joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vikipēdija katalāņu valodā

Vikipēdija katalāņu valodā () ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas katalāņu valodas versija. Tā darbojas kopš 2001. gada 16. martā, dažas minūtes pēc Vikipēdijas vācu valodā izveidošanas un ir viena no pirmajām Vikipēdijām. Pirmo reizi tika labota 2001. gada 11. jūnijā. Pēc 2014. gada datiem tajā ir vairāk kā 437 000 rakstu. Tajā ir vairāk kā 173 206 reģistrētu lietotāju un 1 229 aktīvo lietotāju. Tā ir septiņpadsmitā lielākā Vikipēdija pēc rakstu skaita. Pilnīgākajiem un kvalitatīvākajiem rakstiem tiek piešķirts vērtīga vai laba raksta statuss.

Ārējās saites 
 

Spānijas valodas
Katalāņu
Vikipēdija persiešu valodā

Vikipēdija persiešu valodā () ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas persiešu valodas versija. Tā darbojas kopš 2003. gada 16. decembrī. Pēc 2014. gada datiem tajā ir vairāk kā 400 000 rakstu. Tajā ir vairāk kā 423 000 reģistrētu lietotāju un 2611 aktīviem lietotājiem. Tā ir astoņpadsmitā lielākā Vikipēdija pēc rakstu skaita. Pilnīgākajiem un kvalitatīvākajiem rakstiem tiek piešķirts vērtīga vai laba raksta statuss.

Ārējās saites 
 

Persiešu
Šteinbergs

Šteinbergs (, no Stein — 'akmens' un Berg — 'kalns'; sieviešu dzimtē Šteinberga) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Ivo Šteinbergs (1993) — latviešu skeletonists;
 Romāns Šteinbergs (Roman Steinberg; 1900—1928) — igauņu cīkstonis;
 Valentīns Šteinbergs (1915/1918—2011) — latviešu padomju politiķis, filozofs un vēsturnieks, LVU rektors.

Vācu uzvārdi
Āvo Pikūss

Āvo Pikūss (; dzimis ) ir bijušais Igaunijas riteņbraucējs. Viņš bija daļa no PSRS komandas, kura uzvarēja 100 km komandu braucienā 1976. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs un 1977. gada Pasaules čempionātā, kā arī finišēja otrajā vietā 1975. un 1978. gada Pasaules čempionātā.

Laikā no 1974. līdz 1977. gadam Pikūss četras reizes uzvarēja PSRS čempionātā grupas braucienā.

1975. gadā viņš finišēja trešais Miera brauciena daudzdienu sacensībās. 1977. gadā viņš uzvarēja šo sacensību kopvērtējumā, bet 1975. un 1977.—1979. gadā komandu vērtējumā; 1977. gada sacensībās viņš bija līderis no starta līdz finišam. 1977. gadā viņš uzvarēja Circuit de la Sarthe un 1978. gadā Giro delle Regione sacensībās.

1981. gadā viņš beidza riteņbraucēja karjeru un vairākus gadus veiksmīgi piedalījās autorallijā. Vēlāk viņš strādāja autoservisā.

Pikūss ir Igaunijas Olimpiskās komitejas goda biedrs un piecas reizes atzīts par Igaunijas gada sportistu (1974—1978). 2001. gadā viņam tika piešķirts Igaunijas Sarkanā krusta ordenis. Viņš ir precējies un viņam ir trīs meitas un dēls.

Atsauces

Ārējās saites 

1954. gadā dzimušie
Igaunijas riteņbraucēji
PSRS riteņbraucēji
Igaunijas autosportisti
PSRS autosportisti
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Veru apriņķī dzimušie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Olimpiskie zelta medaļnieki riteņbraukšanā
Ultimate Fighting Championship

Ultimate Fighting Championship (UFC) ir pasaules lielākā jauktās cīņas mākslas pasākumu rīkotājkompānija, kas nodrošina dalību pasaulē prasmīgākajiem šī sporta veida pārstāvjiem. UFC rīko pasākumus visā pasaulē, tomēr vairums to notiek valstī, kur UFC tika izveidots, — ASV. UFC cīņu dalībnieki tiek sagrupēti deviņās svara kategorijās, UFC darbojas pēc tās izdotajiem vienotajiem jauktās cīņas mākslas noteikumiem.

Līdz šodienai notikuši vairāk kā 250 UFC rīkotie pasākumi. Pirmais UFC pasākums notika Denverā, ASV, 1993. gada 12. novembrī. UFC izveidoja Arts Deivijs, Džons Miliuss un Orions Greisijs ar mērķi popularizēt Amerikā Greisiju atzara brazīļu džiudžitsu sacenšoties pret dažādu sporta disciplīnu pārstāvjiem (piemēram, boksa, džudo), it īpaši tādiem, kuri nebija specializējušies cīņai uz zemes un ar sāpju vai žņaugšanas paņēmieniem. Ar laiku cīnītāji pielāgojās un dažādu sporta disciplīnu prasmes apvienoja vienā, izveidojot jaunu sporta disciplīnu, kas tagad ir zināma kā jauktā cīņas māksla.

Atsauces

Ārējās saites 
 UFC oficiālā mājaslapa 

Sporta organizācijas
Jauktās cīņas māksla
Grifs (mitoloģija)

Grifs (;, ) ir mitoloģiska būtne ar lauvas ķermeni, asti un pakaļējām kājām, ērgļa galvu un spārniem, ērgļa nagiem uz priekšējām kājām. Tā kā lauva tradicionāli tika uzskatīts par zvēru karali un ērglis par putnu karali, grifu var uzskatīt par īpaši spēcīgu un dižciltīgu radījumu. Dažkārt grifu var uzskatīt par visu radījumu karali. Grifs ir zināms kā dārgumu un nemateriālo vērtību sargātājs.

Grifi ir bieži sastopami Senās Grieķijas mākslā un citos vēsturiskos avotos, tomēr ir atrasti pierādījumi par vēl senākiem grifiem līdzīgu radījumu attēlojumiem Senās Persijas un Senās Ēģiptes mākslā, pat 3000 gadu p.m.ē. senā vēsturē. Senatnē grifs bija dievišķā spēka simbols, dievišķā sargātājs. Mūsdienās grifi bieži ir attēloti arhitektūras objektos un ģerboņos.

Atsauces

Ārējās saites 

Mitoloģiskas būtnes
Ēģiptiešu mitoloģija
Sengrieķu mitoloģija
Heraldika
Tatjana Soroko

Tatjana Soroko (, ; dzimusi ) ir krievu un amerikāņu modele un žurnāliste. Viņa vislabāk ir pazīstama ar fotogrāfijām Vogue, Harper's Bazaar, Cosmopolitan un Elle.

Modeles karjeru sākusi 1991. gadā, kad parakstīja līgumu ar Marilyn Agency. Tatjana izpelnījās atzinību modes industrijā un tika uzaicināta demonstrēt vairāku elitāru modes namu tērpus. Viņa ir sadarbojusies ar tādiem pasaulslaveniem modes namiem kā Yves Saint Laurent, Chanel, Christian Dior, Prada, Armani, Vivienne Westwood, Donna Karan, Calvin Klein, Marc Jacobs, Dolce & Gabbana, Versace, Roberto Cavalli,  Valentino, Gianfranco Ferre, Christian Lacroix, Issey Miyake, Commes des Garcons, un Karl Lagerfeld.

Soroko ir arī Ungaro, Yves Saint Laurent, Donna Karan un Honda Integra ar Bredu Pitu reklāmas seja.

Viņa ir viena no modelēm, kuras modes pasaulē pazīstamas kā "supermodeles".

