joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zoodārza sargs

"Zoodārza sargs" () ir 2011. gada komēdija, kuras režisors ir Frenks Korači. Viens no producentiem, scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Kevins Džeimss. Citas lomas filmā atveido Rozārio Dousone, Leslija Biba un Džo Rogans. Filmas pirmizrāde notika .

Zooloģiskā dārza dzīvnieku grupa nolemj pārtraukt savu klusumu, lai palīdzētu jaukajam viņu zoodārza sargam atrast mīlestību.

Atsauces

Ārējās saites 

2011. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Špicbergena

Špicbergena (), agrāk arī Rietumšpicbergena (), ir Norvēģijai piederoša sala Arktikā, lielākā no Svalbāras arhipelāgas salām. Izvietojusies starp Ziemeļu Ledus okeānu ziemeļos, Grenlandes jūru rietumos, Norvēģu jūru dienvidos un Barenca jūru austrumos. Špicbergena veido 62% no arhipelāga teritorijas, ir lielākā Norvēģijas sala un 36. lielākā sala pasaulē.

Ģeogrāfija 
Špicbergena izvietojusies arhipelāga rietumos. Hinlopena šaurums ziemeļaustrumos to atdala no Ziemeļaustrumu Zemes, Stūrfjords dienvidaustrumos — no Barenca salas un Edža salas, bet Forlannsunnets rietumos — no Prinča Kārļa Zemes. Stipri izrobots fjordu krasts (garākie — Veidefjords ziemeļos un Īsfjords rietumos), piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. Reljefs kalnains, augstākā virsotne ir Ņūtona kalns (1717 m). Apmēram puse sauszemes klāta ar ledājiem.

Salā valda arktiskais jūras klimats, raksturīgas miglas un stiprs vējš. Raksturīgs tundras augājs. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, polārlapsas, vasarā ligzdo ap 40 putnu sugu. Salā seši nacionālie parki.

Vēsture 
Špicbergenu 1596. gadā atklāja holandietis Vilems Barencs un kartēs atzīmeja to kā Het Nieuwe Land of Spitsbergen — ‘Jaunā zeme vai Smailie kalni’. Pastāv vēsturnieku hipotēzes, ka par arhipelāgu skandināvi zinājuši jau 12. gadsimtā, bet norādes ir tik vispārīgas, ka atrastā zeme varētu būt arī Jana Majena sala, Grenlandes austrumdaļa vai pat patstāvīgs ledājs ziemeļos. Kaut gan vikingi būtu varējuši sasniegt Svalbāru, tam nav neapgāžamu arheoloģisku pierādījumu. Krievu vēsturnieki uzskata, ka pomori apmeklējuši arhipelāgu jau 16. gadsimtā vai pat agrāk. Tomēr citi pētnieki izturas skeptiski pret šo pieņēmumu, jo nevienā 16. gadsimta vēsturiskajā aprakstā par Svalbāru netiek pieminētas krievu apmetnes, toties par krievu aktivitātēm arhipelāgā ir rakstiskas liecības no 17. gadsimta otrās puses. Lai arī nav zināms pomoru ierašanās datums, viņi bija pirmie pastāvīgie ziemotāji arhipelāgā.

17. gadsimta sākumā Špicbergenas rietumu piekrastē sākās vaļu medības, kas ievērojami paātrināja arhipelāga izpēti. 1619. gadā Špicbergenas ziemeļrietumu piekrastē Amsterdamas salā holandieši nodibināja Smērenburgas apmetni. Drīz vien apmetnes piekrastē dibināja arī briti, dāņi un franči. Savas pretenzijas uz arhipelāga pārvaldīšanu izteica Dānija un Lielbritānija.

19. gadsimta beigās salā sākās komerciāla akmeņogļu ieguve. Norvēģu, zviedru un krievu kompānijas iedibināja vairākas raktuves, pie kurām izauga kalnraču pilsētiņas.

1920. gadā tika parakstīts Svalbāras līgums, kas piešķīra Norvēģijai suverenitāti uz arhipelāgu ar nosacījumu, ka pārējām parakstītājvalstīm ir nediskriminējošas tiesības uz zveju, medīšanu un izrakteņu ieguvi.

Atsauces

Ārējās saites 

Špicbergena
Lādogas pogainais ronis

Lādogas pogainais ronis jeb Lādogas ronis (Pusa hispida ladogensis) ir viena no pogainā roņa (Pusa hispida) pasugām, kas ir viens no retajiem saldūdens roņiem pasaulē. Sastopms tikai Lādogas ezerā un Ņevas iztekā Krievijas ziemeļrietumos. Mūsdienās Lādogas pogaino roņu populācijā ir apmēram 2000 īpatņi. Suga ir aizsargājama un iekļauta Krievijas Sarkanajā grāmatā.

Lādogas pogainais ronis ģeogrāfiski izolētā vidē dzīvojis apmēram 11 000 gadus, šajā laikā iegūstot atšķirīgas morfoloģiskas un ekoloģiskas iezīmes no nominālpasugas — Arktikas pogainā roņa. Nošķirtība no kopējās pogaino roņu populācijas izveidojās pēc pēdējā ledus laikmeta. Lādogas roņa tuvākais radinieks ir Saimā pogainais ronis, kas mājo Saimā ezerā. Abi ezeri (Saimā un Lādogas) savienoti ar Vuoksas upi.

Izskats 
Lādogas pogainais ronis ir mazākais no visām pogaino roņu pasugām. Ķermeņa garums nepārsniedz 135 cm, svars 32—56 kg. Kā visiem pogainajiem roņiem matojums uz muguras tumšāks nekā pavēderē. Uz tumšās muguras izceļas gaišie, izstieptas formas gredzeni. Salīdzinot ar pārējām pasugām, arī vibrisi jeb taustes mati ir garāki un kažoka matojums uz muguras kopumā tumšāks. Apmēram 47% no visiem Lādogas roņiem uz muguras ir tumši brūns matojums ar gaišākiem gredzeniem, 29% īpatņu tumši brūns kažoks ar gaišiem gredzeniem, kuriem redzams vēnām līdzīgs tīklojums, 17% īpatņu kažoks ir gaiši brūns ar melnu jostu ap vidu, gredzeni neskaidri un plankumi siltā laikā izskatās brūni. Par pārējiem īpatņiem (7%) trūkst apraksta. Matojums tiek mainīts laikā no aprīļa līdz jūnijam.

Uzvedība un barība 
Lādogas pogainais ronis vasaras periodā uzturas ezera ziemeļdaļas piekrastes joslā, kurā ir daudz akmeņainas grēdas un sēres, lieli, pa vienam stāvoši akmeņi un saliņas. Toties ziemas periodā tas uzturas uz ledus dienvidu un dienvidrietumu daļā. Barojas galvenokārt ar zivīm, piemēram, salakām, repšiem, ķīšiem un stagariem, kā arī ar vēžveidīgajiem.

Vairošanās 
Dzimumbriedumu Lādogas pogainā roņa mātītes sasniedz 4—5 gados, tēviņi 6—7 gadu vecumā. Vairošanās sezona sākas ziemas beigās, februāra beigās, marta sākumā. Neilgi pirms ronēna dzimšanas māte sniegā izrok mazuļa alu, kurā ieeja ir caur āliņģi. Piedzimstot mazulim ir krēmīgi balts kažoks, tas ir 50—60 cm garš un sver 4—5 kg. Māte to zīda ar pienu 6—8 nedēļas. Kad mātīte beigusi zīdīt mazuli, tā atkal sapārojas. Grūsnības periods ilgst 11 mēnešus. Lādogas pogainā roņa dzīves ilgums apmēram 30—35 gadi.

