joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Usmas ezers

Usmas ezers ir liels ezers Ventspils novada Usmas pagastā, robežojas ar Kuldīgas novadu un Talsu novadu. Pēc platības sestais lielākais ezers Latvijā, pēc ūdens tilpuma — otrs lielākais.

Baltijas ledus ezera palieka. Salu kopējā platība — . Viskūžu sala ir lielākā ezeru sala Latvijā — . Starp Viskūžu salu un sauszemi ir upei līdzīgs šaurums — Amjūdzupe. Ap ezeru plešas vieni no lielākajiem mežu masīviem Latvijā, daudzviet ezera krasti pirmatnēji, maz pārveidoti. Arī ezera salas klāj mežs. Ietek Tīrukšupe, Baņģeva, Kāņupe u.c. Ap ezeru — pauguraines, iekšzemes kāpas. Krasti pārsvarā lēzeni, bet vietām arī stāvi. Dziļākā vieta — Kapkrāsns () atrodas ezera dienvidu daļā — Baznīcērtē.

Eitrofs, aizaugošs ezers, aizaugums klāj ap 5% ezera. 9 sugu zivis.

1912. gadā tika nodibināts Latvijā pirmais rezervāts - Moricsalas rezervāts, iekļaujot arī ezera daļu — Luziķērti un Lielalksnītes salu. Dabas liegums "Viskūžu sala" (2004). Populāra burāšanas vieta, ap ezeru ir daudz atpūtas bāzes, tai skaitā "Tiezumi" un "Grāveri - kempings".

Skatīt arī 
 Latvijas lielākie ezeri
 Usmas jahtklubs
 Moricsala

Attēlu galerija

Ārējās saites 

 www.ezeri.lv datu bāze

 
Ventspils novada ezeri
Usmas pagasts
Ģibuļu pagasts
Rendas pagasts
Engures ezers

Engures ezers ir liels un sekls ezers Piejūras zemienē, Talsu novada Ķūļciema un Mērsraga pagastā un Tukuma novada Engures pagastā. Pēc virsmas platības Engures ezers ir trešais lielākais ezers Latvijā.

Raksturojums 
Lagūnas izcelsmes ezeru no Rīgas līča atdala  plata kāpu josla. Ezerā ietek Dzedrupe, Dursupe, Jurģupe, bet iztek Mērsraga kanāls, kurš tika izrakts 1842. gadā, pazeminot ezera līmeni par . Šobrīd ezera dziļums nepārsniedz , bet vidējais dziļums ir tikai . Gultne smilšaina, granšaina, ar dolomīta šķembām, to pārklāj biezs dūņu slānis, vietām līdz  biezas sapropeļa iegulas. Krasti lēzeni, pašu ezeru reti kur var redzēt. Lai radītu atklātu krasta ainavu, vairākās vietās krasts tiek noganīts. Ezers stipri aizaudzis. Rietumu malā — plašs niedrēm aizaudzis staignājs Grebis (arī Grebju jeb Grebļu pussala). Sastopamas 16 sugu zivis. Ezers ir bagāts ar putniem, ligzdo daudzu sugu ūdensputni, tai skaitā vairākas retas un aizsargājamas putnu sugas. Vairākās vietās piekrastē izveidoti putnu vērošanas torņi.

Engures ezers un tā apkārtne iekļauta Engures ezera dabas parkā. Ezera austrumu piekrastē atrodas ornitoloģisko pētījumu centrs. Daļā ezera atļauta makšķerēšana, piekrastē vairākas laivu bāzes. Niedru pļaušana.

Salas 
Salu kopējā platība — .

Skatīt arī 
 Latvijas ezeru uzskaitījums

Atsauces

Ārējās saites 
 Ezeri.lv datubāze
 Rāmsaras konvencija

 
Talsu novada ezeri
Engures pagasts
Ķūļciema pagasts
Tukuma novada ezeri
Engures novada ezeri
Mērsraga novada ezeri
Ķīšezers

Ķīšezers ir liels ezers Rīgas pilsētas ziemeļaustrumu daļā. Rīgas administratīvajā teritorijā iekļauts viss ezers un tā piekrastes daļa.

Vēsture 
Senākais ezera nosaukums kopā ar Juglas ezeru bija Ropažu ezers, vēlāk ezers saukts arī par Stintezeru (). Lielākā pieteka — Jugla. Agrāk pa Langu ezera ūdens iztecēja uz Gauju, bet Daugavgrīvas klostera mūki ap 1266. gadu uz toreizējās Dūņupes ierīkoja pirmās ūdensdzirnavas un izraka dzirnavu grāvi (Mühlgraben), pa kuru ezera ūdens sāka noplūst uz Daugavu. Vēlāk izveidotais kanāls ar tuvējo Daugavu vēl arvien tiek dēvēts par Mīlgrāvi.

Savukārt Ķīšezera dienvidu krasts piederēja Livonijas ordenim, kas 1297. gadā uz Bērzupītes jeb Bukultu strauta (tagad Juglas kanāls) iekārtoja savas ūdens dzirnavas un mūra pili, ko sāka saukt par Jaunajām dzirnavām (, ) jeb Bukultu pili.

1924. gadā Rīgas pilsētas teritorijā iekļāva Ķīšezera dienvidu un rietumu krastu, bet 1927. gadā austrumu krastu.

Raksturojums 
Ezerā atrodas Sniķera sala un vēl divas salas ar kopējo platību 8 ha. Krasti gan lēzeni (ziemeļu daļa), gan stāvi (Mežaparks, vietām ziemeļaustrumu krastā). Ja ir spēcīgs rietumu vējš, ezerā caur Mīlgrāvi ieplūst iesāļūdens no Rīgas līča. 11 zivju sugas.

Austrumu krastā Bulduru pilskalns. Rietumu krastā Rīgas Zooloģiskais dārzs, Ozo Golfa klubs. Izveidots Jaunciema dabas liegums (1999. gads).

Atsauces

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv datu bāze
 Par copi Ķīšezerā

Skatīt arī 
 Latvijas lielākie ezeri

Rīgas ezeri
Juglas ezers

Juglas ezers (agrāk — Ropažu ezers) ir ezers Rīgas austrumu daļā. Robežojas ar Etnogrāfisko brīvdabas muzeju (ziemeļaustrumos), Berģiem (austrumos), Juglas papīrfabrikas ciematu (dienvidos), Juglas zvērzudzētavas ciematu (rietumos) un Juglas mikrorajonu (ziemeļrietumos).

Ezers ir eitrofs, ap 80% platības aizaugusi. No ezera ņēma ūdeni Rīgas ūdensapgādei, tāpēc ezerā bija aizliegta saimnieciskā darbība, tai skaitā zveja. Lai novērstu iesāļā jūras ūdens ieplūšanu no Ķīšezera, izbūvētas slūžas, kas pašlaik demontētas. Ūdens apmaiņas periods — 1 mēnesis.

Ārējās saites 
 ezeri.lv

Rīgas ezeri
 
Jugla
Dreidzs

Dreidzs (arī Drīdzis, Drīdzs, Drīdža ezers, Dridzis; ) ir ezers Krāslavas novadā, Skaistas un Kombuļu pagastos. Dziļākais ezers Latvijā un Baltijā. Saskaņā ar vēsturiskiem avotiem ezera dziļums pārsvarā publicēts kā 65,1 m, taču 1998. gadā ezera dziļums tika atkārtoti precīzi uzmērīts, konstatējot 63,1 m dziļumu dziļākajā vietā. Dreidzu 2020. gadā mērīja Daugavpils Universitātes Ekoloģijas institūta zinātnieki un pēc viņu datiem pati dziļākā vieta bija 66,2 m.