Atsauces

Ārējās saites 

 Tatiana Sorokko Fashion Model Directory online profils 

1971. gadā dzimušie
ASV fotomodeles
ASV žurnālistes
Aleksandrs Menšikovs

Aleksandrs Menšikovs (; dzimis , miris ) bija ietekmīgs Krievijas caristes un Krievijas Impērijas politiķis un karavadonis Lielā Ziemeļu kara laikā. Pēterburgas gubernators (1702–1724), Ingrijas hercogs, kņazs (1707), Rīgas pagaidu gubernators (1712), ģenerālisimuss (1727–1728).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1673. gada 16. novembrī Maskavas maiznieka Daņilas Menšika ģimenē. Ap 1683. gadu viņu par savu pāžu pieņēma troņmantnieka Pētera draugs šveiciešu virsnieks Francis Leforts. Kā Preobraženskas pulka seržants 1695. gadā viņš piedalījās jaunā cara Pētera I karagājienā uz Azovu, pēc tam pavadīja Pēteri I viņa ceļojumā caur Latviju uz Rietumeiropu.

Lielā Ziemeļu kara laikā Aleksandra Menšikova komandētā karaspēka vienība 1702. gadā ieņēma Šliselburgas un Nīenas pilis, viņu iecēla par pirmo Pēterburgas gubernatoru. 1707. gada viņam piešķīra kņaza un Ingrijas hercoga titulus.   
Piedalījās astoņus mēnešus ilgajā Rīgas aplenkumā (1709—1710), viņa vārdā bija nosauktas kāpas Sarkandaugavā, kur krievi izveidoja lielgabalu bateriju Daugavā esošo zviedru karakuģu apšaudei ("Aleksandra Augstumi"). Pēc Rīgas okupācijas Pēteris I viņu iecēla par Rīgas pagaidu gubernatoru, kaut arī no starptautisko tiesību viedokļa Rīgas gubernatori līdz 1721. gadam bija Zviedrijas karaļa ieceltie Nīls Strembergs (1709—1710) un Henriks Oto Albedils (1719).

Savu varas maksimumu sasniedza ķeizarienes Katrīnas I valdīšanas laikā, pēc viņas nāves Menšikovs bija iecerējis salaulāties ar Kurzemes hercogieni Annu Ivanovnu. 
1727. gada augustā viņš no Rīgas uz Jelgavu nosūtīja karaspēku ģenerāļa Lasī vadībā, kurš padzina Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieka dēlu Saksijas Moricu, kuru Kurzemes landtāgs 1726. gada 18. jūnijā bija ievēlējis par hercogu.

Pēc kņazu Dogorukovu padoma Pēteris II Menšikovu apvainoja careviča Alekseja nogalināšanā un 1727. gadā izsūtīja uz Sibīriju.

Miris 1729. gada 23. novembrī izsūtījumā Berjozovā Jugras zemē Sibīrijā.

Ārējās saites

Atsauces 

Vidzemes vēsture
Rīgas gubernatori
Krievijas vēsture
Maskavā dzimušie
Gunta Liepiņa

Gunta Liepiņa (dzimusi ) ir latviešu sabiedriska darbiniece, politiķe. Bijusi 11. Saeimas deputāte, pārstāv partiju "Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK"".

Biogrāfija 
Mācījās Jūrmalas 3. vidusskolā.
1983. gadā absolvēja Rīgas Kultūras un izglītības darbinieku tehnikumu svētku režisores specialitātē. 2001. gadā pabeidza studijas Latvijas Universitātes Pedagoģijas un psiholoģijas fakultātē, iegūstot grādu sociālajā psiholoģijā, bet 2009. gadā pabeidza Latvijas Lauksaimniecības universitāti, iegūstot profesionālo maģistra grādu sabiedrības pārvaldē.

2011. gadā nesekmīgi kandidējusi 11. Saeimas vēlēšanās no Nacionālā apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta. Piedalījusies 2013. gada pašvaldību vēlēšanās, ievēlēta Jūrmalas domē kā vienīgā Nacionālās apvienības pārstāve. 2014. gadā aprīlī kļuvusi par 11. Saeimas deputāti, mandātu uz laiku noliekot Romānam Naudiņam.

Atsauces

Ārējās saites 
 Profils Nacionālās apvienības mājaslapā

1963. gadā dzimušie
11. Saeimas deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas Universitātes absolventi
Nea Salamina Ammochostos FC

Nea Salamina Ammochostos FC () ir profesionāls futbola klubs no Famagustas, Kipras. Kopš 1974. gada Turcijas iebrukuma Kipras ziemeļu daļā komanda savas mājas spēles aizvada Larnakā.

Kluba lielākais panākums ir 1990. gadā izcīnītā uzvara Kipras kausā un Kipras Superkausā. Augstākais sasniegums Kipras čempionātā — trešā vieta. Spēlējis UEFA Kausu ieguvēju kausā un UEFA Intertoto kausā.

2015.—2016. gada sezonā komandu pārstāvēja Latvijas vārtsargs Pāvels Šteinbors.

Sasniegumi 
 Kipras kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1989–90
 Finālisti (2): 1965–66, 2000–01
 Kipras superkauss
 Kausa ieguvēji (1): 1990
 Kipras Otrā divīzija
 Čempioni (4): 1954–55, 1979–80, 2001–02, 2003–04

Atsauces

Ārējās saites 

   

Kipras futbola klubi
Auglis (anatomija)

Auglis ir cilvēka dīglis no devītās attīstības nedēļas līdz piedzimšanai. Augļa attīstība notiek apmēram 280 dienu jeb desmit grūtniecības mēnešus, kur viens grūtniecības mēnesis atbilst 28 dienām.

Par dzīvotspējīgu auglis kļūst jau septītajā grūtniecības mēnesī, desmitajā grūtniecības mēnesī auglis jau ir pilnībā attīstījies, piedzimst bērns. Jaundzimušais parasti ir vidēji 50 cm garš un 3,2—3,5 kg smags.

Ārējās saites 

 
 Populārā medicīnas enciklopēdija

Embrioloģija
Kriss Stjuarts

Kriss Stjuarts (; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, malējais uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 668 spēles Nacionālajā hokeja līgā.

Stjuarta vecākais brālis Entonijs arī ir profesionāls hokejists.

Spēlētāja karjera 
Pēc vairākām OHL kluba Kingstonas "Frontenacs" rindās aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Stjuarts sāka 2006.—07. gada sezonā, kad debitēja Amerikas hokeja līgas vienībā Olbani "River Rats". Nākamo sezonu viņš aizvadīja Leikīrijas "Monsters" rindās, taču 2009.—10. gada sezonā debitēja NHL, aizvadot 53 spēles Kolorādo "Avalanche" sastāvā.

2009.—10. gada sezonā uzbrucējs jau bija nostiprinājies "Avalanche" rindās. Ar 64 punktiem 77 spēlēs viņš bija otrs komandais rezultatīvākais spēlētājs aiz Pola Štjastnija. 2010.—11. gada sezonas otrajā pusē Stjuarts tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues" vienību. "Blues" rindās hokejists spēlēja līdz pat 2013.—14. gada sezonas nogalei, kad tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres". Jau nākamās sezonas otrajā pusē "Sabres" hokejistu aizmainīja uz Minesotas "Wild", savukārt 2015. gada jūlijā hokejists noslēdza viena gada līgumu ar Anahaimas "Ducks". Vēlāk Stjuarts atgriezās "Wild" sastāvā, taču karjeras izskaņā spēlēja arī Kalgari "Flames" un Filadelfijas "Flyers" rindās.

Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 2011. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Sentluisas "Blues" spēlētāji
Bufalo "Sabres" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Entonijs Stjuarts

Entonijs Stjuarts (; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, malējais uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 262 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Floridas "Panthers", Atlantas "Thrashers" un Karolīnas "Hurricanes".