Apdraudējums 
20. gadsimta sākumā Lādogas roņu populācijā bija apmēram 20 000 īpatņi. Pārmērīgu un nekontrolētu medību dēļ to skaits ir strauji samazinājies un populācijā ir tikai vairs aptuveni 2000 īpatņi. Medības tika aizliegtas 1980. gadā, tomēr joprojām tiek novēroti malumedniecības gadījumi. Roņus apdraud arī dažādi zvejniecības rīki, piemēram, tīkli, ezera industrializācijas būves, ūdens piesārņojums ar naftas produktiem un atpūtas zonu attīstība pie ezera cilvēku vajadzībām roņu iecienītās uzturēšanās vietās.

Atsauces

Ārējās saites 
The Ladoga ringed seal (Pusa hispida ladogensis) under changing climatic conditions
Ladoga Park

Pogainie roņi
Eiropas fauna
Krievijas fauna
Senegāla (upe)

Senegāla (, ) ir upe Rietumāfrikā. Tā izveidojas satekot Bafongas un Bakojas upēm Mali teritorijā. Tālāk tā plūst pa Senegālas un Mauritānijas robežu, līdz ieplūst Atlantijas okeānā. Senegālas garums ir 1086 km. Vidējā caurtece mēnesī ir krasi atšķirīga dažādos mēnešos — no 5 m3/s maijā līdz 2000–5000 m3/s augustā. Kopējais upes sateces baseins aizņem 270,000 km2, ar vidējo izlādi 687m3/s.

Lielākās ietekas Senegālā ir Faleme upe, Karakuro upe un Gorgolas upe.

Uz upes atrodas divi lieli dambji - Manantali Mali teritorijā un Maka-Diama uz Mauritānijas un Senegālas robežas. Manatali dambis ir paredzēts hidroelektroenerģijas iegūšanai, kamēr Maka-Diama dambis novērš sālsūdeņu ieplūšanu no jūras dziļāk Senegālas upes baseinā.

Atsauces 

Āfrikas upes
Vīlandes ģimnāzija

Vīlandes ģimnāzija () bija privāta Vidzemes bruņniecības uzturēta ģimnāzija, kas ar pārtraukumu darbojās no 1875. gada līdz Pirmajam Pasaules karam, kad to pārveidoja par igauņu reālģimnāziju. No 2012. gada Vīlandes pilsētas centra skola.

Vēsture 
1844. gadā agrākais Bērzaines ģimnāzijas skolotājs Gustavs Makss Šmits pārcēlās uz Vīlandi, kur nodibināja savu privāto skolu. Pēc viņa nāves 1875. gadā Šmita skolu pārņēma Vidzemes bruņniecība un ierīkoja tajā vienu no Vidzemes guberņas ģimnāzijām. 1877. gadā atklāja pēc Rīgas arhitekta R. Heisermaņa projekta celto ģimnāzijas jauno ēku.
Baltijas pārkrievošanas laikā 1892. gadā ģimnāziju slēdza, pēc 1905. gada revolūcijas reformām 1906. gadā atkal atjaunoja kā izglītības iestādi ar vācu mācību valodu (Deutsche Schule zu Fellin).
Pirmā pasaules kara laikā to 1917. gadā pārveidoja par igauņu reālģimnāziju, 1924. gadā par Vīlandes apriņķa ģimnāziju, 1944. gadā par Vīlandes 2. vidusskolu, 1995. gadā atjaunoja Vīlandes valsts ģimnāziju, ko 2012. gadā pārdēvēja par Vīlandes pilsētas centra skolu (Viljandi Kesklinna Kool).

Audzēkņi un skolotāji 

Alberts Bērs (1878—1882), Frīdrihs Gustavs Bīnemanis (1877—1879), Pīrss Bols, Astafs fon Tranzē-Rozeneks (1879—1884), Reinholds fon Bergmanis (virsskolotāja vietnieks, 1875—1876), Jēkabs Osis (virsskolotājs 1884—1888), Ernests Zerafims (skolotājs 1886-1892).

Literatūra 
 Franz Waldmann: Vorgeschichte und Geschichte des ersten Jahrzehnts 1875-1885 des livländischen Landesgymnasiums zu Fellin und Bericht über den Bestand und die Thätigkeit 1885. Fellin 1885.
 Franz Waldmann: Schlussbericht über den Bestand und die Thätigkeit des livländischen Landesgymnasiums zu Fellin 1875—1892. Fellin 1892.
 Alexander Bergengruen: Die Abschiedsgrüße unserer Landesgymnasien. In: Baltische Monatsschrift Bd. 40, 1893, S. 245—263.

Atsauces 

Skolas Igaunijā
Viljandi
Bīviss un Batheds

Bīviss un Batheds () ir amerikāņu televīzijas animācijas komēdijseriāls, kura autors ir Maiks Džadžs. Seriāls sākotnēji tika radīts televīzijas kanālā MTV no 1993. gada 8. marta līdz 1997. gada 28. novembrim, bet vēlāk no 2011. gada 27. oktobra līdz 2011. gada 29. decembrim. 1996. gadā tika izdota pilnmetrāžas animācijas filma Beavis and Butt-head Do America.

Seriāls ir par diviem pusaudžiem, smagā metāla un hārdroka cienītājiem.

Sezonas

Atsauces

Ārējās saites 

ASV televīzijas seriāli
Jūlija Džima

Jūlija Džima (; dzimusi ) ir ukraiņu biatloniste, 2014. gada olimpisko spēļu čempione stafetē, vairākkārtēja pasaules čempionātu medaļniece.

Karjera 
Pasaules kausa sacensībās debitēja  stafetē Oberhofā. Tajā pašā posmā izcīnīja savus pirmos punktus PK ieskaitē, ieņemot 33. vietu sprintā. 2012. gadā pirmo reizi piedalījās arī pasaules čempionātā. Nākamajā pasaules čempionātā 2013. gadā Nove Mesto izcīnīja pirmo PČ medaļu — sudrabu stafetē. 2013.—2014. gada sezonas 2. PK posmā Hohfilcenē pirmo reizi individuāli izcīnīja vietu uz goda pjedestāla ar 2. vietu iedzīšanā.

Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2014. gadā Sočos Ukrainas komandas sastāvā kļuva par zelta medaļas ieguvēju stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza 15 km distancē, iegūstot 7. vietu. 2017. gada Pasaules čempionātā Hohfilcenē izcīnīja sudraba medaļu stafetē.

2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā sprintā nestartēja slimības dēļ, bet individuālajā distancē ierindojās 20. vietā, startēja arī jauktajā un sieviešu stafetē.

Līdz šim vienīgo individuālo uzvaru izcīnījusi 2019. gada decembrī PK posmā Pokļukā 15 km distancē. 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā atkal kļuva par laureāti stafetē, iegūstot bronzas medaļu. Šo panākumu atkārtoja 2020. gadā Antholcā. Arī 2021. gadā Pokļukā kļuva par bronzas medaļas ieguvēju stafetē.

Piedalījās  Pekinā, labāko rezultātu individuāli sasniedza distancē ar kopēju startu, ieņemot 7. vietu, arī stafetē bija 7. vietā.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Kijivā dzimušie
Ukrainas biatlonisti
Ukrainas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Linna Pēšone

Linna Pēšone (; dzimusi ) ir zviedru biatloniste,  čempione stafetē, kā arī  un 2019. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļu ieguvēja stafetē.

