joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Edgars Ameriks

Edgars Ameriks (dzimis 1982. gada 11. jūnijā Jelgavā) ir latviešu kūdras pētnieks, mākslinieks un tēlnieks. 

Pamatizglītību ieguvis Jelgavas 1. ģimnāzijā un Jelgavas mākslas skolā. 1997. gadā pārcēlies uz Rīgu, lai turpinātu mākslas studijas. 2002. gadā absolvējis Rīgas lietišķās mākslas vidusskolas tēlniecības nodaļu un 2008. gadā Latvijas Mākslas akadēmijas funkcionālā dizaina nodaļu. Pēc studijām darbs par mārketinga vadītāju kūdras ieguves un kūdras produktu ražošanas nozarē. Ameriks veic kūdras pētniecības un eksperimentālos darbus.

Kūdras mākslas projekti 

Edgara Amerika veidotie un organizētie kūdras mākslas projekti:
 12 mākslinieku 12 skulptūras 12 mēnešiem
 Zemes Skaņas
 DAB

Nozīmīgākās ārvalstu izstādes 
2014. gadā Laikmetīgās mākslas izstāde "Shamal, the creative wind", San Nicolao Church, Bellano, Como Lake, Italy.

2016. gadā Baltic States (Estonia, Latvia, Lithuania) - Biennale Architettura 2016

2018. gadā Eiropas kultūras un amatnieku izstāde "Homo Faber", San Giorgio Maggiore Island, Venice, Italy.

2018. gadā Starptautiskā mūsdienu mākslas izstāde "Третье течение", Marc Chagall Art Center, Vitebsk, Belarus.

Kūdras mākslas darbi

Ārējās saites 
 Oficiālā mājas lapa
 Facebook
 Youtube
 Instagram
 Pinterest
 LinkedIn

Atsauces 
LTV1 

LSM.LV

TV NET

diena.lv

NRA.lv

Latviešu mākslinieki
OGG

Ogg ir bezmaksas, brīvas pieejas video/audio failu konteinera formāts, kura izstrādātājs ir Xiph.Org Foundation (bezpeļņas sabiedrība, kura nodarbojas ar interneta multimediju aizsardzību no privāto interešu kontroles). 

Ogg bitstraumes formāts sākotnēji tika izstrādāts kā cita, lielāka projekta pamats, kura mērķis bija izveidot komponentu kopumu multimediju failu kodēšanai un dekodēšanai. Formāts sastāv no datu slāņiem, ko sauc par “Ogg lapu”. Katra lappuse sākas ar rakstzīmēm “OggS”, lai identificētu failu kā Ogg formātu.  

Ogg formāta autori apgalvo, ka to neierobežo programmatūras patenti un, ka šis formāts ir paredzēts, lai nodrošinātu manipulācijas ar augstas kvalitātes digitālajiem multimediju failiem un to straumēšanu. Nosaukums “Ogg” ir atvasināts no “ogging”, kas ir žargons, radies no datorspēles Netrek. 

Ogg konteinera formātā var apvienot (angļu: multiplex) vairākus neatkarīgas multimediju straumēšanas slāņus (angļu: layers) – audio, video, tekstu (piemēram, subtitrus) un metadatus. 
Ogg multimediju satvarā, Theora (bezmaksas, atvērtas pieejamības video saspiešanas formāts no Xiph.org Foundation) nodrošina failu zudumradošu jeb neatgriezenisku (angļu: lossy) video slāņa saspiešanu. Audio slānis parasti tiek nodrošināts ar uz mūziku orientētu Vorbis formātu un tā pēcteci Opus. Bezzuduma (angļu: losseless) audio saspiešanas formāti ietver FLAC un OggPCM.  

Pirms 2007. gada .ogg faila nosaukuma paplašinājums tika izmantots visiem failiem, kuru saturā tika izmantots Ogg konteinera formāts. Kopš 2007. gada Xiph.Org Foundation iesaka faila formātu .ogg izmantot tikai Ogg Vorbis audio failiem. Xiph.Org Foundation nolēma radīt jaunu failu paplašinājumu un mediju formātu kopu, lai aprakstītu dažāda satura failus, piemēram, paplašinājums .oga paredzēts tikai audio failiem, .ogv - video failiem ar vai bez skaņas (ar Theora failu saspiešanas formātu), .ogx – multipleksētiem Ogg failiem.

Tā kā šis formāts ir bezmaksas un uz tā lietošanu neattiecas ar autortiesībām saistīti ierobežojumi, Ogg dažādi kodeki ir iekļauti dažādos bezmaksas un arī patentētos, plaši pieejamos multivides atskaņotājos - gan komerciālos, gan nekomerciālos, kā arī pārnēsājamos multivides atskaņotājos un dažādu ražotāju GPS uztvērējos. 

Ogg konteineris galvenokārt tiek izmantots video straumēšanā, kas “iekapsulē” hronoloģiskus, laikā lineārus, no dažādiem slāņiem sastāvošus datus vienā failā jeb straumē. Lietojumprogramma vienmēr ar kodēt un/vai dekodēt visas bitstraumes funkcijas vienā piegājienā bez meklēšanas un ar minimālu aizkavi. 

Ogg projekts sākās ar vienkāršu audio saspiešanas pakotni, kā daļa no lielāka projekta 1993. gadā. Programmatūra sākotnēji tika nosaukta par Squish, bet jau esoša zīmola dēļ tā tika pādēvēta par OggSquish. Šis nosaukums vēlāk tika izmantots visam Ogg projektam. 
1997. gadā Xipophorus OggSquish tika raksturots kā “mēģinājums izveidot elastīgu, saspiesta audio formātu modernām audio lietojumprogrammām, kā arī nodrošināt pirmo audio formātu, kas tiek atbalstīts jebkurā un katrā modernā datora platformā”.

Atsauces
Anastasija Siņicina

Anastasija Siņicina (; dzimusi 2004. gadā) ir Igaunijas FIDE meistare šahā (2018).

Biogrāfija 
Kopš 2010. gadu vidus Anastasija Siņicina ir viena no Igaunijas vadošajām jaunajām šahistēm.

2014. gadā izcīnījusi bronzas medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 meiteņu vecuma grupā. Tāpat šajā gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu ātrā šaha un šaha ātrspēles čempionātos U10 meiteņu vecuma grupās.

2016. gadā pēc papildus turnīra kļuvusi par Igaunijas sieviešu šaha čempionāta bronzas laureātu. 2017. gadā aprīlī Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm, kurā ierindojusies 108. vietā. 

2018. gadā uzvarējusi Igaunijas meiteņu šaha čempionātā U14 vecuma grupā un Igaunijas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā.

2021. gada decembrī uzvarējusi Igaunijas sieviešu šaha čempionātā.

Atsauces

Ārējās saites 

2004. gadā dzimušie
Igaunijas šahisti
Ofiss (seriāls)

"Ofiss" () ir 2001. gada Lielbritānijas situāciju komēdijseriāls. Tā ir parodija dokumentālajām filmām (mokumentālā filma) un stāsta par Deividu Brentu (atveido Rikijs Džerveiss), iedomīgu priekšnieku ar sliktām sociālajām iemaņām. Seriāla autori ir Rikijs Džerveiss un Stīvens Merčants. Galvenajās lomas atveido Rikijs Džerveiss, Martins Frīmens, Makenzijs Kruks un Lūsija Deivisa. Seriālam ir vairāki rīmeiki, pazīstamākais no tiem ir ASV seriāls ar tādu pašu nosaukumu.