Drīdzis atrodas subglaciālajā iegultnē. Ezers izstiepts rietumu-austrumu virzienā, austrumgalā ļoti šaurs, rietumpusē sadalās divos atzaros. Gultne smilšaina, oļaina, līčos — dūņas. Dziļuma dēļ ūdens šķiet tumšs. Krasti stipri izroboti, vietām stāvi. Apkārtnē izveidots Dridža ezera dabas parks, ezers atrodas dabas aizsargājamā teritorijā kopš 1977. gada. Notece pa Kovšiku caur Kauseņa ezeru uz Siveru. Ar kanālu sistēmu savienots ar Ota un Ārdava ezeriem. 1929. gadā regulēta izteka, un ezera līmenis pazeminājās (līdz tam ezera platība bijusi 800 ha, samazinājusies līdz 753,2 ha). 20. lielākais no Latvijas ezeriem. Konstatētas 21 sugas zivis, tai skaitā ezersalakas. Agrāk ezerā ielaistas sēkļu sīgas.

Ezera ziemeļrietumu krastā atrodas Sauleskalns. Krastos vairākas atpūtas bāzes.

Salas 
9 salas ar kopējo platību 18,7 ha:
 Apšu sala
 Bernātu sala (13,9 ha)
 Liepu sala
 Ozolu sala
 Pizānu salas
 Upes sala
 Zemā sala

Atsauces

Ārējās saites 

Krāslavas novada ezeri
Skaistas pagasts
Kombuļu pagasts
Dridža ezers (dabas parks)

Dridža ezers  ir dabas parks Latgalē. Izvietojies Latgales augstienes dienvidu daļā, administratīvi ietilpst Krāslavas novada Krāslavas, Kombuļu un Skaistas pagastos. Ietver Drīdža ezeru un tā apkārtējo teritoriju ar Ota, Dubiņa, Sauleskalna, Solnas, Saules, Mazo Ožukna un Nameņa ezeriem. Dabas parks izveidots 1977. gadā, lai aizsargātu Latgales augstienes dienviddaļai raksturīgo ezeru un pauguraiņu ainavu. Baltijas dziļākais ezers (66,2 m), mezotrofs. Konstatētas daudzas Latvijā aizsargājamas augu un dzīvnieku sugas. Natura 2000 teritorija.

Atsauces 

Latvijas dabas parki
Natura 2000
Krāslavas novads
Gaiļezers

Gaiļezers ir ezers Rīgā, pilsētas austrumu daļā, Mežciema ziemeļu daļā, pie Hipokrāta un Gaiļezera ielām. Gultne dūņaina, krasti zemi. Eitrofs ezers ar aizaugušiem, dumbrainiem krastiem, ezerā daudz ūdensrožu un lēpju. Konstatētas 5 sugu zivis - līdakas, līņi, karūsas, vēdzeles, rotani.

Ezera apkārtnē atrodas Rīgas Austrumu klīniskā universitātes slimnīca.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv datu bāze

Rīgas ezeri
Dagdas ezers

Dagdas ezers ir ezers Krāslavas novada Asūnes pagastā. Ar ezeru robežojas arī Dagdas pilsēta un Dagdas un Svariņu pagasti.

Gultne smilšaina, granšaina, dūņaina. Krasti vietām stāvi. Agrāk ezers bija ievērojami dziļāks - 26 metri (1959). Ezeru piesārņojuši neattīrīties Dagdas notekūdeņi. Iztek Dagdas upīte, kas Asūnē kļūst par Asūnīcu. Konstatētas 7 sugu zivis.

11 salas, kopējā salu platība 12 ha.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv datu bāze

Krāslavas novada ezeri
Asūnes pagasts
Dagdas novada ezeri
Ojatu ezers

Ojatu ezers (arī Ojotnīku ezers) ir neliels ezers Krāslavas novada Konstantinovas pagastā.

Gultne mālaina, smilšaina, vietām līdz 2 m dziļas dūņas. Krasti stāvi rietumos, lēzeni austrumos. Ezera līmenis pazemināts pēc iztekas regulēšanas 1929.gadā. Konstatētas 4 sugu zivis.

1999.gadā ir izveidots dabas liegums "Ojatu ezers".

Atsauces

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv

Dagdas novada ezeri
Konstantinovas pagasts
Džirolamo Savonarola

Džirolamo Savonarola (, dzimis 1452. g. 21. septembrī Ferrārā, miris 1498. g. 23. maijā Florencē) bija itāliešu reformators, dominikāņu mūks, Florences līderis no 1494. gada līdz viņa sodīšanai ar nāvi 1498. gadā.

Dzīve 

1475. gadā Savonarola iestājās Boloņā dominikāņu ordenī, 1482.–87. gadā bija Florences Sv. Marka klosterī, tad — sludinātājs un biktstēvs dažādās Lombardijas pilsētās, 1490. gadā atkal Florencē, 1491. gadā kļuva par Sv. Marka klostera prioru. Pieprasīja radikālas klostera un sabiedrības reformas, liekot pamatā nabadzības ideālu. Vecās derības praviešu un Jāņa atklāsmes grāmatas ietekmēts, domāja, ka pār baznīcu un Itāliju jānāk pelnītam Dieva sodam, kuram sekos atjaunošana. Savonarola tāpēc pravietiski sludināja grēku nožēlošanu.

Florences līderis 

Francijas karali Šarlu VIII, kas 1494. gadā devās uzvaras gājienā uz Itāliju, Savonarola apsveica kā Dieva sūtni un nākamo pasaules valdnieku, un pēc Mediči padzīšanas no Florences ieveda tur demokrātisku konstitūciju ar teokrātisku virsotni: Jēzus Kristus – Florences karalis.

Konflikts ar pāvestu un nāve 

Pilsētā nodibinājās stingra tikumiskā kārtība, reliģiska sajūsma valdzināja plašas masas, kas 1497. un 1498. gada karnevālā aizrāvās līdz greznuma lietu un "nieku" sadedzināšanai uz sārta. Pieaugošā aristokrātijas opozīcija (vairākums siņorijā 1498. g. pavasarī), konflikts ar pāvestu Aleksandru VI (atšķirīga politika, 1495. g. sludināšanas aizliegums Savonarolam, 1497. g. ekskomunikācija, kam Savonarola nepadevās, apzinādamies sevi par Dieva sūtni un uzskatīdams Aleksandru par netikumīgu un necienīgu pāvestu) un mūku ordeņu, īpaši franciskāņu, skaudība vājināja Savonarolas stāvokli. Provocēta, tad izjaukta Dieva tiesa, kur Savonarolas ordeņa biedrs Dominiks gribēja uzņemties uguns tiesu par viņa sludinājumu patiesību, vēl paātrināja Savonarolas krišanu. Pūlis ieņēma Sv. Marka klosteri un sagūstīja Savonarolu ar 2 biedriem. Uz viltota spīdzināšanas protokola pamata Savonarolu un viņa biedrus sodīja ar pakāršanu un pēc tam sadedzināšanu uz sārta. Savonarola par katoļu baznīcas principiem un pamatiem un pilnā mērā atzina Akvīnas Toma filozofiju un teoloģiju.

Savonarolas darbi 

Darbi:
 Triumphus cruciis, Poesie (izd. 1847. g.),
 Compendium revelationum (izd. 1845. g.),
 Prediche e scritti (izd. 1930. g.),
 Lettere (izd. 1933. g.),
 Prediche (1933. g.).

