joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Latviešu konversācijas vārdnīca

Latviešu konversācijas vārdnīca (LKV) ir 21 sējuma liels Anša Gulbja apgāda izdots vispusīgs enciklopēdisks izdevums latviešu valodā, ko pavisam veido 43 008 šķirkļi 168 burtnīcās un kas aptver visas tajā laikā aktuālās zinību nozares. Vārdnīcas galvenais redaktors bija Arveds Švābe, nomināli arī Aleksandrs Būmanis un Kārlis Dišlērs, bet atbildīgais sekretārs — Jānis Medenis.

Vēsture 

Pievērsties grāmatniecībai un Latviešu konversācijas vārdnīcai izdošanai Ansi Gulbi iedvesmojuši Jēkaba Dravnieka Konversācijas vārdnīcas izstrādes centieni, par ko Gulbis rakstījis: „Toreiz, pirms 35 gadiem, kad saņēmu viņa izdoto Konversācijas vārdnīcas 1. burtnīcu, es tā sajūsminājos, ka nolēmu kļūt par grāmatnieku”.

1927. gada vasarā Ansis Gulbis pierunā Arvedu Švābi uzņemties enciklopēdijas veidošanu. Latviešu konversācijas vārdnīcas redakcijas kodolu veido arī Švābes līdzstrādnieks Benno Ābers, kā arī filoloģes Anna Dārziņa un Elza Ābele, bet pavisam enciklopēdijas veidošanā iesaistās vairāk nekā 100 Latvijas zinātnieku, kultūras darbinieku, pedagogu u.c. speciālistu, pieaicinot arī speciālistus no Lietuvas, Igaunijas, Somijas, Polijas u.c valstīm.

Latviešu konversācijas vārdnīcu četru sējumu apjomā bija paredzēts pabeigt pusotra gada laikā, taču sākotnējās ieceres vietā tai iznāk 21 sējums, kuru veidošana ilgst 13 gadus. Pirmo sējumu metiens bija 15 000 eksemplāros, kas no 7. sējuma samazinājās līdz 12 000, no 9. sējuma — līdz 10 000, bet no 17. sējuma — līdz 9000 eksemplāru.

Gulbis enciklopēdijas izdevumu sagatavošanu bija tik labi saorganizējis, ka to, kā arī visas izdevniecības darbu, pēc Gulbja nāves 1936. gadā veiksmīgi turpināja viņa māsas dēls Arvīds Mālītis. 1940. gadā, pēc Latvijas okupācijas, enciklopēdijas izdošanu apturēja pie šķirkļa Tjepolo.

Sējumi

Atsauces 

Latvijas enciklopēdijas
Kārlis Emanuēls Pēgavs

Kārlis Emanuēls Pegaus jeb Pēgavs (; 1751-1816) bija Krimuldas baznīcas mācītājs, kā arī kalpoja kā luterāņu mācītājs vairākās Vidzemes draudzēs, vēlāk bija prāvests un virskonsistorijas loceklis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1751. gada 12. martā Rankā ().
No 1768. gada līdz 1772. gadam studēja teoloģiju Kēnigsbergas Alberta universitātē (Collegium Albertinum), arī pie Imanuela Kanta. Pēc atgriešanās dzimtenē kalpoja Madlienas baznīcā ("Maddaleenes", vācu - Sißegall) no 1777. gada līdz  1786. gadam, Krimuldas baznīcā no 1786. gada līdz 1816. gadam. 
1814. gadā kļuva par Vidzemes luterāņu virskonsistorijas asesoru. Bija precējies ar Vidzemes superintendenta Kristiāna Dāvida Lenca meitu Annu Eleonoru Lencu, dzejnieka Jēkaba Mihaēla Reinholda Lenca jaunāko māsu; šajā laulībā dzima mācītājs Kārlis Eduards Pēgavs, kurš no 1810. gada kalpoja netālu no tēva  Siguldas baznīcā ar Sv.Ignācija kapellu jeb Incienes baznīcu (vācu - Capelle St.Ignatii, saukta Hinzen-Capelle).

Miris 1816. gada 23. jūnijā.

Darbi   
Pēgavs sarakstījis sava laikabiedra humānista, latviešu un igauņu interešu aizstāvja, izcilā Baltijas kartogrāfa, Bīriņu dzimtskunga grāfa Ludviga Augusta Mellīna biogrāfiju.

Atsauces 

1751. gadā dzimušie
1816. gadā mirušie
Vācbaltieši
Latvijas luterāņu mācītāji
Gulbenes novadā dzimušie
Igors Pavlovs

Igors Pavlovs (dzimis ) ir bijušais Latvijas hokejists, uzbrucējs, tagad treneris. Savas karjeras laikā aizvadījis sešas sezonas PSRS čempionāta komandā Rīgas "Dinamo", tāpat Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trīs Pasaules čempionātos.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Pavlovs sāka 1984.—85. gada sezonā PSRS 2. līgas klubā Harkovas "Dinamo". Jau pēc sezonas beigām viņš pievienojās PSRS čempionāta vienībai Rīgas "Dinamo", tās sastāvā spēlējot līdz 1991.—92. gada sezonas noslēgumam. 1990.—91. gada sezonā ar 32 punktiem 45 spēlēs bija ceturtais rezultatīvākais "Dinamo" spēlētājs.

1992. gadā uzbrucējs pievienojās Vācijas 3. līgas klubam EV Landsberg, kurš 1993.—94. gada sezonā spēlēja jau Vācijas 2. līgā. Pirmajās trīs sezonās Pavlovs bija komandas otrs rezultatīvākais spēlētājs aiz Oļega Znaroka, taču 1995.—96. un 1996.—97. gada sezonās bija rezultatīvākais EV Landsberg hokejists.

1998.—99. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja citā 2. līgas klubā EHC Freiburg, taču tad vēl uz gadu atgriezās Landsbergā. 2000.—01. gada sezonu, pēc kuras Pavlovs beidza profesionālā spēlētāja gaitas, viņš aizvadīja Vācijas hokeja līgas vienībā Revier Löwen Oberhausen.

Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1996., 1997. un 1998. gada Pasaules čempionātos.

Trenera karjera 
Trenera karjeru Pavlovs sāka uzreiz pēc spēlētāja karjeras noslēgšanas, 2001.—02. gada sezonā strādājot par Revier Löwen Oberhausen galvenā trenera palīgu. No 2002. līdz 2005. gadam viņš bija Vācijas 2. līgas kluba Fištaunas "Penguins" trenera palīgs, taču 2005. gadā kļuva par galveno treneri, klubā strādājot līdz 2007. gadam. 2007.—08. gada sezonā viņš bija cita 2. līgas kluba EV Regensburg galvenais treneris.

2008.—09. gada sezonā bija Vācijas hokeja līgas kluba Krēfeldes "Pinguine" galvenais treneris, taču vasarā stājās pie Ķelnes "Haie" stūres. 2009.—10. gada sezonas gaitā viņš no trenera pienākumiem tika atbrīvots.

2010.—11. gada sezonu uzsāka kā Novosibirskas "Sibir" galvenā trenera palīgs, taču oktobrī, kad no darba atlaists tika Milošs Ržīha, kļuva par Maskavas "Spartak" galveno treneri. Sezonas otrajā pusē Pavlovs bija Šveices hokeja līgas vienības HK Rapersvīla galvenais treneris, taču 2012.—13. gada sezonā trenēja Vācijas hokeja līgas klubu Hanoveres "Scorpions".