Karjera 
Ar biatlonu nodarbojas kopš 2003. gada. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Hantimansijskā. Pirmo reizi pasaules čempionātā piedalījās 2016. gadā Holmenkollenē.  Phjončhanā Zviedrijas komandas sastāvā kļuva par sudraba medaļas ieguvēju stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza 15 km distancē, ieņemot 11. vietu.

2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja sudraba medaļu stafetē. 2021. gada Pasaules čempionātā Pokļukā ieguva bronzu jauktajā stafetē.

 kļuva par čempioni sieviešu stafetē.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Zviedrijas biatlonisti
Zviedrijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Zviedrijas olimpiskie zelta medaļnieki
Zviedrijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Vermlandes lēnē dzimušie
Vecmāmiņas acuraugs

"Vecmāmiņas acuraugs" () ir 2006. gada komēdija, kuras režisors ir Nikolauss Gūsens. Viens no producentiem, scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Allens Koverts. Citas lomas filmā atveido Linda Kardelīni, Niks Svardsons, Dorisa Robertsa, Šērlija Džounsa un Šērlija Naita. Filmas pirmizrāde notika .

Alekss ir 35 gadus vecs videospēļu testētājs, kurš dzīvo kopā ar savu labāko draugu Džošu. Kad Džošs notērē īres naudu, viņu īres nama īpašnieks abus izmet no mājas. Alekss ievācas pie savas vecmāmiņas Lillijas un viņas ekscentriskajām draudzenēm Beas un Greisas.

Atsauces

Ārējās saites 

2006. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Džampstrīta 22

"Džampstrīta 22" () ir 2014. gada komēdija, kuras režisors ir Nikolauss Gūsens. Galvenās lomas filmā atveido Džona Hills, Čenings Teitums, Pīters Stormeirs un Ice Cube. Filmas pirmizrāde notika  Ņujorkā. Filma ir turpinājums 2012. gada filmai "Džampstrīta 21".

Šoreiz policistiem Šmitam un Dženko jāiefiltrējas vietējā koledžā, lai notvertu jaunas narkotikas piegādātāju.

Atsauces

Ārējās saites 

2014. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Kara suņi

"Kara suņi" () ir 2016. gada biogrāfiska kriminālkomēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Tods Filipss. Galvenās lomas filmā atveido Džona Hills, Mailss Tellers, Bredlijs Kūpers un Ana de Armasa. Filmas pirmizrāde notika  Ņujorkā.

Filmas pamatā ir patiess stāsts par diviem jauniem vīriešiem Deividu Pakūzu un Efraimu Diveroli, kuri uzsāka savu biznesu, lai piedalītos valdības maz zināmā iniciatīvā, kas maziem uzņēmumiem ļauj kļūt par ASV armijas sagādniekiem. Abi ātri nopelnīja 300 miljonus dolāru, sāka sadarboties ar šaubīgiem cilvēkiem un devās piedzīvojumiem pilnā ceļojumā uz Irāku un Afganistānu, lai valstu armijām piegādātu ieročus.

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada filmas
ASV filmas
Biogrāfiskas filmas
Kinokomēdijas
Kāpēc viņš?

"Kāpēc viņš" () ir 2016. gada komēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Džons Hamburgs. Galvenās lomas filmā atveido Džeimss Franko, Braians Krenstons, Zoija Doiča, Megana Mulalija, Grifins Glaks un Cedric the Entertainer. Filmas pirmizrāde notika  Losandželosā.

Filmā Stefānijas Flemingas tēvs Neds cenšas apturēt meitas nenobriedušo, bagāto draugu Leirdu no Stefānijas bildināšanas.

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Cīsiņu klubs

"Cīsiņu klubs" () ir 2016. gada komēdija, kuras režisori ir Konrāds Vernons un Gregs Tīrnens. Galvenās lomas filmā ierunājuši Sets Rogens, Džona Hills, Bills Heiders, Maikls Sera, Džeimss Franko, Denijs Makbraids un Pols Rads. Filmas pirmizrāde notika  South by Southwest festivālā.

Filmas galvenais varonis ir antropomorfs cīsiņš Frenks, kas cenšas atklāt patiesību par eksistenci un dodas ceļojumā ar saviem draugiem. Tajā pašā laikā Frenkam jāstājas pretī savam ienaidniekam, psihopātiskam sieviešu higiēnas līdzeklim, kas cenšas nogalināt Frenku un viņa draugus.

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada filmas
ASV filmas
Animācijas filmas
Kinokomēdijas
Columbia Pictures animācijas filmas
Laimdota Sēle

Laimdota Sēle (dzimusi , pseidonīms Astra Egle) ir latviešu dzejniece, rakstniece, vēsturniece un žurnāliste.

Beigusi Ventspils 2. astoņgadīgo skolu un Ventspils 1. vidusskolu. Absolvējusi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultāti. 

No 1985. gada strādāja par laikraksta "Padomju Venta" korespondenti.

Radošais darbs 
Viņas pirmais dzejolis tika publicēts 1975. gadā ar pseidonīmu Astra Egle. Šobrīd ir izdoti viņas dzejoļu krājumi "Izšķilt mīlestību" (1989) un "Brīvības laika lāses" (2001), kā arī darbi prozā "Veļu nakts" (1982), "Spoguļa pārbaude" (1994), "Mūsu mīlestības gadsimts" (2000), "Māte man teica" (2000).

Vēsturiskie darbi 
Prozas darbos ir aprakstīti vairāki vēsturiski notikumi: 1905. gada revolūcija, Krievijas pilsoņu karš, Latvijas okupācija un neatkarības atjaunošana. Dziesmas ar Laimdotas Sēles vārdiem komponējuši Valdis Zilveris, Valters Kaminskis, Aivars Nikolajevs, Zigmars Liepiņš u.c.

Pētījums par Zlēkām 
Iecere par pētījumiem par Zlēku vēsturi no laikiem pirms Kristus līdz mūsdienām radusies Zlēku evaņģēliski luteriskās draudzes mācītājam Jānim Kalniņam un mecenātiem Zintai un Ģirtam Štekerhofiem ap 2010.g. Viņi gribējuši, lai arī nākamās paaudzes apjauš kultūrvēsturiskā mantojuma nozīmi. Laimdota Sēle četrus gadus reizi nedēļā ieradās Zlēku pagastā, tikās ar iedzīvotājiem, lai vāktu mutiskās un rakstiskās liecības un fotogrāfijas par vēsturi un uzrakstītu savu pamatīgo pētījumu. Ceturtdienas rakstniece parasti pavadīja arhīvā vai muzejā.

Grāmata tika laistīta tautā svīnīgā pasākumā  Zlēku baznīcā 2015.gadā, kurā piedalījās vairāk nekā 100 cilvēku.

Bibliogrāfija 

 "Veļu nakts". Proza, 1982
 "Izšķilt mīlestību". Dzejoļu krājums, 1989 
 "Spoguļa pārbaude". Proza, 1994
 "Mūsu mīlestības gadsimts". Proza, 2000 
 "Māte man teica". Proza, 2000 
 "Brīvības laika lāses". Dzejoļu krājums, 2001 
 "Zlēkas. Laiki un likteņi". Rīga, 2015. -- 709 lpp.