Ārējās saites 
 

1452. gadā dzimušie
1498. gadā mirušie
Dominikāņi
Florence
Itālijas cilvēki
Ar nāvi sodītie cilvēki
Nierzas ezers

Nierzas ezers (arī Nirzas ezers, Nirza ezers) ir ezers Ludzas novada Nirzas pagastā. Ūdens līmenis pazemināts par 2 metriem 1933. gadā. Konstatētas 7 sugu zivis. Eitrofs, regulāri novēro ūdens ziedēšanu. Krastā atrodas viesu nams, atpūtas bāze.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv
Ieraksts LĢIA vietvārdu datubāzē

Ludzas novada ezeri
Nirzas pagasts
Čikāgā dzimušo uzskaitījums

Čikāgā dzimuši:

 Džiliana Andersone (Gillian Anderson, 1968) — aktrise
 Džeimss Beluši (James Belushi, 1954) — aktieris
 Džons Beluši (John Belushi, 1949—1982) — aktieris
 Pols Baterfīlds (Paul Butterfield, 1942—1987) — mūziķis
 Edgars Raiss Barouss (Edgar Rice Burroughs, 1875—1950) — rakstnieks
 Rods Blagojevičs (Rod Blagojevich, 1956) — politiķis
 Common (1972) — mūziķis
 Reimonds Čandlers (Raymond Chandler, 1888—1959) — rakstnieks
 Džeks Dedžonets (Jack DeJohnette, 1942) — mūziķis
 Mailss Deiviss (Miles Davis, 1926—1991) — mūziķis
 Šeins Deiviss (Shani Davis, 1982) — ātrslidotājs
 Volts Disnejs (Walt Disney, 1901—1966) — mākslinieks
 Džons Dospasoss (John Dos Passos, 1896—1970) — rakstnieks
 Kvinsijs Džonss (Quincy Jones, 1933) — mūziķis
 Džons Eškrofts (John Ashcroft, 1942) — politiķis
 Denniss Farina (Dennis Farina, 1944) — aktieris
 Betija Forda (Betty Ford, 1918) — pirmā lēdija
 Harisons Fords (Harrison Ford, 1942) — aktieris
 Bobs Foss (Bob Fosse, 1927—1987) — horeogrāfs
 Džons Veins Geisijs (John Wayne Gacy, 1942—1994) — slepkava
 Gerijs Gigakss (Gary Gygax, 1938) — spēļu autors
 Edvards Gorejs (Edward Gorey, 1925—2000) — rakstnieks
 Benijs Gudmens (Benny Goodman, 1909—1986) — mūziķis
 Hjū Hefners (Hugh Hefner, 1926) — izdevējs
 Džordžs Elerijs Heils (George Ellery Hale, 1868—1938) — astronoms
 Herbijs Henkoks (Herbie Hancock, 1940) — mūziķis
 Džeimss Iha (James Iha, 1968) — mūziķis
 Teodors Kačinskis (Theodore Kaczynski, 1942) — terorists
 Dens Kastellaneta (Dan Castellaneta, 1957) — aktieris
 Filips Kaufmans (Philip Kaufman, 1936) — kinorežisors
 R. Kelly (1967) — mūziķis
 Veslijs Klārks (Wesley Clark, 1944) — politiķis
 Maikls Klārks Dankans (Michael Clarke Duncan, 1957—2012) — aktieris
 Hilarija Klintone (Hillary Rodham Clinton, 1947) — politiķe
 Billijs Korgans (Billy Corgan, 1967) — mūziķis
 Maikls Kraitens (Michael Crichton, 1942) — rakstnieks
 Džīns Krupa (Gene Krupa, 1909—1973) — mūziķis
 Sems Kūks (Sam Cooke, 1931—1964) — mūziķis
 Dženija Makārtija (Jenny McCarthy, 1972) — modele
 Frānsisa Makdormanda (Frances McDormand, 1957) — aktrise
 Maikls Manns (Michael Mann, 1943) — kinorežisors
 Kērtiss Meifīlds (Curtis Mayfield, 1942—1999) — mūziķis
 Deivids Memets (David Mamet, 1947) — scenārists
 Lū Raulss (Lou Rawls, 1933—2006) — mūziķis
 Džons Reilijs (John C. Reilly, 1965) — aktieris
 Džeks Rūbijs (Jack Ruby, 1911—1967) — slepkava
 Pīters Setera (Peter Cetera, 1944) — mūziķis
 Glorija Svansone (Gloria Swanson, 1899—1983) — aktrise
 Viljams Šīrers (William Shirer, 1904—1993) — žurnālists
 Mr. T (1952) — aktieris
 Džeimss Tiptrī (James Tiptree, 1915—1987) — rakstnieks
 Aizejs Tomass (Isiah Thomas, 1961) — basketbolists
 Twista (1973) — mūziķis
 Dveins Veids (Dwyane Wade, 1982) — basketbolists
 Rekvela Velča (Raquel Welch, 1940) — aktrise
 Pīters Vencs (Peter Wentz, 1979) — mūziķis
 Tonijs Viljamss (Tony Williams, 1945—1997) — mūziķis
 Robins Viljamss (Robin Williams, 1951-2014) — aktieris
 Džeimss Votsons (James D. Watson, 1928) — molekulārbiologs
 Billijs Zeins (Billy Zane, 1966) — aktieris

Czikaga
Dzimuso uzskaitijums
Turku

Turku () jeb Obu () ir pilsēta Somijas dienvidrietumos pie Auras upes ietekas Baltijas jūrā. Somijas vēsturiskais centrs un Somijas lielhercogistes galvaspilsēta no 1809. līdz 1812. gadam, kad galvaspilsēta tika pārcelta uz Helsinkiem. Pilsēta ir viens no svarīgākajiem zviedru minoritātes centriem Somijā. Viena no svarīgākajām valsts ostām un tiek dēvēta par "Somijas vārtiem uz Rietumiem".

Viduslaikos Turku, kas toreiz biežāk dēvēta par Obu bija Somijas galvenā pilsēta un bīskapa rezidences vieta, bet kopš 17 gadsimta 60. gadiem arī zviedru ģenerālgubernatora rezidences vieta. 1640. gadā pilsētā tika nodibināta pirmā universitāte Somijā. Pirmās krievu okupācijas laikā (1742—1743) Turku rezidēja Somijas ģenerālgubernators bija Johans Baltazars fon Kampenhauzens. Pēc Somu kara (1808—1809), kad Somija tika iekļauta Krievijas impērijā, tās ķeizars Aleksandrs I nolēma Somijas galvaspilsētu pārcelt uz Helsinkiem.

Cilvēki 

 Johans Gadolins (Johan Gadolin, 1760—1852), ķīmiķis
 Mauno Koivisto (Mauno Koivisto, 1923—2017), politiķis
 Saku Koivu (Saku Koivu, 1974), hokejists
 Sampa Lajunens (Samppa Lajunen, 1979), divcīņnieks
 Antero Nītimeki (Antero Niittymäki, 1980), hokejists
 Pāvo Nurmi (Paavo Nurmi, 1897—1973), vieglatlēts
 Jarno Sārinens (Jarno Saarinen, 1945—1973), motobraucējs

Sports

Futbols 
 FC International Turku (futbola klubs).
 Turun Palloseura (TPS) (futbola klubs).
 „Veritas“ stadions (ietilpība: 9372)

Hokejs 
 TPS (hokeja komanda).

Atsauces 

Somijas pilsētas
Hanzas pilsētas
Bijušās galvaspilsētas
Čikāgas "Blackhawks"

Čikāgas "Blackhawks" () ir profesionāls ASV hokeja klubs, kas ir bāzēts Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Rietumu konferences Centrālajā divīzijā. Tas tika dibināts 1926. gadā kā Čikāgas "Black Hawks" un kopš dibināšanas brīža spēlē NHL.

Savas pastāvēšanas vēsturē "Blackhawks" ir sešas reizes uzvarējis NHL, četras reizes ir kļuvis par konferences uzvarētāju un 14 reizes — divīzijas čempionu. Mājas spēles komanda aizvada United Center hallē.

Sasniegumi 
 Stenlija kauss: 6
 1933–34, 1937–38, 1960–61, 2009–10, 2012-13, 2014-15

 Konferences čempioni: 4
 1991–92, 2009–10, 2012-13, 2014-15

 Divīzijas čempioni: 16
 1969–70, 1970–71, 1971–72, 1972–73, 1975–76, 1977–78, 1978–79, 1979–80, 1982–83, 1985–86, 1989–90, 1990–91, 1992–93, 2009–10, 2012-13, 2016-17

Spēlētāji 
Komandā savulaik spēlējuši tādi spēlētāji kā Stens Mikita, Fils Espozito, Bobijs Halls, Deniss Savārs, Braiens Smoļinskis, Glenns Hols, Tuomo Rūtu un Tonijs Espozito, kā arī vārtsargs Dominiks Hašeks.

Pašreizējais sastāvs 
Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 9. oktobrī.