Sezonas

Ārējās saites 

Apvienotās Karalistes televīzijas seriāli
Jāšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana

Augstlēkšana bija viena no trim olimpiskajām disciplīnām jāšanas sacensībās 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Sacensības tika aizvadītas Breteja laukumā, Parīzes 7. apgabalā, Parīzē un tajās startēja 19 sportisti no 5 valstīm, taču tikai 6 sportistu identitāte ir precīzi zināma.

Zelta medaļas šajā disciplīnā ieguva Francijas sportists Dominiks Gardērs ar zirgu Canéla un Itālijas sportists Džans Džordžo Trosīno ar zirgu Oreste. Līdz ar to sudraba medaļu nepasniedza. Savukārt bronzas medaļu ieguva Beļģijas sportists Žoržs Van der Pūls.

Šī bija vienīgā reize, kad šāda disciplīna tika iekļauta jāšanas sacensību programmā olimpiskajās spēlēs.

Sacensību formāts 
Līdzīgi kā cilvēka augstlēkšanā, sportistiem bija trīs mēģinājumi katrā no secīgajiem augstumiem. Sākuma augstums bija 1,20 metri un tas tika paaugstināts par 10 centimetriem, atsevišķos brīžos arī par 5 centimetriem. Jātnieki varēja sacensties vairāk nekā vienu reizi uz dažādiem zirgiem.

Medaļu ieguvēji

Rezultāti

Pārstāvētās valstis un sportisti 
 
Jāšanas augstlēkšanas sacensībās startēja 19 sportisti no 5 valstīm.

Iekavās norādīts startējošo sportistu skaits no attiecīgās valsts. Tikai 6 sportistu identitāte ir precīzi zināma.

 
 
 
 
 Nezināmi sportisti (13)

Atsauces

Ārējās saites 
 Jāšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana(Sports Reference) 
 Jāšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana (Olympedia) 
 Jāšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — augstlēkšana (Olympics) 
 De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Equestrian 1900". Accessed 18 March 2006. Available electronically at  .
 

Augstlēkšana
Nopietns cilvēks

"Nopietns cilvēks" () ir 2009. gada ASV drāma. Filmas veidotāji ir Džoels un Ītans Koeni. Filmā galvenās lomas atveido Maikls Stūlbargs, Ričards Kainds un Freds Melameds.

Filma ir par ebreju un fizikas profesoru Leriju Gopniku (Stūlbargs), kurš sastopas ar dažādām problēmām gan profesionālajā, gan privātajā dzīvē, liekot viņam uzdot jautājumus par savu ticību.

"Nopietns cilvēks" saņēma plašu kritiķu atzinību. Filma iekļuva Amerikas Kinoinstitūta un National Board of Review 2009. gada 10 labāko filmu sarakstā. Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvas nomināciju kategorijā labākā filma. Stūlbargs tika nominēts Zelta globusa balvai kā labākais aktieris.

Atsauces

Ārējās saites 

2009. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Marko Odermats

Marko Odermats (; dzimis ) ir šveiciešu kalnu slēpotājs.

Karjera 
2016. gada Pasaules čempionātā junioriem Sočos ieguva zelta medaļu milzu slalomā un bronzu supergigantā.  Sanktmoricā debitēja Pasaules kausa sacensībās. 2018. gada Pasaules čempionātā junioriem Davosā izcīnīja piecas zelta medaļas (kombinācijā, nobraucienā, supergigantā, milzu slalomā un komandu sacensībās), kļūstot par pirmo kalnu slēpotāju, kam tas izdevies vienā čempionātā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi  piedalījās 2019. gadā. Labāko rezultātu sasniedza milzu slalomā, ieņemot desmito vietu. Pasaules kausa posmos pirmo reizi uz goda pjedestāla kāpa  Slovēnijā pēc trešās vietas milzu slalomā. Pirmo uzvaru PK posmos izcīnīja  supergigantā Bīverkrīkā, ASV. 2021. gada Pasaules čempionātā Kortīnā d'Ampeco labāko rezultātu sasniedza nobraucienā, ieņemot 4. vietu. 2020.—2021. gada Pasaules kausa sezonā izcīnīja otro vietu absolūtajā kopvērtējumā, kā arī otrās vietas milzu slaloma un supergiganta vērtējumā.

Atsauces

Ārējās saites 
   

1997. gadā dzimušie
Nidvaldenes kantonā dzimušie
Šveices kalnu slēpotāji
Šveices sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalnu slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Šveices olimpiskie zelta medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki kalnu slēpošanā
Sinekdoha, Ņujorka

"Sinekdoha, Ņujorka" () ir 2008. gada ASV postmoderna psiholoģiska drāma. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Čārlijs Kaufmans. Filmā galvenās lomas atveido Filips Sīmors Hofmans, Samanta Mortone, Mišela Viljamsa, Katrīna Kīnere, Emilija Votsone, Daiena Viesta, Dženifere Džeisone Lī, Houpa Deivisa un Toms Nūnens.

Filma ir par slimu teātra režisoru (Hofmans), kurš savai jaunajai lugai milzīgā noliktavā izveido Ņujorkas maketu. Pamazām viņa saistība ar reālismu sāk izjaukt robežas starp izdomu un realitāti.

Filmas pirmizrāde notika 2008. gada Kannu kinofestivālā. Tā nominēta Zelta palmas zaram. Filma bija finansiāla izgāšanās, iegūstot tikai 4,5 miljonus ASV dolārus pie 20 miljonu budžeta. "Sinekdoha, Ņujorka" saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus. Kinokritiķis Rodžers Īberts to nodēvēja par desmitgades labāko filmu.

Atsauces

Ārējās saites 

2008. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Čārlija Kaufmana filmas
Jāšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — tāllēkšana

Tāllēkšana bija viena no trim olimpiskajām disciplīnām jāšanas sacensībās 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Sacensības tika aizvadītas Breteja laukumā, 7. apgabalā, Parīzē un tajās startēja 17 sportisti no 5 valstīm, taču tikai daļai sportistu identitāte ir precīzi zināma.

Zelta medaļu šajā disciplīnā ieguva Beļģijas sportists Konstants van Langendonks, sudraba medaļu ieguva Itālijas sportists Džans Džordžo Trosīno. Savukārt bronzas medaļu ieguva Francijas sportists Žaks de Prinelē.

Sacensību formāts 
Sacensību formāts vairāk līdzinājās cilvēka augstlēkšanai, nevis tāllēkšanai, konkurentiem cenšoties pārvarēt fiksētu distanci, kas pieauga ar katru panākumu, nevis vienkārši lecot un mērot attālumu. Tāllēkšanas distance sākās no 4,50 metriem, pakāpeniski pieaugot līdz 4,90 metriem. Pēc tam atlikušie sportisti varēja paši izvēlēties turpmākos attālumus.

Medaļu ieguvēji

Rezultāti

Pārstāvētās valstis un sportisti 
 
Jāšanas konkūra sacensībās startēja 17 sportisti no 5 valstīm. Tikai 8 sportistu identitāte ir precīzi zināma.

Iekavās norādīts startējošo sportistu skaits no attiecīgās valsts.

 
 
 
 
 Nezināmi sportisti (9)

Atsauces

Ārējās saites 
 Jāšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — tāllēkšana (Sports Reference) 
 Jāšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — tāllēkšana (Olympedia) 
 Jāšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — tāllēkšana (Olympics) 
 De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Equestrian 1900". Accessed 18 March 2006. Available electronically at  .
 

