Šie 2 pilnveidojumi padarīja rakstīšanu ātrāku un vienkāršāku. Ķīļu raksta plāksnītes tika apdedzinātas ceplī, ja bija nepieciešami tās ilgstoši saglabāt, ja nē — tās tika izmestas. Daudzas māla plāksnītes tika atrastas pateicoties tam, ka iebrukumu laikā mājas, kurās glabājās plāksnītes, tika sadedzinātas un plāksnītes izcepās. Ķīļu raksts tika plaši izmantots piemiņas rakstos, lai iemūžinātu valdnieka sasniegumus.

Akadiešu ķīļu raksts 
Arhaisko ķīļu rakstu pārņēma akadieši ap 2500. gadu p.m.ē., un ap 2000. gadu p.m.ē. tas bija attīstījies par senasīriešu ķīļu rakstu, stipri modificētu šumeru ķīļu rakstu. Šajā laikā agrākās piktogrammas tika vienkāršotas un kļuvušas abstraktākas. Tajās tika lietoti 5 galvenie ķīļu veidi: horizontālais, vertikālais, augšupvērstais un lejupvērstais diagonālais un āķveida ķīlis. Ķīļu garumi varēja mainīties pēc vajadzības, izņemot āķveida ķīli, kura garums bija nemainīgs. Parasti zīmes sastāvēja no 5 līdz 10 ķīļiem, bet bija arī zīmes, kuras sastāvēja no 20 un vairāk ķīļiem. Garākā zīme sastāvēja no 31 ķīļa.

Asīriešu ķīļu raksts 
Senasīriešu ķīļu rakstu pārņēma heti (hetīti) un ap 1800. gadu p.m.ē. tas pārtapa par hetu rakstu valodu. Laikā no 10. gs. līdz 6. gs. p.m.ē. (dzelzs laikmetā) asīriešu ķīļu raksts vienkāršojās vēl vairāk. Ķīļu raksts bija zudis līdz 1835. gadam, kad brits Henrijs Roulingsons Persijā (mūsdienu Irānā) atrada Bahistunas uzrakstus.

Atsauces 

Ķīļu raksts
Filozofiskā antropoloģija

Filozofiskā antropoloģija ir filozofijas nozare, kas cenšas izzināt cilvēkus, lai saprastu to uzvedību gan kā sociālās vides produktu, gan kā būtnes, kas pašas rada savas personiskās vērtības. Kaut arī var uzskatīt, ka vairums filozofu visā šīs zinātnes vēsturē ir veidojuši savu noteiktu antropoloģiju, kas ir viņu ideju pamatā, antropoloģija kā atsevišķa disciplīna filozofijā attīstījās vēlīnajā modernisma periodā, izaugot no tādām tolaik attīstībā esošām metodēm kā fenomenoloģija un eksistenciālisms. Fenomenoloģija balstās metodiskā reflektēšanā par cilvēku pieredzi, pamatojoties filozofa paša pieredzē. Tāpēc tā bija ļoti svarīga, lai filozofi varētu labāk iedziļināties cilvēcīgās dabas un esības jautājumos.

Liela nozīme filozofiskajā antropoloģijā tiek pievērsta starppersonu attiecībām kā arī ontoloģijai, kas veidojas šo attiecību laikā. Šeit būtisku vietu ieņem tāda tēma, kā intersubjektivitāte. Intersubjektivitāte cenšas izprast, kā divi indivīdi, subjekti, kuru pieredze un pasaules interpretācija ir radikāli atšķirīga, spēj saprast viens otru un sazināties. Pēdējā laikā filozofiskā antropoloģija sāk arvien vairāk pievērsties intersubjektivitātes un citām eksistenciālām/fenomenoloģiskām tēmām. Filozofi un sociologi ir arī atsākuši vairāk uzmanības pievērst valodu pētīšanai, jo valodai ir ļoti ciešs sakars ar intersubjektivitātes jautājumiem.

Pirmais šādā izpratnē vārdu 'antropoloģija' lietoja Imanuels Kants. Viens no ievērojamākajiem filozofiskajiem antropologiem ir vācu fenomenologs Makss Šēlers (Max Scheler, 1874-1928).

Antropoloģija
Antropologzija
Tottenham Hotspur F.C.