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Latvijas hokejisti
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Latvijas hokeja treneri
Novosibirskas "Sibirj" treneri
Maskavas "Spartak" treneri
Dāvids Ebišers

Dāvids Ebišers (David Aebischer; dzimis ) ir bijušais šveiciešu hokejists, vārtsargs, Šveices hokeja izlases dalībnieks, tagad treneris. Karjeras laikā aizvadījis 214 spēles NHL klubos Kolorādo "Avalanche" un Monreālas "Canadiens", kopā ar "Avalanche" 2001. gadā izcīnījis Stenlija kausu.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Ebišers sāka vēl 1996.—97. gada sezonā, kad debitēja Šveices hokeja līgas kluba HC Fribourg-Gottéron sastāvā. 1997.—98. gada sezonā vārtsargs devās uz Ziemeļameriku, nākamo sezonu pamatā aizvadot ECHL līgā, savukārt no 1998. līdz 2000. gadam Ebišers spēlēja Amerikas hokeja līgas klubā Hēršijas "Bears".

2000.—01. gada sezonā Ebišers bija NHL kluba Kolorādo "Avalanche" otrais vārtsargs aiz Patrika Ruā. Debiju NHL viņš piedzīvoja 2000. gada 18. oktobrī. Pavasarī Ebišers kļuva par pirmo šveiciešu hokejistu, kurš izcīnījis Stenlija kausu. 2003. gada vasarā Ruā beidza profesionāļa karjeru, un 2003.—04. gada sezonā Ebišers bija "Avalanche" pamatvārtsargs.

2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Ebišers spēlēja Šveices hokeja līgas kluba HK Lugāno sastāvā. 2005.—06. gada sezonas otrajā pusē "Avalanche" aizmainīja Ebišeru uz Monreālas "Canadiens", pretī saņemot Žozē Teodoru. 2006. gada vasarā Ebišers pagarināja līgumu ar "Canadiens" uz vēl vienu sezonu, tajā būdams komandas otrais vārtsargs aiz Kristobala Iē.

2007. gada vasarā Ebišers noslēdza viena gada līgumu ar Fīniksas "Coyotes", taču cīņā par vietu komandas sastāvā piekāpās Aleksam Oldam un Mikaelam Telkvistam, kā rezultātā tika nosūtīts uz AHL vienību Sanantonio "Rampage". Novembrī "Coyotes" izīrēja Ebišeru HK Lugāno.

No 2008. līdz 2011. gadam Ebišers spēlēja HK Lugāno sastāvā, taču 2011. gada augustā tika uzaicināts uz Vinipegas "Jets" treniņnometni. Nākamo sezonu viņš aizvadīja tās AHL fārmklubā Sentdžonsas "IceCaps", taču 2012. gada vasarā pievienojās HK Rapersvīla rindām. 2014.—15. gada sezonas ievadā noslēdza viena mēneša līgumu ar NLB līgas klubu HC Thurgau, taču pēc līguma beigšanās kluba rindas pameta.

Šveices hokeja izlases sastāvā spēlējis 2002. un 2006. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī piecos Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Ženēvas kantonā dzimušie
Šveices hokejisti
Šveices hokeja treneri
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Arābijas Lorenss (filma)

"Arābijas Lorenss" () ir 1962. gada Apvienotās Karalistes episka vēsturiskā drāmas filma, kura balstīta uz reāliem britu armijas virsnieka T. E. Lorensa dzīves notikumiem. Šī filma tiek uzskatīta par vienu no dižākajām un ietekmīgākajām filmām kino vēsturē. Amerikas Kinoinstitūts šo filmu nosaucis par visu laiku labāko episkā žanra filmu.

Scenāriju filmai sarakstījuši Roberts Bolts un Maikls Vilsons, izmantojot T. E. Lorensa autobiogrāfiskos aprakstus par viņa piedalīšanos Arābu sacelšanās notikumos. Filmas režisors ir Deivids Līns, galvenās lomas atveido Pīters O'Tūls, Aleks Giness, Entonijs Kvinns, Džeks Hokinss, Omārs Šarifs.

Filma ieguva 7 Amerikas Kinoakadēmijas balvas un 3 nominācijas. Filma tika atzīta par gada labāko filmu, tika apbalvots filmas režisors Deivids Līns, operators Fredijs Jangs, oriģinālās mūzikas autors Moriss Žārs. Filma saņēma balvas arī par labāko mākslinieka darbu, montāžu un skaņu.

Atsauces

Ārējās saites 

1962. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Kara drāmas
Piedzīvojumu filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
Deivida Līna filmas
Marija II Bragansa

Marija II (); dzimusi , mirusi ) bija Portugāles karaliene no 1826. gada līdz savai nāvei 1853. gadā.

Dzimusi Riodežaneiro Brazīlijas imperatora Pedru IV ģimenē, kad Pedru IV galms pēc franču 1807. gada iebrukuma Portugālē bija pārcelies uz Brazīliju. Viņa ir vienīgais Eiropas monarhs, kas dzimis ārpus Eiropas.

Kad 1826. gadā mira Marijas vectēvs, Portugales karalis Žoao VI, Portugālē iestājās mantojuma krīze. Viens Žoao dēls — Brazīlijas imperators Pedru I 1822. gadā bija pasludinājis neatkarību no Portugāles, otrs — absolūtiski noskaņotais Migels I bija sacēlies pret tēvu un dzīvoja trimdā Austrijā. Īsi pirms nāves Žoao VI par reģenti iecēla savu meitu Izabellu Mariju līdz valstī atgriežas leģitīmais valdnieks, nepaskaidrojot, kurš no dēliem tas būtu.

Portugālē par leģitīmo valdnieku uzskatīja Pedru, tomēr Brazīlija vēlējās saglabāt neatkarību, tāpēc tika panākta vienošanās, ka Pedru atsakās no troņa par labu meitai Marijai, kura apprecēs Miguelu I, bet valstī tiks ieviesta liberāla konstitūcija. Piekrītot šiem nosacījumiem, Migels I ieradās Portugālē, tomēr uzreiz sagrāba varu un anulēja konstitūciju. Marija II bija spiesta uzturēties dažādos Eiropas galmos. Pedru tomēr 1831. gadā atteicās no Brazīlijas troņa par labu dēlam Pedru II, ieradās Portugalē un 1834. gada piespieda Migelu atteikties no troņa.

Marija 1835. gada janvārī apprecējās ar Ogistu de Boarnē, tomēr viņš mira nodzīvojis Portugālē dažus mēnešus. Pēc tam Marija II apprecējās ar Saksijas-Koburgas un Gotas dzimtas princi Ferdinandu. Pēc laulībām, ignorējot ārstu ieteikumus, Marija II gandrīz nepārtraukti bija stāvoklī. Mira 11. dzemdībās, 34 gadu vecumā.

Ārējās saites 

1819. gadā dzimušie
1853. gadā mirušie
Riodežaneiro štatā dzimušie
Bragansas dinastija
Portugāles monarhi
Pārstiklošanās temperatūra

Pārstiklošanās temperatūra ir temperatūra, ko sasniedzot stāvoklis amorfam vai puskristāliskam materiālam ar amorfām daļām mainās no cieta un salīdzinoši trausla uz gumijveidīgu. To parasti apzīmē ar Tg, un pārstiklošanās temperatūra, ja tāda attiecīgajam materiālam pastāv, parasti ir zemāka par šī materiāla kušanas temperatūru (Tm).

Polimēru ķīmija
Termodinamika
Deniss Bodrovs

Deniss Bodrovs (; dzimis ) ir krievu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2014) Bodrovs spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Ufas "Salavat Julajev" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Dzimis Toljati, tur Bodrovs arī uzsāka savas spēlētājas gaitas. Profesionāļa karjeru aizsargs sāka 2004.—05. gada sezonā Krievijas Augstākās līgas kluba Samāras CSK VVS rindās. Jau nākamo sezonu viņš aizvadīja Krievijas Superlīgas vienībā Toljati "Lada", tās sastāvā aizvadot nākamās divarpus sezonas.