Tāllēkšana
Sāra Hektore

Sāra Marija Hektore (; dzimusi ) ir zviedru kalnu slēpotāja,  čempione milzu slalomā.

Karjera 
Pasaules kausa sacensībās debitēja 17 gadu vecumā  Orē ar 22. vietu milzu slalomā. Izcīnījusi vairākas medaļas Pasaules čempionātos junioriem. 2010. gadā ieguva bronzu slalomā, 2011. gadā kļuva par pasaules junioru čempioni milzu slalomā, bet 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja sudraba godalgu.

Pasaules čempionātā pieaugušajiem pirmoreiz piedalījās 2011. gadā Garmišā-Partenkirhenē, milzu slaomā ieņēma 17. vietu, bet komandu sacensībās izcīnīja bronzas medaļu. Piedalījās  Sočos, labāko rezultātu sasniedzot kombinācijā (13. vieta).  Orē pirmoreiz kāpa uz goda pjedestāla PK posmos, milzu slalomā ieņemot 2. vietu. Tā paša gada 28. decembrī sacensībās milzu slalomā Austrijā izcīnīja savu pirmo uzvaru PK posmos. 2015. gada Pasaules čempionātā Bīverkrīkā vēlreiz izcīnīja bronzas medaļu komandu sacensībās.

 Phjončhanā piedalījās tikai milzu slalomā un ieņēma 10. vietu. 2021. gada Pasaules čempionātā Kortīnā d'Ampeco ieguva sudraba medaļu komandu sacensībās.  Pekinā kļuva par čempioni milzu slalomā, tā bija pirmā zelta medaļa Zviedrijai šajā disciplīnā pēc 20 gadu pārtraukuma.

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Zviedrijas kalnu slēpotāji
Zviedrijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalnu slēpotāji 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalnu slēpotāji 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalnu slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki kalnu slēpošanā
Zviedrijas olimpiskie zelta medaļnieki
Jēvleborjas lēnē dzimušie
SpaceX CRS-24

SpaceX CRS-24 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Cargo Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services 2 (CRS-2) programmā. Cargo Dragon orbītā tika palaists 2021. gada 21. decembrī; nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 2022. gada 25. janvārī.

CRS-24 lidojumam tika izmantota Cargo Dragon kapsula C209, kas jau pabijusi kosmosā 2021. gada jūlijā (SpaceX CRS-22). Nesējraķetei tika izmantota jauna pirmā pakāpe (sērijas numurs B1069).

Derīgā krava 
Cargo Dragon kopējā kravas masa augšupceļā bija 2989 kg.
Hermētiskais nodalījums bija piepildīts ar 2081 kg kravas (kopā ar iepakojumu). Transportkuģa hermētiskajā sekcijā bija: zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (1119 kg), mantas un pārtika apkalpei (386 kg), stacijas rezerves daļas un aprīkojums amerikāņu segmentam (328 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (182 kg), datoru materiāli (33 kg).

Kravā bija nanopavadoņi (DAILI, GASPACS, PATCOOL, TARGIT), ko paredzēts palaist brīvā lidojumā no Nanoracks palaišanas iekārtas NRCSD, un nanopavadoņi (GT-1, Light-1 un vēl viens neidentificēts), ko paredzēts palaist no Mitsui Bussan Aerospace iekārtas J-SSOD.

Nehermētiskajā kravas sekcijā bija ASV Kosmisko Spēku programmas Space Test Program 908 kg krava: STP-H7 un STP-H8.

No stacijas atpakaļ uz zemi tika nogādātas aptuveni 2,2 tonnas kravas. Tajā bija zinātnisko pētījumu paraugi, kā arī bojātas vai atkārtoti izmantojamas iekārtas, to skaitā skafandrs.

Lidojuma gaita 
Cargo Dragon tika palaists  10:07:08 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-39A.
Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nosēdās uz peldošās platformas Just Read the Instructions (JRTI) Atlantijas okeānā.

22. decembrī 08:41 UTC kravas kuģis automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie Harmony moduļa augšējai pieslēgvietai pievienotā adaptera PMA-3 saslēgšanās mezgla IDA-3.

2022. gada 23. janvārī 15:40 UTC Cargo Dragon atvienojās no stacijas.
24. janvārī kuģis 20:18 UTC uz iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 21:05 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Meksikas līcī uz rietumiem no Floridas, netālu no Panamasitijas, punktā aptuveni 86,2° R 29,7° Z. Lidojuma ilgums bija 34 dienas 10 stundas 57 minūtes.

Atsauces

Ārējās saites 

 CRS-24 Mission SpaceX
 SpaceX CRS-24 Mission Overview NASA
 Dragon CRS-21,... CRS-26 (SpX 21,... 26) Gunter Dirk Krebs

Dragon kosmosa kuģis
Dalītā tunelēšana

Dalītā tunelēšana jeb () ir datortīklu koncepts, kurš ļauj lietotājam vienlaikus piekļūt dažādiem domēniem kā piemēram publiskajam tīklam (internetam) un lokālajam tīklam (LAN) vai teritoriālajam tīklam (WAN) vienlaicīgi izmantojot to vienu un to pašu tīkla savienojumu. Šo savienojumu parasti nodrošina lokālā tīkla (LAN) tīkla karte, bezvadu tīkla (WiFi) karte un VPN klients.

Piemēram lietotājs izmanto virtuālā privātā tīkla (VPN) klientu kas izveido savienojumu uz korporatīvo tīklu atrodoties viesnīcā un izmantojot viesnīcas bezvadu tīklu. Lietotājs ar iespējotu dalīto tunelēšanu var piekļūt failu serveriem, datu bāzes serveriem, pasta serveriem un citiem resursiem korporatīvajā tīklā un vienlaicīgi piekļūt globālā tīmekļa resursiem. Kad lietotājs izveido savienojumu ar interneta resursiem (tīmekļa vietnēm, FTP vietnēm utt.), savienojuma pieprasījums iet cauri tieši viesnīcas piedāvātai tīkla vārtejai, neizmantojot izveidoto VPN tuneli. 

Dalītā tunelēšana dažkārt tiek kategorizēta atkarībā no tā, kā tas viss ir konfigurēts. Dalīto tuneli kas konfigurēts tikai tā, lai tuneļa plūsma tiktu novirzīta specifisku galamērķu sasniegšanai sauc par dalīti iekļauto (split-include) tuneli. Bet ja konfigurēts tā, lai pieņemtu visu plūsmu izņemot to kura paredzēta specifisku galamērķu sasniegšanai, to sauc par dalīti izslēgto (split-exclude) tuneli.

Atsauces
Ēriks Hānbergs

Ēriks Hānbergs (1933) ir latviešu rakstnieks, publicists un žurnālists.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1933. gada 29. maijā Birzgales pagasta "Rimeņos" zemnieka Kārļa Hānberga un viņa sievas Irmas ģimenē. Mācījās Birzgales pamatskolā, Vecumnieku vidusskolā un Liepājas Pedagoģiskajā institūtā (1954–1957). Strādāja Liepājas pilsētas un rajona laikrakstu redakcijās (1958–1962), tad par korespondentu un nodaļas vadītāju laikrakstā "Cīņa" (1962–1988), 1976. gadā žurnāls "Karogs" publicēja viņa garo stāstu "Pirmā grēka līcis".  
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas bija redaktora un direktora biedrs laikrakstā "Neatkarīgā Cīņa" (1990–1995) un laikrakstā "Neatkarīgā Rīta Avīze" (1995–1998).<ref name="literatūra/>

Darbi 
 “Pirmā grēka līcis” (1977), 
 “Plikie un pusplikie” (1983), 
 “Kartupeļu stāsti” (1989), 
 “Edgars Liepiņš” (1991), 
 “Mirklīši” (2000), 
 “Jaušības un nejaušības” (2008),
 “Alfrēds Čepānis vaļsirdībās" (2021).