Vārtsargi 
 32  Alekss Staloks
34  Petrs Mrāzeks

Aizsargi 
 4  Sets Džonss
 5  Konors Mērfijs (Kapteiņa palīgs)
 6  Džeiks Makeibs
 8  Džeks Džonsons
 72  Alekss Vlasiks
82  Keilebs Džonss

Uzbrucēji 
 8  Dominiks Kubalīks
 11  Teilors Radišs
 13  Makss Domi
 14  Boriss Katčuks
 16  Džudžars Haira
 19  Džonatans Tēvzs (Kapteinis)
23  Filips Kuraševs
24  Sems Lafertijs
52  Rīss Džonsons
58  Makenzijs Entvistls
 88  Patriks Keins (Kapteiņa palīgs)
 89  Andreass Atanasiu
 90  Tailers Džonsons

Komandas spēlētāju rekordi sezonā 
 Visvairāk gūto vārtu sezonā: Bobijs Halls, 58 (1968.-69.)
 Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Deniss Savārs, 87 (1981.-82. & 1987.-88.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā: Deniss Savārs, 131 (1987.-88.)
 Visvairāk soda minūšu sezonā: Maiks Peluso, 408 (1991.-92.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā, no aizsargiem: Dāgs Vilsons, 85 (1981.-82.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā, no debitantiem: Stīvs Lārmers, 90 (1982.-83.)
 Visvairāk trāpīto soda sitienu sezonā: Tonijs Espozito, 15 (1969.-70.)

Komandas iepriekšējie logo

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Hockey-Reference profils
Fomins & Kleins

Fomins & Kleins ir latviešu rokgrupa no Liepājas, ko 2002. gadā izveidoja dziedātājs Ivo Fomins un ģitārists Tomass Kleins.

Jau 1980. gados Fomins un Kleins kopā muzicēja grupās Saldās sejas un Neptūns, taču grupas izjuka, un abu mūziķu ceļi atkal krustojās 2002. gada sākumā. 2002. gadā Latvijas radiostacijās parādījās viņu dziesmas "Sniegs" un "Solījums", kurai arī tika uzņemts videoklips. Visplašāko ievērību duets izpelnījās 2003. gada februārī, kad Latvijas Eirovīzijas nacionālajā atlasē ar dziesmu "Muzikants" ieņēma 2. vietu, piekāpjoties vienīgi grupai F.L.Y. Gada sākumā tika izdots dueta debijas albums Muzikants, kas kļuva par vienu no visa gada pārdotākajiem albumiem Latvijā. Albums arī tika nominēts 2003. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kā labākais roka albums. Vēl no šī albuma radiostaciju topos nonāca dziesmas "Kur esi tu" un "Tālu prom".

2004. gada sākumā Fomins & Kleins atkal piedalījās Latvijas nacionālajā atlasē un šoreiz uzvarēja ar "Dziesmu par laimi". 2004. gada 15. maijā Stambulā duets startēja Eirovīzijas dziesmu konkursā, kļūstot par pirmajiem Latvijas pārstāvjiem, kas Eirovīzijas dziesmu konkursā dzied latviešu valodā. "Dziesma par laimi" gan neizkļuva no pusfināla, tajā ierindojoties 17. vietā. "Dziesma par laimi" tika izdota arī CD formātā, kurā tika iekļautas dziesmas versijas latviešu, igauņu, lietuviešu, poļu, krievu, ukraiņu, somu, nīderlandiešu un baltkrievu valodās.

2004. gadā klajā nāca otrais Fomina & Kleina albums "Dzimis Latvijā", kura populārākās dziesmas, neskaitot Eirovīzijas hitu, bija "Man vairs nav vienalga", "Aizejošās dienas" un tituldziesma "Dzimis Latvijā", kuras videoklipā piedalījās aktieris Eduards Pāvuls. Klips tika nominēts 2004. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kā labākais mūzikas video klips, bet īpašu uzmanību tas ieguva 2006. gadā pēc Eduarda Pāvula nāves. 2005. gadā radiostacijās labus panākumus guva dziesma "Uz neatgriešanos", taču tā arī bija pēdējā dueta dziesma. Ivo Fomins nolēma pievērsties solo karjerai, savukārt Tomass Kleins ar domubiedriem izveidoja grupu Cacao.

Diskogrāfija 

2000. gadu mūzikas grupas
Latvijas popgrupas
Latvijas rokgrupas
Latvijas poproka grupas
2004. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
Latvijas Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
Ūle Einars Bjērndalens

Ūle Einars Bjērndalens (; dzimis  Drammenā, Norvēģijā) ir bijušais norvēģu biatlonists, kas startējis arī augstākā līmeņa distanču slēpošanas sacensībās. Ū. E. Bjērndalens Pasaules kausa izcīņas posmos piedalījās 25 sezonas (1992—2018), ir piedalījies olimpiskajās spēlēs no 1994. gada Lillehammeres līdz 2014. gada Sočiem.

Ū. E. Bjērndalens ir visu laiku medaļām bagātākais biatlonists — viņš ir izcīnījis 8 olimpisko spēļu un 20 pasaules čempionāta zelta medaļas. 4 no savām olimpiskajām zelta medaļām viņš izcīnīja savās sekmīgākajās olimpiskajās spēlēs 2002. gadā Soltleiksitijā. Viņš ir medaļām bagātākais sportists ziemas olimpisko spēļu vēsturē (kopā 13 medaļas). Uzvarējis vairāk nekā 90 Pasaules kausa posmos un kļuvis par pirmo biatlonistu, kas uzvarējis Pasaules kausa posmā distanču slēpošanā. Pasaules kausa kopvērtējumā Ū. E. Bjerndālens ir uzvarējis sešas reizes.

Karjera 
Bērnībā Ū. E. Bjērndalens nodarbojies ar dažādiem sporta veidiem, līdz vecākā brāļa Dāga iespaidā pievērsies biatlonam. Viņa vecākais brālis Dāgs Bjērndalens arī ir bijis profesionāls biatlonists, kas pārstāvējis Norvēģijas izlasi un izcīnījis medaļu olimpiskajās spēlēs.

1992. gadā izcīnīja pirmo medaļu Pasaules junioru čempionātā. Nākamajā gadā debitēja Pasaules kausa izcīņā un gadu vēlāk pirmo reizi iekļuva trijniekā.

Izcīnot zelta medaļu stafetē un sudraba medaļu 20 km distancē savās piektajās olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā, Ū. E. Bjērndalens kļuva par otro medaļām bagātāko sportistu ziemas olimpisko spēļu vēsturē. Uzvarot jau pirmajā distancē — sprintā — 2014. gada Olimpiskajās spēlēs Sočos viņš ar iegūtām 12 olimpisko spēļu medaļām ar savu tautieti distanču slēpotāju Bjērnu Dēli dalīja pirmo vietu pēc medaļu skaita ziemas olimpiskajās spēlēs. Pēc uzvaras jauktajā stafetē ar Norvēģijas komandu viņš apsteidza B. Dēli medaļu skaita ziņā.

Privātā dzīve 
2006. gadā Ū. E. Bjērndalens apprecējās ar bijušo Itālijas biatlonisti Natalī Santēru-Bjērndalenu (savas profesionālās karjeras pēdējā sezonā viņa pārstāvēja Beļģiju). 2012. gadā tika paziņots par laulības šķiršanu. 2016. gadā apprecējies ar baltkrievu biatlonisti Darju Domračevu.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Atsauces

Ārējās saites 

  

 Olimpiskās kustības profils 

1974. gadā dzimušie
Norvēģijas biatlonisti
Norvēģijas distanču slēpotāji
Biatlonisti 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Norvēģijā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Svens Fišers

Svens Fišers (; dzimis  Šmalkaldenā, Vācijā) ir bijušais vācu biatlonists. Piedalījies četrās Olimpiskajās spēlēs (1994, 1998, 2002, 2006), tajās izcīnīja 4 zelta medaļas, no kurām 3 viņš izcīnīja stafetē. Viņš ir uzvarējis divreiz Pasaules kausa kopvērtējumā (1996.—1997., 1998.—1999.). 2007. gadā paziņoja par karjeras beigām.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Atsauces

Ārējās saites 

 IBU profils 
 Sports-Reference profils 

1971. gadā dzimušie
Vācijas biatlonisti
Biatlonisti 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Tīringenē dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Adisabeba

Adisabeba (, Āddīs Ābebā — ‘jaunais zieds’) vai Finfinne () ir Etiopijas lielākā pilsēta un galvaspilsēta. Tā atrodas valsts centrālajā daļā. Adisabeba ir priviliģētā pilsēta, kas ir pirmā līmeņa Etiopijas administratīvā iedalījuma vienība. No visām pusēm ieskauj Oromijas kiliks. Adisabeba ir arī Āfrikas Savienības un ANO Āfrikas ekonomiskās komisijas galvenās mītnes vieta.