Atsauces 

Latvijas dzejnieki
Latvijas rakstnieki
Rakstnieces
Latvijas žurnālisti
Latvijas vēsturnieki
Latviešu valodā rakstošie
Ceļojums pagātnē

TV raidījumi

"Ceļojums pagātnē" ir vēsturisks, dokumentāls raidījumu cikls par kultūras, industriālo mantojumu un saimniecisko dzīvi Latvijā, par mūsu vēsturi un izaugsmi.  
Raidījumu veido Stella Terra, raidījuma vadītājs ir Lauris Subatnieks. Raidījums ēterā RīgaTV 24. Raidījumu cikls "Ceļojums pagātnē" atspoguļo Latvijas industriālā, zinātnes un kultūras mantojuma vēsturi.

Raidījumu atkārtojumi pieejami : https://www.facebook.com/pages/category/TV-Show/Ceļojums-pagātnē-1034953696563895/
Pasaules tirdzniecības centrs (filma)

"Pasaules tirdzniecības centrs" () ir 2006. gada drāma, kuras režisors ir Olivers Stouns. Galvenās lomas filmā atveido Džeimss Franko, Nikolass Keidžs, Maikls Penja, Marija Bello, Megija Jillenhola, Stīvens Dorfs, Džons Berntāls un Džejs Hernandezs. Filmas pirmizrāde notika .

Filma ir balstīta uz 2001. gada 11. septembra uzbrukumu Pasaules tirdzniecības centram. Ostas pārvaldes policijas darbinieki tiek iesprostoti Pasaules tirdzniecības centra gruvešos.

Atsauces

Ārējās saites 

2006. gada filmas
ASV katastrofu filmas
Drāmas
Olivera Stouna filmas
Mežonīgā sirds

"Mežonīgā sirds" () ir 2009. gada ASV drāma, kas balstīta uz Tomasa Koba tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Skots Kūpers. Galvenās lomas filmā atveido Džefs Bridžess, Megija Jillenhola, Kolins Ferels un Roberts Djuvals. Filmas pirmizrāde notika  Santafē filmu festivālā.

Kantrī mūzikas zvaigzne Otiss Bleiks, kurš atrodas savas karjeras norietā, sāk pārvērtēt savu dzīvi pēc attiecību uzsākšanas ar jaunu žurnālisti.

Atsauces

Ārējās saites 

2009. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Uzticies vīrietim

"Uzticies vīrietim" () ir 2005. gada romantiska komēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Bārts Freindlihs. Galvenās lomas filmā atveido Deivids Duhovnijs, Billijs Krudups, Džūliana Mora, Megija Jillenhola, Eva Mendesa un Džeimss Legross. Filmas pirmizrāde notika  Toronto filmu festivālā.

Divi vīrieši Toms un Tobijs cenšas saglābt savas attiecības ar savām otrajām pusītēm pēc vairākām drāmām un krāpšanām.

Atsauces

Ārējās saites 

2005. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Bridžitas Džonsas mazulis

"Bridžitas Džonsas mazulis" () ir 2016. gada romantiska komēdija, kuras režisore ir Šārona Magvaira. Galvenās lomas atveido Renē Zelvēgere, Patriks Dempsijs, Kolins Fērts, Džims Brodbents, Džemma Džonsa un Emma Tompsone. Filmas pirmizrāde notika  Londonā. Filma ir turpinājums 2001. gada filmai "Bridžitas Džonsas dienasgrāmata" un 2004. gada filmai "Bridžita Džonsa. Saprāta robeža".

Bridžita Džonsa vēlas visu uzmanību veltīt sev un karjerai, tomēr to apdraud viņas palikšana stāvoklī un fakts, ka Bridžita nav pārliecināta pr to, kurš ir īstais mazuļa tēvs.

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada filmas
ASV romantikas filmas
Apvienotās Karalistes romantikas filmas
Francijas filmas
Kinokomēdijas
Romantikas filmas
Vlads Brazjūns

Vlads Brazjūns (, dzimis ) ir lietuviešu rakstnieks, dzejnieks un tulkotājs.

Studēja Viļņas Universitātē žurnālistiku un lietuviešu valodu un literatūru. Pašlaik ir izdoti viņa deviņi dzejoļu krājumi. Viņa darbos nozīmīgu vietu ieņem baltu tautu vienotības stiprināšanas ideja.

Atdzejojis lietuviešu valodā baltkrievu, franču, horvātu, krievu, latviešu, poļu, serbu un ukraiņu autoru darbus. Atdzejojis tādus latviešu autorus kā Eduards Aivars, Amanda Aizpuriete, Ingmāra Balode, Uldis Bērziņš, Pēters Brūveris, Māris Čaklais, Guntars Godiņš, Marts Pujāts, Anna Rancāne, Jānis Rokpelnis, Knuts Skujenieks, Inese Zandere un Egīls Zirnis.

Atsauces

Ārējās saites 

Lietuviešu rakstnieki
Lietuvas dzejnieki
Tulkotāji no latviešu valodas
Čehija olimpiskajās spēlēs

Čehija olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1994. gada, kas ziemas olimpiskās spēles notika Norvēģijas pilsētā Lillehammerē. Savukārt vasaras olimpiskajās spēlēs tā piedalās kopš 1996. gada. Kopš tā laika Čehija ir piedalījusies pilnīgi visās vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs. 

Līdz Čehoslovākijas sabrukumam 1992. gadā, Čehijas sportisti startēja Čehoslovākijas sastāvā (no 1920. gada), savukārt no 1900. līdz 1912. gadam kā Bohēmijas komanda.

Čehijas sportisti olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši 87 olimpiskās medaļas no tām 56 medaļas, vasaras olimpiskajās spēlēs, bet 31  medaļu ziemas olimpiskajās spēlēs. No vasaras olimpiskajiem sporta veidiem Čehija visvairāk medaļas ir ieguvusi smaiļošanā un kanoe airēšanā — 14 medaļas un vieglatlētikā — 13 medaļas. Savukārt no ziemas olimpiskajiem sporta veidiem visvairāk medaļu ir distanču slēpošanā, 9 medaļas, un ātrslidošanā — 6 medaļas. Čehijas sportisti medaļas kopumā ir izcīnījuši 12 vasaras olimpiskajos sporta veidos un 7 ziemas olimpiskajos sporta veidos.

Ar medaļām bagātākās Čehijas sportistes ir distanču slēpotāja Kateržina Noimanova, kura periodā no 1998. līdz 2006. gadam ziemas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 6 medaļas un ātrslidotāja Martina Sāblīkova, kura periodā no 2010. līdz 2018. gadam ziemas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 6 medaļas.

Sportisti vasaras olimpiskajās spēlēs 
Paskaidrojumi

Sportistu skaits

Sadalījums pa vasaras olimpiskajiem sporta veidiem

Sportisti ziemas olimpiskajās spēlēs 
Paskaidrojumi

Sportistu skaits

Sadalījums pa ziemas olimpiskajiem sporta veidiem

Medaļu tabulas

Medaļas Vasaras olimpiskajās spēlēs

Medaļas Ziemas olimpiskajās spēlēs

Medaļu sadalījums pa vasaras olimpiskajiem sporta veidiem

Medaļu sadalījums pa ziemas olimpiskajiem sporta veidiem

Medaļām bagātākie sportisti 

Šajā tabulā apkopoti tikai tie medaļnieki, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Čehiju ir izcīnījuši trīs un vairāk olimpiskās medaļas. Pārējos sportistus skatīt uzskaitījumā.