Totenhemas futbola klubs "Hotspur" () ir Totenhemā (Londonas daļā) bāzēts angļu futbola klubs, kas dibināts 1882. gadā. Klubs divreiz izcīnījis Anglijas čempionu titulu un astoņreiz — FA kausu.

Komandas sastāvs 
Atjaunots .

Tiek izīrēts

Sasniegumi 
 Anglijas futbola augstākais līmenis (līdz 1992. gadam Pirmā divīzija; tagad — Premjerlīga)
 Čempioni (2): 1950–51, 1960–61
 Vicečempioni (5): 1921–22, 1951–52, 1956–57, 1962–63, 2016–17
 Anglijas futbola 2. līmenis (1893.—1992. Otrā divīzija; 1992.—2004. Pirmā divīzija; tagad — Championship)
 Čempioni (2): 1919–20, 1949–50 
 Vicečempioni (2): 1908–09, 1932–33
 FA kauss
 Kausa ieguvēji (8): 1900–01, 1920–21, 1960–61, 1961–62, 1966–67, 1980–81, 1981–82, 1990–91
 Finālisti (1): 1986–87
 Anglijas Līgas kauss
 Kausa ieguvēji (4): 1970–71, 1972–73, 1998–99, 2007–08
 Finālisti (5): 1981–82, 2001–02, 2008–09, 2014–15, 2020–21
 FA Community Shield (līdz 2001. gadam — Charity Shield)
 Kausa ieguvēji (7): 1921, 1951, 1961, 1962, 1967, 1981, 1991
 UEFA Čempionu līga
 Finālisti (1): 2018–19
 UEFA kauss
 Kausa ieguvēji (2): 1971–72, 1983–84
 Finālisti (1): 1973–74
 UEFA Kausu ieguvēju kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1962–63

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā kluba vietne 

Anglijas futbola klubi
Tottenham Hotspur F.C.
Varakļānu Marijas baznīca

Varakļānu Jaunavas Marijas Debesīs uzņemšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Varakļānu novada centrā Varakļānos. Baznīca celta no 1851. līdz 1854. gadam klasicisma stilā, ar diviem masīviem torņiem, vairākām ieejām ar granīta kāpnēm. Baznīcas altāri ir veidoti  marmora apdarē, ar lielām svētbildēm. Centrā 17. gs. spāņu mākslinieka Muriljo gleznas “Bezcerīgās Jaunavas Marijas parādība” kopija. Labās puses altārī – Golgātas motīvs (Kristus ciešanu aina), kreisās puses altārī – grāfa M. Borha svētā aizbildņa erceņģeļa Miķeļa atveids (Rafaēla gleznas kopija).

Atsauces

Ārējās saites 
 Baznīcas saits

Varakļāni
Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Joko Ono

Joko Ono Lenone (; dzimusi ) ir japāņu dziedātāja, multimediju māksliniece un aktīviste. Viņa bija precējusies ar angļu mūziķi Džonu Lenonu no 1969. gada līdz viņa nāvei 1980. gadā.

Dzīvesgājums 
Joko Ono piedzima  Tokijā baņķiera un bijušā pianista Eisukes Ono un viņa sievas Isoko ģimenē. Viņas tēvs vairākkārt tika pārcelts darbā uz ārzemēm, un ģimene viņam devās līdzi. 1941. gadā Ono atgriezās Japānā. Pēc Otrā pasaules kara Joko Ono turpināja mācības Japānā, bet viņas ģimene pārcēlās uz ASV. Ono pārcēlās uz ASV 1953. gadā.

1956. gadā viņa pameta mācības augstskolā un apprecējās ar japāņu komponistu Toši Ičijanagi. Pēc tam, kad viņi vairākus gadus dzīvoja atsevišķi, pāris 1962. gadā izšķīrās. Tajā pašā gadā Ono apprecējās ar amerikāņu mūziķi Entoniju Koksu. Viņu laulība 1963. gadā tika anulēta, jo Ono nebija pabeigusi šķiršanos no Ičijanagi, un vēlāk tajā pašā gadā viņa no jauna salaulājās ar Koksu. Kaut arī viņu attiecības drīz izjuka, viņi karjeras dēļ nešķīrās.