2008.—09. gada sezonas vidū Bodrovs pārcēlās uz Mitišču "Atlant" rindām. 2009.—10. gada sezonas vidū Bodrovs "Atlant" pameta, pievienojoties Amerikas hokeja līgas klubam Adirondekas "Phantoms".

Jau 2010. gada vasarā hokejists atgriezās KHL, noslēdzot līgumu ar Maskavas "Spartak". 2013.—14. gada sezonā pildīja arī "Spartak" kapteiņa funkcijas. 2014. gada maijā noslēdza trīs gadu līgumu ar Ufas "Salavat Julajev".

Krievijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļu 2006. gada Pasaules čempionātā junioriem.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Toljati "Lada" spēlētāji
Mitišču "Atlant" spēlētāji
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Jekaterinburgas "Avtomobilist" spēlētāji
Viktors Emanuels II

Viktors Emanuels II (; dzimis , miris ) bija Sardīnijas karalis no 1849. gada. 1861. gada 17. martā tika kronēts par apvienotās Itālijas karali.

Dzimis Sardīnijas karaļa Kārļa Alberta ģimenē. Piedalījies Pirmajā Itālijas neatkarības karā. Kļuva par karali, kad tēvs atkāpās no troņa pēc pjemontiešu sakāves Novaras kaujā 1849. gadā.

1852. gadā Viktors Emanuels II par karalistes premjerministru iecēla Kavūru. Sekojot karaļa padomam, Kavūrs iesaistīja Pjemontu Krimas karā. 1858. gadā Kavūrs un Napoleons III tikās Lotringā, un noslēdza vienošanos, ka, apmaiņā pret Savoju un Nicu, Francija atbalstīs Pjemontu tās karā pret Austriju Lombardijas un Veneto atkarošanai. 1859. gadā sākās Otrais Itālijas neatkarības karš, kura rezultātā Pjemonta ieguva Lombardiju, bet Francija — Savoju un Nicu.

1860. gadā Viktors Emanuels II sūtīja karaspēku pret Pāvesta valsti, par ko tika ekskomunicēts no baznīcas. No 1860. līdz 1861. gadam Viktors Emanuels II atbalstīja Garibaldi Tūkstoša ekspedīciju, kuras rezultātā krita Abu Sicīliju karaliste. 1860 .gada 26. oktobrī Teano tikās Viktors Emanuels II un Garibaldi. Tikšanās rezultātā, kuras iespējamā gaita ir folklorizējusies, Garibaldi nodeva Itālijas dienvidus Viktora Emanuela II rīcībā.

1861. gada 17. martā oficiāli tika deklarēta Itālijas karaliste ar Viktoru Emanuelu II kā Itālijas karali. Par Itālijas karalistes galvaspilsētu kļuva Turīna. 1865. gadā galvaspilsēta tika pārcelta uz Florenci. 1866. gadā Itālija kā Prūsijas sabiedrotā austriešu-prūšu karā uzsāka karu pret Austriju. Itālijas kontekstā šis karš tiek dēvēts par Trešo Itālijas neatkarības karu. Kara rezultātā Itālija ieguva Veneto. 1870. gadā, Franču-prūšu kara aizsegā, itāliešu ieņēma arī Romu. Par Itālijas galvaspilsētu 1871. gadā kļuva Roma, un Itālijas apvienošanu bija noslēgusies. Par karaļa rezidenci kļuva Kvirināla pils. Viktors Emanuels II miris 1878. gadā Romā un apglabāts Romas Panteonā.

Ārējās saites 

1820. gadā dzimušie
1878. gadā mirušie
Pjemontā dzimušie
Savojas dinastija
Itālijas monarhi
Andris Petrovs

Andris Petrovs (dzimis 1967. gada 5. novembrī) ir latviešu dzejnieks un žurnālists.

Biogrāfija 
Petrova vecāki ir latviešu valodas, literatūras un vācu valodas skolotāja Velta Krātiņa un šujmašīnu meistars un atslēdznieks Georgs Petrovs.  A. Petrovs ir mācījies Rīgas 39. vidusskolā, Rīgas Radioelektronikas aparātbūves tehnikumā, kur ieguvis elektrosakaru tehniķa diplomu, un studējis Latvijas Universitātes filoloģijas fakultātē. 

Desmit gadu vecumā pievērsies fotografēšanai toreizējās Pionieru pils fotopulciņā, kuru vadīja Andris Veide. Vēlāk kļuva par Jura Krieviņa vadītās Jauniešu Tautas fotostudijas "Īriss" dalībnieku.

1992. gadā sācis publicēties laikrakstā "Atmoda Atpūtai" un citos preses izdevumos. No 1995. līdz 1996. gadam bijis Rīgas jauno literātu apvienības vadītājs. Vislatvijas folkfestivālā Cēsīs ieguvis galveno dzejas balvu - "Pegasu". Strādājis pie žurnāla "Vides Vēstis" radīšanas.

No 2000. līdz 2003. gadam bijis laikraksta "Jaunā Avīze" kultūras žurnālists un kultūras nodaļas redaktors. No 2003. līdz 2005. gadam bijis laikraksta "Vakara Avīze Vakara Ziņas" ziņu redaktors. Vēlāk bijis žurnālu "Antikvariāts", "Popcorn", "A-ZET" galvenais redaktors. Ļoti daudzos izdevumos darbojies kā ārštata autors, ir vairāku grāmatu līdzautors.

A. Petrovam iznākuši dzejoļu krājumi - "Mezgli" (Rīga, "Artava", 1996) un "Ežu demonstrācija" (Rīga, "Nordik", 1999). A. Petrova dzeja ir tulkota krievu un vācu valodā. Daži dzejoļi ir kļuvuši par dziesmu tekstiem, ko komponējuši Helēna Kozlova, Adrians Kukuvass u.c.

No 2005. gada A. Petrovs ir Latvijas Amatniecības kameras biedrs (fotogrāfs) un no 2007. gada Latvijas Žurnālistu savienības biedrs.

A. Petrovs pievērsies arī prozas rakstīšanai - 2008. gada 6. jūnija žurnālā "Ievas stāsti" publicēts A. Petrova stāsts "Atgriešanās skolas solā".

2011. gadā apgāds "Zvaigzne ABC" izdeva A. Petrova tulkoto Albīnas Kočeginas grāmatu "SU-DŽOK: SĒKLU TERAPIJA mājas apstākļos".

Debija dramaturģijā - 2022. gada sākumā interneta vietne InfoTOP.lv publicēja A. Petrova traģēdiju "Pandēmijas karaļu sapulce". Skatīt šeit: http://www.infotop.lv/article/lv/pandemijas-karalu-sapulce

A. Petrovs nodarbojies arī ar sarīkojumu organizēšanu un vadīšanu. 2009. gada 11. septembrī rīkojis Dzejas lasījumus pie Raiņa pieminekļa Esplanādē, bet 2011. gada 11. septembrī bijis arī šo lasījumu vadītājs. Ir vadījis Vislatvijas dziesminieku saieta koncertus Jaunpiebalgā un citus sarīkojumus.