Karognesēji 

Čehijas sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.

Vasaras Olimpiskās spēles 

  2016 Riodežaneiro —  Lukašs Krpaleks
  2012 Londona —  Petrs Kukals
  2008 Pekina —  Štepanka Hilgertova
  2004 Atēnas —  Kvetoslavs Svoboda
  2000 Sidneja —  Martins Doktors
  1996 Atlanta —  Vāclavs Čalupa

Ziemas olimpiskās spēles 

  2018 Phjončhana —  Eva Samkova
  2014 Soči —  Šarka Stračova
  2010 Vankūvera —  Jaromīrs Jāgrs
  2006 Turīna —  Martina Sabļikova
  2002 Soltleiksitija —  Alešs Valenta
  1998 Nagano —  Lubošs Bučta
  1994 Lillehammere —  Pāvels Bencs

Skatīt arī 
 Bohēmija olimpiskajās spēlēs
 Čehoslovākija olimpiskajās spēlēs

Ārējās saites 
 
 
 

Valstis olimpiskajās spēlēs
Čehijas karognesēji olimpiskajās spēlēs

Šajā uzskaitījumā apkopoti Čehijas pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.

Čehija vasaras olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1996. gada un ziemas olimpiskajās spēlēs kopš 1994. gada.

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles

Skatīt arī 
 Čehija olimpiskajās spēlēs
 Čehijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

Karognesēji
Ar sportu saistīti uzskaitījumi
Beata Šidlo

Beata Marija Šidlo (, , dzimusi Kusiņska (Kusińska) ) ir Polijas politiķe un etnoloģe. No  līdz  bija Polijas premjerministre. 2017. gada Šidlo un viņas valdību demisionēja. Viņus nomainīja Mateuša Moravecka valdība, kurā Beata Šidlo kļuva par vicepremjerministri. Beata Šidlo pārstāv partiju “Likums un taisnīgums”.

Beata Šidlo bija trešā sieviete Polijas premjerministres amatā. Vēl šajā amatā ir bijušas Hanna Suhocka un Eva Kopača. 2017. gadā žurnāls Forbes Beati Šidlo ierindoja 31. vietā starp 100. ietekmīgākajām pasaules sievietēm un 10. vietā starp ietekmīgākajām sievietēm politikā.

Ārējās saites 

1963. gadā dzimušie
Polijas politiķi
Polijas premjerministri
Mazpolijas vojevodistē dzimušie
SKS 59. ekspedīcija

SKS 59. ekspedīcija (Экспедиция МКС-59; Expedition 59 jeb ISS-59) bija Krievijas, ASV un Kanādas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2019. gada marta līdz jūnijam.

Apkalpe

Iziešanas atklātā kosmosā

Ārējās saites 
 59. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 58./59. ekspedīcija Energija mājas lapā  
 59./60. ekspedīcija Energija mājas lapā  

59
2019. gads kosmonautikā
Tamara Lempicka

Tamara Lempicka (, dzimusi Marija Gorska (Maria Górska) , mirusi ) bija poļu gleznotāja, kas lielu daļu no dzīves pavadīja Francijā un Amerikas Savienotajās Valstīs. Viņai bija arī ASV pilsonība. Dzīves nogali pavadīja Meksikā. Viņa vislabāk ir zināma kā Art Deco mākslas virziena pārstāve, tiek dēvēta arī par Art Deco karalieni. Tamara de Lempicka gleznoja aristokrātu un bagātnieku lielformāta portretus, kā arī stilizētas kailbildes. Starp slavenākajiem viņas darbiem ir La belle Rafaëla, Portrait de la Duchesse de la Salle un Autoportrait.

Ārējās saites 

1898. gadā dzimušie
1980. gadā mirušie
Polijas gleznotāji
ASV gleznotāji
Varšavā dzimušie
Mellurga

Mellurga  ir Spaļupes kreisā krasta pieteka Limbažu novadā.

Iztece - pie Mazbriežu 1 mājām. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Spaļupē pie Dzērvju mājām. Mellurgu augštecē šķērso valsts autoceļš V120 (Aloja — Vīķi).

Atsauces 

Limbažu novada upes
Alojas novada upes
Alojas pagasts
Salacas baseina upes
Zaļais sirsenis

"Zaļais sirsenis" () ir 2011. gada supervaroņu komēdija, kas balstīta uz Džordža V. Trendla un Frena Straikera izveidotu tāda paša nosaukuma varoni. Filmas režisors ir Mišels Gondrijs. Galvenās lomas filmā atveido Sets Rogens, Džejs Čū, Kristofs Valcs, Kemerone Diasa, Edvards Džeimss Olmoss, Deivids Harbors un Toms Vilkinsons. Filmas pirmizrāde notika  Losandželosā.

Brits Reids pēc sava tēva nāves Džeimsa Reida nāves kļūst par tēva uzņēmuma mantinieku. Brits izlemj kopā ar tēva palīgu Kato izveidot komandu, kas maskējusies apkaros noziedzību.

Atsauces

Ārējās saites 

2011. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Pols (filma)

"Pols" () ir 2011. gada zinātniskās fantastikas komēdija, kas balstīta uz Džordža V. Trendla un Frena Straikera izveidotu tāda paša nosaukuma varoni. Filmas režisors ir Gregs Motola, bet scenārija autori un vien no galveno lomu atveidotājiem ir Niks Frosts un Saimons Pegs. Citas lomas filmā atveido Džeisons Beitmens, Kristena Viga, Bills Heiders, Džons Kerols Linčs, Blaits Danners, Sigurnija Vīvere un Sets Rogens. Filmas pirmizrāde notika  Apvienotajā Karalistē.

Grems Villijs un Klaivs Gollingss ir divi komiksu grāmatu entuziasti, kuri ceļā uz San Diego Comic-Con satiek citplanētieti.  Grems un Klaivs palīdz citplanētietim aizbēgt no FIB aģentiem un atgriezties viņa dzimtajā planētā.

Atsauces

Ārējās saites 

2011. gada filmas
ASV filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Zinātniskās fantastikas filmas
Kinokomēdijas
Relativity Media filmas
Ukrainas Pareizticīgā baznīca

Ukrainas Pareizticīgā baznīca, kā arī Ukrainas Svētākā baznīca (, Святіша церква України) ir daļēji atzīta neatkarīga pareizticīgā baznīca Ukrainā. Pašreizējais galva ir Kijivas metropolīts Epifānijs (Dumenko).

Baznīca tika izveidota 2019. gada 5. janvārī, apvienojoties divām iepriekš neatzītām un nekanoniskām baznīcām - Kijivas patriarhāta Ukrainas Pareizticīgajai baznīcai un Ukrainas autokefālajai Pareizticīgajai baznīcai -, kā arī pārejot diviem Maskavas patriarhāta bīskapiem. Iepriekš neatzītais Kijivas patriarhs Filarets (Deņisenko), kas sākot ar 20. gadsimta 90. gadiem bija aktīvi cīnījies par Ukrainas baznīcas neatkarību, kaut gan sākotnēji atzina jaunizveidoto Ukrainas baznīcu, vēlāk paziņoja par savu iziešanu no tās sastāva un Kijivas patriarhāta atjaunošanu.

