joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jāks Joala

Jāks Joala (1950. gada 26. jūnijs—2014. gada 25. septembris) bija igauņu dziedātājs, mūziķis un divu grupu — Kristallid un Virmalised dalībnieks. Viņš sāka kā flautists, vēlāk pievienoja dziedāšanu un basģitāru.

Biogrāfija

Agrīnā dzīve 
Jāks Joala ir dzimis Viljandi, Igaunijā un uzaudzis Tallinā. Viņa māte Helgi Ridamē bija mūzikas skolotāja dažādās Tallinas skolās. Viņa tēvs bija Arno Joala bija mūziķis un vēlāk arī pazīstams dziednieks. Kad Jākam palika septiņi gadi, viņš sāka apmeklēt klavierspēles un pusaudža gados arī flautas spēles nodarbības.

Karjera 
Vairāki mūzikas vēsturnieki Joalu uzskata par mūzikas leģendu.

Savu muzikālo karjeru viņš sāka 1966. gadā bītgrupā Kristallid (latviešu: Kristāli) kā flautists, pēc tam kā dziedātājs un basists. 1968. gadā viņš bija basģitārists un solists populārajā grupā Virmalised (latviešu: Ziemeļblāzma). Kopā ar Virmalised viņš dziedāja vairākas Toivo Kurmeta dziesmas: Ainult sul (Tikai tev ir), Ma ei tea, miks (Es nezinu, kāpēc), Naer (Smiekli), Taas on päev (Vēlreiz diena) un Üksinda (Viens pats). Joala iepazīstināja igauņu un padomju publiku ar rietumu rokmūziku, dziedot savā dzimtajā valodā.

1980. gados viņš izpelnījās iesauku Kremļa lakstīgala, jo bieži koncertēja un ierakstīja Krievijā, un liela daļa viņa repertuāra, kas sastāvēja no tādu izcilu komponistu kā Raimonda Paula, Dāvida Tuhmanova un Aleksandra Zacepina dziesmām, tolaik tika dziedāta krievu valoda.

Joalas grupas biedrs Pāps Kelars stāstīja, ka galu galā Joalam apnika uzstāties, sakot, ka uzstāšanos pieprasījusi padomju izklaides aģentūra Goskocsert. Kelars norādīja, ka Joalam nebija lielas izvēles, uzstāties vai nē.

Vēlākā karjera 
Deviņdesmitajos gados Joalas kā dziedātāja pazīstamākie projekti bija kopā ar Kollane Allveelaev G (latviešu: Dzeltenā zemūdene G). Grupas sastāvā bija Ivo Linna, Karls Madiss, Mēlis Punders un citi. 1990. gadu vidū viņš uzstājās kopīgos koncertos ar Ivo Linnu un Tenisu Megi. Koncerttūrei neformāli tika dota iesauka Trīs tenoru tūre. Pēc 1990. gadiem Joala veltīja savu laiku mācīšanai, producēšanai un TV/radio raidījumu vadīšanai. Savas dzīves pēdējos desmit gados viņš dzīvoja noslēgtu dzīvi.

Nāve 
Viņš nomira 2014. gada 25. septembrī. Viņš tika apbedīts Tallinas Meža kapos.

Piemiņa 
2020. gada decembrī pēc bezpeļņas organizācijas "Meie Viljandi" ierosinājuma viņa dzimtajā pilsētā Viljandi tika uzstādīts piemineklis, ko veidojis tēlnieks Mati Karmins. Tas izpelnījās neviennozīmīgu sabiedrības attieksmi un viņa atraitnes kritiku, tāpēc 2022. gada jūlijā tika noņemts un nodots Igaunijas Nacionālā muzeja krātuvē Tartu.

Atzinības 
 Igaunijas PSR Nopelniem bagātais mākslinieks (1980)

Atsauces

Ārējās saites 

 Igauņu komiķis Hendriks Normans savā komēdijas šovā parodē Jāku Joalu (Video)

1950. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Igauņu mūziķi
PSRS mūziķi
Vilfreds Buma

Vilfreds Buma (, dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeras lielāko daļu pavadījis Nīderlandes komandā PSV Eindhoven, kur 13 sezonu laikā izcīnījis četrus Eredivisie čempionu titulus un trīs Nīderlandes kausus. Pārstāvējis arī Anglijas Premjerlīgas komandu Aston Villa.