Stjuarta jaunākais brālis Kriss arī ir profesionāls hokejists.

Spēlētāja karjera 
Pēc vairākām OHL kluba Kingstonas "Frontenacs" rindās aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Stjuarts sāka 2004.—05. gada sezonā, kad debitēja Amerikas hokeja līgas vienībā Sanantonio "Rampage". 2005.—06. gada sezonā hokejists debitēja arī NHL, aizvadot desmit spēles Floridas "Panthers" sastāvā. Traumas dēļ lielāko sezonas daļu viņš izlaida, savukārt 2006.—07. gada sezonas lielāko daļu aizvadīja AHL vienībā Ročesteras "Americans".

2008.—09. gada sezona bija pirmā pilnā sezonas, ko uzbrucējs aizvadīja Floridas "Panthers" sastāvā. Vasarā viņš noslēdza līgumu ar Atlantas "Thrashers", nākamo sezonu pilnībā aizvadot tās AHL fārmklubā Čikāgas "Wolves". 2010.—11. gada sezonā Stjuarts izcīnīja vietu "Thrashers" sastāvā, taču 2011.—12. gada sezonu viņš aizvadīja Karolīnas "Hurricanes" sastāvā.

Pēc 2012.—13. gada sezonas uzbrucējs pārcēlās uz Eiropu. 2013.—14. gada sezonu viņš uzsāka KHL vienībā Jekaterinburgas "Avtomobilist", taču sezonas turpinājumā pārcēlās uz Šveices hokeja līgas klubiem HC Fribourg-Gotteron un HK Rapersvīla. 2014.—15. gada sezonā spēlēja KHL vienībā Zagrebas "Medveščak", taču tad, aizvadot vēl sezonu LNAH čempionātā, 2016. gadā noslēdza karjeru.

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Floridas "Panthers" spēlētāji
Atlantas "Thrashers" spēlētāji
Karolīnas "Hurricanes" spēlētāji
Jekaterinburgas "Avtomobilist" spēlētāji
Zagrebas "Medveščak" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Žiga Jegličs

Žiga Jegličs (; dzimis ) ir slovēņu hokejists, uzbrucējs, Slovēnijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) Jegličs spēlē Vācijas hokeja līgas vienībā Fištaunas "Pinguins".

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Jegličs sāka 2007.—08. gada sezonā Slovēnijas hokeja līgas vienības Jeseņices "Mladi" rindās. No 2008. līdz 2011. gadam Jegličs spēlēja HK Jeseņice sastāvā, 2010. un 2011. gadā kļūstot par Slovēnijas čempionu. No 2011. līdz 2013. gadam Jegličs spēlēja Allsvenskan līgas kluba Södertälje SK rindās.

2013.—14. gada sezonu uzbrucējs uzsāka SM līgas vienībā Pori "Assat", taču sezonas vidū pārcēlās uz Vācijas hokeja līgas vienību HK Ingolštate, tās rindās izcīnot Vācijas čempiona titulu. No 2014. līdz 2017. gadam spēlēja KHL vienībā Bratislavas "Slovan", tās rindās esot viens no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem. Nākamo sezonu aizvadīja Ņižņijnovgorodas "Torpedo" un Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindās, taču uzbrucēja rezultativitāte bija ievērojami kritusies. 2018.—19. gada sezonā Jegličs "Slovan" sastāvā atzīmējās ar tikai trim rezultativitātes punktiem un 2019.—20. gada sezonā spēlēja Čehijas Ekstralīgā.

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Slovēnijas hokejisti
Bratislavas "Slovan" spēlētāji
Ņižņijnovgorodas "Torpedo" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Vācijas hokeja līgas čempioni
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Slovēnijā dzimušie
Neatrodamā

"Neatrodamā" () ir 2014. gada ASV filma, kura ir veidota pēc Gilianas Flinas 2012. gada romāna "Neatrodamā" motīviem. Filmas režisors ir Deivids Finčers, galvenās lomas atveido Bens Afleks, Rozamunda Paika un Nīls Patriks Heriss.

Sižets 

Nika (attēlo Bens Afleks) sieva Eimija (attēlo Rozamunda Paika) ir pazudusi. Viņu meklējot, tiek atrastas vairākas norādes, kas sākotnēji tiek uzskatītas par gadadienas dāvanu, bet vēlāk atklājas, ka tie ir safabricēti pierādījumi Eimijas fiktīvajai slepkavībai. Tos Eimija atstāja, lai atriebtos Nikam par viņas krāpšanu. Pēc televīzijas intervijas noskatīšanās, kurā Niks atzīstas krāpšanā, Eimija noslepkavo savu pielūdzēju (attēlo Nīls Patriks Heriss) un apmelo viņu gan nolaupīšanā, gan izvarošanā, lai atgrieztos dzīvē kopā ar Niku. Niks par to nepriecājas, bet viņš saprot, ka viņam vairs nav izvēles.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2014. gada filmas
ASV filmas
Spraiga sižeta filmas
Deivida Finčera filmas
20th Century Fox filmas
Alberta kanāls

Alberta kanāls (, ) ir sekls kuģojams kanāls Beļģijā, kas savieno Māsu pie Lježas ar Šeldu Antverpenē. Izbūvēts no 1930. līdz 1939. gadam un nosaukts par godu Beļģijas karalim Albertam I. Kanālam ir sešas slūžas, standarta dziļums ir 3,4 m, caurkuģošanas augstums virs ūdens līmeņa — 6,7 m. Pa kanālu var pārvietoties baržas ar  tonnu kravnesību.

Atsauces

Ārējās saites

Limburga (Beļģija)
Beļģijas kanāli
Antverpenes province
Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma

"Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma" () ir amerikāņu supervaroņu kinofilma, kuras režisors ir Zeks Sneiders. Filma ir par DC Comics tēliem Betmenu un Supermenu. Filmas "Tērauda vīrs" turpinājums.

Filmā sākotnēji Betmens cīnās pret Supermenu, taču vēlāk viņi apvienojas kopīgai cīņai pret citu ļaundari. Galvenās lomas tajā attēlo Henrijs Kevils, Bens Afleks, Gala Gadota, Eimija Adamsa, Lorenss Fišbērns, Daiena Leina, Džese Eizenbergs, Džeremijs Aironss, Holija Hantere.

Filmas pirmizrāde notika  Mehiko. Latvijā filmas pirmizrāde notika , taču  kinoteātrī "Kino Citadele" notika īpašais kinoseanss, kurā atklāja Baltijā modernāko kinozāli Scape.

2014. gadā tika paziņots, ka filmas turpinājums būs par Justice League, kuras režisors būs Sneiders. "Betmens pret Supermenu" ir otrā daļa DC Extended Universe filmu sērijā, kas tiek veidota kā DC Comics atbilde Marvel Cinematic Universe.

Atsauces

Ārējās saites 

 

2016. gada filmas
ASV filmas
Betmena filmu sērija
DC Extended Universe
Laima Kota

Laima Kota (iepriekš Muktupāvela; dzimusi Vucina  Rēzeknē) ir latviešu rakstniece.

Biogrāfija 
Dzimusi jurista un medmāsas ģimenē. 1978. gadā pabeigusi mācības Ogres vidusskolā, 1982. gadā — Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas Ādas plastikas nodaļu. 1989. gadā neklātienē absolvējusi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes Vēstures nodaļu.