Bibliogrāfija 
Dzejoļu krājums - "Mezgli" (Rīga, Artava, 1996)

Dzejoļu krājums - "Ežu demonstrācija" (Rīga, Nordik, 1999)

Līdzautors grāmatai "XX gadsimts post scriptum" (Rīga, Virus Art, 2003)

Tulkojums - Albīna Kočegina "SU-DŽOK: SĒKLU TERAPIJA mājas apstākļos" (Rīga, Zvaigzne ABC, 2011)

Fotogrāfijas - Andris Bernāts "Omulību klubiņa stāstījumi 10 gados" (Rīga, Jumava, 2013)

Ārējās saites 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

1967. gadā dzimušie
Latviešu žurnālisti
Latviešu rakstnieki
Rīgā dzimušie
Latviešu valodā rakstošie
Zvaigžņu iela

Zvaigžņu iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Zvaigžņu iela (Daugavpils) — iela Daugavpilī;
 Zvaigžņu iela (Jēkabpils) — iela Jēkabpilī;
 Zvaigžņu iela (Jelgava) — iela Jelgavā;
 Zvaigžņu iela (Jūrmala) — iela Jūrmalā;
 Zvaigžņu iela (Rēzekne) — iela Rēzeknē;
 Zvaigžņu iela (Rīga) — iela Rīgā;
 Zvaigžņu iela (Valmiera) — iela Valmierā;
 Zvaigžņu iela (Ventspils) — iela Ventspilī;

 iela novadu pilsētās:
 Zvaigžņu iela (Aizkraukle) — iela Aizkrauklē;
 Zvaigžņu iela (Aizpute) — iela Aizputē;
 Zvaigžņu iela (Baloži) — iela Baložos;
 Zvaigžņu iela (Cēsis) — iela Cēsīs;
 Zvaigžņu iela (Dobele) — iela Dobelē;
 Zvaigžņu iela (Gulbene) — iela Gulbenē;
 Zvaigžņu iela (Krāslava) — iela Krāslavā;
 Zvaigžņu iela (Lielvārde) — iela Lielvārdē;
 Zvaigžņu iela (Līgatne) — iela Līgatnē;
 Zvaigžņu iela (Limbaži) — iela Limbažos;
 Zvaigžņu iela (Ogre) — iela Ogrē;
 Zvaigžņu iela (Salacgrīva) — iela Salacgrīvā;
 Zvaigžņu iela (Salaspils) — iela Salaspilī;
 Zvaigžņu iela (Saulkrasti) — iela Saulkrastos;
 Zvaigžņu iela (Sigulda) — iela Siguldā;
 Zvaigžņu iela (Skrunda) — iela Skrundā;
 Zvaigžņu iela (Talsi) — iela Talsos;
 Zvaigžņu iela (Tukums) — iela Tukumā;
 Zvaigžņu iela (Valka) — iela Valkā;
 Zvaigžņu iela (Viļāni) — iela Viļānos.

 iela novadu apdzīvotās vietās:
 Zvaigžņu iela (Garkalne) — iela Garkalnē;
 Zvaigžņu iela (Inčukalns) — iela Inčukalnā;
 Zvaigžņu iela (Jauncode) — iela Jauncodē;
 Zvaigžņu iela (Mārupe) — iela Mārupē;
 Zvaigžņu iela (Ozolnieki) — iela Ozolniekos;
 Zvaigžņu iela (Rāmava) — iela Rāmavā;
 Zvaigžņu iela (Roja) — iela Rojā;
 Zvaigžņu iela (Spilve) — iela Spilvē.
Bills Marijs

Viljams Džeimss "Bills" Marijs (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, komiķis un rakstnieks. Pazīstams ar lomām filmās  "Spoku mednieki" (1984) un "Pazudis tulkojumā" (2003).

Biogrāfija 
Dzimis Ilinoisas štatā īru katoļu izcelsmes ģimenē, kurā bija deviņi bērni. Par aktieriem kļuva vēl trīs no Mariju ģimenes dēliem: Džons, Džoels un Braiens.

Bills Marijs kļuva pazīstams ar darbību televīzijas seriālā Saturday Night Live, divus gadus vadījis arī Weekend Update ar Džeinu Kērtinu, vēlāk filmējies dažādās kinokomēdijās, tai skaitā Meatballs (1979), Caddyshack (1980), "Spoku mednieki" (1984), What About Bob? (1991) un "Murkšķa diena" (1993). Vēl ir attēlojis lomas filmās "Rašmoras skola" (Rushmore, 1998), "Karaliskie Tenenbaumi" (2001), "Ūdensdzīve ar Stīvu Zisū" (2004), Broken Flowers (2005), "Gaismas pilsēta" (2008), "Lieliskais Lapsas kungs" (2009), "Mēness lēkta karaļvalsts" (2012), "Mirušie nemirst" (2019) un citās filmās.

Apbalvojumi 
Marijs guva kritiķu atzinību par tēlojumu filmā "Pazudis tulkojumā" (2003), par ko saņēma Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu, kā arī tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Vēl piecas reizes nominēts Zelta globusa balvai — par lomām filmās "Spoku mednieki", "Rašmoras skola", Hyde Park on Hudson (2012), Olive Kitteridge (2014), St. Vincen' (2014).

Par lomām televīzijā trīs reizes nominēts Emmy balvai, no kurām divas reizes to ieguvis — par lomām TV seriālā Saturday Night Live (1975) un TV miniseriālā Olive Kitteridge (2014).

Atsauces

Ārējās saites 
 

1950. gadā dzimušie
Ilinoisā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Emmy balvas ieguvēji
LADEE

Lunar Atmosphere and Dust Environment Explorer jeb LADEE bija ASV zonde Mēness atmosfēras un putekļu izpētei. Tā palaista 2013. gada septembrī un bija paredzēta 100 dienu zinātniskajai misijai. 2014. gada aprīlī zonde ietriecās Mēness virsmā.

LADEE primārie zinātniskie uzdevumi:
 Mēness niecīgās eksosfēras blīvuma un sastāva noteikšana, kā arī tās izmaiņu novērošana laikā;
 Apollo astronautu misiju atstāto pēdu noteikšana nātrija mākoņa vai putekļu veidā desmitiem kilometru augstumā  virs Mēness virsmas;
 putekļu vides dokumentēšana, lai palīdzētu izstrādāt nākotnes kosmiskos aparātus.

Uzbūve 
Kosmiskais aparāts izgatavots NASA apakšvienībā Ames Research Center. Tas veidots uz jaunas modulāras platformas Modular Common Spacecraft Bus (MCSB) bāzes. Galvenās struktūras izmēri ir 2,37 m × 1,85 m × 1,85 m. Tā pilna masa ir 383 kg.

Zinātniskie instrumenti:
 Neutral Mass Spectrometer (NMS), kas tieši veic eksosfēras analīzi; tas ir analoģisks Mars Science Laboratory SAM instrumentam;
 UV-Vis Spectrometer (UVS, ultravioletais — redzamās gaismas spektrometrs), kas mēra gan putekļus, gan eksosfēru; tas aizgūts no LCROSS misijas;
 Lunar Dust EXperiment (LDEX), kas tieši mēra putekļus; tas veidots, uz Galileo, Ulysses un Cassini instrumentu pamata;

LADEE ir arī izvietota aparatūra tehnoloģisku eksperimentu veikšanai: Lunar Laser Communication Demonstration (LLCD), kas izmanto lāzeru sakaru nodibināšanai ar zemes stacijām.

Lidojuma gaita 
LADEE tika palaists  03:27 UTC ar nesējraķeti Minotaur V no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (MARS) starta laukuma LP-0B. Šis bija pirmais Minotaur V starts.

LADEE Mēness orbītas sasniegšanai izmantoja neierastu trajektoriju. Sākotnēji tā tika ievadīta augstu eliptiskā Zemes orbītā. Tas gandrīz mēneša laikā veica trīs apriņķojumus ar planētu, katru reizi orbītai palielinoties.

6. oktobrī 10:57 UTC, kad LADEE atradās apogejā, uz četrām minūtēm tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs, lai ieietu Mēness orbītā. Vēl divi manevri tika veikti 9. un 12. oktobrī, lai orbītu pazeminātu līdz 250 km. 40 dienu laikā paredzēta sistēmu un instrumentu testēšana.

18. oktobrī veikts lāzera sakaru eksperiments LLCD, pirmoreiz vēsturē pārraidot datus no Mēness orbītas uz Zemi ar ātrumu 622 megabiti sekundē, kas bija vairāk par sešām reizēm ātrāk nekā agrāk.

20. novembrī LADEE pazemināja orbītu ar augstumu no 12 līdz 60 km no Mēness virsmas, kas ir misijas darba orbīta.