Nīderlandes futbola izlases sastāvā piedalījies 2004., 2008. un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
PSV Eindhoven

 Eredivisie: 2000, 2001, 2003, 2005
 Nīderlandes kauss: 1996, 2005, 2012
 Johan Cruijff Schaal: 2000, 2001, 2003, 2012

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
PSV Eindhoven spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ziemeļbrabantē dzimušie
Kristians Poulsens

Kristians Poulsens (, dzimis ) ir Dānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Poulsens ir Dānijas futbola izlases trenera asistents.

Savas karjeras laikā ar København uzvarējis Dānijas Superlīgā, ar Schalke 04 ieguvis Vācijas līgas kausu, ar Sevilla Spānijas Karaļa kausu, UEFA kausu un UEFA Superkausu, bet ar Ajax komandu divas reizes kļuvis par Eredivisie uzvarētāju. Spēlējis arī Itālijas A sērijas komandā Juventus, Anglijas Premjerlīgas komandā Liverpool un Francijas 1. līgas komandā Evian.

Dānijas futbola izlases sastāvā no 2001. līdz 2012. gadam aizvadījis 92 mačus un guvis 6 vārtus. Pārstāvējis izlasi 2002. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2004. un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
København

 Dānijas Superlīga: 2000–01
 Dānijas kauss: 2014–15

Schalke 04

 Vācijas Līgas kauss: 2005
 UEFA Intertoto kauss: 2004

Sevilla

 Spānijas Karaļa kauss: 2006–07
 Spānijas Superkauss: 2007
 UEFA kauss: 2006–07
 UEFA Superkauss: 2006

Ajax

 Eredivisie: 2012–13, 2013–14
 Johan Cruijff Schaal: 2013

Individuālie sasniegumi

 Dānijas gada labākais jaunais spēlētājs: 2001
 Dānijas gada futbolists: 2005, 2006

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Dānijas futbolisti
Dānijas izlases futbolisti
Dānijas futbola treneri
Gelzenkirhenes "Schalke 04" spēlētāji
Sevilla FC spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Trešais pasaules karš

Trešais pasaules karš ir nosacīts apzīmējums globālam militāram konfliktam, kas pēc mēroga būtu salīdzināms ar Pirmo un Otro pasaules karu.
Vairums Trešā pasaules kara iespējamo scenāriju paredz konfrontāciju starp Krievijas Federācijas bruņotajiem spēkiem un NATO valstu bruņotajiem spēkiem. 
Kā potenciālo Trešā pasaules kara iemeslu min Krievijas Federācijas valdības mēģinājumu atjaunot Padomju Savienības teritoriālās robežas vai globālu enerģijas krīzi un citas starpvalstu ekonomiskās problēmas.

Vēsture 
Aukstā kara laikā bija vairāki viltus brīdināšanas sistēmu trauksmes gadījumi par kodoluzbrukumu, un tikai padomju un amerikāņu militāro ekspertu veselais saprāts un atbildīgo cilvēku miermīlīgais noskaņojums novērsa kodolkara sākšanos.
Līdz 1980. gadiem uzkrātie atomu ieroču krājumi bija pietiekami, lai pilnībā iznīcinātu cilvēci. Pat tad, ja kāda no konflikta pusēm izcīnītu formālu uzvaru, tās cilvēku, infrastruktūras un ekonomiskie zaudējumi var izrādīties tik lieli, ka šāda Pirra uzvara nespēs tos kompensēt.

Atsauces 

Kari
Asinspirts

"Asinspirts" () ir 2011. gada melnās komēdijas filma, kuras režisors ir Romans Polaņskis, bet scenārija autori Polaņskis un franču dramaturģe Jasmina Reza. Filmā galvenās lomas atveido Džodija Fostere, Keita Vinsleta, Kristofs Valcs un Džons Reilijs. Filma ir balstīta uz Rezas Tony balvas ieguvušās 2006. gada lugas Le Dieu du carnage.