Lugas 
 “Pirmā grēka līcis”, 
 “Plikie un pusplikie”, 
 “Ērtas dzīvošanas mirklīši”.

Atsauces 

1933. gadā dzimušie
Latviešu rakstnieki
Reiz Amerikā

"Reiz Amerikā" (, ) ir 1984. gada filma, kuras režisors ir itālis Serdžo Leone. Filmā galvenās lomas atveido Roberts De Niro, Džeimss Vudss, Elizabete Makgovena, Džo Peši, Bērts Jangs, Tjūsdeja Velda un Trīts Viljamss. Filma ir balstīta uz Harija Greja 1952. gada romāna The Hoods.

Filma ir par diviem labākajiem draugiem, kuri vada ebreju geto jauniešu grupu, kas kļūst par gangsteriem Ņujorkas organizētās noziedzības pasaulē. Filma ir par tādām tēmām kā bērnības draudzību, mīlestību, iekāri, alkatību, nodevību, zaudējumiem, izjukušām attiecībām, kā arī noziedzības pieaugumu Amerikas sabiedrībā.

"Reiz Amerikā" bija Leones pēdējā filma, kā arī pirmā režisētā filma 13 gadu laikā. Tā ir arī pēdējā no Leones Once Upon a Time triloģijas, pēc "Reiz rietumos" (1968) un Duck, You Sucker! (1971). Filmas operators bija Tonino Delli Kolli, bet mūzikas autors Ennio Morrikone. Leone sākotnēji bija iecerējis trīs stundu garu filmu, tad 269 minūšu garu (4 stundas un 29 minūtes), taču izplatītāji pārliecināja to saīsināt līdz 229 minūtēm. ASV izplatītāji, The Ladd Company, filmu, bez Leones līdzdalības, saīsināja līdz 139 minūtēm un pārkārtoja ainas hronoloģiskā secībā.

Filmas pirmizrāde notika 1984. gada Kannu kinofestivālā. Saīsinātā versija ASV bija gan kritiska, gan finansiāla izgāšanās. Kritiķi, kuri bija redzējuši abas versijas, asi nosodīja veiktās izmaiņas. Oriģinālā "Eiropas versija" tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām gangsterfilmām.

Atsauces

Ārējās saites 

1984. gada filmas
ASV filmas
Itālijas filmas
Krimināldrāmas
Roberts Oltmens

Roberts Bernards Oltmens (, dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors, scenārists un kinoproducents.

Piecas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais režisors. Oltmens ir viens no spilgtākajiem "Jaunās Holivudas" (New Hollywood) jeb "amerikāņu jaunā viļņa" pārstāvjiem. Viņš tiek salīdzināts ar tādiem režisoriem kā Mārtinu Skorsēzi, Vudiju Allenu, Sidniju Lūmetu un Frānsisu Fordu Kopolu. Oltmens tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākajiem un ietekmīgākajiem amerikāņu kinorežisoriem.

Divas no Oltmena filmām — "Našvila" (Nashville, 1975) un "Gosforda parks" (2002) — tika nominētas Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā filma. Par filmām "Lazarete" (1970), "Našvila", "Spēlmanis" (1992), "Īsceļi" (Short Cuts, 1993) un "Gosforda parks", ticis nominēts Kinoakadēmijas balvai kā labākais režisors. 2006. gadā saņēmis Kinoakadēmijas goda balvu. Viņš ir viens no trim režisoriem (kopā ar Anrī Žoržu Kluzo un Mikelandželo Antonioni), kurš ir ieguvis gan Zelta lāci Berlīnes starptautiskajā kinofestivālā, gan Zelta lauvu Venēcijas kinofestivālā, gan arī Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā. Režisējis arī tādas filmas kā McCabe & Mrs. Miller (1971), The Long Goodbye (1973), 3 Women (1977) un "Papaijs" (1980).

Ārējās saites 

1925. gadā dzimušie
2006. gadā mirušie
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
ASV kinoproducenti
Zelta lauvas ieguvēji
Zelta palmas zara ieguvēji
Matrikss — Revolūcija

"Matrikss — Revolūcija" () ir 2003. gada ASV zinātniskās fantastikas asa sižeta filma, kuras režisores ir Māsas Vačovskas. Filmā galvenās lomas atveido Kiānu Rīvss, Lorenss Fišbērns, Kerija Anna Mosa, Hugo Vīvings un Džada Pinketa Smita. Tā ir trešā filmu sērijas "Matrikss" filma. Tā iznāca sešus mēnešus kopš filmas "Matrikss atjaunots".

Filma pirmizrādi piedzīvoja , vienlaikus 108 valstīs. Neskatoties uz jauktām kritiķu atsauksmēm, filma nopelnīja 427,3 miljonus ASV dolārus. "Matrikss" ceturtā daļa "Matrikss: Atdzimšana" pirmizrādi piedzīvoja .

Atsauces

Ārējās saites 

2003. gada filmas
ASV filmas
Alternatīvā realitāte
Kiberpanks
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Matrikss
Maikls Stūlbargs

Maikls Stjuarts Stūlbargs (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris.

Slavu ieguvis, attēlojot universitātes profesoru Leriju Gopniku brāļu Koenu filmā "Nopietns cilvēks" (2009), par ko viņš tika nominēts Zelta globusa balvai.

Piedalījies arī tādās filmās kā "Linkolns" (2012), "Hičkoks" (2012), "Vīri melnā 3" (2012), "Jasmīnas stāsts" (2013), "Stīvs Džobss" (2015), "Trambo" (2015), "Atnācēji" (2016), "Doktors Streindžs" (2016), "Slepenie dokumenti" (2017), "Sauc mani savā vārdā" (2017), "Ūdens forma" (2017) un Shirley (2020).

Par lomu Hulu miniseriālā The Looming Tower, saņēmis Emmy balvas nomināciju. Piedalījies arī seriālos "Pagrīdes impērija" (2010—2013), "Fārgo" (2017), Your Honor (2020) un Dopesick (2021).

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kalifornijā dzimušie
Titāns (filma)

"Titāns" () ir 2021. gada Francijas un Beļģijas šausmu filma. Filmas režisore ir Žilija Dikurno. Filmā galvenās lomas atveido Agate Ruselē un Vensāns Lindons.

Filma ir par sievieti, kurai kopš bērnības, autoavārijā gūtās traumas dēļ, galvā ir ielikta titāna plāksne.

Filma "Titāns" pirmizrādi piedzīvoja 2021. gada Kannu kinofestivālā, kur Dikurno kļuva par tikai otro sievieti režisori, kura ir ieguvusi Zelta palmas zaru. "Titāns" tika izvēlēta kā Francijas kandidatūra par labāko starptautisko spēlfilmu 94. Kinoakadēmijas balvai, tomēr tā neiekļuva ārzemju filmu īsajā sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
Francijas filmas
Beļģijas filmas
Šausmu filmas
Guči nams

"Guči nams" () ir 2021. gada biogrāfiska krimināldrāma, kuras režisors ir Ridlijs Skots. Filmā galvenās lomas atveido Lady Gaga, Ādams Draivers, Džēreds Leto, Džeremijs Aironss, Salma Hajeka un Als Pačīno. Filma ir balstīta uz 2001. gada grāmatas The House of Gucci: A Sensational Story of Murder, Madness, Glamour, and Greed, kuru sarakstījusi Sāra Geja Fordena.