 NASA paziņoja, ka, tā kā ir ietaupījušies degvielas krājumi, LADEE misija tiks pagarināta par 28 dienām. Kosmiskā aparāta orbīta tiks pazemināta līdz dažiem kilometriem virs Mēness virsmas.

2014. gada 11. aprīlī tika izslēgti LADEE zinātniskie instrumenti, kad tam bija beigušies degvielas krājumi. Kosmiskais aparāts ietriecās Mēness neredzamajā pusē 18. aprīlī laikā starp 04:30 un 05:22 UTC.

Atsauces

Ārējās saites 

 LADEE NASA vietnē 

Mēness zondes
Lustes pils

Lustes pilsdrupas, agrākā Frīdrihslustes izpriecu pils () atrodas Dobeles novada Jaunbērzes pagastā, netālu no autoceļa P102 Dobele-Jaunbērze. Tā savulaik bija viena no greznākajām Kurzemes un Zemgales hercoga Pētera pilīm ar franču dārzu un plašu medību parku, ko pēc hercoga pasūtījuma 1770. gadā pie Pienavas upītes cēla galma arhitekts Severīns Jensens. 
1780. gadā pili nosauca par Frīdrihslusti par godu Prūsijas kroņprincim Frīdriham Vilhelmam, kas tajā laikā bija ieradies viesos pie Kurzemes hercoga. Tautā pils vēlāk iesaukta par Lusti.

Mūsdienās nolaistajā parkā no pils palikušas tikai iespaidīgas ārsienas.

Vēsture 
Zināms, ka 1570. gadā hercogs Gothards Dobeles luterāņu mācītājam Johanam Rīvijam piešķīra dzimtīpašumā Vecpienavas muižu, kurā bija divas zemnieku saimes - Tīkliņi un Aņģi. Pēc J. Rīvija nāves Vecpienava palika Rīviju dzimtas īpašumā līdz 17. gadsimtam, kad Frīdrihs Rīvijs atdeva muižiņu savam svainim K. Bīronam un tā kļuva par Bīronu dzimtmuižu.

Hercogs Pēteris Bīrons uzdeva galma arhitektam Severīnam Jensenam pēc franču dižciltīgo izpriecu piļu parauga Rīvija jeb Vecpienavas muižas teritorijā uzcelt medību pili. Pils būvēta baroka stilā ar klasicisma ietekmi, ar tornīšiem stūros, katra no četrām fasādēm bija citādāka. 
Pils lielā zāle bija greznota ar Venēcijas spoguļiem un dārgām gleznām, bet mazākā hercogienes zāle bija oderēta ar zīdu un samtu. Ap pili bija iekārtots ar mūri norobežots zvēru dārzs medībām. 
Grāfs Lēndorfs 1780. gadā savā dienasgrāmatā rakstīja, ka "pils sajūsmina ar saviem ēnainajiem laukumiem, tempļiem, tiltiem, ķīniešu mājiņu, angļu kabinetu un simtiem citu pievilcīgu stūrīšu."

Pilij bija īpatna skursteņu sistēma - visu pils krāšņu dūmvadi bēniņos ar arkām bija savienoti vienā dūmenī. Pils fasādē redzami telpiski greznojumi, uz pārējām trim ārsienām tie uzgleznoti. Ap pili bija siltumnīcas, kuru būvi pabeidza 1777. gadā. 
Stipri nolaisto Lustes kroņa muižas apkārtni 1910. - 1912. gadā sakopa Paulis Lejiņš, vadot šeit Jelgavas zemkopības skolas audzēkņu praksi. Pāris gados apkārtnes lauki kļuva par paraugsaimniecību. Posmā starp abiem pasaules kariem pils piederēja Džūkstes-Sīpeles piensaimnieku biedrībai, kas te iekārtoja pienotavu, tomēr saudzīgi saglabājot visu vērtīgo pilī. 1936. gadā pie pils piestiprināja goda plāksni Dobeles mācītājam Johanam Rīvijam, atzīmējot viņa tulkoto latviešu reliģisko grāmatu izdošanas 350 gadus.

Otrā pasaules kara cīņās pils cieta maz, tomēr pēc kara pils ēkā apmetās ienācēji, kas 1950. gados pils lieliskos kamīnus, kāpnes, iekšējo apdari un visu vērtīgo izlaupīja. Pils ēka tika pamesta sabrukšanai.

Ārējās saites 
 http://www.pilis.lv

Atsauces 

Pilis Latvijā
Dobeles novads
Jaunbērzes pagasts
Deniss Hopers

Deniss Lī Hopers (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris, režisors, fotogrāfs un mākslinieks.

Aktiera karjeru sācis 1954. gadā, nākamajos divos gados piedalījās divās filmās kopā ar Džeimsu Dīnu: "Dumpinieks bez iemesla" (1955) un Giant (1956). Nākamajos desmit gados bieži piedalījās dažādos TV seriālos viesa lomā, 1960. gadu beigās sāka spēlēt otrā plāna lomas filmās.

Režisora karjeru uzsāka ar filmu "Bezrūpīgais braucējs" (Easy Rider, 1969), kurā Hopers bija arī viens no scenārija autoriem un aktieris. Par šo filmu saņēma balvu Kannu kinofestivālā (nominācijā "Labākais pirmais darbs"), kā arī tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā viens no scenārija autoriem.

1979. gadā piedalījās filmā "Mūsdienu apokalipse". Pēc tam filmējies tādās filmās kā "Izaicinājums" (Rumble Fish, 1983) un The Osterman Weekend (1983), guva kritiķu atzinību par darbu filmās "Zilais samts" un Hoosiers, par lomu Hoosiers tika nominēts arī Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais otrā plāna aktieris. Tāpat filmējies tādās filmās kā "Ātrums" (1994), Super Mario Bros. (1993), Space Truckers (1996). 2002. gadā piedalījies piecās no TV seriāla "24" sērijām.

2010. gada martā Hoperam tika piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā. Nodarbojies arī ar fotografēšanu.

Miris  no prostatas vēža.

Atsauces

Ārējās saites 

1936. gadā dzimušie
Kanzasā dzimušie
2010. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
Darba iela

Darba iela var būt šādās apdzīvotās vietās: 

 Darba iela — Alūksnē;
 Darba iela — Apē;
 Darba iela — Daugavpilī;
 Darba iela — Jūrmalā;
 Darba iela — Kuldīgā;
 Darba iela — Pastendē;
 Darba iela — Rīgā;
 Darba iela — Subatē;
 Darba iela — Talsos;
 Darba iela — Upītē.
Lautere-Bernsbaha

Lautere-Bernsbaha () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Rūdu kalnu apriņķī.

Vēsture
Pilsētu nodibināta 2013. gadā, apvienojot Lauteres pilsētu un Bernsbahas kopienu.

Atsauces

Ārējās saites 

Saksijas pilsētas
Latvijas lietuvieši

Latvijas lietuvieši ir viena no vēsturiskajām Latvijas mazākumtautībām. 
Vairums Latvijas lietuviešu dzīvo gan Leišmalē (novados gar Latvijas—Lietuvas robežu), gan arī Liepājas un Jelgavas pilsētās. Lielākais lietuviešu īpatsvars ir Lejaskurzemē (Dunikas, Bārtas, Kalētu un Gramzdas pagastos), kā arī Zemgales (Vecsaules un Skaistkalnes pagastos) un Sēlijas (Kurmenes un Mazzalves pagastos) pierobežā.

2017. gadā Latvijas lietuvieši bija piektā lielākā mazākumtautība:

Lietuviešu skaita izmaiņas Latvijā (1897—2011) pēc tautas skaitīšanu datiem:

Lietuvieši latvju dainās 
Krišjāņa Barona "Latvju dainās" apkopoti 460 tautasdziesmu varianti ar leksēmu "leiši", pie kam visvairāk dziesmu nākušas no Vidzemes (48%). Tomēr ne viemēr leksēma leiši nozīmē etnisko piederību, bet dažreiz apzīmē Augšzemes (Sēlijas) vai arī Zemgales iedzīvotājus. 