Pēc tam, kad 11 gadus vecais skolnieks pēc strīda iesita savam klasesbiedram pa seju ar nūju, upura vecāki uzaicina otra bērna vecākus uz viņu dzīvokli, lai civilizēti risinātu incidentu.

"Asinspirts" pirmizrāde notika  Venēcijas kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta lauvas balvu. Filma saņēma pozitīvas atsauksmes, kritiķi atzinīgi novērtēja Fosteres un Vinsletas sniegumu un Polaņska režiju. Gan Fostere, gan Vinsleta tika nominēta Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā aktrise mūziklā vai kinokomēdijā".

Atsauces

Ārējās saites 

2011. gada filmas
Francijas filmas
Vācijas filmas
Polijas filmas
Spānijas filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Romana Polaņska filmas
Larss Jakobsens

Larss Kristians Jakobsens (, dzimis ) ir Dānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Jakobsens ir Dānijas kluba HB Køge trenera asistents.

Savas karjeras laikā spēlējis Dānijā, Vācijā, Anglijā un Francijā. Ar København komandu izcīnījis četrus Dānijas Superlīgas čempionu titulus.

Dānijas futbola izlases sastāvā no 2006. līdz 2015. gadam aizvadījis 81 maču un guvis 1 vārtus. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Odense

 Dānijas 1. divīzija: 1998–99
 Dānijas kauss: 2001–02

Hamburger SV

 Vācijas Līgas kauss: 2003

København

 Dānijas Superlīga: 2003–04, 2005–06, 2006–07, 2012–13
 Dānijas kauss: 2011–12

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Dānijas futbolisti
Dānijas izlases futbolisti
Hamburger SV spēlētāji
1. FC Nürnberg spēlētāji
Everton F.C. spēlētāji
Blackburn Rovers F.C. spēlētāji
West Ham United F.C. spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Tarvagataja nacionālais parks

Tarvagataja nacionālais parks () ir 2000. gadā izveidots nacionālais parks Mongolijas rietumu daļā, uz ziemeļaustrumiem no Uļastajas pilsētas.

Nacionālais parks, kas stiepjas dienvidrietumu — ziemeļaustrumu virzienā apmēram 100 kilometrus garumā, atrodas nomaļā vietā un iever sevī daļu no Tarvagaja kalnu grēdas. Kalnu grēda veido robežu starp pustuksneša stepi dienvidos un skujkoku mežiem ziemeļos. 2002. gadā ievērojama parka daļa cieta ugunsgrēkā — izdega apmēram 800 km2 meža.

Ārējās saites 
 
 

Mongolijas nacionālie parki
Geno Petriašvili

Geno Petriašvili (; dzimis ) bija gruzīnu brīvā stila cīkstonis, trīskārtējs pasaules čempions, divkārtējs Eiropas čempions, Pasaules un Eiropas čempionātu, Olimpisko un Eiropas spēļu medaļnieks.

Biogrāfija 
Geno Petriašvili dzimis 1994. gadā Gori pilsētā.

2013. gadā viņš izcīnīja bronzas medaļas Pasaules un Eiropas čempionātos. Pasaules čempionātā viņš pusfinālā zaudēja Krievijas pārstāvim Hadžimuratam Gacalovam, bet cīņā par bronzu pieveica Ķīnas cīkstoni Denu Dživei. Savukārt Eiropas čempionāta pusfinālā zaudēja osetīnu izcelsmes Ukrainas cīkstonim Alenam Zasejevam, bet bronzas cīņā uzvarēja Vācijas pārstāvi Ņikitu Matjuhinu.
 
2015. gadā viņš kļuva par Eiropas spēļu un pasaules čempionāta bronzas medaļnieku. Eiropas spēlēs viņš pusfinālā zaudēja Baltkrievijas pārstāvim Aleksejam Šemarovam, bet cīņā par bronzu pieveica Armēnijas pārstāvi Levanu Berianidze. Savukārt Pasaules čempionātā pusfinālā zaudēja Azerbaidžānas pārstāvim Džamaladinam Magomedovam, bet cīņā par bronzu pieveica Mongolijas cīkstoni Žargalsaihanu Čulūnbatu.