2012. gadā Adisabebā dzīvoja 3,0 miljoni iedzīvotāju, galvenokārt amhari (48,2%), oromo (19,2%), guragi (17,5%) un tigraji (7,6%). Reliģija — kristieši (monofizīti) (82%), musulmaņi (12,7%).

Pilsētu 1886. gadā pēc sievas Taitu Betulas lūguma dibināja Etiopijas impērijas valdnieks Meneliks II. Otrajā Itālijas-Etiopijas karā 1936. gadā Adisabebu okupēja fašistiskās Itālijas karaspēks.  etiopieši ar Apvienotās Karalistes atbalstu atjaunoja imperatora varu.

Adisabeba atrodas 2355 m virs jūras līmeņa. Līdz ar to tā ir viena no visaugstāk esošajām valstu galvaspilsētām pasaulē.

Cilvēki 
Adisabebā dzimuši:

 Meserata Defara (Meseret Defar, 1983) — skrējēja;
 Vilfrēds Tezigers (Wilfred Thesiger, 1910—2003) — ceļotājs;
 Girma Volde-Giorgiss (Girma Wolde-Giorgis, 1924) — politiķis.

Atsauces

Ārējās saites 

Etiopijas pilsētas
Āfrikas galvaspilsētas
Franks Ulrihs

Franks Ulrihs (; dzimis  Trusetālē, Vācijā) ir bijušais vācu biatlonists, kurš pārstāvēja Austrumvāciju. Tagad viņš ir Vācijas biatlona izlases treneris. 4 reizes viņš ir uzvarējis pasaules kausa kopvērtējumā, to viņš izdarīja 1977/78, 1979/80, 1980/81 un 1981/82 gada sezonās. Pasaules čempionātos viņš kopā ir izcīnījis 9 zelta medaļas. Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (1976, 1980, 1984). 1976. gadā viņš izcīnīja 1 bronzas medaļu, 1980. gadā 1 zelta un 2 sudraba medaļas. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem biatlonistiem.

Ārējās saites 

 Sports-Reference profils 

1958. gadā dzimušie
Austrumvācijas biatlonisti
Biatlonisti 1976. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 1980. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 1984. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Tīringenē dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Abjada rags

Abjada rags (, Ra's al-Abyad) ir zemesrags Vidusjūras krastā, Tunisijā. Agrāk to uzskatīja par Āfrikas galējo ziemeļu punktu, bet faktiski galējais ziemeļu punkts ir Bensekas rags.

Āfrikas ģeogrāfija
Tunisijas ģeogrāfija
Ābols

Āboli ir sulīgi daudzsēklu augļi, kurus ievāc no ābelēm, īpaši no dārza ābeles. Veidojas no zieda ar apakšēju sēklotni, kas apaug ar kausveida ziedgultni un citām zieda daļām. Nogatavojoties diferencējas. Ābols veidojas no auglenīcas. Ābolā ir daudz ūdens, tāpēc tas pieskaitāms pie vienkāršiem sulīgiem augļiem. Daudzos ābolos ir vērtīgas barības vielas, tos izmanto uzturā. Tie satur vairāk nekā 50 vitamīnu, minerālvielu, aminoskābju un augļskābju.

Āboli ir augļi, kas jau kopš vissenākajiem laikiem ir ne tikai kā pārtikas produkts, bet arī kā mīlestības, un skaistuma simbols. Kristietībā ābols ir attēlots kā aizliegtais auglis, kuru Ieva ēda un deva arī Ādamam (tomēr Bībelē nav minēts, kas tas bija par augli).

Ābolu šķirnes 
Selekcionāri ir izveidojuši vairāk nekā 6500 ābolu šķirnes, no kurām aptuveni 50 ir ekonomiski nozīmīgas. Ābolu šķirnes tiek grupētas vasaras ābolos, rudens ābolos un ziemas ābolos.

Produkti no āboliem 
No āboliem tiek iegūti dažādi produkti, piemēram, ābolu sula un sidrs. Tiek izmantoti arī kulinārijā, lai, piemēram, pagatavotu ābolu pīrāgus, kosmētikas gatavošanā, telpu dekorēšanā, dziedniecībā un citās sfērās.

Ābolu raža 
2010. gadā visvairāk āboli tika novākti Ķīnā. Ķīnā tika novāktas aptuveni 33,3 miljoni tonnas ābolu, kas ir aptuveni 35% no visas kopējās ābolu ražas pasaulē. Nākamās lielākās valstis pēc novākto ābolu daudzuma ir Amerikas Savienotās Valstis (4,2 miljoni tonnas), Turcija (2,6 miljoni), Itālija (2,2 miljoni), Indija (2,2 miljoni) un Polija (1,9 miljoni).

Āboli uzsūc smaržas un garšas no apkārtējās vides, tāpēc tie pēc ražas novākšanas ir jāglabā atsevišķi no citām kultūrām, lai tie saglabātu smaržas un garšas īpašības.

Atsauces

Ārējās saites 

  Ābolu vēsture

 

de:Kulturapfel#Früchte
Mikronēzija (valsts)

Mikronēzijas Federatīvās Valstis (), parasti sauktas par Mikronēziju, ir federatīva valsts Klusā okeāna austrumos. Valsts aizņem lielāko daļu no Karolīnu salu arhipelāga, kā arī uz dienvidiem esošo Kapinamarani atolu. Lielākā daļa valsts iedzīvotāju ir mikronēzieši un polinēzieši. Tās galvaspilsēta ir Kolonja, valdības rezidence – Palikira. Kolonjā ir koncentrētas valsts galvenās ēkas, tādas kā banka, pasts, centrālā slimnīca, skola u.c. Valstij kaimiņos ir Palau uz rietumiem, Papua-Jaungvineja uz dienvidiem, Māršala salas uz ziemeļaustrumiem, Nauru uz austrumiem, Guama uz ziemeļiem. Valstī ir divas bankas, kuru filiāles sastopamas katra štata galvaspilsētā. Kādreiz valsti pārraudzīja ASV, bet tā noformēja konstitucionālu valdību 1979. gada 10. maijā, kļūstot par suverēnu valsti. Te ir sastopamas daudzas valodas. Biežāk lietotā un oficiālā valoda ir angļu, bet ir vēl citas: ponpejiešu, voleaiešu, japiešu, kosraeāņu, čukiešu, pingelapiešu, ngatiešu, satavaliešu, puluvatiešu, mortlokiešu, mokiliešu, kapingamarangiešu, ulitiešu un nukuoro. Mikronēzijā ir arī rakstnieki. Emelihters Kīlengs bija pirmais mikronēziešu rakstnieks.

Federatīvais iedalījums 
Federāciju sastādošās pavalstis ir:

Ārējās saites 

Okeānijas valstis
Mikronēzija
Mikronēzija (valsts)
Laspalmasa de Grankanārija

Laspalmasa de Grankanārija () ir pilsēta Spānijai piederošajās Kanāriju salās, Grankanārijas salas ziemeļaustrumos.