2019. gadā Konstantinopoles baznīcas sinode atcēlusi 1686. gada lēmumu, ar kuru Kijivas metropolija tika nodota Maskavai. 2019. gada 5. janvārī Konstantinopoles patriarhāts oficiāli paziņoja par jaunas baznīcas izveidošanu un atzina Ukrainas Pareizticīgās baznīcas neatkarību. Krievu Pareizticīgā baznīca atzina Konstantinopoles patriarha rīcību par nekanonisku un pārtrauca eiharistisko sadraudzību ar Konstantinopoles Pareizticīgo baznīcu.

No 15 autokefālajām pareizticīgajām baznīcām Ukrainas Pareizticīgo baznīcu šobrīd ir atzinušas četras: Grieķijas Pareizticīgā baznīca (2019. gada oktobrī), Aleksandrijas Pareizticīgā baznīca (2019. gada novembrī), kā arī daļa Kipras Pareizticīgās baznīcas bīskapu, tai skaitā Kipras arhibīskaps. Ar baznīcām un bīskapiem, kas atzina Ukrainas Pareizticīgo baznīcu, Krievu Pareizticīgā baznīca pārtrauca eiharistisko sadraudzību. Citas autokefālās pareizticīgās baznīcas pašlaik nav atzinušas ne tikai Ukrainas baznīcas autokefāliju, bet arī tās sakramentus, un joprojām aizliedz šīs baznīcas locekļiem piedalīties savos dievkalpojumos un sakramentos.

Maskavas patriarhāta Ukrainas Pareizticīgo baznīca  
Sakarā ar Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā  Maskavas patriarhāta Ukrainas Pareizticīgo baznīcas Sinode 2022. gada 27. maijā pieņēma paziņojumu par Krievijas pret Ukrainu izvērstā kara nosodījumu un apliecināja, ka nepiekrīt Maskavas patriarha Kirila nostājai. Sinode pieņēma papildinājumus un labojumus Statūtos par Ukrainas Pareizticīgās baznīcas (Maskavas patriarhāta) pārvaldi, kas liecina par Ukrainas Pareizticīgās baznīcas (Maskavas patriarhāta) pilnīgu patstāvību un neatkarību.

Atsauces

Ārējās saites 

Pareizticība
Reliģija Ukrainā
Spaidervika hronikas

"Spaidervika hronikas" () ir 2008. gada piedzīvojumu fantāzija, kas balstīta uz Hollijas Blekas un Tonija Diterlici tāda paša nosaukuma grāmatu sēriju. Filmas režisors ir Marks Voterss. Galvenās lomas filmā atveido Fredijs Haimors, Sāra Bolgere, Marija-Luīze Pārkere, Mārtins Šorts, Niks Nolte, Sets Rogens, Deivids Stratērns un Džoanna Plouraita. Filmas pirmizrāde notika  Holivudā.

Helēna Greisa, kura ir nesen izšķīrusies no vīra, pārvācas uz Spaidervikas namu kopā ar saviem trim bērniem — dvīņiem Džaredu un Simonu un meitu Maloriju. Drīz vien ģimene tiek ierauta paralēlā pasaulē, kurā eksistē laumiņas un citas radības.

Atsauces

Ārējās saites 

2008. gada filmas
ASV filmas
Piedzīvojumu filmas
Mona Brūšone

Mona Brūšone (; dzimusi ) ir zviedru biatloniste,  čempione, kā arī  un 2019. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļu ieguvēja stafetē.

Karjera 
Pasaules kausa sacensībās debitēja  Holmenkollenē. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva 2013.—2014. gada sezonā. 2014. gadā kļuva par Eiropas čempionāta uzvarētāju iedzīšanā. Pasaules čempionātā pirmoreiz piedalījās 2015. gadā Kontiolahti. Labāko rezultātu individuāli ieguva 15 km distancē (23. vieta).

 Phjončhanā Zviedrijas komandas sastāvā kopā ar Linnu Pēšoni, Annu Magnusoni un Hannu Ēbergu kļuva par sudraba medaļas ieguvēju stafetē. Individuāli labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā, ieņemot 10. vietu.

2019. gada Eiropas čempionātā izcīnīja divas zelta godalgas — jauktajā stafetē un sprintā. 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja sudraba medaļu stafetē. Sprintā sasniedza savu līdzšinējo labālo individuālo rezultātu PČ — 5. vietu. 

 Pekinā izcīnīja zelta medaļu stafetē.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Zviedrijas biatlonisti
Zviedrijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Zviedrijas olimpiskie zelta medaļnieki
Zviedrijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Vermlandes lēnē dzimušie
Anna Magnusone

Anna Magnusone (; dzimusi ) ir zviedru biatloniste,  un 2019. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļu ieguvēja stafetē.

Karjera 
Biatlonam pievērsusies 15 gadu vecumā, pirms tam nodarbojās ar distanču slēpošanu. Guvusi panākumus junioru sancensībās. 2016. gada pasaules čempionātā biatlonā junioriem izcīnīja bronzas medaļu sprintā un sudrabu stafetē.  

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Oberhofā stafetē. Pirmo individuālo sacīksti augstākajā līmenī aizvadīja 2015. gada Pasaules čempionātā Kontiolahti, ieņemot 72. vietu 15 km distancē. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva 2015.—2016. gada sezonā.

 Phjončhanā Zviedrijas komandas sastāvā kopā ar Linnu Pēšoni, Monu Brūšoni un Hannu Ēbergu kļuva par sudraba medaļas ieguvēju stafetē. Piedalījās arī 15 km individuālajā distancē, ieņemot 37. vietu.

2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja sudraba medaļu stafetē.  labāko rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 7. vietu.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Zviedrijas biatlonisti
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Zviedrijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Norbotenas lēnē dzimušie
Marija Konopņicka

Marija Konopņicka (, dzimusi Vasilovska (Wasiłowska) , mirusi ) bija poļu dzejniece, romānu rakstniece, bērnu literatūras rakstniece, literatūrkritiķe un tulkotāja. Viņa ir zināma arī ar pseidonīmu Jana Sava (Jan Sawa). Viena no nozīmīgākajām 19. gadsimta beigu poļu dzejniecēm.

Ārējās saites 

Polijas rakstnieki
Polijas dzejnieki
Podlases vojevodistē dzimušie
Tautas kalpi Latvijai

"Tautas kalpi Latvijai" ir 2018. gadā ar nosaukumu "Par Alternatīvu" dibināta Latvijas politiskā partija, kas vēlāk bijusi pazīstama kā "Jaunā Saskaņa". Viens no partijas dibinātājiem ir uzņēmējs un valūtas maiņas firmas “Marika” direktors Juris Žuravļovs, kas kopš 1999. gada izveidojis vairākas partijas. Kopš 2022. gada vasaras partijas vadībā ir citas personas ar aktīvistu Aivaru Smanu priekšgalā.

Vēsture 
1999. gadā Juris Žuravļovs nodibināja Labklājības partiju, kas 2001. gada pašvaldību vēlēšanās ieguva 3,04 % balsu un divas vietas Rīgas domē. Pirms 2002. gada Saeimas vēlēšanām to pārdēvēja par Sociāldemokrātisko Labklājības partiju (SDLP), kas vēlēšanās ieguva 1,3% (Rīgā 1,72%) balsu. 2004. gada Eiroparlamenta vēlēšanās tā piedalījās kā Apvienotā sociāldemokrātiskā labklājības partija (ASDLP) un ieguva 2,23% (Rīgā 4,58%) balsu.