1966. gada novembrī Ono iepazinās ar grupas The Beatles mūziķi Džonu Lenonu, kad Lenons apmeklēja galeriju, kurā viņa gatavoja izstādi. 1968. gada maijā viņi ierakstīja savu pirmo kopīgo albumu — Unfinished Music No. 1: Two Virgins. 1969. gadā Ono izšķīrās no Koksa un apprecējās ar Lenonu. Ono un Lenons savu medusmēnesi pavadīja Amsterdamā, kur viņi žurnālistu klātbūtnē nedēļu pavadīja gultā, tā protestējot pret Vjetnamas karu.

Ono piedalījās The Beatles albuma Abbey Road ierakstīšanā, un pēc šī albuma ierakstīšanas grupa pārtrauca savu darbību. Vairāki angļu žurnālisti uzskatīja, ka Ono ir vainojama grupas izjukšanā, bet gan Ono, gan Lenons, gan Džordžs Herisons to ir nolieguši. Pēc grupas izjukšanas Ono un Lenons pārcēlās uz dzīvi Ņujorkā.

1980. gada decembrī Džons Lenons tika noslepkavots. Ono apmaksāja piemiņas vietas izveidi netālu no vietas Ņujorkā, kur Lenons tika nošauts.

Atsauces

Literatūra

Ārējās saites 

1933. gadā dzimušie
Fluxus
Grammy balvas ieguvēji
Japāņu dziedātāji
Japāņu mākslinieki
The Beatles
Stšelno

Stšelno (Strzelno) - pilsēta Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē uz dienvidiem no Inovroclavas. XII gadsimtā celtā Sv. Prokopija baznīca Stšelno tiek uzskatīta par vienu no vislabāk saglabātajām XII gadsimtā celtajām baznīcām Polijā. ASV fiziķa un pirmā amerikāņa, kurš saņēmis Nobela prēmiju kādā no zinātnēm, laureāta Alberta Abrahama Maikelsona (Albert Abraham Michelson, 1852 - 1931) dzimtā pilsēta. Pilsētas apkārtnē dzimis vācu filologs Ulrihs fon Vilamovics-Mēlendorfs (Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff, 1848 - 1931).

Apskates vietas
Stšelno Sv. Trīsvienības baznīca (Kościół Świętej Trójcy i Najświętszej Marii Panny w Strzelnie)
Stšelno Sv. Prokopija rotonda (Rotunda św. Prokopa w Strzelnie)

Attēlu galerija

Sczelzno
Ono

Ono var būt:

 Joko Ono (小野 洋子; 1933) ― japāņu dziedātāja, multimediju māksliniece un aktīviste;
 Šinobu Ono (大野 忍; 1984) ― japāņu futboliste.

Japāņu uzvārdi
Rūsiņš Mārtiņš Freivalds

Rūsiņš Mārtiņš Freivalds ( — ) bija latviešu datorzinātnieks, matemātiķis un ilggadējs Latvijas Universitātes profesors.

R. Freivalds 1965. gadā absolvēja Latvijas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultāti un 1971. gadā ieguva zinātņu kandidāta grādu matemātikā Novosibirskas Valsts Universitātē profesora Borisa Trahtenbrota vadībā. 1985. gadā M. Lomonosova Maskavas Valsts universitātē Freivalds ieguva fizikas un matemātikas zinātņu doktora (tagad — habilitēta doktora) grādu.

No 1970. gada Rūsiņš strādāja LU Matemātikas un informātikas institūtā, bija ilggadējs LU Datorikas fakultātes (agrāk Fizikas un matemātikas fakultātes Datorikas nodaļas) pasniedzējs. No 1992. gada Freivalds bija Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

Rūsiņš ir LZA Eižena Āriņa balvas laureāts datorzinātnēs 2000. gadā par darbu ciklu "Efektīvi varbūtiski algoritmi". 2003. gadā Freivaldam tika piešķirta Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielā medaļa par izciliem darbiem varbūtisko algoritmu un kvantu automātu teorijā un par zinātniskas skolas izveidošanu Latvijā.