Pilsēta ir svarīga jūras osta un populārs kūrorts. Ostas rakstura dēļ pilsētas iedzīvotāju sastāvs ir visai kosmopolītisks. Amerikāņu klimatologs Vaitmors apgalvojis, ka pilsētas karstais tuksneša klimats ir patīkamākais pasaulē. Pazīstams ir Laspalmasas tradicionālais karnevāls.

Pilsētu 1478. gada 24. jūnijā dibinājis spānis Huans Rehons (Juan Rejón), pārvarot vietējo iedzīvotāju - guanču pretošanos. 1492. gadā šeit piestāja Kristofors Kolumbs, dodoties savā pirmajā ceļojumā uz Ameriku.

Cilvēki 
Laspalmasā dzimuši:

 Havjers Bardems (Javier Bardem, dzimis 1969. gadā) - aktieris
 Alfredo Krauss (Alfredo Kraus, 1927-1999) - operdziedātājs
 Huans Negrins (Juan Negrín, 1887-1956) - politiķis
 Benito Peress Galdoss (Benito Pérez Galdós, 1843-1920) - rakstnieks

Atsauces 

Kanāriju salu pilsētas
Riko Gross

Riko Gross (; dzimis  Šlemā, Vācijā) ir bijušais vācu biatlonists.

Savas karjeras laikā piedalījās 5 Olimpiskajās spēlēs (1992, 1994, 1998, 2002, 2006). 1992., 1994., 1998. un 2006. gada Olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja zelta medaļu stafetē, piedaloties Vācijas izlases sastāvā. 1992. un 1994. gada Olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja arī sudraba medaļu 10 kilometru sprintā, 2002. gada Olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja sudrabu stafetē un bronzu 12,5 kilometru iedzīšanā.

Pasaules čempionātā viņš ir izcīnījis vairākas medaļas. 10 kilometru sprintā viņš izcīnīja bronzu 1995. gadā, bet sudrabu 2003. un 2004. gadā. 1999., 2003. un 2004. gadā viņš izcīnīja zelta medaļu iedzīšanā. 20 kilometru distancē viņš uzvarēja 1997. gadā, izcīnīja sudrabu 1999. gadā, bet 2003. un 2005. gadā viņš izcīnīja bronzas medaļu.

Pasaules kausā 1997.—1998. gada sezonas kopvērtējumā viņš izcīnīja 2. vietu.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Ārējās saites 
   

1970. gadā dzimušie
Vācijas biatlonisti
Biatlonisti 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Saksijā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Ivo Fomins

Ivo Fomins (dzimis  Liepājā) ir latviešu rokmūziķis. Jau kopš 1980. gadiem darbojies vairākās Liepājas rokgrupās, taču kopš 2006. gada uzsācis solo karjeru. Viņa brālis Rodrigo Fomins arī ir Latvijā plaši pazīstams dziedātājs.

Muzikālo karjeru Ivo Fomins iesāka 1980. gados, kad pusaudža vecumā kopā ar Tomasu Kleinu, Zigfrīdu Muktupāvelu un Guntaru Raču izveidoja grupu Saldās sejas. Grupa nepastāvēja ilgu laiku, 18 gadu vecumā Fomins pievienojās grupai Neptūns. 1987. gadā Ivo un viņa brālis Rodrigo iesaistījās projektā Liepājas brāļi. 
1989. gadā viņš ieguva trešo vietu Jauno dziedātāju konkursā „Jūrmala”, 1990. un 1994. gadā rokfestivālā "Liepājas Dzintars" tika atzīts par labāko vokālistu.  1990. gadu pirmajā pusē Ivo Fomins spēlēja rokgrupās Libau un The Cucumbers, bet 1998. gadā kļuva par Fēliksa Ķiģeļa grupas Melnā Princese vadošo solistu.

2002. gadā Ivo kopā ar rokgrupas "Līvi" ģitāristu Tomasu Kleinu izveidoja duetu Fomins & Kleins. 2003. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālajā atlasē viņi ar dziesmu "Muzikants" ieņēma 2. vietu, savukārt 2004. gadā ar "Dziesmu par laimi" Latvijas atlasē uzvarēja un piedalījās lielajā Eirovīzijas konkursā, kurā gan neizkļuva no pusfināla. Duets kopā izdeva divus albumus: "Muzikants" (2003) un "Dzimis Latvijā" (2004).

2006. gadā beidzās sadarbība ar Kleinu, un Ivo Fomins uzsāka savu solokarjeru. Vasarā Latvijas radiostaciju apritēs nonāca viņa pirmā solo dziesma "Viņa raud", vēlāk tai sekoja dziesmas "Es vēlos būt līdzās" un "Pārāk daudz". 2006. gada novembrī tika izdots Ivo Fomina debijas solo albums "Palikt vienam". Kopumā ir izdevis četrus soloalbumus. 2015. gada novembrī izdod albumu Nekas jau nebeidzas.

Diskogrāfija 
Solokarjera
 "Palikt vienam" (2006)
 "Labākās dziesmas" (2008)
 "Mamma Man Pagājušajos Ziemassvētkos Uzdāvināja Ģitāru Un Es Sākumā Nezināju, Ko Ar To Iesākt, Bet Tad Iemācījos Pāris Labus Un Gruntīgus Hārdroka Akordus Un Tagad Jūs Varat Paklausīties, Kas No Tā Visa Sanācis…" (2008)
"Pulss" (2011)
"Nekas jau nebeidzas" (2015)
" Cilvēks"  (2021)

1968. gadā dzimušie
Liepājā dzimušie
Latviešu dziedātāji
Kreoliskās valodas

Kreoliskās valodas ir tādas valodas, kuras ir radušās vairāku dažādu valodu mijiedarbībā, tām sajaucoties un izveidojot atšķirīgu jaunu valodu. Daudzi vārdi no iepriekšējām valodām tiek pārņemti, tomēr veidojas atšķirīga izruna un gramatika.

Atsauces
Lozanna

Lozanna () ir pilsēta Šveices rietumos Ženēvas ezera ziemeļu krastā, valsts frančvalodīgajā daļā. Vo kantona centrs. Starptautiskās Olimpiskās komitejas mītnes vieta. Pilsēta atrodas vīna audzēšanas rajonā. Pilsēta pazīstama kā Morisa Bežāra baleta trupas atrašanās vieta.

Vēsture 

Par pilsētas dibinātājiem tiek uzskatīti romieši, kuri uzcēla militāro nometni sauktu Lousanna, tomēr jau agrāk šeit atradusies ķeltu apmetne. Viduslaikos to pārvaldīja Savojas hercogi un Lozannas bīskaps. No 1536. līdz 1798. gadam pilsēta bija Bernes īpašumā. 1803. gadā Lozanna kļuva par Vo kantona galvaspilsētu un iestājās Šveices konfederācijā. XX gs. vidū pilsētā ieplūda daudzi itāliešu imigranti.

Cilvēki 
Lozannā dzimuši:

 Johans Ludvigs Burkhards (Johann Ludwig Burckhardt, 1784—1817) — ceļotājs;
 Žans Paskāls Delamurāzs (Jean-Pascal Delamuraz, 1936—1998) — politiķis;
 Šarls Ditvā (Charles Dutoit, 1936) — diriģents;
 Aleho Karpentjers (Alejo Carpentier, 1904—1980) — rakstnieks;
 Benžamēns Konstāns (Benjamin Constant, 1767—1830) — rakstnieks;
 Šarls Ferdināns Ramī (Charles Ferdinand Ramuz, 1878—1947) — rakstnieks;
 Ubola Ratana (ทูลกระหม่อมหญิง อุบลรัตน์ฯ/Ubol Ratana, 1951) — princese;
 Stefans Šapuizā (Stéphane Chapuisat, 1969) — futbolists.
 Stens Vavrinka (Stan Wawrinka, 1985) — tenisists

Atsauces

Skatīt arī 
 Olimpiskais muzejs

Šveices pilsētas
Vārtsargs (futbols)

Vārtsargs futbolā ir spēlētājs, kura uzdevums ir tiešā veidā neļaut pretinieku spēlētājiem gūt vārtus. Šīs pozīcijas spēlētājam ir vairākas priekšrocības spēles laikā - soda laukuma robežās vārtsargs var bumbas kontrolei izmantot jebkuru ķermeņa daļu, vārtsarga laukuma robežās vārtsargam nedrīkst traucēt cīņā par bumbu. Ja vārtsargs ir spiests pamest laukumu savainojuma vai noraidījuma dēļ, viņa vietu vārtos ir jāieņem kādam citam spēlētājam, pat ja ir veiktas visas spēlētāju maiņas.