Daļa latviešu tautasdziesmu par leišiem radušās kā atmiņas par 12.—15. gadsimta lietuviešu sirojumiem Latvijā vai arī par 16. un 17. gadsimta kariem:

Atsauces

Ārējās saites 
Aldona Treija (2004. gada 6. aprīlis). Lietuviešu atzars Latvijas valstī. Providus. Skatīts: 2017. gada 7. februārī.
Erbīla

Erbīla (, Arbīl) vai Hevlēra (, Hewlêr) ir pilsēta Irākas ziemeļos,  uz austrumiem no Mosulas. 2009. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 1,29 miljoni iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir ceturtā lielākā pilsēta Irākā. Erbīla ir Irākas Kurdistānas autonomā reģiona administratīvais centrs.

Tā ir viena no pasaules vecākajām pilsētām. Pirmie iedzīvotāji šajā vietā apmetās uz dzīvi 6000 gadus pirms mūsu ēras.

2014. gadā pilsētu Arābu Tūrisma padome oficiāli atzina par Arābu tūrisma galvaspilsētu.
2014. gada jūlijā UNESCO to atzina par Pasaules mantojuma objektu.

Atsauces 

Irākas pilsētas
Elaidža Vuds

Elaidža Džordans Vuds (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un kinoproducents.

Kino debitējis ar mazu lomu 1989. gada filmā "Atpakaļ nākotnē 2". Pēc tam filmējies tādās filmās kā Radio Flyer (1992), "Labais dēls" (The Good Son, 1993), "Norss" (North, 1994), Flipper (1996), "Ledus vētra" (1997), "Katastrofa" (Deep Impact, 1998), "Fakultāte" (The Faculty, 1998). Vuds ir pazīstams ar hobita Frodo Baginsa (Frodo Baggins) lomu Pītera Džeksona triloģijā "Gredzenu pavēlnieks" un tās prīkvelā "Hobits: Negaidīts ceļojums". Vēl ir ieskaņojis dažādus tēlus filmās un animācijas seriālos. 2005. gadā dibinājis ierakstu kompāniju Simian Records.

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Aiovā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Valērijs Burē

Valērijs Burē (; dzimis 1974. gada 13. jūnijā Maskavā) ir bijušais krievu hokejists, labās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 10 sezonas spēcīgākajā hokeja līgā NHL, kur spēlējis sešos klubos - Monreālas "Canadiens", Kalgari "Flames", Floridas "Panthers", Sentluisas "Blues", Dalasas "Stars" un Losandželosas "Kings". Kopumā NHL aizvadījis 621 spēli un guvis 174 vārtus, kā arī 226 rezultatīvas piespēles.

Viņa tēvs Vladimirs Burē kā peldētājs piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs, bet viņa vecākais brālis Pāvels Burē arī bija hokejists.

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Floridas "Panthers" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Sentluisas "Blues" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
PSRS hokejisti
Minskā dzimušie
Terēse Juheuga

Terēse Juheuga (; dzimusi ) ir norvēģu distanču slēpotāja.

Piedalījusies  Vankūverā, kur Norvēģijas komandas sastāvā izcīnījusi zelta medaļu 4x5 km stafetē.  Pekinā izcīnīja zelta medaļu 15 km skiatlona distancē. Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātā, kur izcīnījusi četrpadsmit zelta, divas sudraba un trīs bronzas medaļas (no kurām 6 ir individuālajās sacensībās izcīnītas).

Pasaules kausa izcīņā Juheuga debitēja . Ir izcīnījusi 15 uzvaras Pasaules kausa posmu sacensībās. Viņas veiksmīgākā sezona bija 2012.—2013. gadā, kad kopvērtējumā tika izcīnīja otrā vieta, vēl 2011.—2012. gada sezonā izcīnīja 3. vietu.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1988. gadā dzimušie
Norvēģijas distanču slēpotāji
Norvēģijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie zelta medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki distanču slēpošanā
Norvēģijā dzimušie
Garo distanču skrējēji
Somijas krusta kari

Somijas krusta kari (, ) bija daļa no Ziemeļu krusta kariem un ir kā kopējs apzīmējums Somijas iekarošanai un kristīšanai 13. gadsimtā.

Priekšvēsture 

Romas pāvests Eugenijs III 1147. gada 13. aprīlī izdeva jaunu krusta karu bullu pret pagāniem aiz vācu zemju robežām, kas pazīstama kā Divina dispensatione. Tā sauktajos Vendu krusta karos piedalījās dāņu, sakšu, poļu un čehu krustneši. Dāņu karakuģi uzbruka obodrītu ostām tagadējās Šlēzvigas-Holšteinas teritorijā, bet cieta sakāvi jūras kaujā pret Rīgenes slāviem.

Iespējams, ka tas iespaidoja ap 1150. gadu zviedru ķēniņu Ēriku Svēto kopā ar Upsalas bīskapu Indriķi ()  doties krusta kara gājienā pāri Baltijas jūrai pret pagāniem tagadējās Somijas dienvidrietumu daļā. Nav atrasti nekādi arheoloģiski pierādījumi par šo karagājienu un vienīgā liecība ir vēlāk sarakstītā hronika un attēli uz somu nogalinātā bīskapa Indriķa zārka Nousiainenas baznīcā 20 km no Turku. 
Tomēr par Romas katoļu baznīcas klātbūtni Somijā apliecina pāvesta Gregorija IX 1229. gada 23. janvāra vēstule Rīgas bīskapam Albertam, Rīgas baznīcas prāvestam Jānim un Daugavgrīvas klostera abatam Robertam gādāt, lai Livonijas tirgotāji pārtrauc visus tirdzniecības sakarus ar krieviem, kamēr pēdējie nav izbeiguši savus uzbrukumus Somijas jaunkristītajiem.

1232. gadā pāvests iecēla Zemgales bīskapu Balduīnu par savu legātu Livonijā, Gotlandē, Somijā, Igaunijā, Zemgalē, Kursā un citās jaunkristīto un pagānu zemēs, pilnvarodams viņu sodīt garīdzniekus, iecelt un atcelt abatus un citas amata personas, iesvētīt bīskapus un savaldīt nepaklausīgos ar visiem baznīcas sodiem. Pāvests uzdeva bīskapam Balduīnam rūpēties arī par jaunkristīto gara barību Rēveles, Virijas un citās Livonijas, Somijas un Igaunijas bīskapijās, kamēr tās ir vakantas vai viņu bīskapi atrodas prombūtnē.

Norise 
Pēc 14. gadsimtā uzrakstītās senākās zviedru Ērika hronikas un Lībekas Detmāra hronikas krusta karagājiens uz Somijas dienvidu daļu (Hēmi) notika jarla Birgera vadībā periodā starp 1238./1239. gadu un 1248.-1250. gadu. Tiešais krusta kara iemesls bija Hēmes apgabala iedzīvotāju tavastiešu (taffwesta) sacelšanās pret katoļu ticību un zviedru virsvaru 1230. gados. Zviedru krustneši apspieda sacelšanos un kādā pilskalnā uzcēla Tavastijas pili (taffwesta borg).

1244. gada 15. jūlijā pāvests Inocents IV iecēla bīskapu Modenas Vilhelmu par savu legātu nevien Livonijā, Igaunijā, Zemgalē, Kursā un Lietuvā, bet arī Somijā un citās jaunkristītajās Baltijas jūras reģiona zemēs.