2016. gadā Petriašvili, finālā uzvarot poli Robertu Baranu, kļuva par Eiropas čempionu. 2016. gada Riodežaneiro olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja bronzas medaļu. 2017. gadā viņš Parīzē kļuva par pasaules čempionu. 2018. gada pasaules čempionātā Budapeštā Geno izdevās izcīnīt pasaules čempiona titulu otro gadu pēc kārtas, finālcīņā uzveicot Ķīnas cīkstoni Denu Dživei.

2019. gadā Eiropas čempionātā Bukarestē Geno izcīnīja sudraba medaļu, zaudējot Turcijas čempionam Taham Akgilam.

2019. gada pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā Kazahstānā līdz 125 kg svara kategorijā Geno izcīnīja zelta medaļu un saņēma olimpisko licenci nacionālajai olimpiskai komitejai vīriešu brīvās cīņas svara kategorijā 125 kg.

2020. gada februārī Itālijas galvaspilsētā notikušajā kontinenta čempionātā svara kategorijā līdz 125 kg cīņā par čempiona titulu uzvarēja sportistu no Polijas Robertu Baranu un izcīnīja Eiropas čempionāta zelta medaļu.

2020. gada vasaras olimpiādē Petriašvili ieguva sudraba medaļu.

2021. gada pasaules čempionātā, kas notika Oslo, viņš kļuva par pasaules čempionāta sudraba medaļnieku svara kategorijā līdz 125 kg. Finālā viņš piekāpās Irānas cīkstonim Amiram Hoseinam Zarem.

Arī 2022. gada Eiropas čempionātā Budapeštā Petriašvili izcīnīja sudraba medaļu, šoreiz finālā viņš zaudēja turkam Taham Agilam.

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Gruzijā dzimušie
Gruzijas cīkstoņi
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Pasaules čempioni brīvajā cīņā
Olimpiskie sudraba medaļnieki cīņas sportā
Olimpiskie bronzas medaļnieki cīņas sportā
Harusnūra nacionālais parks

Harusnūra nacionālais parks () ir 1997. gadā izveidots nacionālais parks Mongolijas rietumos, Lielo ezeru ieplakā.

Nacionālais parks izveidotas ap trīs savā starpā savienotiem ezeriem - Harusnūru, Harnūru un Durguna ezeru. Ap ezeriem ievērojamas niedru audzes, kas ir labvēlīga vide putnu daudzveidībai. Sastopamo putnu vidū atrodami baltgalvas zilknābis, Dalmācijas pelikāns (Pelecanus crispus) un lielknābja zoss. Atrodamas trīs endēmas zivju sugas.

Galerija

Ārējās saites 

Mongolijas nacionālie parki
Cinnabon

Cinnabon ir amerikāņu konditorejas izstrādājumu veikalu un kiosku ķēde, kas parasti atrodas vietās ar lielu gājēju plūsmu, piemēram, tirdzniecības centros, lidostās un atpūtas pieturās. Uzņēmuma galvenā prece ir kanēļa rullītis (). 2017. gada decembrī darbojas vairāk kā 1200 Cinnabon maiznīcu 48 valstīs. Tās galvenā mītne atrodas Sendijspringsā, Džordžijas štatā, Amerikas Savienotajās Valstīs.

Uzņēmums kopā ar Schlotzsky — Carvel, Moe's Southwest Grill, McAlister's Deli, Jamba un Auntie Anne's zīmoliem pieder Focus Brands — privātā kapitāla uzņēmuma Roark Capital Group filiālei, kas atrodas Sendijspringsā, kopā pārvaldot vairāk kā 5000 veikalu.