1983. gadā uzsākusi darba gaitas. Strādājusi dažādos amatos, bijusi sanitāre slimnīcā, modele Latvijas Mākslas akadēmijā, arhivāre Latvijas Valsts vēstures arhīvā, sēņu šķirotāja Īrijā. No 1995. līdz 2000. gadam strādājusi laikrakstā "Lauku Avīze". 20. gadsimta 90. gados pārcēlusies no Rīgas uz dzīvi Brīvzemniekos Tirzas pagastā, nodarbojusies ar lauksaimniecību, pēc tam pārcēlusies uz Gulbeni. Kopš 2000. gada nodarbojas vienīgi ar rakstniecību.

Viņas pirmā publikācija bija stāsts "Dzimšanas diena" laikrakstā "Diena" . Regulāri viņas stāsti tikuši publicēti periodikā. Rakstījusi arī lugas. Vairākas reizes saņēmusi dažādus apbalvojumus. Saņēmusi 2002. gada Literatūras gada balvu prozas kategorijā par darbu "Šampinjonu derība".

Kopš 2002. gada ir Latvijas Rakstnieku savienības biedre.

Bibliogrāfija

Romāni un īsproza 
Šampinjonu derība. Rīga: Daugava, 2002. 
 Patiesu dzīves stāstu ducis. Rīga: Daugava, 2002.
 Cilpa. Rīga: Karogs, 2003.
 Mīla. Benjamiņa. Rīga: Daugava, 2005.
 Totēmi . Rīga: Jumava, 2007.
 Mierielas vilkme. Rīga: Dienas grāmata, 2016.
 Istaba. Rīga: Dienas grāmata, 2016.

Biogrāfiskā proza un citi darbi 

 BrāliBrāli: balsu burvji brāļi Kokari [biogrāfija]. Rīga: Dienas Grāmata, 2008.
 Mana turku kafija [apraksti]. Rīga: Dienas grāmata, 2012.
 Matilde un Terēze jeb kā būt Te, Tur un Citur [grāmata bērniem]. Rīga: Dienas grāmata, 2013.
Cilvēks ar zilo putnu [romāns par Anšlavu Eglīti]. Rīga: Dienas grāmata, 2020.

Atsauces

Ārējās saites 
 Literature.lv informācija

1962. gadā dzimušie
Rēzeknē dzimušie
Latviešu rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
20. gadsimta rakstnieki
21. gadsimta rakstnieki
Latvijas Universitātes absolventi
Musulmaņi
Kārlis Gothards Elferfelds

Kārlis Gothards Elferfelds, arī Elverfelds (; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs, teologs, filozofs, publicists, literāts, izdevējs un grāmatu izplatītājs.

Dzīvesgājums 
Dzimis mācītāja Johana Kristofa Elferfelda ģimenē. Mācījies mājās. No 1774. līdz 1776. gadam studēja teoloģiju Getingenes Universitātē, tāpat pievērsies dabas zinātnēm un filozofijai. Pēc atgriešanās dzimtenē no 1776. līdz 1778. gadam strādājis par mājskolotāju Lielaucē un no 1778. līdz 1780. gadam — Bojās. No 1780. līdz 1819. gadam bija luterāņu mācītājs Apriķos, kopš 1783. gada — arī Sakā. 1818. gadā kļuva par Grobiņas apriņķa prāvestu.
Miris 1819. gadā Apriķos.

Darbi 
1804. gadā iznāca "Līksmības grāmata", kurā publicēti Elferfelda literārie darbi. Viņš ir sarakstījis lugu "Tā dzimšanas diena" (darbā propagandēta potēšana pret bakām), šī ir pirmā oriģinālluga latviešu valodā. Izdevumā publicējis vairākus tulkojumus, lokalizējumus un citus darbus. Bieži rakstījis publikācijas vācu presē, it īpaši žurnālā Wöchentliche Unterhaltungen, rakstījis arī par latviešu tautu. Iepazīstinājis sabiedrību ar Neredzīgo Indriķi. Nodarbojies arī ar vācu klasiskās filozofijas popularizēšanu.

Rakstos latviešu valodā parakstījies kā Elbervelts (Kahrli Gattart Elberwelt).

Atsauces

Ārējās saites 
 Kārlis Gothards Elferfelds "Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam" 
 Elferfelds "Baltischen Biographischen Lexikon" 

1756. gadā dzimušie
1819. gadā mirušie
Dienvidkurzemes novadā dzimušie
Vācbaltieši
Luterāņu mācītāji
Latviešu valodā rakstošie
Latvijas izdevēji
Svētā Jēkaba ceļš

Svētā Jēkaba ceļš () ir nosaukums svētceļotāju ceļam uz iespējamo Svētā Jēkaba atdusas vietu Santjago de Kompostelā. Tiek uzskatīts, ka Svētā Jēkaba mirstīgās atliekas atrodas Santjago de Kompostelas katedrālē. Pēdējos piecos gados (no 2012. līdz 2016. gadam) vidēji gadā šajā svētceļojumā devās aptuveni 237 tūkstoši svētceļotāju. Visvairāk svētceļotāju bija 2016. gadā, kad to skaits bija 277,9 tūkstoši.

Svētceļojumi
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Spānijā
Galisija
Sankristovala de la Laguna

Sankristovala de la Laguna (), arī La Laguna, ir pilsēta Spānijā, Kanāriju Salās. Pilsēta atrodas Tenerifes salā. 2013. gadā pilsētā dzīvoja 152 tūkstoši iedzīvotāju. Sankristovala de la Laguna savulaik bija Kanāriju salu administratīvais centrs.

1999. gadā Sankristovala de la Laguna tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Kanāriju salu pilsētas
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Spānijā
Gūdu klintis

Gūdu klintis (arī Gaviļu iezis, Tālskatu iezis) ir devona smilšakmens iežu atsegums Gaujas labajā krastā, Cēsu novadā. Klintis līdz 18 m augstas, aptuveni 250 m platas. Klints dienvidrietumu siena iet gar upi nemainot augstumu. Šajā ieža daļā, upes līmenī ir atrodama ala. Tā ir aptuveni 4,5 m dziļa, 6 m plata.  Kopā ar nogāzi klintis ir 50 m augstas, tomēr liela daļa no nogāzes ir nobiras - noslīdējumu masa. Vietā, kur klintis vistālāk atkāpjas no Gaujas, ir redzama ievērojama mālu noplūde. Te pāri iezim krīt neliels strautiņš. Netālu no ieža ir sastopami vairāki atvari. Iezī atrastas vairākas devona fosilijas: bruņuzivju, bezžokļaiņu, bārkšspuru un žokļžauņzivju atliekas, kā arī fosforīta konkrēcijas.

Nosaukums 
Gūdu klintis savu nosaukumu ieguvušas no tuvējām Gūdu mājām, bet citiem ieža nosaukumiem ir cita vēsture. Nostāsts vēstī, ka netālu no Gūdu mājām, ganu dziesmām bijusi tik skaista atbalss, un tās skanējušas tik tālu, ka iezis nodēvēts par Gaviļu iezi. Par Tālskata iezi klints iedēvēta 20.gadsimta nogalē, apbrīnojot ievērojamo skatu, kas paveras no ieža virsotnes.

Atsauces 

Latvijas iežu atsegumi
Iežu atsegumi
Cēsu novads
Gauja
Teikuma loceklis

Teikuma loceklis ir patstāvīgs vārds vai vārdu grupa, kas atrodas teikumā un atbild uz kādu jautājumu. Teikuma locekļu sastāvā var būt iekļauti arī dažādi palīgvārdi.

Latviešu valodā teikuma locekļi tiek iedalīti teikuma virslocekļos, kas veido teikuma gramatisko centru, un teikuma palīglocekļos, kas veido teikuma paplašinājumu. Pie teikuma virslocekļiem pieder teikuma priekšmets, izteicējs un galvenais loceklis, pie teikuma palīglocekļiem — dubultloceklis, apzīmētājs, pielikums, papildinātājs, apstākļi. Teikuma locekļi var būt gan vienkārši, gan salikti.