Filma ir par Patrīciju Redžani (Lady Gaga) un Maurīcio Guči (Ādams Draivers) un par to, kā viņu romantika pārtop cīņā par itāļu modes zīmolu Gucci.

Ridlijs Skots vēlējās veidot filmu par Guči dinastiju, pēc tam, kad ieguva tiesības uz Fordenas grāmatu 2000. gadu sākumā. 2019. gada novembrī tika paziņots par filmas veidošanu un Lady Gaga kā galveno aktrisi. Filma savu pirmizrādi piedzīvoja . Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus, pārsvarā slavējot aktieru darbību (īpaši Lady Gaga un Džēreda Leto).

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
ASV filmas
Krimināldrāmas
Metro-Goldwyn-Mayer filmas
Ridlija Skota filmas
Džons Hjūstons

Džons Marseluss Hjūstons (, dzimis , miris ) bija amerikāņu kinorežisors, scenārists un aktieris.

Pavisam režisējis 37 pilnmetrāžas filmas, no kurām gandrīz visām viņš ir arī scenārija autors. Režisējis filmas, kas mūsdienās tiek uzskatītas par klasiku: "Maltas vanags" (1941), "Sjerramadres dārgumi" (The Treasure of the Sierra Madre, 1948), "Asfalta džungļi" (The Asphalt Jungle, 1950), "Āfrikas karaliene" (The African Queen, 1951), "Nesaderīgie" (The Misfits, 1961), Fat City (1972), "Vīrs, kurš būtu kļuvis par karali" (The Man Who Would Be King, 1975) un "Prici ģimenes gods" (Prizzi's Honor, 1985).

Kā aktieris, piedalījies arī vairākās filmās. Pazīstamākās no tām — The Cardinal (1963) un "Ķīniešu kvartāls" (1974).

15 reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai gan kā režisors, gan kā scenārists, gan arī kā aktieris. No visām nominācijām saņēmis divas balvas — labākais režisors un labākais adaptētais scenārijs (abas par filmu "Sjerramadres dārgumi").

Piedaloties Hjūstona režisētajās filmās, gan viņa tēvs Volters, gan arī meita Andželika ir ieguvuši Kinoakadēmijas balvas

Ārējās saites 

1906. gadā dzimušie
1987. gadā mirušie
Misūri dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
Zelta globusa balvas ieguvēji
Saipana

Saipana () ir Ziemeļu Marianas Salu valstij piederoša sala Klusajā okeānā. Valsts likumdošanas un izpildvara atrodas Kapitolhilas ciematā salas vidusdaļā, bet tiesu vara — Susupē salas dienvidos, tādēļ Saipanas municipalitāte, kas aptver visu salu, tiek uzskatīta par valsts galvaspilsētu. Saipana ir otra lielākā sala pēc Guamas Marianas salu arhipelāgā un apdzīvotākā sala valstī — šeit mīt 92 % iedzīvotāju.

Ģeogrāfija 
Sala izvietojusies Marianas salu arhipelāga dienviddaļā. No Tinianas salas dienvidrietumos to šķir 9 km platais Saipanas šaurums, bet 117 km uz ziemeļiem atrodas Anatahanas sala. Sala ir jauktas vulkāniskas un koraļļu izcelsmes. Salas rietumu krastā ir smilšu liedagi un koraļļu rifi veido lielu lagūnu, bet austrumu krasts — kraujš un klinšains un to apjož rifi. Salas augstākais punkts ir smilšakmens Takpočao kalns 474 m vjl. 3 km uz ziemeļiem no tā atrodas 237 m augsts apdzisis vulkāns Ačugao. Salā mitrs tropu klimats, bieži cikloni.

Salā mīt vairākas endēmas putnu sugas. Salas piekrastē un rietumu lagūnā izveidoti vairākas aizsargājamās dabas teritorijas.

Vēsture 
Arheoloģiskie atradumi liecina, ka sala bijusi apdzīvota jau pirms 4000 gadiem. Domājams, ka pirmie eiropieši, kas atklāja salu, bija spāņu ekspedīcija Ferdinanda Magelāna vadībā 1521. gada 6. martā. Spānija formāli ieņēma Marianas salas 1668. gadā, kad tajās ieradās misionāru ekspedīcija un nodēvēja Saipanu par Sanhose (San José) salu. Pēc 1670. gada sala kļuva par populāru kuģu pieturas punktu, kur tie papildināja dzeramo ūdeni un pārtiku. Tas izsauca vietējo iedzīvotāju populācijas dramatisku samazināšanos sakarā ar eiropiešu ievazātajām slimībām un konfliktiem par zemi. Atlikušie iedzīvotāji čamorri 1720. gadā tika pārcelti uz netālo Guamu, bet salā tika attīstīta liellopu un cūku audzēšana, lai apgādātu spāņu kuģus to ceļā uz Meksiku.

Pēc 1898. gada Spānijas—ASV kara salas ieguva ASV, kas tās 1899. gadā pārdeva Vācijai. Vācija salas pārvaldīja kā daļu no Vācijas Jaungvinejas kolonijas, bet nebija mēģinājumu tās kolonizēt vai attīstīt. 1914. gadā Pirmā pasaules kara laikā salas ieņēma Japāna, kurai 1919. gadā Nāciju Līga piešķīra tiesības tās pārvaldīt kā mandātteritoriju. 1920. gadā sākās intensīva Saipanas kolonizēšana — uz to pārcēlās japāņu, korejiešu, taivāniešu un okinaviešu kolonisti, kas salā attīstīja cukurniedru audzēšanu, kā arī intensīvi attīstīja infrastruktūru — ostas, ceļus, skolas u.c. 1943. gadā salā bija 29 tūkstoši japāņu kolonistu un ap 4000 čamorru un karolīniešu.

Otrā pasaules kara laikā sala tika ievērojami nocietināta; tajā atradās ap 30 000 liels japāņu garnizons. 1944. gada vasarā salu ieņēma ASV spēki, bet tikai ap 900 japāņu karavīru tika saņemti gūstā. Bojā gāja arī ap 20 000 civiliedzīvotāju.

Pēc kara Marianas salas kļuva par ASV Klusā okeāna Aizbildniecības teritorijas daļu un Saipanas salā dominēja ASV militārās struktūras. 1978. gadā Saipana kļuva par municipalitāti Ziemeļu Marianas Salu sadraudzībā.

Atsauces

Ārējās saites 

Klusā okeāna salas
Okeānijas galvaspilsētas
Ziemeļu Marianas Salas
Marianas salas
Ektoparazīti

Ektoparazīti ir sīki parazītiski organismi, kas dzīvo uz vai iekš saimnieka organisma epidermas. Tie pārtiek no saimnieka organisma asinīm un limfas.