1255. gada 3. augustā pāvests Aleksandrs IV pēc Rīgas arhibīskapa Alberta lūguma atļāva viņam iecelt īpašu bīskapu [Haseldorfas Fridrihu] Votzemes, Ingrijas un Karēlijas pagāniem, kas izteikuši vēlēšanos atteikties no elku kalpības un pāriet katoļos.

1293. gadā zviedru karaspēks iekaroja Karēlijas dienvidu daļu un nodibināja Viborgas cietoksni, kas historiogrāfijā tiek uzskatīts par Somijas krusta karu pēdējo notikumu.

Atsauces 

Krusta kari
Somijas vēsture
Argentīna—Anglija (1986. gada FIFA Pasaules kauss)

Argentīna—Anglija bija futbola spēle starp Argentīnas un Anglijas futbola izlasēm 1986. gada FIFA Pasaules kausa izcīņas ceturtdaļfinālā. Spēle tika aizvadīta  Estadio Azteca stadionā Mehiko, Meksikā.

Šajā spēlē tika gūti, iespējams, divi slavenākie vārti futbola vēsturē, abus guva Argentīnas izlases spēlētājs Djego Maradona. Pirmos vārtus viņš guva ar roku, ko gan tiesneši nepamanīja un vārtus ieskaitīja, vēlāk šie vārti  ieguva nosaukumu "Dieva roka", otros vārtus Maradona guva pēc trim minūtēm, kad viņš apspēlēja vairākus Anglijas izlases spēlētājus. Viņa otrie gūtie vārti 2002. gadā tika atzīti par gadsimta vārtiem.

Argentīnas izlase uzvarēja ar 2—1, iekļuva pusfinālā un vēlāk arī uzvarēja 1986. gada Pasaules kausa finālā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Spēles informācija FIFA mājaslapā 
 Maradonas gadsimta vārtu video
 Maradonas "Dieva rokas" vārtu video

1986. gada FIFA Pasaules kauss
Šērlija Makleina

Šērlija Maklīna Bītija (; dzimusi ), pazīstama kā Šērlija Makleina (Shirley MacLaine), ir amerikāņu aktrise, dziedātāja, dejotāja, aktīviste un autore.

Viņas brālis Vorens Bītijs ir aktieris, ticis nominēts 15 Amerikas Kinoakadēmijas balvām.

Kino debitējusi ar lomu 1955. gada Alfreda Hičkoka filmā The Trouble with Harry, par ko saņēmusi Zelta globusa balvu kā labākā jaunā aktrise. Vēl ir saņēmusi piecas Zelta globusa balvas, tai skaitā goda Zelta globusa balvu. Par lomu 1983. gada filmā Terms of Endearment aktrise saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu. 2012. gadā viņai tika piešķirta Amerikas Kinoinstitūta mūža ieguldījuma balva.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1934. gadā dzimušie
Virdžīnijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Latvijas Nacionālais dabas muzejs

Latvijas Nacionālais dabas muzejs, līdz 2020. gadam Latvijas Dabas muzejs, ir dabaszinātņu muzejs Rīgā, Latvijā. Tas ir Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas pakļautībā.

Muzeju 1845. gadā dibināja Rīgas Dabaspētnieku biedrība. Muzeja krājumu veidojuši biedrības biedri, kas muzejam dāvinājuši Latvijas dabas objektus.

Muzejs ir Baltijā vecākais kompleksais dabaszinātņu muzejs.

Katru gadu Dabas muzejs nosauc Gada dzīvnieku Latvijā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Muzeji Rīgā
Garrinša

Manuels Fransisku duš Santušs (; dzimis , miris ), pazīstams ar iesauku Garrinša (Garrincha — 'putniņš'), bija brazīliešu futbolists.

Lielāko karjeras daļu pārstāvēja Riodežaneiro "Botafogo" klubu, kā sastāvā spēlēja laikā no 1953. līdz 1965. gadam, šajā laikā Campeonato Carioca līgā aizvadot 236 spēles, kurā guvis 85 vārtus.

Brazīlijas izlases sastāvā izcīnījis uzvaru divos FIFA Pasaules kausa izcīņas finālturnīros pēc kārtas (1958, 1962), vēl viņš spēlēja 1966. gada FIFA Pasaules kausā.

Garrinša tiek uzskatīts par vienu no izcilākajiem spēlētājiem futbola vēsturē. Balsojumā par 20. gadsimta izcilāko futbolistu viņš ierindojās 7. vietā. Tāpat viņš tiek uzskatīts izcilāko driblētāju futbola vēsturē.

Garrincha nozīmē ‘paceplītis’.

Atsauces

Ārējās saites 

1933. gadā dzimušie
1983. gadā mirušie
Riodežaneiro štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Maikls Esjēns

Maikls Kojo Esjēns (Michael Kojo Essien; dzimis ) ir bijušais Ganas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Ganas futbola izlases dalībnieks.

Profesionāļa karjeru sācis 2000. gadā Bastia sastāvā Francijā, kur nospēlēja trīs sezonas. 2003. gadā pievienojās Lyon klubam, kā sastāvā divas reizes kļuva par Francijas čempionu, kā arī debitēja UEFA Čempionu līgā. Vairākas sezonas spēlējot Francijā, viņš ieguva Francijas pilsonību.

2005. gadā parakstīja līgumu ar Anglijas Premjerlīgas klubu Chelsea, kurš par spēlētāja pāreju samaksāja Lyon 24,4 miljonus britu mārciņu, tādējādi Maikls Esjēns kļuva par dārgāko Āfrikas futbolistu. Chelsea kluba sastāvā Esjēns divas reizes uzvarēja Premjerlīgā (2006, 2010), trijos FA kausos un vienā Futbola līgas kausā. 2008. gadā sasniedza UEFA Čempionu līgas finālu.

Ganas izlases sastāvā spēlējis 2006. gada FIFA Pasaules kausā, trijos Āfrikas Nāciju kausos, 2010. gadā sasniedza turnīra finālu.

Sasniegumi 
Lyon

 Francijas 1. līga: 2003–04, 2004–05
 Trophée des Champions: 2003, 2004

Chelsea

 Anglijas Premjerlīga: 2005–06, 2009–10
 FA kauss: 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2011–12
 Anglijas Līgas kauss: 2006–07
 FA Community Shield: 2009
 UEFA Čempionu līga: 2011–12

Individuālie sasniegumi

 Francijas 1. līgas gada labākais spēlētājs: 2004–05
 Ganas gada futbolists: 2007
 Chelsea gada labākais spēlētājs: 2006–07

Atsauces

Ārējās saites 
 

1982. gadā dzimušie
Ganas futbolisti
Ganas izlases futbolisti
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
SC Bastia spēlētāji
Lionas "Olympique" spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Gorans Pandevs

Gorans Pandevs (; dzimis  Strumicā, Dienvidslāvijā) ir Maķedonijas futbolists, kluba Parma un bijušais Maķedonijas izlases uzbrucējs. Viņš ir Maķedonijas izlases kapteinis un ar 33 gūtajiem vārtiem 103 spēlēs rezultatīvākais spēlētājs valstsvienības vēsturē.

G. Pandevs ir Itālijas čempions un Čempionu līgas uzvarētājs Milānas "Internazionale" sastāvā 2010. gadā, kā arī četrkārtējs Itālijas kausa ieguvējs. Piecas reizes atzīts par Maķedonijas Gada futbolistu.

Sasniegumi 
Lazio

 Coppa Italia: 2008–09

Inter Milan

 Itālijas Serie A: 2009–10
 Coppa Italia: 2009–10, 2010–11
 Supercoppa Italiana: 2010
 UEFA Čempionu līga: 2009–10
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2010

Napoli

 Coppa Italia: 2011–12, 2013–14

Individuālie sasniegumi

 Maķedonijas gada futbolists: 2004, 2006, 2007, 2008, 2010

Atsauces

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Ziemeļmaķedonijā dzimušie
Ziemeļmaķedonijas futbolisti
Ziemeļmaķedonijas izlases futbolisti
Milānas "Internazionale" spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
Stambulas "Galatasaray" spēlētāji
Genoa C.F.C. spēlētāji
Parma F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Kerijs Praiss

Kerijs Praiss (; dzimis ) ir profesionāls kanādiešu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2015) Praiss pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Monreālas "Canadiens".