Freivalda zinātnisko interešu lokā ietilpa induktīvais izvedums, varbūtiski algoritmi, datorzinātnes matemātiskie pamati, algoritmu teorija un kvantu skaitļošana. Freivalds bija Latvijas kvantu skaitļošanas zinātniskās skolas pamatlicējs.

Freivalds regulāri uzstājies arī Latvijas programmētāju dienās ar saviem referātiem.

Rūsiņa Mārtiņa Freivalda doktoranti 

Doktora zinātnisko grādu Rūsiņa Mārtiņa Freivalda vadībā ieguvuši:

 1974 Efim Kinber — Dr. math.
 1983 Agnis Andžāns — Dr. math.
 1989 Māris Alberts — Dr. math.
 1990 Daina Taimiņa — Dr. math.
 1991 Jānis Kaņeps — Dr. math.
 1994 Juris Vīksna — Dr. sc. comp.
 1997 Andris Ambainis — Dr. sc. comp.
 1999 Juris Smotrovs — Dr. sc. comp.
 1999 Dainis Geidmanis — Dr. math.
 2003 Marats Golovkins — Dr. sc. comp.
 2006 Maksims Kravcevs — Dr. sc. comp.
 2007 Arnolds Ķikusts — Dr. math.
 2008 Vasilijs Kravcevs — Dr. sc. comp.
 2008 Lelde Lāce — Dr. sc. comp.

Skatīt arī 
 Freivalda algoritms matricu reizinājuma pārbaudei

Atsauces

Ārējās saites 
 Rusins Freivalds, LU MII.
 Rusins Martins Freivalds , Latvian Scientists, LZA.
 Rūsiņš Mārtiņš Freivalds, LU.
 Rusins Martins Freivalds, teorētiskās datorzinātnes ģenealoģijas datubāzē TCS Genealogy.
 Rūsiņa Mārtiņa Freivalda publikāciju saraksti DBLP un arXiv.org mājaslapās.
 Rūsiņš Mārtiņš Freivalds, Apsveikums Rīgai 800. dzimšanas dienā.
 Rūsiņš Mārtiņš Freivalds, Klasiskās matemātikas neizskaidrojamā efektivitāte datorzinātnē, kopsavilkums akadēmiskajai lekcijai saņemot LZA Lielo medaļu.
 Andris Ambainis, atmiņas par Rūsiņu Mārtiņu Freivaldu 
 Daina Taimiņa, Rūsiņš Mārtiņš Freivalds (1942-2016) 

Latvijas datorzinātnieki
Latvijas matemātiķi
Latvijas Universitātes darbinieki
Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielās medaļas ieguvēji
Orala

Orala (), agrāk Uraļska (), ir pilsēta ziemeļrietumu Kazahstānā, pie Urālas un Čoganas satekas, netālu no Krievijas robežas. Tā kā tā atrodas Urālas rietumkrastā, ģeogrāfiski tā atrodas Eiropā. Tās iedzīvotāju skaits ir 210 600 un tā ir Rietumkazahstānas apgabala galvaspilsēta. Iedzīvotāji pārsvarā ir krievi (54%) un kazahi (34%).

Orala ir lauksaimniecības un rūpniecības centrs un ir bijis nozīmīgs tirdzniecības punkts kopš dibināšanas. Gadsimtiem ilgi pa Urālas upi ir darbojusies baržu satiksme starp Kaspijas jūru un Urālu kalniem. Mūsdienās tas ir viens no ieejas punktiem dzelzceļa satiksmei no Eiropas uz Sibīriju, apkalpojot daudzos naftas laukus Kaspijas baseinā un rūpniecības pilsētas dienvidu Urālos. Pilsētā ir arī Oralas Ak Zhol lidosta.

Vēsture 
Dibināta kā Žajikas cietoksnis Zelta Ordas hanu Uzbeghana un Džanibeka valdīšanas laikā 14. gadsimtā. Pēc 1440. gada nonāca Nogaju ordas sastāvā, 16. gadsimtā to ieņēma kazahi, 1584. gadā Jaikas kazaki nodibināja savu nocietinājumu (Яицкий городок). Kad tatāri to nopostīja, 1613. gadā kazaki nodibināja jaunu nocietinājumu 50 km attālumā no senākā cietokšņa.  
Cietoksnis Jemeļjana Pugačova sacelšanās laikā izturēja aplenkumu no 1773. gada 30. decembra līdz 1774. gada 17. aprīlim. Krievijas impērijas armija komandiera Manzurova vadībā ieņēma pilsētu pēc tam, kad Sergejs Goļicins bija ieņēmis Orenburgu.
Tā kā Jaikas kazaki bija nemiernieku pusē, ķeizariene Katrīna II 1775. gada 15. janvārī lika pārdēvēt Žajikas upi par Urālu un Žajiku par Uraļsku.