Ektoparazītu piemēri 

 Blusas
 Ērces 
 Utis
 Asinsblakts

Skatīt arī 

 Endoparazīti

Atsauces 

Parazīti
Svētie raksti

Svētie raksti ir raksti, kas aptver reliģijas un to kultus. Rakstu svētumu pamato ar rakstu zīmju svētumu un rakstu dievišķo izcelšanos.
Aprakstītu papīru nereti lietoja slimību ārstēšanai. Domāja, ka svētos rakstus cilvēkiem devuši dievi, arī tad, ja tos bija rakstījuši cilvēki, tos uzskatīja par dievības iedvestiem. 

Svēto rakstu autoritāte atzīta arī kristietībā, bet tur tos mīkstina atziņa, ka Dievs atklājies nevien rakstos, bet arī Jēzū Kristū. Kur valda uzskats par atklāsmi tikai rakstos, tur izveidojas grāmatas reliģija, piemēram, jūdaisms vai islāms. Reliģiskajā dzīvē kristiešu svētajiem rakstiem ir normatīva nozīme, ko regulē kanons, kristiešu svēto rakstu izlase, koncentrēšana un apvienošana rada bībeli.  

Dažāda satura rakstiem apvienojoties, rodas lieli svēto rakstu krājumi, piemēram, japāņu Tripitaka aptver ap 13 000 sējumu.

Atsauces 

Reliģiskie teksti
Džans Džordžo Trosīno

Džans Džordžo "Džandžordžo" Trosīno del Vello d'Oro (; dzimis , miris ) bija itāļu jātnieks, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs. Viņš bija pirmais Itālijas sportists, kurš olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja divās olimpiskajās jāšanas disciplīnās. Olimpisko zelta medaļu viņš kopā ar zirgu Oreste izcīnīja jāšanas augstlēkšanā. Šajā disciplīnā viņš startēja arī ar otru zirgu Mélepo un ieguva 4. vietu.
Savukārt sudraba medaļu viņš izcīnīja jāšanas tāllēkšanā, kur startēja ar zirgu Oreste. 

Abus itāļu zirgus trenēja tā laika izcilākais jātnieks Federiko Kaprilli, armijas virsnieks, kurš pēc Kara ministrijas pavēles nevarēja sacensties Parīzē Itālijas sabiedrības nemierīgajā periodā ar biežiem nemieriem. 

No 1915. līdz 1917. gadam Trisīno bija vairāku īsfilmu par izjādēm autors un režisors, daudzās no kurām viņš filmējās kopā ar Džemmu Albini, ar kuru vēlāk apprecējās. Atstājot kavalēriju kapteiņa amatu viņš veltīja sevi mūzikas kompozīcijai. Otrā pasaules kara beigās viņš kopā ar sievu un trim bērniem pārcēlās uz pastāvīgu dzīvi Milānā, kur palika līdz mūža galam. 

2015. gada 7. maijā, klātesot Itālijas Nacionālās Olimpiskās komitejas (CONI) prezidentam Džovanni Malago, Itālijas foruma olimpiskajā parkā, Romā, tika atklāta Itālijas sporta Slavas aleja, kas sastāv no 100 flīzēm, kura hronoloģiski attēlo Itālijas sportā nozīmīgākos sportistu vārdus. Uz katras flīzes ir sportista vārds, sporta veids, kuru viņš pārstāvēja un CONI simbols. Pirmā flīze šajā alejā ir veltīta Džovanni Džordžo Trosīno, pateicoties viņam par pirmās olimpiskās medaļas izcīnīšanu olimpiskajās spēlēs.

Atsauces

Ārējās saites 
 Džans Džordžo Trosīno (Olympics profils) 
 Džans Džordžo Trosīno (Olympedia profils) 
 Džans Džordžo Trosīno (CONI profils)  
 Džans Džordžo Trosīno (Sports Reference profils) 

1877. gadā dzimušie
1963. gadā mirušie
Itālijas jātnieki
Itālijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Jātnieki 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki jāšanā
Itālijas olimpiskie zelta medaļnieki
Process (filma)

"Process" (, ) ir 1962. gada Francijas, Itālijas un Rietumvācijas kopražojuma drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Orsons Velss. Filmā galvenās lomas atveido Entonijs Pērkinss, Orsons Velss, Žanna Moro, Romija Šneidere, Akims Tamirofs un Elsa Martinelli. Filma ir balstīta uz 1925. gada Franca Kafkas noveles "Process" (Der Process). Uzreiz pēc filmas pabeigšanas Velss paziņoja, ka tā ir labākā filma, ko viņš jebkad ir uzņēmis.

Filma ir par Jozefu K. (Pērkinss), kurš tiek apsūdzēts kādā noziegumā, kas viņam netiek paskaidrots.

"Process" reputācija laika gaitā ir augusi, un daži kritiķi, tai skaitā Rodžers Īberts, to dēvē par meistardarbu.

Atsauces

Ārējās saites 

1962. gada filmas
Francijas filmas
Itālijas filmas
Vācijas filmas
Drāmas
Orsona Velsa filmas
Mežonīgie sirdīs

"Mežonīgie sirdīs" () ir 1990. gada ASV romantiska kriminālfilma. Filmas režisors un scenārija autors ir Deivids Linčs. Filmā galvenās lomas atveido Nikolass Keidžs, Lora Derna, Vilems Defo, Krispins Glovers, Daiena Lada, Izabella Roselīni un Harijs Dīns Stentons. Filma ir balstīta uz 1989. gada Berija Giforda romāna.

Filma ir par Seiloru (Keidžs) un Lulu (Derna), jaunu pāri no Ziemeļkarolīnas, kuri bēg no Lulas mātes un gangsteriem, kurus viņa nolīgst, lai nogalinātu Seiloru.

Filmas izdošanas brīdī, tai bija atšķirīgas kritiķu atsauksmes. Neskatoties uz to, filma ieguva Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā, kas tolaik tika uzskatīts par strīdīgu lēmumu. Daiena Lada tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise otrā plāna lomā.

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gada filmas
ASV filmas
Deivida Linča filmas
Vladimirs Orlovs

Vladimirs Nikolajevičs Orlovs (; dzimis ; miris ) bija viens no Krievijā slavenās Orlovu dinastijas pārstāvjiem, Krievijas Impērijas cara Nikolaja II tuvākajiem padomniekiem. No 1906. līdz 1915. gadam viņš vadīja cara valdības militāro kabinetu. Orlovs startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Biogrāfija 
Orlovs, ar iesauku "Resnais Orlovs", 1903. gadā, iespējams, caru Nikolaja II iepazīstināja ar automašīnu. Viņš bija precējies ar Olgu, kņaza Konstantīna Beloseļska-Belozerska meitu. 

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš startēja "ne-olimpiskajā" jāšanas pasta piegāžu sacensībās. Diemžēl viņa iegūtais rezultāts šajā disciplīnā nav zināms.

Būdams militārā kabineta vadītājs, Orlovs bija dedzīgs tehnologs, kuru interesēja automobiļu militārie pielietojumi. Orlovs turpināja savus militāros pienākumus, līdz 1915. gadā, kad cars viņu izraidīja uz Kaukāzu, zaudējot cīņā par varu Rasputinam. 1915. gada 19. augustā pēc neveiksmīga mēģinājuma laikrakstā diskreditēt Rasputinu un carieni viņš un iekšlietu ministra pirmais vietnieks Vladimirs Džunkovskis tika atbrīvoti no amata, un četras dienas vēlāk cars pārņēma augstāko vadību.

Pēc Orlova izraidīšanas 1917. gada Krievijas revolūcijas laikā viņš apmetās Parīzē. Orlovs nomira Samuā pie Sēnas un ir apglabāts Parīzē.