Ārējās saites 
 AILab ieraksts

Gramatika
Avāri

Avāri (pašnosaukums: аварал, магIарулал) ir viena no Ziemeļkaukāza tautām, lielākais no Dagestānas etnosiem. Apdzīvo kalnaino Dagestānas dienvidrietumu daļu. Neliela avāru daļa dzīvo pierobežas apgabalos Gruzijā (ap 12 000) un Azerbaidžānā (ap 50 000), kā arī ievērojama daļa diasporā Turcijā, kur to skaits tiek lēsts no  līdz . PSRS laikā avāriem pieskaitīja tiem līdzās dzīvojošās andocezu tautas. Runā avāru valodā, oficiālajā saziņā plaši izmanto krievu valodu. Ticīgie musulmaņi sunnīti.

Vēsture 
Vieni no avāru senčiem bija antīkajā lakmetā mūsdienu Dagestānas teritorijā dzīvojušie silvi un andaki, uz ko norāda vairāki toponīmi un avāru dzimtu nosaukumi. 4. gadsimtā caur Ziemeļkaukāzu Eiropā iebruka protomongoļu tauta, ko mūsdienās arī dēvē par avāriem. Daļa no tiem apmetās Kaukāzā un bija vieni no kristiešu Sarīras valsts (6.—11. gadsimts) pamatlicējiem, vienu no kuras vēlākajiem valdniekiem saukuši par Avāru (Auhar).

1404. gadā dominikāņu diplomāta un ceļotāja Johanna de Galonifontibusa (Johannes de Galonifontibus) rakstos pirmoreiz dokumentāli minēta Kalnu Dagestānas tauta avāri. Vēlākajos gadsimtos gan uz ziemeļiem, gan dienvidiem no Lielā Kaukāza grēdas zināmas vairākas avāru valstis: Avāru haniste, Džaras republika, Andalala, Gidatla u.c. 16.—18. gadsimtā avāru valsts ievērojami paplašinājās, iekļaujot arī bagvalu, čamalu un tindu zemes. 1803. gadā daļu Avāru hanistes iekļāva Krievijas impērijā, bet Persija atteicās no savām vēsturiskajām tiesībām uz šo zemi pēc Gulistānas līguma parakstīšanas 1813. gadā. Drīz pēc tam sākās pret Krieviju vērstais Kaukāza karš, ko vadīja avāru militārais un garīgais līderis Šamils. Pēc sacelšanās apspiešanas 1864. gadā Avāru haniste tika likvidēta.

Atsauces

Ārējās saites 

Dagestāna
Ziemeļkaukāza tautas
Turcijas tautas
Gruzijas tautas
Azerbaidžānas tautas
Ulugbeks

Mīrza Muhammeds Tāragai bin Šāruhs (, ; dzimis , miris ), pazīstams kā Ulugbeks (الغ‌ بیگ), bija Timurīdu valdnieks un uzbeku astronoms, matemātiķis un sultāns. Bija ievērojams zinātņu veicinātājs, padarījis Samarkandu par  zinātnes centru. Pazīstams kā viens no mūsdienu astronomijas pamatlicējiem.

Viņa vectēvs bija karavadonis Timurs. Darbības laiks sakritis ar renesansi Eiropā. 1409. gadā kļuvis par Samarkandas valdnieku. Samarkandā laikā no 1424. līdz 1429. gadam tika uzbūvēta observatorija, kas tika uzcelta oāzē Amudarjas krastā ar ataicināto slavenu zinātnieku palīdzību. Tā bija viena no lielākajām observatorijām viduslaikos. Materiālā nodrošinājuma un zinātnisko rezultātu ziņā tā pārspēja citus astronomisko pētījumu centrus.

Observatorijā tika sastādītas "Jaunās astronomijas tabulas", kurā atrodams 1018 zvaigžņu stāvokļu katalogs, kas precizitātē tika pārspēts vienīgi 16. gadsimtā (dāņu astronoms Tiho Brahe). Katalogs tika izdots arī Oksfordā 1665. gadā. Observatorijas galvenais instruments bija kvadrants, kura rādiuss sasniedza 40,2 metrus, tā atliekas ir saglabājušās līdz pat mūsdienām. Viņa astronomiskās kartes, kas tikušas sauktas par Ulugbeka tabulām, jūras navigācijas vajadzībām tika plaši izmantotas arī Eiropā. 

Garīdznieki un reakcionārie feodāļi apvainoja viņu ķecerībā, 1449. gadā ticis nogalināts. Pēc tam tika sagrauta observatorija. 1908. gadā tika atklātas tās paliekas, un 1948. gadā tā tika pilnībā atrakta.

 Rīgā, Latvijā, kanālmalas apstādījumos pie Rīgas Jūras akadēmijas un Pasaules tirdzniecības centra "Rīga" tika atklāts piemineklis Ulugbekam Uzbekistānas prezidenta Isloma Karimova vizītes laikā Latvijā abu valstu ekonomiskās sadarbības veicināšanai. Tas bija Uzbekistānas dāvinājums Latvijai. Skulptūru darinājis uzbeku tēlnieks Džalalitdins (Ravšans) Mirtadžijevs. Postaments ir 3 m augsts, bronzas skulptūra — 2 m.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1394. gadā dzimušie
1449. gadā mirušie
Uzbeki
Astronomi
Matemātiķi
Vikipēdijas piemineklis

Vikipēdijas piemineklis () ir statuja, kas veltīta Vikipēdijas papildinātājiem. Tā atrodas Polijas pilsētas Slubices centrālajā laukumā Plac Frankfurcki. Šis ir pirmais Vikipēdijai veltītais piemineklis pasaulē.

Statujas atklāšana notika , kurā plānoja piedalīties vietējo Wikimedia nodaļu (Wikimedia Polska un Wikimedia Deutschland) un Wikimedia Foundation pārstāvji.

Ideja par statujas uzstādīšanu pieder universitātes profesoram Kšištofam Vojcehovskim (Krzysztof Wojciechowski). Pieminekļa autors ir Armēnijā dzimušais Mihrans Hakobajans, kas ir absolvējis Slubicē esošo Collegium Polonicum. Pieminekļa izmaksas sasniegušas 50 tūkstošus zlotu (apmēram 12 tūkstoši eiro).

Piemineklis ir 170 cm augsts. Tajā attēlotās četras personas tur augšā rokās paceltu globusu, kas veidots kā Vikipēdijas logo.

Atsauces 

Pieminekļi
Vikipēdija
Guldhjälmen

Guldhjälmen (jeb Zelta ķivere) ir hokeja apbalvojums, kuru pasniedz katras sezonas vērtīgākajam Zviedrijas hokeja līgas spēlētājam. Balsojumā par līgas vērtīgāko spēlētāju piedalās līgā spēlējošie hokejisti. Balva tiek pasniegta kopš 1986. gada.

Balvas ieguvēji 

Apbalvojumi hokejā
Zviedrijas hokeja līga
Beveronija

Beveronija ir latviešu studentu korporācija, dibināta 1922. gada 4. maijā Rīgā. Beveronija ir otrā korporācija, kas dibināta pie Latvijas Universitātes.

Simbolika

Devīze 
Beveronijas devīze ir: Zinātne zīmē pilnības augstumus Brālība veido tautas spēku.

Krāsas 

Korporācijas Beveronija krāsas ir:
 Violeta
 Zelta
 Zila

Deķelis 
Beveronijas deķelī krāsas ir mainītā secībā: violets — zils — zelts.