1833. gada septembrī Puškins kopā ar draugu Vladimiru Daļu apmeklēja pilsētu, veicot pētījumu savai grāmatai "Pugačova sacelšanās vēsture" un savam romānam "Kapteiņa meita".

Krievijas pilsoņu kara laikā pilsētu aplenca kazahu armija. Tās aizsardzībā piedalījās Mihails Frunze, Vasīlijs Čapajevs un Georgijs Žukovs. Uraļsku pārsauca par Oralu pēc tam, kad Kazahstāna 1991. gadā ieguva neatkarību.

Sports 
Pilsētu pārstāv futbola klubs FC Akzhayik.

Sadraudzības pilsētas 
  Ploješti, Rumānija

Atsauces

Ārējās saites 

 NASA Earth Observatory 
 Oralas telefongrāmata

Kazahstānas pilsētas
Atirau

Atirau (, vēsturiskais nosaukums Gurjeva) ir pilsēta rietumu Kazahstānā, Atirau apgabala galvaspilsēta.

Ģeogrāfija 
Atirau ir Kazahstānas galvenā ostas pilsēta Kaspijas jūrā pie Urālas upes deltas. Atirau pilsēta atrodas aptuveni 20 metrus zem jūras līmeņa. Pilsēta ģeogrāfiski atrodas gan Āzijā, gan Eiropā, jo to sadala Urālas upe, kas tiek uzskatīta par Eiropas un Āzijas robežšķirtni.

Vēsture 

1645. gadā pie Jaikas upes Jaroslavļas krievu tirgonis Mihails Gurjevs apmēram 50 km lejpup no iekarotās Nogaju ordas galvaspilsētas Saraičikas uzcēla koka cietoksni, nosaucot to par  (burtiski Lejasjaikas cietoksnis). Cietoksni izlaupīja Jaikas kazaki, bet Gurjevu ģimene to atjaunoja, uzceļot akmens būves (1647-62). Aizsardzībai no kazaku iebrucējiem Krievijas cars Aleksejs nosūtīja strēļu garnizonu. Par spīti pūliņiem, kazaku dumpja vadonis Stepans Razins 1667. un 1668. gadā pakļāva pilsētu. Cietoksnis pakāpeniski zaudēja stratēģisko nozīmi un 1810. gadā tika nojaukts. No 1708. gada līdz 1992. gadam pilsētu sauca par Gurjevu.

Modernā pilsēta 
Šodienas Atirau ir pazīstama ar naftas un zivju rūpniecību. Tajā ir 142 500 iedzīvotāji (1999. gada dati), no kuriem gandrīz 80% ir etniskie kazahi, pārējie ir krievi un citas etniskās grupas - korejieši un bulgāri.

Sports 
Pilsētā bāzēta hokeja komanda Atirau "Beibarys", kas četras reizes izcīnījusi Kazahstānas čempiones titulu. Pilsētā spēlē arī basketbola komanda Atirau "Barsy" un futbola komanda FC Atyrau.

Atsauces

Ārējās saites 

Kazahstānas pilsētas
Kaspijas jūra
1994. gada F1 sezona

1994. gada F1 sezona bija 45. F1 sezona. Tā sākās  un beidzās .

Sezonas gaitā gāja bojā divi piloti —- Airtons Senna un Rolands Racenbergers. Abi incidenti notika Sanmarīno nedēļas nogalē. Pēc šīm avārijām tika ieviesti dažādi drošības līdzekļi, kā rezultātā F1 pilotu drošības līmenis kopš tā laika ir krietni audzis un līdz šim (2012) vairs neviens F1 pilots nav miris, braucot ar formulu.