Atsauces

Ārējās saites 
 Vladimirs Nikolajevičs Orlovs (Olympedia profils) 
 Vladimirs Nikolajevičs Orlovs (Sports Reference profils) 

1869. gadā dzimušie
1927. gadā mirušie
Krievijas Impērija
Krievijas jātnieki
Krievijas Impērijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Jātnieki 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Ģederts Ramans (ģeogrāfs)

Ģederts Ramans (1889–1964) bija latviešu ģeogrāfs, Latvijas Universitātes profesors, strādāja pie problēmas par Latvijas iedalījumu ģeogrāfiskos reģionos.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1889. gada 27. javārī Ceraukstes pagastā. Mācījās Griķu skolā un Bauskas pilsētas skolā. 
Mācījās Pleskavas mērniecības skolā, kuru absolvēja 1910. gadā un strādāja par topogrāfu un kartogrāfu Besarābijā, 1912. gadā pārcēlās uz Stavropoli. Pirmā pasaules kara laikā mācījās Petrogradas kara topogrāfu skolā, veica karšu uzmērīšanu Baltkrievijā, Ukrainā un Kaukāzā.

Pēc Pirmā pasaules kara beigām 1920. gadā Ģ. Ramans atgriezās Latvijā un līdz 1926. gadam studēja ģeogrāfiju Latvijas Universitātes Matemātikas un dabaszinātņu fakultātē, no 1922. gada bija subasistents, no 1927. gada asistents LU Fiziskās ģeogrāfijas katedrā. Studiju laikā Ramans fotografēja ainavas un vāca ģeogrāfiskus datus par Latgali un Augšzemi. 1929.–1930. gadā papildinājās Londonas Universitātē, 1931. gadā viņš habilitējās par privātdocentu, 1932. gadā sāka lasīt lekciju kursus antropoģeogrāfijā, reģionālā ģeogrāfijā un ģeogrāfijas metodikā, sāka vadīt arī studentu speciālos darbus ģeogrāfijā. 1934. gadā viņu ievēlēja par docentu, 1938. gadā par vecāko docentu. Lasīja lekcijas arī Rīgas komercinstitūtā, Latvijas tautas universitātē, Izglītības ministrijas skolotāju kursos, Kr. Barona tautas augstskolā u.c.

Latvijas PSR laikā Ģederts Ramans bija Ģeogrāfijas fakultātes dekāns, Fiziskās ģeogrāfijas katedras vadītājs, profesors (1945), Fiziskās ģeogrāfijas un ģeonomijas institūta dibinātājs.
Miris 1964. gada 9. aprīlī, apglabāts Bauskas novada Važītes kapos.

Atsauces 

Latvijas ģeogrāfi
Latvijas Universitātes pasniedzēji
Ventspils 6. vidusskola

ВЫ русские
Ventspils 6. vidusskola ir vispārizglītojoša skola, kas atrodas Sarkanmuižas dambī 1 Ventspilī.

Директор 
ДИРЕКТОР ЭТОЙ ХУЙНИ ГАНДОН

История  
Латвийские власти с нихуя высрали школу в подзалупинске под номером шесть иди потрогай траву

Atsauces 

V
Vidusskolas Latvijā
Robērs de Monteskjū

Marī Žozefs Robērs Anatols (; zināms arī kā Robērs de Monteskjū (; dzimis , miris ) bija franču estēts, simbolisma dzejnieks, mākslas kolekcionārs un dendijs.

Tiek uzskatīts, ka viņš ir bijis iedvesmas avots Žorisa Karla Hismāna romāna "Pret spalvu" (À rebours) tēlam Žanam de Esentjē, gan arī Marsela Prusta romānu cikla "Zudušo laiku meklējot" (À la recherche du temps perdu) tēlam Baronam de Šarlusam.

Ir zināms, ka Monteskjū kopā ar zirgu Grey Leg ir startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, kur jāšanas medību disciplīnā viņš ieguva 3. vietu.

Biogrāfija 

Robērs Monteskjū bija franču Monteskjū-Fezebsaku dzimtas pēcnācējs. Viņa vectēvs no tēva puses bija grāfs Anatols de Monteskjū-Fezensaks (1788–1878), Bonaparta Napoleona palīgs un Goda leģiona virsnieks. Savam tēvam Tjerī viņš bija trešais dēls. Tēvs bija veiksmīgs biržas mākleris, kurš atstāja ievērojamu bagātību. Robērs bija pēdējais bērns saviem vecākiem.

Monteskjū bija spēcīga ietekme uz Emīlu Gallē (1846–1904), stikla mākslinieku, ar kuru viņš sadarbojās un no kura viņš pasūtīja lielus darbus un saņēma simtiem slavinošu vēstuļu. Viņš arī uzrakstīja pantus, kas atrodami Gabriela Forē Pavane fakultatīvajās kora daļās.

Portretu Arrangement in Black and Gold: Comte Robert de Montesquiou-Fezensac 1891.–1892. gadā gleznoja Monteskjū tuvs draugs un daudzu viņa ekscentrisko manieres paraugs Džeimss Vistlers. Franču mākslinieks Antonio de La Gandara (1861–1917) veidoja vairākus Monteskjū portretus.

Monteskjū bija sociālās attiecības un sadarbība ar daudzām fin de siècle perioda slavenībām, tostarp Alfonsu Dodē (1840–1897), Edmonu Gonkūru (1822–1896), Eleonoru Dūzi (1858–1924), Sāru Bernhardu (1844–1923), Gabrielu d'Anuncio (1863–1938), Annu de Noai (1876–1933), Martu Bibesku (1886–1973), Luīzu Kasati (1881–1957), Moriss Barē (1862–1923) un Franku Florio (1873–1950).

Monteskjū dzeja ir nodēvēta par netulkojamu, un tā tolaik kritiķi to uztvēra slikti.

Atsauces

Ārējās saites 
 Robērs de Monteskjū (Olympedia profils) 
 Robērs de Monteskjū (Sports Reference profils) 

1855. gadā dzimušie
1921. gadā mirušie
Parīzē dzimušie
Francijas dzejnieki
Francijas jātnieki
Francijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Jātnieki 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Kāpa (1984. gada filma)

"Kāpa" () ir 1984. gada ASV zinātniskās fantastikas filma. Filmas režisors un scenārija autors ir Deivids Linčs. Filmā galvenās lomas atveido Kails Maklahlens, Patriks Stjuarts, Breds Durifs, Dīns Stokvels, Virdžīnija Madsena, Hosē Ferrers, Sting, Linda Hanta un Makss fon Sīdovs. Filma ir balstīta uz 1965. gada Frenka Herberta tāda paša nosaukuma romānu.

Filma bija finansiāli neveiksmīga, nopelnot tikai 30,9 miljonus ASV dolārus pie 40 miljonu budžeta. Filma saņēma galvenokārt negatīvas kritiķu atsauksmes. Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākā skaņa.

Atsauces

Ārējās saites 

1984. gada filmas
ASV filmas
Zinātniskās fantastikas filmas
Deivida Linča filmas
Auces vidusskola

Auces vidusskola ir Dobeles novada izglītības iestāde, kas īsteno pirmsskolas, pamatizglītības un vidējās izglītības programmas. Tā atrodas J. Mātera ielā 11 Aucē.