Vārtsargam ir jāvalkā no laukuma spēlētājiem atšķirīgas krāsas krekls, lai atvieglotu tiesnešu darbu. Bieži vārtsargi izmanto speciālus cimdus, lai labāk spētu tvert bumbu.

Vārtsarga pozīcija ļauj pārredzēt visu laukumu, tāpēc viņa pienākumos ietilpst aizsardzības organizācija.

Ievērojami vārtsargi

IFFHS Gadsimta vārtsargi 
Pēc IFFHS veiktās aptaujas šie tika atzīti par 20. gadsimta 20 labākajiem vārtsargiem.

  Ļevs Jašins
  Gordons Benkss
  Dino Dzofs
  Zeps Maiers
  Rikardo Zamora
  Hosē Luiss Čilaverts
  Peters Šmeihels
  Pīters Šiltons
  Františeks Planička
  Amadeo Karrizo
  Gilmars duš Santušs Nevess
  Ladislao Mazurkevičs
  Pats Dženningss
  Ubaldo Fillols
  Antonio Karbahals
  Žans Marī Pfafs
  Rinats Dasajevs
  Dzjula Grošičs
  Tomass Ravelli
  Valters Zenga

Atsauces 

Futbola spēlētāju pozīcijas

da:Fodboldpositioner#Målmand
de:Torwart#Torwarte im Fußball
Aizsargs (futbols)

Aizsargs futbolā ir spēlētājs, kura uzdevums ir neļauj pretinieka spēlētājiem veidot uzbrukumus un apdraudēt savus vārtus. Spēles laikā aizsargu atrašanās pozīcija parasti ir starp savas komandas vārtsargu un pussargiem.

Centra aizsargs 
Centra aizsargs ( jeb centre half, jeb central defender, jeb stopper), kā norāda nosaukums, spēlē netālu no laukuma centrālās ass. Galvenais mērķis ir saglabāt savus vārtus drošībā un neļaut uzbrucējiem, parasti centra uzbrucējiem, nokļūt sitiena pozīcijā. Laukuma centrs ir ļoti nozīmīga zona; papildus centra uzbrucējiem šeit, viņiem palīgā, var atnākt malējie uzbrucēji vai pussargi. Mūsdienu futbolā komandas spēlē ar diviem, retāk ar trīs centra aizsargiem, starp kuriem ir svarīga savstarpējā saprašanās.

Ir divas galvenās aizsardzības stratēģijas: zonas aizsardzība, kad katrs no aizsargiem seko noteiktai laukuma zonai, un personālā, kad katrs aizsargs sedz uzbrucēju, kuru treneris viņam norādījis.

Parasti centra aizsargi ir fiziski spēcīgi, gari spēlētāji ar izcilu māku spēlēt ar galvu un atņemt bumbu. Vājajos klubos viņiem ir tikai aizsardzības funkcija. Tomēr nopietnam klubam ir ļoti svarīgi, lai šajā pozīcijā būtu kompetents spēlētājs, spējīgs redzēt laukumu, spējīgs atdot labu piespēli, kura var uzreiz pārnest spēli no aizsardzības uzbrukumā.

Bieži vien stūra un brīvsitienu laikā centra aizsargi dodas uz pretinieku soda laukumu, jo viņu māka spēlēt ar galvu un garais augums bieži ļauj gūt vārtus.

Šāda tipa pazīstamākie aizsargi ir Bobijs Mūrs, Paolo Maldīni, Fabio Kannavaro.

Malējais aizsargs 
Malējie aizsargi darbojas pa labi un pa kreisi no centra aizsarga (-iem), atrodoties gandrīz pie laukuma sānu līnijas. Spēlējot ar 4 aizsargiem, tie savā flangā epizodiski pieslēdzas uzbrukumam. Mūsdienās tie spēlē nedaudz priekšā centrālajiem aizsargiem un apvieno malējā aizsarga un pussarga lomu, kuru angļu terminoloģijā sauc par wingback ( no  — spārns, pretstatā  — aizmugure).

Viņu pieslēgšanās uzbrukumam, ļauj izmantot visu lauka platumu, "izstiepjot" pretinieka aizsardzību. Tos bieži izmanto, lai izlauztos pa flangu, kam seko piespēle soda laukumā.

Šīs pozīcijas svarīgas īpašības ir ātrums un izturība.

Starp šāda veida aizstāvjiem ir zināmi Kafu, Roberto Karloss, Havjers Dzaneti, Džanluka Dzambrota.

Brīvais aizsargs 
Brīvais aizsargs jeb libero ( — brīvs) ir centra aizsarga variants, kura galvenais uzdevums ir bumbas atņemšana un atsišana, tiklīdz uzbrucējs ar to tuvojas vārtiem. Kā izriet no nosaukuma — brīvais aizsargs, šīs pozīcijas futbolistam nav noteiktas vietas laukumā un sedzamā spēlētāja. Parasti brīvie aizsargi atrodas citu aizsargu aizmugurē. Viņi veic tīri aizsardzības funkcijas un spēlē uz bumbas atsišanu. Šajā pozīcijā ir ierasts izmantot futbolistus ar lielisku laukuma redzējumu un izkoptu priekšnojautu, jo, ja libero nevar izlabot partnera kļūdu, tad uzbrucēja priekšā paliek tikai vārtsargs.

Starp šāda veida aizstāvjiem ir zināmi Francs Bekenbauers, Franko Barezi.

Atsauces 

Futbola spēlētāju pozīcijas
Uzbrucējs (futbols)

Uzbrucējs () futbolā ir spēlētājs, kura tiešais uzdevums ir gūt vārtus, kuri atnestu komandai uzvaru.

Futbola spēlētāju pozīcijas

da:Fodboldpositioner#Angriber
Pussargs (futbols)

Pussargs futbolā ir spēlētājs, kuram nākas strādāt gan aizsardzībā, gan veidot uzbrukumus. Tieši no pussargu piespēlēm ir atkarīgs, vai uzbrucējiem būs momenti gūt vārtus. Arī aizsardzībā aizsargiem ir vieglāk spēlēt, ja jau pašā uzbrukuma sākumā pussargs neļauj uzbrukt pretinieku komandai.

Futbola spēlētāju pozīcijas
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais deju mūzikas, hip hop vai r'n'b albums

Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais deju mūzikas, hip hop vai r'n'b albums bija viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko vienu vienīgu reizi 2007. gadā pasniedza par labāko deju mūzikas, hip hop vai r'n'b albumu aizvadītajā gadā Latvijā. Balva pirmoreiz tika pasniegta 2006. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā. Līdz tam pastāvēja atsevišķas nominācijas: labākais deju mūzikas albums un labākais hip hop albums. 2007. gadā balva šajā nominācijā netika pasniegta, jo bija pieteicies nepietiekams pretendentu skaits. 2008. gadā labākajam deju mūzikas albumam atkal tika izveidota atsevišķa nominācija, bet žanros hip hop un r'n'b nomināciju nebija. 2009. gadā nomināciju skaitā atgriezās labākā hip hop albuma nominācija.