Par čempionu ar viena punkta pārsvaru pēdējā sacīkstē kļuva Mihaels Šūmahers, strīdīgā incidentā saduroties ar Deimonu Hilu, otru titula pretendentu. Williams nolēma nesniegt sūdzību, tomēr trīs gadus vēlāk pēc līdzīga incidenta ar Šūmaheru un Williams pilotu Vilnēvu komanda sūdzējās, un Šūmahers tika izslēgts no čempionāta.

Komandas un piloti

Kopvērtējumi un rezultāti

Pilotu kopvērtējums 

Avots:

Konstruktoru kauss 

Avots:

Sacīkstes 

Avots:

Atsauces 

1994. gads sportā
Formula 1 sezonas
Heresas trase

Heresas trase () ir sacīkšu trase, kura atrodas netālu no Heresas pilsētas, Spānijā. Tā tika atklāta 1985. gadā. Tajā septiņas reizes notika Formula 1 sacīkstes, piecās no kurām tā bija Spānijas GP izcīņa, bet divās - Eiropas GP. Pašlaik tur notiek MotoGP sacensības. F1 piloti to joprojām izmanto kā testu trasi.

Slavenākā F1 sacīkste Heresā norisinājās 1997. gadā, kad par titulu sezonas pēdējā sacīkstē cīnījās Williams pilots Žaks Vilnēvs un Ferrari pilots Mihaels Šumahers. Pirms sacīkstes šo duetu šķīra viens punkts. Kvalifikācijā viņi abi, kā arī Vilnēva komandas biedrs Frencens uzstādīja identiskus laikus, tomēr uz starta pirmais stājās Vilnēvs, jo viņš pirmais uzstādīja šādu laiku. Šumahers bija otrais. Sacīkstes sākumā Šumahers ieguva pārliecinošu vadību. Pēc pitstopiem Šumahers zaudēja ātrumu un Vilnēvs viņu panāca. 48. apļa sākumā Vilnēvs bija nepilnas sekundes attālumā no Šumahera. Pirmajā līkumā Williams pilots centās apdzīt Šumaheru, tomēr pēdējais, tāpat kā 1994. gada Austrālijas GP, ietriecās savā konkurentā. Šumahers, tāpat kā pirms trim gadiem, izstājās, tomēr Vilnēvs turpināja braukt. Pēdējā aplī viņš palaida garām abus McLaren pilotus un viņi svinēja dubultuzvaru, savukārt Vilnēvs - savu titulu. Vēlāk Šumaheru diskvalificēja no visas sezonas, līdz ar to par vicečempionu kļuva Haincs Haralds Frencens.

Skatīt arī 
 F1 trašu saraksts

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa , 

Eiropas Grand Prix
Spānijas Grand Prix
Rolands Racenbergers

Rolands Racenbergers (;  — ) bija austriešu sacīkšu pilots, kas savas karjeras nogalē piedalījās Formula 1 sacensībās.

Viņš piedzima Zalcburgā un bieži vien norādīja 1962. gadu kā savu dzimšanas gadu, lai izliktos jaunāks un pagarinātu savu karjeru. Racenbergers kļuva par čempionu gan Austrijas, gan Centrāleiropas Formula Ford kausos. To viņš paveica 1985. gadā. Viņš vairākus gadus brauca dažādās Lielbritānijas sacīkšu sērijās un guva tur dažādus panākumus. Austrietis ir arī piedalījies Lemānas 24 stundu sacīkstēs. Viņa labākais rezultāts bija 5. vieta 1993. gadā, kad viņš brauca kopā ar Mauro Martīni un Naoki Nagasaku.

1994. gadā viņš kļuva par jaunizveidotās Simtek komandas pilotu un varēja debitēt Formula 1 sacensībās. Sākotnēji austrietis parakstīja piecu sacīkšu līgumu. Viņš nekvalificējās pirmajai sacīkstei, bet Aīdas trasē (Klusā Okeāna GP) noderēja viņa pieredze salonauto sacīkstēs, jo viņš bija vienīgais pilots, kas tajā bija braucis iepriekš. Racenbergers ne tikai kvalificējās, bet ierindojās 11. vietā, atpaliekot piecus apļus no uzvarētāja Mihaela Šumahera. Sanmarīno GP viņam atkal izdevās kvalificēties. Racenbergers piedzīvoja smagu avāriju un vēlāk nomira slimnīcā. Spēkratam nolūza priekšējais antispārns un ar ātrumu 314,9 km/h austrietis ietriecās betona sienā. Nāves iemesls bija galvaskausa pamatnes plīsums, kas autosportā ir biežs nāves iemesls.