Dibināšana un vēsture 
Korporācijas Beveronija dibināšana cieši saistīta ar vienreizēju latviešu nacionālās dzīves uzplaukumu, kas sekoja Latvijas brīvības cīņām. Jaunās latviešu korporācijas dibināšanu sekmēja nacionālā sajūsma un garīgie centieni, kuru ietekmē veidojās akadēmiskā dzīve neatkarīgās Latvijas valsts un toreizējās Latvijas augstskolas pirmajos gados.

1922. gada 9. martā notika Beveronijas dibināšanas konvents, kurā tika dotas Beveronijai tās krāsas un vārds, kas atvasināts no teiksmām apvītās senās latviešu Beverīnas pils nosaukuma un kuras simboliskais attēls ievietots Beveronijas vapenī. Organizēšanās darbi ritēja sekmīgi, un 1922. gada 4. maijā Beveronijas dibinātāji noturēja pirmo komeršu, dodot solījumu būt uzticīgiem Beveronijai un latviešu tautai. Korporācijas mērķis — Lai spīd tautas gods darbā, tikumā un patiesībā!

Beveronijas dibinātāji bija 16 immatrikulēti Latvijas augstskolas studenti no astoņām dažādām fakultātēm.

Komānu Beveronija garantēja pie Lettonias, kuras sākumā sniegto atbalstu Beveronija vienmēr atcerēsies ar pateicību.

Jaunās korporācijas dibināšana prasīja daudz darba un pūļu, bet Beveronijas dibinātāji, pirmo semestru tautiešu atbalstīti, visus šķēršļus veica ar lielu sajūsmu. Beveronija kā pirmā latviešu korporācija pie Latvijas Universitātes 1923. gada 23. oktobrī tika uzņemta Prezidiju Konventā (P!K!) par pilntiesīgu locekli. Pirmajos pastāvēšanas gados uzņēma desmit goda filistrus.

Beveronijas Filistru biedrība dibināta 1926. gadā. Beveronija bija P!K! prezidējošā korporācija 1928. gada rudens semestrī un 1936. gada pavasara semestrī. L!K!A! ietvaros Beveronija prezidēja 1967/68 un 1986/87, kā arī 200/01 akadēmiskos gados.

Cīņās par savas tautas brīvību daudzi beveroņi upurējuši savas dzīvības, daudzi savas nacionālās pārliecības dēļ aizgāja mocekļa ceļu deportācijās un soda nometnēs.

Kara laikā pārtraukto darbību Beveronija atjaunoja Vācijā, kur Eslingenā un Gūnzburgā notika pirmie komerši svešumā. Kopš 1950. gada Ņujorkā darbojās Beveronijas Centrālais prezidijs, kas saskaņo Beveronijas darbību ārpus Latvijas. Izdod žurnālu Beveronijas Ziņotājs. Dibināts Beveronijas atjaunošanas un palīdzības fonds.

Beveronijas kopas darbojās latviešu lielākos centros brīvajā pasaulē. Kopš 1922. gada Beveronijā uzņemti vairāk kā 600 locekļi.

Darbība mūsdienās 
Latvijā Beveronija savu darbību atjaunoja 1989. gada 2. oktobrī. P!K! prezidējusi 1994. gada pavasara, 2004. gada rudens un 2015. gada rudens semestros.

Atsauces

Ārējās saites 

 Beveronijas tīmekļa vietne
 Prezidiju konventa P!K! tīmekļa vietne
 Par Beveroniju P!K! tīmekļa vietnē

Studentu korporācijas Latvijā
Jelgavas ģerbonis

Jelgavas pilsētas ģerbonis ir viens no Jelgavas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts .

Heraldiskais apraksts 
Ģerboņa vairogā uz purpursarkana fona attēlota aļņa galva ar kaklu brūnā krasā, uz kakla izvietots vairogs ar Latvijas valsts mazo ģerboni bez zvaigznēm. Alnis ir Zemgales heraldikas simbols, bet ģerbonis norāda piederību Latvijas valstij.

Vēsture 
Jelgava savu ģerboni ieguva vienlaicīgi ar pilsētas tiesībām 1573. gadā. Tradicionāli pieņemts uzskatīt, ka pilsētas ģerbonī jau kopš tā pirmsākumiem ir attēlota aļņa galva, tomēr senākos ģerboņa attēlos redzams, ka atainota ir brieža galva. Nav zināmi Kurzemes hercogistes laika pilsētas ģerboņa apraksti, kas ļautu to precīzi noteikt.

1579. gadā ģerbonis tiek papildināts ar Polijas karaļa Stefana Batorija ģerboni. 1925. gada aprakstā ģerboņa dzīvnieks ir nosaukts par briedi, uz tā kakla ir vairodziņš ar Latvijas mazo ģerboni. Padomju laikā Latvijas mazā vairodziņa vietā ģerboņa apakšējā daļā bija novietots viļņota josla, kā Latvijas PSR karogā.

2016. gada 13. decembrī tika apstiprināts arī Jelgavas pilsētas lielais ģerbonis: "Purpura laukā aļņa galva dabiskā krāsā, uz kakla valsts mazais ģerbonis (bez zvaigznēm). Uz masīvas pelēkas pamatnes divi vairoga turētāji - sudraba lauvas ar atpakaļpagrieztu galvu, sarkanu mēli un zelta kroni".

Atsauces

Ārējās saites 
 Pilsētas ģerbonis G.Grase, Ģ. Eliasa Jelgavas VMM direktore

Gzerbonis
Latvijas pilsētu ģerboņi
Trafalgaras kauja

Trafalgaras kauja bija jūras kauja starp Lielbritānijas Karaliskajiem Jūras spēkiem un Francijas un Spānijas jūras spēkiem  Napoleona karu laikā.

Kauja notika pie Trafalgaras zemesraga netālu no Spānijas krasta. Britu eskadra sakāva Kadisas ostā bloķēto franču un spāņu eskadru, kas centās izlauzties Vidusjūrā. Britus (27 līnijkuģi) vadīja viceadmirālis Horācijs Nelsons, savukārt spāņus (15 līnijkuģi) un francūžus (18 līnijkuģi) — franču viceadmirālis Pjērs Šarls Vilnēvs.

Spāņi un francūži zaudēja 22 kuģus un 3243 cilvēkus, savukārt briti — nevienu kuģi un 458 cilvēkus, tomēr kaujā tika nāvīgi ievainots britu komandieris Nelsons. Britu uzvara sekmēja šīs valsts nostiprināšanos par jūras lielvalsti.

Vairākās Nāciju Sadraudzības valstīs mūsdienās kaujas notikšanas dienā tiek atzīmēta Trafalgaras diena.

Kampaņas admirāļi

Ārējās saites 

 BBC ieraksts
Трафальгарское сражение/Кирилл Назаренко и Егор Яковлев (krieviski)

Atsauces 

1805. gads
Napoleona kari
Lielbritānijas vēsture
Kaujas ar Francijas piedalīšanos
Kaujas ar Apvienotās Karalistes piedalīšanos
Kaujas ar Spānijas piedalīšanos
Jūras kaujas
Dzērvju iela (Rīga)

Dzērvju iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Maskavas forštatē. Dzērvju iela sākas krustojumā ar Maskavas ielu un beidzas krustojumā ar Rītupes ielu. Kopējais ielas garums ir 380 metri, un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Dzērvju ielā ir daudzdzīvokļu dzīvojamo namu un saimnieciska apbūve, tostarp AS "Rīgas Drēbnieks" teritorija (Zilupes ielā 7).

Vēsture 
1868. gadā iela ieguva nosaukumu Ķeizara iela. Savu tagadējo nosaukumu, Dzērvju iela, tā ieguva 1885. gadā, jo uzskatīja, ka tik necilu ielu nevar saukt par Ķeizara ielu.