2004. gadā, apvienojoties ASDLP, 2003. gadā dibinātajai partijai "Par brīvību, sociālo taisnību un līdztiesību" () un Latvijas Jaunatnes partijai (vēlākā "Mūsu izvēle"), tika izveidota partiju apvienība "Sdk Dzimtene".

2005. gadā Rīgas Domes vēlēšanās "Dzimtenes" un LSP kopīgais saraksts ieguva 11,61% balsu un 8 vietas, no tām 5 ieņēma "Dzimtenes" pārstāvji. 2005.—2006. gadā apvienības pārstāve Marika Žuravļova vadīja domes Vides komiteju.
2006. gadā 9. Saeimas vēlēšanās "Dzimtene" ieguva 2,08% (Rīgā 3,39%) balsu. Līdz ar sociālista Artūra Rubika pāreju no Rīgas domes uz Saeimu 2006. gada novembrī par Rīgas Domes deputāti kļuva "Dzimtene" pārstāve Aina Žuravļova. 2. novembrī par divu Jūrmalas Domes komisiju priekšsēdētāju kļuva apvienības līdzpriekšsēdētājs Jānis Kuzins.
2007. gada jūlijā "ParBSTV" tika pārreģistrēta ar nosaukumu "Par Dzimteni!". Apvienības priekšsēdētājs bija Viktors Kalnbērzs, līdzpriekšsēdētāji — Jānis Kuzins un Juris Žuravļovs.
2016. gada janvārī partija atjaunoja darbību ar nosaukumu Vislatvijas Sociāldemokrātu kustība "Par neatkarīgu Latviju!".
Gatavojoties 13. Saeimas vēlēšanām, tā 2018. gada 27. aprīlī tika pārdēvēta par partiju "SDK Dzimtene", Viktoru Kalnbērzu atbrīvojot no partijas valdes locekļa pienākumiem.

Jau 2018. gada 22. maijā Jānis Kuzins, Anita Laizāne un Juris Žuravļovs nodibināja partiju "Par Alternatīvu" ar to pašu deklarēto mērķi ieviest sindikālisma ekonomikas modeli Latvijā. Gatavojoties 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanām, partijas nosaukumu 2019. gada 12. martā nomainīja uz "Jaunā Saskaņa", oficiāli "Par Jaunu Saskaņu".

2020. gada ārpuskārtas Rīgas domes vēlēšanās partija "Jaunā Saskaņa" piedalījās ar jaunu līderi — Tatjanu Karginu.

2022. gada jūnijā partiju pārņēma tajā iestājušies biedri, kuru līderis bija pretestības COVID-19 ierobežošanas pasākumiem aktīvists Aivars Smans. Partijas līdzšinējie vadītāji tika atstādināti, bet pašu partiju pārsauca par "Tautas kalpi Latvijai".

J. Žuravļova dibināto partiju rezultāti vēlēšanās

Ievērības vērti fakti 

"Dzimtene" bija pirmā partija, kas Rīgā uzsāka savu plakātu aktīvu izlīmēšanu uz atkritumu tvertnēm (ar uzrakstiem "Oligarhus miskastē!").

2007. gadā "Dzimtenes" deputāti Rīgas domē bija viņa sieva M. Žuravļova, brālis Sergejs Žuravļovs un viņa sieva Aina Žuravļova.

Atsauces 

J
Lauru pilskalns

Lauru pilskalns ir pilskalns, kas atrodas Limbažu novada Alojas pagasta ziemeļos Īģes upes labajā krastā.

Lai arī pilskalnam nav raksturīgo pilskalna pazīmju, jau 1894. gadā Ansis Lerhis-Puškaitis aprakstījis nostāstus, ka pilskalna vietā atrodams trīsstūrveida akmens pamati — bijušās pils vieta. Pilskalna teritorijā atrastas 17. gadsimta monētas, bet 1964. gadā arheologs Ēvalds Mugurēvičs šeit atrada viduslaiku perioda pakavu. Arī mūsdienās pilskalna teritorijā var uziet ķieģeļu drumslas un ogles, kas liecina par apdzīvotību viduslaikos. Pēc Jura Urtāna domām Lauru pilskalns varētu būt rakstos kopš 14. gadsimta pirmās puses minētā Stakenberges vasaļa pils vieta, kas mūsdienās nav droši lokalizēta.

Foto galerija

Ārējās saites 
 J. Urtāna raksts par Lauru pilskalnu
 
 www.latvijas-pilskalni.lv

Pilskalni Vidzemē
Alojas pagasts
Īģe
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Purviņi (Seces pagasts)

Purviņi ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidaustrumos pie autoceļa V928 un dzelzceļa līnijas Jelgava—Krustpils Seces stacijas  no pagasta centra Seces,  no novada centra Aizkraukles un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusi pēckara gados pie joprojām funkcionējošas zivjaudzētavas. Dienvidos un austrumos no ciema uz Lauces upes un tās pietekas izveidota dīķsaimniecība (lielākie Lāčpurva un Dancenes dīķi).

Atsauces
Elfs (filma)

"Elfs" () ir 2003. gada Ziemassvētku komēdija, kuras režisors ir Džons Favro. Galvenās lomas filmā atveido Vills Ferels, Džeimss Kāns, Zoja Dešanela, Marija Stīnburgena, Daniels Tejs, Bobs Ņūhārts un Eds Ezners. Filmas pirmizrāde notika .

Badijs ir cilvēks, kuru adoptēja un uzaudzināja Ziemassvētku vecīša elfi, kā rezultātā Badijs domā, ka arī viņš ir elfs. Kādu dienu viņš uzzina, ka patiesībā ir piedzimis cilvēkiem, un dodas meklēt savu īsto tēvu.

Atsauces

Ārējās saites 

2003. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Galaktikas ceļvedis stopētājiem (filma)

"Galaktikas ceļvedis stopētājiem" () ir 2005. gada zinātniskās fantastikas komēdija, kas balstīta uz Duglasa Adamsa izveidotu tāda paša nosaukuma franšīzi. Filmas režisors ir Gērts Dženingss. Galvenās lomas filmā atveido Sems Rokvels, Mos Def, Zoja Dešanela, Martins Frīmens, Bills Naigijs, Anna Čancelore un Džons Malkovičs. Filmas pirmizrāde notika  Apvienotajā Karalistē.

Neilgi pirms Zemes nojaukšanas citplanētiešu būvnieku darbības rezultātā pētnieku Artūru Dentu no planētas noslauka viņa draugs Fords Prefekts.

Atsauces

Ārējās saites 

2005. gada filmas
ASV filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Zinātniskās fantastikas filmas
Kinokomēdijas
Notikums (filma)

"Notikums" () ir 2008. gada psiholoģisks trilleris, kura režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir M. Naits Šamalans. Galvenās lomas filmā atveido Marks Volbergs, Zoja Dešanela, Džons Legisamo un Betija Baklija. Filmas pirmizrāde notika  Ņujorkā.

Zinātnes skolotājs Eliots Mūrs, viņa sieva Alma, viņa draugs Džuliāns un Džuliāna meita Džesa cenšas izdzīvot epidēmijā, kuras skartie veic pašnāvības.

Atsauces

Ārējās saites 

2008. gada filmas
ASV filmas
ASV katastrofu filmas
M. Naita Šjāmalāna filmas
Tilts uz Terabitiju

"Tilts uz Terabitiju" () ir 2007. gada drāma, kas balstīta uz Katrīnas Patersones tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Gabors Cupo. Galvenās lomas filmā atveido Džošs Hačersons, AnnaSofija Roba, Roberts Patriks, Beilija Medisona un Zoja Dešanela. Filmas pirmizrāde notika .