Nākamajā dienā, sacīkstē, gāja bojā trīskārtējais F1 čempions Airtons Senna. Viņa piedurknē tika atrasts satīts Austrijas karogs, kas tiktu vicināts uzvaras gadījuma, pieminot aizgājušo Racenbergeru.  No ar FIA un F1 saistītiem cilvēkiem tikai tobrīdējais FIA prezidents Makss Moslijs ieradās uz Racenbergera bērēm (pārējie bija Airtona Sennas bērēs). Kā vēlāk Moslijs pats paskaidroja, viņam bija svarīgi, ka vismaz kāds aiziet atvadīties no Rolanda Racenbergera.

Pēc Racenbergera nāves vācu autosportists Haincs Haralds Frencens pieminēja kādu incidentu Japānā, kur austrietis diskotēkā izglāba kādu japāņu meiteni, stājoties pretī bruņotam uzbrucējam.

Formula 1 sacīkšu rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 

 Rolanda Racenbergera piemiņas lapa  

Austrijas autosportisti
Formula 1 piloti
Sacīkstēs bojā gājušie autosportisti
Zalcburgas zemē dzimušie
Sahara Force India

Force India (pilnais nosaukums: Sahara Force India Formula One Team) ir Formula 1 autosacīkšu komanda, kura F1 čempionātā piedalās kopš . gada.

Vēsture 
Komandas saknes ir meklējamas 1991. gadā, kad Edijs Džordans dibināja Jordan Grand Prix. 2005. gadā komanda tika pārdota. . gada sezonā komanda piedalījās ar nosaukumu MF1 Racing, bet gadu vēlāk, jau ar citiem īpašniekiem, komanda startēja ar nosaukumu Spyker F1. No . gada šī komanda piedalās ar nosaukumu Force India.

Komandas testos piedalījās liels skaits pilotu - uz vietu šajā komandā kandidēja indietis Karuns Čandoks, malaizietis Fairuzs Fauzijs, itālis Džankarlo Fizikella, nīderlandietis Gīdo van der Garde, japānis Sakons Jamamoto, indietis Narains Kartikejans, austrietis Kristians Klīns, itālis Vitantonio Liuci, vācietis Ralfs Šumahers, kā arī komandas testpilots, spānis Roldans Rodrigess. 

Par Adriana Sutila komandas biedru kļuva Fizikella, bet Liuci kļuva par testpilotu.

Sākot ar . gadu Force India dzinēju piegādātājs ir Mercedes-Benz. Sezonas gaitā Sutils pirmoreiz komandas vēsturē () tika līdz trešajai kvalifikācijas kārtai un kvalificējās 7. vietā.  Fizikella ieguva komandas pirmo pole position un sacīkstē finišēja otrais, tādējādi gūstot gan pirmo komandas pjedestālu, gan pirmos komandas punktus. Dažas dienas vēlāk tika paziņots, ka Fizikella dosies uz Ferrari aizvietot savainoto Felipi Masu pēc tam, kad viņa pirmais aizvietotājs Luka Badoers nobrauca divas neveiksmīgas sacīkstes. Par Sutila jauno komandas biedru kļuva komandas testpilots Liuci. Nedēļu vēlāk Sutils kvalificējās 2. vietā un finišēja ceturtais, Liuci izstājās.

. gadā komandā turpināja braukt Sutils un Liuci, bet Pauls di Resta bija komandas testpilots.

. gadā Pauls di Resta debitēja F1 sacīkstēs, nomainot Liuci.

. gada sezonā Andriana Sutila vietā par pamatpilotu kļuva Niko Hilkenbergs.

. gada sezonā Adrians Sutils atkal atgriežas Force India komandā, bet otrs pilots jau trešo gadu ir Pauls di Resta

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 Force India - komandas profils portālā ESPN F1 

Formula 1 komandas
Autosports Lielbritānijā
Autosports Indijā