Ielu savienojumi 
Dzērvju iela ir savienota ar šādām ielām:
 Maskavas iela (T veida krustojums);
 Zilupes iela (divi T veida krustojumi);
 Salacas iela (T veida krustojums);
 Rītupes iela (T veida krustojums).

Skatīt arī 
 Maskavas forštate

Atsauces 

Ielas Maskavas forštatē
Latgales priekšpilsēta
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Laņdžou

Laņdžou (), arī Laņdžova, Gaolaņa, ir pilsēta Gaņsu provincē, Ķīnā. Ir provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Tas ir nozīmīgs transporta centrs, pilsētā, kas atrodas Huanhes krastā valsts centrālajā daļā, ir osta. Saskaņā ar 2010. gada tautas skaitīšanas datiem Laņdžou dzīvo 3,616 miljoni iedzīvotāju.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

Ķīnas pilsētas
Oviks Abrahamjans

Oviks Abramjans (, dzimis ) ir Armēnijas politiķis, bijušais Armēnijas premjerministrs (2014—2016). Abramjans ir valdošās Armēnijas Republikāņu partijas biedrs, iepriekš bijis Nacionālās Asamblejas spīkers.

Atsauces 

1958. gadā dzimušie
Armēnijas premjerministri
Armēnijā dzimušie
Atriebēji: Ultrona laikmets

"Atriebēji: Ultrona laikmets" () ir 2015. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Džošs Vedons. Filma ir balstīta uz Marvel Comics supervaroņu komandu "Atriebēji". Tā ir Marvel Cinematic Universe vienpadsmitā daļa un turpinājums 2011. gada filmai "Atriebēji". Filmā Tonija Starka radītais mākslīgais intelekts Ultrons kļūst ļauns, un "Atriebēji" viņu mēģina apturēt.

Galvenās lomas filmā atveido Roberts Daunijs (Tonijs Starks jeb Dzelzs vīrs), Kriss Evanss (Kapteinis Amerika), Marks Rafalo (Halks), Kriss Hemsvorts (Tors), Skārleta Johansone (Melnā atraitne), Džeremijs Renners (Vanagacs) un Semjuels Džeksons (Niks Furijs).

Filmas pirmizrāde notika  Dolby teātrī Holivudā, ASV. Kinoteātros tiek izrādīta kopš , kad tika sākta filmas izrādīšana 11 valstīs. Šī ir 12. visu laiku ienesīgākā filma.

Atsauces

Ārējās saites 

 

2015. gada filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Marvel Cinematic Universe
Andi (tauta)

Andi (pašnosaukums: андал, гъагъодрал, кохерал) ir viena no Ziemeļkaukāza tautām Krievijā. Apdzīvo kalnaino Dagestānas dienvidrietumu daļu galvenokārt 10 ciemos Botlihas rajonā (12 021 cilvēks 2002. gadā). Neliela andu daļa dzīvo arī Hasavjurtas (4792 cilvēku) un Kiziljurtas (2010 cilvēku) rajonā. Kopējais skaits tiek lēsts no 12 līdz 30 tūkstošiem. PSRS laikā andus un citas andocezu tautas pieskaitīja avāriem. Runā andu valodā, oficiālajā saziņā plaši izmanto krievu valodu. Ticīgie musulmaņi sunnīti. Nosaukums (eksoetnonīms «andi») cēlies no Kvanhidatli ciema Botlihas rajonā.

Atsauces

Ārējās saites 

Dagestāna
Ziemeļkaukāza tautas
Etelstans

Etelstans (; dzimis apmēram 893. vai 895. gadā, miris ) bija anglosakšu karalis (924—927) un Anglijas karalis (927—939) no Veseksu dinastijas.
Vēsturnieki Etelstanu uzskata par pirmo Anglijas karali un vienu no lieliskākajiem anglosakšu karaļiem. Nebija precējies, par karali pēc Etelstana nāves kļuva viņa pusbrālis Edmunds I.

Dzīvesgājums 
Dzimis Veseksā ap 893. gadu anglošakšu karaļa Eduarda I Vecā ģimenē. Pēc tēva nāves 924. gada jūlijā Mersijā par karali atzina Etelstanu, bet Veseksā viņa pusbrāli Etelverdu, kas nomira dažas nedēļas pēc tēva nāves. Etelstanu Veseksā nepieņēma par karali vēl vairākus mēnešus, viņš par karali tika kronēts 925. gada septembrī. 
927. gadā viņš iekaroja vikingu pārvaldīto Jorku un kļuva par pirmo anglosakšu karali, kas valdīja visā Anglijā. 
934. gadā Etelstans piespieda Skotijas karali Konstantīnu pakļauties viņam, tomēr ar Etelstana valdīšanu nebija apmierināti skoti un vikingi, un 937. gadā viņi iebruka Anglijā. Etelstans viņus uzveica kaujā pie Brunanburgas. 

Miris 939. gadā Glosterā. Pēc viņa nāves vikingi uz laiku atkal iekaroja Jorku.

Ārējās saites 

 BBC ieraksts
 Athelstan at Find a Grave
 Illustrated biography of Athelstan

890. gados dzimušie
939. gadā mirušie
Anglijā dzimušie
Veseksu dinastija
Anglosakšu monarhi
51 (skaitlis)

51 (piecdesmit viens) ir skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 50 un 52. Gada piecdesmit pirmā diena ir 20. februāris. 

Romiešu skaitļu sistēmā 51 tiek pierakstīts šādi — LI, bet binārajā skaitīšanas sistēmā piecdesmit viens ir 1100112, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 638 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 3316. Piecdesmit viens ir nepāra skaitlis.

Ķīmisko elementu periodiskā tabulā piecdesmit viens ir antimona (Sb) atomskaitlis. Tas ir Peru tālsarunu kods un 51 zona ir Amerikas militārā bāze.

Skatīt arī 
 51. gads
 51. gads p.m.ē.

Skaitļi
Botāniskais dārzs

Botāniskais dārzs ir zinātniska un izglītojoša iestāde, kurā atrodas augu kolekcijas no dažādām zemeslodes ģeogrāfiskajām joslām. Botāniskajos dārzos nodarbojas ar augu introdukciju un aklimatizāciju, tiek veikti pētījumi dažādās nozarēs (ekoloģija, biocenoloģija, augu sistemātika, morfoloģija, evolūcija, ģeogrāfija un dabas aizsardzība).

Augi botāniskajos dārzos parasti ir izstādīti oranžērijās vai arī atklātos stādījumos. Izstādīšanā tiek ievērota augu filoģenētiskā sistemātika, ģeogrāfiskā izplatība, izmantošanas veids, augu grupas vai arī citi noteikti principi.

Sākotnējais botānisko dārzu mērķis bija augu kolekcionēšana, lai parādītu attiecības starp augu grupām. Mūsdienās vairākums botānisko dārzu vairāk koncentrējas uz dekoratīvo augu izstādīšanu, izvietojot tos pēc iespējas dabīgākā sistēmā.

Botānisko dārzu pirmsākumi saistāmi ar viduslaiku klostera dārziem un aptiekas dārziem. 16. gadsimtā botāniskie dārzi tika sākti veidot studentu apmācībai, kā arī pētījumiem. Pirmie šādi universitāšu pārvaldītie botāniskie dārzi parādījās Itālijā — 1543. gadā Pizā tika atvērts Orto botanico di Pisa un 1545. gadā tika atvērts botāniskais dārzs Padujā. 16. gadsimta beigās Eiropā bija pieci šādi dārzi, 20. gadsimta vidū — vairāki simti. Mūsdienās visā pasaulē ir apmēram 1800 botānisko dārzu un dendrāriju (apmēram 150 valstīs), no tiem 550 ir Eiropā (no kuriem savukārt 150 atrodas Krievijā), 200 — Ziemeļamerikā. Latvijā ir divi botāniskie dārzi: Latvijas Universitātes Botāniskais dārzs un Nacionālais botāniskais dārzs.