Džese Āronss ir 12 gadus vecs pusaudzis, kurš skolā tiek apsmiets. Kādu dienu viņa klasē ierodas jauna skolniece Leslija Burkē, kura dzīvo Džesem kaimiņos un skrien tikpat ātri kā Džese. Leslija un Džese drīz sadraudzējas un izveido savu fantāziju pasauli, ko viņi nosauc par Terabitiju un kurā abi pavada savu brīvo laiku.

Atsauces

Ārējās saites 

2007. gada filmas
ASV piedzīvojumu filmas
Drāmas
Irēna Ševinska

Irēna Ševinska (, , dzimusi Kiršenšteina (Kirszenstein) , mirusi ) bija Polijas vieglatlēte, kura 1960. un 1970. gados bija viena no vadošajām pasaules sprinterēm, kā arī sporta amatpersona. Viņa ir vienīgā vieglatlēte gan starp sievietēm, gan starp vīriešiem, kurai ir piederējis pasaules rekords 100 m, 200 m un 400 m skrējienā. Piedalījusies piecās vasaras olimpiskajās spēlēs, kurās ieguvusi 3 zelta, 2 sudraba un 2 bronzas medaļas. Eiropas čempionātā izcīnījusi 5 zelta, 1 sudraba un 4 bronzas medaļas.

Ārējās saites 

1946. gadā dzimušie
2018. gadā mirušie
Sanktpēterburgā dzimušie
Polijas vieglatlētes
1964. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1968. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1972. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1980. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
Inese Voika

Inese Voika (dzimusi ) ir pārvaldības un pretkorupcijas eksperte, pasniedzēja un politiķe. Bijusi starp "Sabiedrības par atklātību Delna" dibinātājiem, kas bija pirmā Latvijas mēroga nevalstiskā organizācija korupcijas novēršanai, ilgstoši tajā darbojusies. Bijusi 13. Saeimas deputāte, pārstāv partiju "Kustība Par!" un apvienību "Attīstībai/Par!".

I. Voika ir absolvējusi Latvijas Universitāti (sociālo zinātņu bakalaurs komunikācijas zinātnē) un Hārvarda Universitāti (maģistrs sabiedrības vadībā ar specializāciju līderībā).

Politiskā darbība 
2018. gada rudenī I. Voika iestājās partijā "Kustība Par!", kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no politiskās apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta un tika ievēlēta 13. Saeimā. 2021. gada jūnijā I. Voiku ievēlēja par Saeimas sekretāra biedri (viņa ieņēma Marijas Golubevas vietu, kas kļuva par ministri Krišjāņa Kariņa valdībā).

2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.

Atsauces 

1970. gadā dzimušie
Kustības “Par!” politiķi
13. Saeimas deputāti
Valentīna Semerenko

Valentīna Semerenko (; dzimusi ) ir ukraiņu biatloniste, 2014. gada ziemas olimpisko spēļu čempione stafetē, 2015. gada pasaules čempione distancē ar kopēju startu, vairākkārtēja pasaules čempionātu medaļniece.

Viņas dvīņumāsa Vita Semerenko arī ir profesionāla biatloniste, arī viņa startēja vairākās olimpiskajās spēlēs un pasaules čempionātos.

Karjera 
Pasaules kausa sacensībās debitēja  ar 47. vietu sprintā. Iekļuva Ukrainas komandas sastāvā 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Turīnā, kur piedalījās tikai 15 km individuālajā distancē, ieņemot 46. vietu. 

Pirmo reizi pasaules čempionātā piedalījās 2007. gadā Antholcā, startējot tikai stafetē un 15 km individuālajā distancē. 2008. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja savu pirmo PČ medaļu, iegūstot sudrabu stafetē. 2009. gada janvārī Oberhofā pirmo reizi uzvarēja PK posmā stafetes komandas sastāvā.

Pirmo reizi individuāli vietu uz goda pjedestāla PK posmā izcīnīja  Preskailā (ASV), ieņemot 3. vietu sprintā. 2013. gada Pasaules čempionātā ieguva divas medaļas — sudrabu stafetē un bronzu 15 km individuālajā distancē. 

 Ansī iedzīšanas distancē guva savu pirmo individuālo uzvaru PK posmos. 
2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos Ukrainas komandas sastāvā kopā Jūliju Džimu, Vitu Semerenko un Olenu Pidhrušnu izcīnīja olimpisko zelta medaļu stafetē. 2014.—2015. gada sezona bija sekmīgākā Valentīnas Semerenko karjerā. Viņa izcīnīja 3. vietu PK kopvērtējumā. 2015. gada Pasaules čempionātā Kontiolahti kļuva par pasaules čempioni distancē ar kopēju startu un izcīnīja bronzas medaļu sprintā.

2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs labāko rezultātu (19. vieta) sasniedza distancē ar masu startu. 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja bronzas medaļu stafetē.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Ukrainas biatlonisti
Ukrainas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Bens Šapiro

Bendžamins Ārons Šapiro (; dzimis ) ir amerikāņu konservatīvs politikas komentētājs, rakstnieks un jurists. Viņš ir uzrakstījis septiņas grāmatas, no kurām pirmo, Brainwashed: How Universities Indoctrinate America's Youth, sāka rakstīt 17 gadu vecumā. Viņš ir raidījuma The Ben Shapiro show vadītājs un bijušais Breitbart News redaktors laika posmā no 2012. līdz 2016. gadam.

Šapiro kritiski vērtē alt-right kustību, 2017. gadā apgalvojot, "Tā ir atkritumu kustība, kas sastāv no atkritumu idejām. Tai nav nekāda sakara ar konstitucionālo konservatīvismu".

Šapiro sevi raksturo kā libertistu, savukārt The New Yorker viņa uzskatus raksturojis kā "ekstrēmi konservatīvus".

Darbi 
 Brainwashed: How Universities Indoctrinate America's Youth (). WND Books: 2004.
 Porn Generation: How Social Liberalism Is Corrupting Our Future (). Regnery: 2005.
 Project President: Bad Hair and Botox on the Road to the White House (). Thomas Nelson: 2008.
 Primetime Propaganda: The True Hollywood Story of How the Left Took Over Your TV (). Harper Collins: 2011.
 Bullies: How the Left's Culture of Fear and Intimidation Silences America (). Threshold Editions: 2013.
 The People vs. Barack Obama: The Criminal Case Against the Obama Administration (). Threshold Editions: 2014.
 A Moral Universe Torn Apart (ASIN: B01I3X4ISK). Creator's Publishing: 2014.
 What's Fair and Other Short Stories (ASIN: B016R28SLM). Revolutionary Publishing: 2015.
 True Allegiance (). Post Hill Press: 2016.
 Say It's So: Papa, Dad, Me and 2005 white Sox Championship Season (). CreateSpace Independent Publishing Platform: May 2017
 The Right Side of History: How Reason and Moral Purpose Made the West Great (). Broadside Books: 2019.
 How to Destroy America in Three Easy Steps. Description & preview (via arrow keys or scrolling) (). Harper Collins: 2020.
 Catastrophic Thinking. (ASIN : B084YZH6JB) Creators Publishing: February 2020

Atsauces 

1984. gadā dzimušie
Amerikāņu rakstnieki
Ebreji
Konservatīvisms
Politiski cilvēki
Losandželosā dzimušie