Vēsture 

1861. gadā nodibināja Vecauces draudzes skolu. Līdz Pirmajam pasaules karam Aucē darbojās arī vairākas privātskolas: Brukmana privātā skola (1906-1908), Treilības ģimnāzija (1907–1915), Cirkaļa tirdzniecības skola (1910–1915) un 4-gadīgā meiteņu privātskola Lagzdiņa mājā (1911–1915).
1927. gadā nodibināja Auces 6-klasīgo pamatskolu ar 350 skolēniem un 13 skolotājiem, kuru 1945. gadā pārveidoja par Auces vidusskolu.
1982. gadā pabeidza jaunas skolas ēkas celtniecību. 2001. gadā skolā mācījās 980 skolēni, bet 2021. gadā 463 skolēni.

Izglītības programmas 
 pirmsskolas izglītības programma (kods 01011111)
 speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (kods 01015911)
 pamatizglītības programma (kods 21011111)
 speciālās pamatizglītības programma izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem (kods 21015811)
 speciālās pamatizglītības programma izglītojamiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (kods 21015911)
 vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (kods 31011011) 
 vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinātņu un tehnikas virziena programma (kods 31013011)

Atsauces 

Vidusskolas Latvijā
Elvīra Gerra

Elvīra Gerra (; dzimusi , mirusi ) bija itāļu jātniece, startējusi 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Viņa bija pirmā Itālijas sportiste—sieviete, kas startējusi olimpiskajās spēlēs.

Viņa bija viena no divām sievietēm (otra Mulēna), kas startēja 1900. gada olimpiskajās spēlēs. Viņa olimpiskajās spēlēs startēja "ne-olimpiskajā" disciplīnā jāšanas medībās kopā ar zirgu Libertin. Diemžēl viņas iegūtais rezultāts šajā disciplīnā nav zināms.

Par godu viņai Bordo pilsētā, Francijā nosaukta iela.

Atsauces

Ārējās saites 
 Elvīra Gerra (Olympedia profils) 
 Elvīra Gerra (Sports Reference profils) 

1855. gadā dzimušie
1937. gadā mirušie
Itālijas jātnieki
Itālijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Jātnieki 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Iļja de Poļakovs

Iļja de Poļakovs () bija krievu jātnieks, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Poļakovs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja "ne-olimpiskajās" disciplīnās jāšanas medībās un pasta piegādē. Diemžēl nav zināms neviens no viņa iegūtajiem rezultātiem šajās disciplīnās.

Atsauces

Ārējās saites 
 Iļja de Poļakovs (Olympedia profils) 
 Iļja de Poļakovs (Sports Reference profils) 

Krievijas jātnieki
Krievijas Impērijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Jātnieki 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Džaveils Makgī

Džaveils Lindijs Makgī (; dzimis  Flintā, Mičiganas štatā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē centra pozīcijā, ASV basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Fīniksas "Suns". Dž Makgī ir 2017. un 2018. gada NBA čempions Goldensteitas "Warriors" sastāvā, kā arī 2020. gada čempions ar Losandželosas "Lakers". ASV basketbola izlases sastāvā 2021. gadā Tokijā viņš kļuva par 2020. gada olimpisko spēļu čempionu.

Dž. Makgī māte Pamela Makgī arī ir bijusi basketboliste, 1984. gada olimpisko spēļu čempione. Viņi ir pirmais mātes un dēla pāris, kas kļuvuši par olimpiskajiem čempioniem.

Karjera 
NCAA pārstāvēja Nevadas Universitātes komandu. Pēc divām sezonām koledžu basketbolā Dž. Makgī pieteicās NBA draftam.

2008. gada NBA draftā viņu izraudzījās Vašingtonas "Wizards" ar kopējo 18. kārtas numuru. Jau pirmajā sezonas NBA spēlējis 15 minūtes vidēji spēlē, tomēr lielāko karjeras daļu bijis rezervists, bieži pastiprinot spēli, iesaistoties tajā  no rezervistu soliņa.

2012. gada martā Dž. Makgī kopā ar Roniju Turiafu tika aizmainīti uz Denveras "Nuggets" darījumā, kura rezultātā "Wizards" ieguva Nene. "Nuggets" aizvadītajās sezonās labāko sniegumu parādīt traucēja Dž. Makgī traumas. 2015. gada februārī viņš tika aizmainīts uz Filadelfijas "76ers", bet pēc dažām aizvadītajām spēlēm viņu atbrīvoja no komandas. 2015. gada augustā viņš kā brīvis aģents pievienojās Dalasas "Mavericks". Pēc sezonas Dalasā 2016. gada septembrī viņš pievienojās Goldensteitas "Warriors", kuras sastāvā kļuva par NBA čempionu abās sezonās, kurās pārstāvēja šo komandu. 2018. gada vasarā Dž. Makgī pievienojās Losandželosas "Lakers", spēlējot komandā divas sezonas un otrajā sezonā dodoties sākumsastāvā visās regulārās sezonas spēlēs, spēlējot nozīmīgu lomu komandā, kura kļuva par NBA čempionu Covid-19 pandēmijas ietekmētajā 2019.—2020. gada NBA sezonā.

2020. gada novembrī Dž. Makgī aizmainīja uz Klīvlendas "Cavaliers" pret Džordanu Bellu un Alfonzo Makkinniju. 2021. gada martā "Cavaliers" aizmainīja viņu uz Denveras "Nuggets" pret Aizeju Hartenseitnu un nākotnes drafta izvēlēm. 2021. gada augustā Dž. Makgī kā brīvais aģents pievienojās Fīniksas "Suns".

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Mičiganā dzimušie
ASV basketbolisti
Basketbola centri
Vašingtonas "Wizards" spēlētāji
Denveras "Nuggets" spēlētāji
Filadelfijas "76ers" spēlētāji
Dalasas "Mavericks" spēlētāji
Goldensteitas "Warriors" spēlētāji
Losandželosas "Lakers" spēlētāji
Klīvlendas "Cavaliers" spēlētāji
Fīniksas "Suns" spēlētāji
NBA čempioni
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki basketbolā
ASV olimpiskie zelta medaļnieki
Pasaules čempioni basketbolā
Gars: Nepieradinātais

"Gars: Nepieradinātais" () ir 2021. gada ASV datoranimācijas piedzīvojumu filma, veidojusi kinostudija DreamWorks Animation un izplata Universal Pictures. Filmas režisore ir Eleina Bogana, kurai šī ir režijas debija. Galvenos tēlus ierunājuši Izabela Merseda, Marseja Mārtina, Makena Greisa, Voltons Goginss, Andrē Brauers, Džūliana Mora un Džeiks Jillenhols. Filmas pirmizrāde ASV notika , bet Latvijā . Tā ir turpinājums 2002. gada filmai "Gars: Prērijas dvēsele".

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada animācijas filmas
2021. gada filmas
ASV animācijas filmas
Animācijas filmas
Kinokomēdijas
DreamWorks Animation filmas
Universal Pictures animācijas filmas
Universal Pictures filmas
Rībiens

"Rībiens" () ir 2021. gada ASV datoranimācijas komēdija. Filmas režisori ir Hamišs Grīvs. Galvenās lomas atveido Vils Ārnets, Džeraldīna Višvanatāna, Terijs Crews, Džo "Roman Reigns" Anoa'i, Tonijs Danza, Bekija Linča, Sūzena Keleči Vatsone, Stīvens A. Smits, Džimijs Tatro un Bens Švarcs. Filmas pirmizrāde ASV notika .

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
Paramount Pictures animācijas filmas