Atsauces

Ārējās saites
Nacionālais botāniskais dārzs

Nacionālais botāniskais dārzs atrodas Salaspilī, Latvijā. Uzņēmumu reģistrā iekļauts kā valsts zinātniskais institūts atvasinātā publiskā persona. Tas ir Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas pakļautībā.

Botāniskā dārza platība ir 129 hektāri, tādējādi tas ir lielākais botāniskais dārzs Latvijā (Latvijas Universitātes Botāniskais dārzs ir apmēram 16 hektārus liels). Nacionālajā botāniskajā dārzā galvenokārt nodarbojas ar dendroloģiskajiem pētījumiem, krāšņumaugu, ogulāju un zālienu zāļu selekciju, sīpolaugu ģinšu pētniecību.

Botāniskais dārzs dibināts 1956. gadā uz Salaspils dekoratīvās dārzkopības izmēģinājumu stacijas bāzes, kas, savukārt, bija 1898. gadā izveidotā Kristiana Vilhelma Šoha dārzniecība. Toreiz tas bija LPSR Zinātņu Akadēmijas Bioloģijas institūta struktūrvienība.

Nacionālā botāniskā dārza augu kolekciju veido apmēram 14 tūkstoši taksonu. Vairāk nekā 5000 taksonu atrodami dendrārijā, kas ir viens no lielākajiem dendrārijiem Eiropas ziemeļaustrumos. Tāpat te atrodamas dažādas citas ekspozīcijas, piemēram, augļu dārzs, rozārijs, krāšņumaugi. Oranžērijā ir aplūkojami augi no visas pasaules.

Direktori 
 1956—1958: Artūrs Mauriņš
 1958—1967: Ilmārs Zunde
 1967—1980: Viktors Ozoliņš
 1980—1992: Andris Zvirgzds
 1992—2002: Kārlis Buivids
 2002—2006: Ģederts Ieviņš
 2006—2019: Andrejs Svilāns

Atsauces

Ārējās saites 
 

Botāniskie dārzi
Salaspils
Ridžaina

Ridžaina () ir pilsēta Saskačevanā, Kanādā. Saskačevanas provinces administratīvais centrs, provinces dienvidu kultūras un komercijas centrs un pēc iedzīvotāju skaita otra lielākā pilsēta štatā pēc Saskatūnas.

Veidojusies kā mednieku nometnes vieta. Sākotnējais nosaukums bija Vaskana (), kas cēlies no krī indiāņu nosaukuma Oskana. 1882. gadā pilsēta tika nosaukta par Ridžainu (no  ‘karaliene’; atsaucoties uz karalienes Viktorijas vārdu). Bijusi Ziemeļrietumu Teritoriju valdības atrašanās vieta.

2013. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 232 tūkstošus.

Iedzīvotāji

Ārējās saites 

 
 

Kanādas pilsētas
Saskačevana
Gilberta salas

Gilberta salas () ir ap 780 km gara koraļļu atolu virkne Klusā okeāna centrālajā daļā. Sastāv no 16 atoliem, kas izvietojušies abpus ekvatoram. Arhipelāgs ietilpst Kiribati valsts sastāvā un veido tā apdzīvotāko daļu. Pašas Kiribati valsts nosaukums cēlies no Gilberta salu nosaukuma pārlikuma kiribatiešu valodā.

Vēsture 
Mikronēzieši apdzīvojuši salas jau 2000—3000 gadu senā pagātnē. Kā pirmais no eiropiešiem salu ziemeļu atolu Butaritari 1606. gadā ieraudzīja portugāļu jūrasbraucējs Pedru Fernandišs di Keirošs (Pedro Fernandes de Queirós). 1764. gadā gar salām sava pasaules apceļojuma laikā kuģoja britu jūrasbraucējs Džons Bairons (John Byron). 1788. gadā gar salām kuģoja un lielāko daļu no tām atklāja cits britu jūrasbraucējs — Tomass Gilberts (Thomas Gilbert), nosauca arhipelāgu par Kingsmilas salām (Kingsmill Islands), bet krastā salās neizkāpa. Gilberta vārdu salām 1820. gadā piešķira Krievijas impērijas jūrasbraucējs Ādams fon Krūzenšterns. Franču kapteinis Luī Diperī bija pirmais, kas nokartēja visu arhipelāgu sava pasaules apceļojuma laikā (1822-1825).

1892. gadā salas kļuva par Lielbritānijas Gilberta un Elisa salu protektorāta daļu. 1916. gadā protektorāts kļuva par koloniju, bet 1971. gadā ieguva autonomiju. 1978. gadā Elisa salas kļuva par neatkarīgu valsti Tuvalu, bet gadu vēlāk, 1979. gadā Gilberta salas ieguva neatkarību, izveidojot Kiribati valsti, kurā ietilpst arī Fēniksa salas un Lainas salas.

Atsauces 

Klusā okeāna salas
Kiribati
 
Arhipelāgi
Džimijs Ēriksons

Džimijs Ēriksons (; dzimis ) ir zviedru hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2017) Ēriksons spēlē Zviedrijas hokeja līgas komandas Šellefteo AIK rindās, pildot arī tās kapteiņa funkcijas.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Ēriksons sāka 2002.—03. gada sezonā Allsvenskan līgas kluba Šellefteo AIK rindās. 2005.—06. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas vienībā Leksands IF, taču tās pašas sezonas noslēgumā vietu Elitsērijā izcīnīja arī Šellefteo AIK. 2006.—07. gada sezonā Ēriksons atgriezās AIK rindās.

2010.—11. gada sezonā AIK izcīnīja Elitsērijas sudraba medaļas, finālsērijā ar 1—4 piekāpjoties Färjestads BK. Sākot ar 2011.—12. gada sezonu Ēriksons pildīja AIK kapteiņa pienākumus. Arī 2011.—12. gada sezonā AIK izcīnīja sudraba medaļas, taču tad gan 2012.—13., gan 2013.—14. gada sezonā Šellefteo kļuva par Zviedrijas čempioni. Kā labākais hokejists Zviedrijā Ēriksons 2013. gadā ieguva Guldpucken.

2014. gada vasarā hokejists pārcēlās uz Sanktpēterburgas SKA, taču vien pēc sezonas atgriezās AIK sastāvā.

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Zviedrijas hokeja līgas čempioni
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Gagarina kausa ieguvēji
Vesterbotenas lēnē dzimušie
Kārls Hagelins

Kārls Hagelins (; dzimis ) ir zviedru hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2019) Hagelins spēlē Nacionālās hokeja līgas vienībā Vašingtonas "Capitals".

Spēlētāja karjera 
No 2007. līdz pat 2011. gadam Hagelins spēlēja NCAA čempionātā, kur pārstāvēja Mičiganas Universitātes komandu. 2010.—11. gada sezonas noslēgumā uzbrucējs uzsāka profesionālo karjeru, vairākas spēles aizvadot AHL vienībā Konektikutas "Whale". Jau 2011.—12. gada sezonā uzbrucējs debitēja NHL, aizvadot 64 spēles Ņujorkas "Rangers" sastāvā.

2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā Hagelins spēlēja Allsvenskan klubā Södertälje SK, taču tad atgriezās "Rangers" rindās. 2015. gada vasarā noslēdza četru gadu līgumu ar Anahaimas "Ducks". "Ducks" rindās gan hokejists aizvadīja nepilnu sezonu, 2016. gada janvarī tiekot aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins". 2018. gada novembrī tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings".

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Pitsburgas "Penguins" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Vašingtonas "Capitals" spēlētāji
Stokholmas lēnē dzimušie