Balvas ieguvēji

Skatīt arī 
 Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
 Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā deju mūzikas, hip hop vai r'n'b dziesma
 Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais deju mūzikas albums
 Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais hip hop albums

Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva
Siņdzjana

Siņdzjana (, Xīnjiāng) vai Šindžana (, Shinjang), pilns nosaukums — Siņdzjanas Uiguru autonomais reģions (, Xīnjiāng Wéiwú'ěr Zìzhìqū; , Shinjang Uyghur Aptonom Rayoni), ir viena no Ķīnas Tautas Republikas piecām nacionālajām mazākumtautību pirmās pakāpes administratīvajām vienībām. Tā ir plaša, reti apdzīvota teritorija, kas aizņem aptuveni sesto daļu Ķīnas valsts ziemeļrietumos. Siņdzjana robežojas ar Tibetas autonomo reģionu dienvidos, Cjinhai un Gaņsu provincēm dienvidaustrumos, Mongoliju ziemeļaustrumos, Krievijas Federāciju ziemeļos, Kazahstānu, Kirgizstānu, Tadžikistānu un Afganistānu rietumos, Pakistānu un Indiju dienvidrietumos. Reģiona galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Urumči.

21. gadsimta otrajā dekādē Ķīnas Tautas Republikas valdība Ķīnas komunistiskās partijas vadībā ir ieviesusi stingru sabiedrības kontroli, kas kulminējusies ar lielas reģiona iedzīvotāju daļas ieslodzīšanu pāraudzināšanas nometnēs. Šo tendenci aktīvi kritizē cilvēktiesību aizstāvji, apsūdzot Ķīnas valdību genocīdā.

Administratīvais iedalījums 
Siņdzjana administratīvi iedalīta 14 prefektūras līmeņa administratīvi teritoriālajās vienībās: divas prefektūras līmeņa pilsētas (reģiona centrs Urumči un Karamaja), septiņas prefektūras un piecas autonomās prefektūras, tajā skaitā Iles Kazahu autonomā prefektūra, kurai pakļautas divas no septiņām prefektūrām. Prefektūras līmeņa vienības tālāk iedalītas 11 rajonos, 22 apriņķa līmeņa pilsētās, 62 apriņķos un sešos autonomajos apriņķos. Septiņas no apriņķa līmeņa pilsētām nepieder ne pie vienas no prefektūras līmeņa administratīvajām vienībām un tās faktiski pārvalda saimnieciski militāra organizācija Siņdzjanas Rūpniecības un būvniecības korpuss.

Demogrāfija 
Siņdzjanas pamatiedzīvotāji ir uiguri un province tiek uzskatīta par Ķīnas tirdzniecības un energotirgus logu uz Vidusāziju. Reģionā ir arī bagātas gāzes un derīgo izrakteņu atradnes un auglīgas lauksaimniecības zemes.

Gandrīz puse no Siņdzjanas reģiona 20 miljonus lielā iedzīvotāju kopskaita joprojām ir uiguri, tomēr reģionā tiek iepludināts aizvien lielāks etnisko ķīniešu skaits. Ja 1949.gadā ķīniešu īpatsvars Siņdzjanā bija seši procenti, tad šobrīd tas jau pārsniedzis 40%. Lielākā daļa uiguru ir musulmaņi un rakstībā viņi izmanto arābu alfabētu. Reģiona ietvaros izveidotas vairākas otrās un trešās pakāpes nacionālās autonomijas kazahiem, kirgīziem, mongoļiem, huejiem, pamiriešiem un citām mazākumtautībām.

Siņdzjanā pagājušā gadsimta trīsdesmitajos un četrdesmitajos gados neilgus laika posmus pastāvēja uiguru valsts, kas pazīstama kā Austrumturkestānas Republika. Taču 1949.gadā tā tika varmācīgi iekļauta komunistiskās Ķīnas sastāvā.

Uiguri apsūdz Pekinu centienos iznīdēt viņu savdabīgo kultūru, un pēdējā laikā provincē arvien biežāk uzliesmo vardarbīgi incidenti, kuros Ķīnas varasiestādes vaino uiguru separātistus un islāmistus.

Tautības

Atsauces

Ārējās saites 

Ķīnas autonomie reģioni
Uiguri
Monty Python

Monty Python bija britu humora trupa, kuras sastāvā ietilpa Greiems Čepmens, Ēriks Aidls, Terijs Giljams, Terijs Džonss, Džons Klīzs un Maikls Peilins. No 1969. līdz 1974. gadam viņu humora šovu (to "izdomāja, uzrakstīja un izpildīja" G. Čepmens, Ē. Aidls, T. Giljams, T. Džonss, D. Klīzs un M. Peilins) varēja vērot BBC kanālā. Viņi ir arī uzņēmuši vairākas filmas, no kurām pazīstamākās ir "Montijs Paitons un Svētais Grāls" (1975), "Braiena dzīve" (1979) un The Meaning of Life (1983).

2001. gadā Monty Python trupa saņēma Eiropas Kino balvu par mūža ieguldījumu.

Šīs humora trupas ietekme uz komēdijām bieži tiek salīdzināta ar bītlu ietekmi uz mūziku. Viens no bītliem — Džordžs Herisons bija ļoti liels "pitonu" fans un viens no viņu draugiem. Viņam, tāpat kā bijušajam grupasbiedram Lenonam arī ļoti patika grupa The Rutles, kuras izveidošanā piedalījās gan SNL, gan Ēriks Aidls no Monty Python, un kura parodēja bītlus.

Aizguvumi no Monty Python 
Par godu "pitoniem" ir nosaukta programmēšanas valoda Python. Valodā ir ietvertas arī atsauces uz Monty Python. 2001. gadā joku dienā (1. aprīlī) tās izveidotājs Gvido van Rossums paziņoja, ka Python un Perl tiks apvienoti, un tiks izveidota jauna valoda — Parrot (atsaucoties uz viņu skeču Dead Parrot).

Vēl viens Monty Python ietekmes uz populāro kultūru rezultāts ir angļu valodas vārds spam — interneta mēstuļu apzīmējums, kas radies no Monty Python skeča, kurā ēstuvē ikvienam ēdienam klāt ir pievienots spams — konservēta gaļa.

Sirreālu humoru, kādu izmantoja arī šī humora trupa tagad ļoti bieži sauc par "pitonīgu". Šo vārdu nedrīkst izmantot jebkādam sirreālam humoram.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa
 Monty Python YouTube

Monty Python
Eiropas Kino balvas ieguvēji
Andrē Lange

Andrē Lange (; dzimis  Ilmenavā, VDR) ir bijušais vācu bobslejists-pilots, kurš piedalījies 2002., 2006. un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, kopā izcīnot četras zelta un vienu sudraba medaļas. Visos olimpiskajos panākumos viņa stūmējs ir bijis Kevins Kuske.

Bobslejista karjeru uzsācis 1993. gadā un beidzis pēc 2010. gada Vankūveras Olimpiskajām spēlēm, kurās viņam tika uzticēts Vācijas delegācijas karognesēja pienākums olimpiādes atklāšanas ceremonijā. A. Lange savas karjeras laikā kaut reizi ir uzvarējis visās Olimpisko spēļu, Pasaules čempionātu un Pasaules kausa izcīņas disciplīnās. Visbiežāk, piecas reizes, viņš ir kļuvis par Pasaules čempionu četrinieku ieskaitē.

Labākie rezultāti 
Saīsinājumi: OS — Olimpiskās spēles, PČ — Pasaules čempionāts, PK — Pasaules kauss, V. — Vieta.

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Vācijas bobslejisti
Bobslejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Bobslejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Bobslejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Tīringenē dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki bobslejā
Olimpiskie sudraba medaļnieki bobslejā
2004. gada F1 sezona

2004. gada F1 sezona bija 55. F1 sezona. Tā sākās  un beidzās .

Ferrari šajā sezonā dominēja, savukārt Williams un McLaren nebija tik konkurētspējīgi kā iepriekš. Renault un BAR kopvērtējumā bija augstāk nekā iepriekš. Tajā vairs nepiedalījās veterāni Haincs Haralds Frencens un Joss Verstapens. Komandas palika tādas pašas kā 2003. gadā. Šajā sezonā bija arī divas jaunas trases: Sahira un Šanhaja.

Komandas un piloti

Kopvērtējumi un rezultāti

Sacīkstes

Pilotu kopvērtējums 

† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.

Komandu kopvērtējums 

2004. gads sportā
Formula 1 sezonas