Spēlētāja karjera 
Pēc vairākās Rietumu hokeja līgā aizvadītām sezonā, profesionāļa karjeru Praiss sāka 2006.—07. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Hamiltonas "Bulldogs" rindās. Lai gan regulārajā sezonā komandas rindās viņš laukumā devās vien divās spēlēs, izslēgšanas kārtā Praiss aizvadīja 22 spēles, kopā ar komandu izcīnot Kaldera kausu.

2007.—08. gada sezonā Praiss jau spēlēja NHL kluba Monreālas "Canadiens" rindās, dalot spēlet laiku ar Kristobalu Iē. Nākamajās divās sezonās Praiss spēles laiku dalīja ar Jaroslavu Halāku, taču 2010.—11. gada sezonā komandas sastāvā laukumā devās jau 72 regulārās sezonas spēlēs. 2014.—15. gada sezonu Praiss noslēdza kā līderis visos trīs vārtsargu statistikas pamatrādītājos - vidēji spēlē ielaistie vārti (1,96), atvairīto metienu procents (93,3) un uzvaras (44). Kā līgas vērtīgākais spēlētājs ieguva Harta balvu. Kā līgas labākais vārtsargs Praiss ieguva arī Vezinas balvu.

Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, iegūstot arī turnīra labāka vārtsarga titulu. Praiss kļuvis arī par 2007. gada Pasaules čempionu junioriem. Praiss tika atzīts arī par turnīra vērtīgāko spēlētāju, kā arī labāko vārtsargu.

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Britu Kolumbijā dzimušie
Juka Jalonens

Juka Jalonens (: dzimis ) ir bijušais somu hokejists, uzbrucējs, tagad hokeja treneris.

Trenera karjera 
Trenera karjeru Jalonens sāka 1991.—92. gada sezonā kā Somijas U-17 hokeja izlases trenera palīgs. Jau nākamajā sezonā viņš strādāja SM līgas klubā Tamperes "Ilves", novembra nogalē kļūstot par tās galveno treneri. Šajā amatā viņš darbojās līdz 1994.—95. gada sezonas beigām. Turpmākajā sezonā viņš trenēja dažādus Somijas, Itālijas un Lielbritānijas klubus. 2001. gadā viņš stājās Hemēnlinnas HPK kluba galvenā trenera amatā, 2005.—06. gada sezonā kopā ar klubu izcīnot līgas čempiones titulu. 

2007. gadā Jalonens kļuva par Daga Šedena palīgu Somijas hokeja izlasē, taču pēc gada kļuva par izlases galveno treneri, amatā strādājot līdz pat 2013. gadam. Šajā laikā aizveda Somijas izlasi līdz bronzas medaļām  un pasaules čempionu titulam 2011. gadā.

2012.—13. gada Kontinentālās hokeja līgas sezonas vidū viņš kļuva par Sanktpēterburgas SKA galveno treneri. SKA rindās strādājā līdz 2014. gadam aprīlim, kad tika atlaists.

2015. gadā kļuva par Somijas junioru izlases galveno treneri. Viņa vadībā Somijas U-20 izlase uzvarēja 2016. gada Pasaules čempionātā junioriem. No 2016. līdz 2018. gadam bija Helsinku "Jokerit" galvenais treneris KHL. 2018. gadā atgriezās Somijas hokeja izlases galvenā trenera amatā, aizvietojot Lauri Marjameki. Ar Somijas izlasi uzvarēja 2019. gada Pasaules čempionātā, bet 2021. gadā Rīgā izcīnīja sudrabu. 2021. gada jūnijā pagarināja līgumu ar Somijas izlasi līdz 2023. gada pavasarim ar iespēju pagarināt vēl uz gadu. Jalonena vadībā Somijas izlases hokejisti kļuva par  čempioniem.

Atsauces

Ārējās saites 

 Eliteprospects profils (kā trenerim) 

1962. gadā dzimušie
Kantahemē dzimušie 
Somijas hokejisti
Somijas hokeja treneri
Sanktpēterburgas SKA treneri
Helsinku "Jokerit" treneri
Somijas hokeja izlases treneri
Teinainano

Teinainano () vai Dienvidtarava () ir Kiribati valsts galvaspilsēta. 2010. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 50,2 tūkstoši iedzīvotāju, kas ir aptuveni puse no visiem valsts iedzīvotājiem. Teinainano veido vairāki atsevišķi ciemi, kas atrodas Taravas atola dienvidos. Faktiskā valsts galvaspilsēta ir Bairiki ciems.

Ārējās saites 

Kiribati
Teofils Gotjē

Pjērs Žils Teofils Gotjē (; dzimis , miris ) bija franču dzejnieks, dramaturgs, rakstnieks, žurnālists un kritiķis.

Kaut arī Gotjē bija redzams romantisma aizstāvis, paša Gotjē daiļradē vērojamas arī parnasisma, simbolisma, dekadences un modernisma iezīmes. Gotjē augstu vērtēja tik dažādi autori kā Balzaks, Bodlērs, brāļi Gonkūri, Flobērs, Prusts un Vailds. Izvirzīja saukli "māksla mākslai". Baleta "Žizele" libreta autors.

Dzimis 1811. gadā Francijas dienvidrietumos, tomēr jau 1814. gadā ģimene pārcēlās uz Parīzi. Jau skolas laikā sadraudzējas ar Žerāru de Nervālu, un iepazinās ar Viktoru Igo. Lielu daļu no mūža Gotjē strādāja par žurnālistu (iesākumā lielākoties žurnālā La Presse, vēlāk L’Artiste), kas ļāva bieži doties ceļojumos.

Ārējās saites 

 Teofils Gotjē gutenberg.org , 

Augšpirenejos dzimušie  
Franču rakstnieki
Franču valodā rakstošie
Koroneišena

Koroneišena (, ) ir sala Antarktikā, lielākā Dienvidorkneju salu arhipelāga sala. Izvietojusies arhipelāga ziemeļdaļā, Ljūtveita šaurums austrumos to atdala no Pauela salas, bet Normannas šaurums dienvidos — no Signijas salas. Sala kalnaina, tās centrālo daļu aizņem Brisbena kalni un salas un visa arhipelāga augstākā virsotne Nivejas kalns ( vjl). Krasta līnija stipri robota, piekrastē daudz sīku saliņu un klinšu. Lielāko salas daļu klāj ledāji.

Salu 1821. gada 6. decembrī atklāja britu roņu mednieks Džordžs Pouels un nodēvēja to par Koroneišenu par godu Lielbritānijas karaļa Džordža IV kronēšanai. Neatkarīgi no Pouela salu 1822. gadā atklāja Džeimss Vedels un nodēvēja to par Pomonu vai Meinlendu par godu Orkneju salu galvenajai salai Skotijā. 1945. gada 19. februārī Mortona ragā salas rietumu galā operācijas Tabarin gaitā tika izveidota britu atbalsta stacija Bāze C (Sandefjordbeja), bet tā nekad netika apdzīvota. 

2003. gadā salas ziemeļu krastā tika izveidota speciāli aizsargājama teritorija (Nr. 114), kas galvenokārt tiek izmantota kā relatīvi neskarta atskaites vieta citu areālu salīdzinošai izpētei Antarktikā. 92 km² lielā platībā ir vairākas pingvīnu un divu vētrasputnu sugu ligzdošanas kolonijas.

Atsauces 

 
Dienvidorkneju salas
Antarktīdas salas
Britu Antarktiskā teritorija
Argentīnas Antarktīda