Starptautiskās atrašanās vietas

Atrašanās valstis 2022. gada sākumā 
Cinnabon 2022. gadā veic franšīzes operācijas 48 valstīs, kas ietver:

 Armēnija
 Austrālija
 Azerbaidžāna
 Baltkrievija
 Bolīvija
 Bruneja
 Kanāda
 Čīle
 Kolumbija
 Kostarika
 Kipra
 Čehija
 Dominikāna
 Ekvadora
 Ēģipte
 Salvadora
 Grieķija
 Gvatemala
 Hondurasa
 Honkonga
 Indija
 Jamaika
 Japāna
 Jordānija
 Kuveita
 Libāna
 Lībija (Cinnabon bija pirmā ASV franšīze, kas tika atvērta Lībijā pēc Kadafi gāšanas 2011. gadā)
 Malta
 Malaizija
 Meksika
 Maroka
 Nīderlande
 Omāna
 Panama
 Pakistāna
 Paragvaja
 Peru
 Filipīnas
 Puertoriko
 Katara
 Krievija
 Saūda Arābija
 Dienvidāfrikas Republika
 Dienvidkoreja
 Spānija
 Zviedrija
 Taizeme
 Trinidāda un Tobāgo
 Turcija
 Ukraina
 Apvienotie Arābu Emirāti
 Apvienotā Karaliste (partnerība ar EG grupu)
 Amerikas Savienotās Valstis
 Venecuēla

Agrākās atrašanās valstis 

 Austrija
 Somija (slēgts 2016. gada martā)
 Izraēla (slēgts 2016. gada augustā)
 Polija (slēgts 2021. gada martā)
 Rumānija (slēgts 2018. gadā)
 Singapūra
 Sīrija

Atsauces

Ārējās saites 

Restorāni
Ātrās ēdināšanas restorāni
Banti

Banti ir kolektīvs apzīmējums vairāk nekā 400 dažādām Centrālās, Austrumāfrikas un Dienvidāfrikas etniskajām grupām, kuras runā bantu valodās. Kopējais bantu skaits pārsniedz 200 miljonus.

Vēsture 
Šo terminu 1862. gadā ieviesa vācu valodnieks Vilhelms Blīks (Wilhelm Bleek), jo daudzās bantu valodās bantu nozīmē "cilvēki".

Izcelsme 
Uzskata, ka bantu priekšteči sākotnēji dzīvojuši Kamerūnas augstienēs un Nigērijas dienvidaustrumos. Apmēram 1000. gadu p.m.ē. bantu ciltis apguva ieroču un darbarīku izgatavošanu no dzelzs, un dzelzs laikmetā viņu apmetņu areāls līdz Viktorijas un Tanganjikas ezeriem. Vēlāk bantu cilšu apdzīvotā teritorija strauji paplašinājās uz dienvidiem no ekvatora un viņi atspieda vai asimilēja khoju-sanu valodās runājošos Dienvidāfrikas pirmiedzīvotājus, kuri nenodarbojās ar lauksaimniecību un turpināja lietot akmens ieročus un darbarīkus. Līdz apmēram 5. gadsimtam m.ē. bantu izplatības areāls sasniedza mūsdienu robežas.

Āfrikas tautas
Alvaro Negredo

Alvaro Negredo Sančess (, dzimis ) ir Spānijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Negredo pārstāv La Liga komandu Cádiz.

Savas karjeras laikā spēlējis Spānijā, Anglijā, Turcijā un Apvienotajos Arābu Emirātos. Ar Manchester City komandu 2014. gadā uzvarējis Anglijas Premjerlīgā. Deviņu sezonu laikā La Liga turnīrā, nospēlējis 299 mačus un guvis 120 vārtus.

Spānijas futbola izlases sastāvā debitējis 2009. gadā. Ar izlasi uzvarējis 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Sevilla

 Copa del Rey: 2009–10

Manchester City

 Anglijas Premjerlīga: 2013–14
 Anglijas Līgas kauss: 2013–14

Al Nasr

 AAE Līgas kauss: 2019–20

Spānija

 Eiropas čempionāts: 2012

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Rayo Vallecano spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Valencia CF spēlētāji
Middlesbrough FC spēlētāji
Stambulas "Beşiktaş" spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Kristians Madžo

Kristians Madžo (, dzimis ) ir Itālijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Madžo pārstāv Itālijas B sērijas komandu Vicenza.

Savas karjeras sākumā spēlējis Itālijas komandās Vicenza, Fiorentina un Sampdoria. 2008. gadā pievienojies Napoli, kur pavadījis 10 sezonas, kuru laikā aizvadījis 307 mačus un guvis 23 vārtus. Ar Napoli izcīnījis arī divus Itālijas kausus.

Itālijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Napoli

 Itālijas kauss: 2011–12, 2013–14
 Itālijas Superkauss: 2014

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
ACF Fiorentina spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
Benevento Calcio spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Veneto dzimušie
Quo Vadis, Aida?

Quo Vadis, Aida? ir 2020. gada Bosnijas spēlfilma. Filmas scenārija autore, producente un režisore ir Jasmila Žbaņiča. Šī filma ir divpadsmit starptautisku kinostudiju kopražojums, un tās pirmizrāde notika 77. Venēcijas kinofestivāla pamatprogrammā. To nominēja 93. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā starptautiskā spēlfilma" un tā ieguva 34. Eiropas Kino balvu kategorijā "Labākā filma".  Producents Damirs Ibrahimovičs par filmas veidošanu saņēma Ivica Matiča balvu.

Filma ataino Srebrenicas slaktiņa notikumus, kuru laikā Serbijas karaspēks serbu kara noziedznieka Ratko Mladiča vadībā 1995. gada jūlijā nogalināja bosniešu vīriešus un zēnus. Visi notikumi ir parādīti no mātes un skolotājas Aīdas skatupunkta, kas strādā Apvienoto Nāciju Organizācijā par tulku. Pēc trīsarpus aplenkuma gadiem Srebrenicas pilsēta, kas atrodas netālu no Serbijas ziemeļaustrumu robežas, 1993. gadā tika pasludināta par ANO drošības zonu un nodota ANO holandiešu bataljona aizsardzībā.

Atsauces

Ārējās saites 

2020. gada filmas
Bosnijas un Hercegovinas filmas
Rumānijas filmas
Austrijas filmas
Nīderlandes filmas
Vācijas filmas
Polijas filmas
Francijas filmas
Norvēģijas filmas
Turcijas filmas
Eiropas Kino balvas ieguvējas filmas
Jānis Labucs

Jānis Labucs (dzimis 1990. gada 9. aprīlī) ir latviešu žurnālists, kanāla TV24 ētera personība, kurā strādā kopš 2015. gada. Tajā vadījis tādus raidījumus kā Uz līnijas, #Spilgtenis un Rīga runā.

Atsauces 

1990. gadā dzimušie
Latvijas žurnālisti
Rīga TV24 darbinieki
Braiena dzīve

"Braiena dzīve" () ir 1979. gada Apvienotās Karalistes komēdijas filma, kuras autori un aktieri ir humora trupas Monty Python dalībnieki (Greiems Čepmens, Džons Klīzs, Ēriks Aidls, Terijs Giljams, Terijs Džonss un Maikls Peilins). Filmas režisors ir Terijs Džonss.

Filma vēsta par Braienu Koenu (Čepmens), jaunu ebreju romiešu okupētajā Jūdejā, kurš tiek sajaukts ar Mesiju.

"Braiena dzīve" pirmizrāde notika . Izdošanas brīdī, filma izraisīja pretrunīgas emocijas, tajā attēlotās reliģiskās satīras dēļ. Filma izraisīja protestus no vairākām reliģiskajām grupām. Dažās valstīs, tostarp Īrijā un Norvēģijā, filmu aizliedza demonstrēt, un dažās no tām, piemēram, Itālijā, aizliegums ilga vairākas desmitgades. Neskatoties uz to, filma guva plašus finansiālos panākumus, kļūstot par ceturto ienesīgāko 1979. gada filmu Lielbritānijā, kā arī par ienesīgāko Lielbritānijas filmu ASV. Filma vēljoprojām ir saglabājusi savu popularitāti un tiek dēvēta par vienu no visu laiku labākajām komēdijām. 2006. gada Channel 4 aptaujā, "Braiena dzīve" tika atzīta par visu laiku labāko komēdiju.

Atsauces

Ārējās saites 

1979. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Kinokomēdijas
Monty Python
Morgans De Sanktiss

Morgans De Sanktiss (, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā pārstāvējis vairākas Itālijas komandas. Savu karjeru sācis Pescara, spēlējis arī Juventus, Udinese, Napoli un Roma. Spēlējis arī Spānijas komandā Sevilla un Turcijas komandā Galatasaray, bet karjeru 2017. gadā noslēdzis Francijas 1. līgas komandā Monaco.

Itālijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2008. un 2012. gada Eiropas čempionātā, 2010. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sasniegumi 
Juventus

 Itālijas A sērija: 1997–98
 Itālijas Superkauss: 1997

Udinese

 UEFA Intertoto kauss: 2000

Galatasaray

 Turcijas Superkauss: 2008

Napoli

 Itālijas kauss: 2011–12

Monaco

 Francijas 1. līga: 2016–17

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Udinese Calcio spēlētāji
Sevilla FC spēlētāji
Stambulas "Galatasaray" spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
AS Roma spēlētāji
AS Monaco FC spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Abruco dzimušie
Futbola vārtsargi
Otruba grīslis

Otruba grīslis () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas rietumu, centrālajā un dienvidu daļā, kā arī ļoti reti Latvijā.

Ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Apraksts 
Otruba grīslis ir daudzgadīgs, 40-80 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tā vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu augšdaļā.

Augs veido nelielu ceru. Tā stublājs ir trīsšķautņains, nav spārnains, un ir diezgan raupjš un spēcīgs. Lapas ir pelēkzaļas, īsākas nekā stublājs, aptuveni 0,5-1 cm platas. Lapas gals ir smails. Pie stublāja pamata ir gaiši brūnas lapu makstu paliekas. Ziedkopa ir blīva, 2-5 cm gara, to vārpiņas ir strupas. Seglapas ir īsas un plēkšņveidīgas. Augļa pūslītis ir bāli zaļš, olveidīgs, 0,3-0,45 cm garš, tam ir smalks, neskaidrs dzīslojums. Pūslīša virsma ir gluda. Sašaurinājums divzobainā knābītī ir pakāpenisks. Knābīša gala zobiņi vienāda garuma. Segplēksne ir zaļganbrūna, olveidīga, galā īsi smaila, mazliet īsāka nekā pūslītis. Zied maija beigās, jūnijā.

Atsauces 

Grīšļi
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Oto fon Šepings

Oto fon Šepings (, , dzimis , miris ) bija Kurzemē dzimis vācbaltiešu izcelsmes Krievijas impērijas ģenerālmajors, piedalījies 1812. gada karā.

Oto fon Šepings bija Kurzemes politiķa, Bornsmindes muižas īpašnieka Dītriha Ernsta fon Šepinga un krievu diplomāta Oto Magnusa fon Štakelberga meitas Elizabetes jaunākais dēls. Iesākumā strādājis Krievijas ārlietu dienestā, kopš 1812. gada — dienests Krievijas armijā. 1812. gada kara laikā piedalījies kaujās pie Vitebskas, Smoļenskas, Borodinas kaujā, Krievijas armija sastāvā iegāja Berlīnē 1913. gadā. 1915. gadā tika iecelts par cara Aleksandra I flīģeļadjutantu. No 1819. gada — Gvardes Korpusa štāba priekšnieka palīgs. 1824. gadā atvaļinājies no kara dienesta. Pēdējos 20 dzīves gadus galvenokārt uzturējās Parīzē. Oto fon Šepinga dēls no laulības ar Mariju Čertkovu bija etnogrāfs un mitologs Dmitrijs Šepings (1823—1895).

Ārējās saites 
 Шеппинг Дмитрий Андреевич (Оттон Густав), барон  

Vācbaltieši
Šarplanina

Šarplanina (, ) ir kalnu grēda Kosovas dienvidos un Ziemeļmaķedonijas ziemeļaustrumos. Neliela kalnu daļa atrodas Albānijā.

Kalnu grēdas augstākā virsotne 2748 metrus augstā Tito smaile ir nosaukta Josipa Broza Tito vārdā. 

Gan kalnu Kosovas, gan Ziemeļmeķedonijas daļā ierīkoti nacionālie parki. Kalnu grāda lielākoties ir bez kokiem un 30 kalni virsotnes ir augstākas par 2500 metriem. Šarplaninas kalni attēloti Ziemeļmaķedonijas galvaspilsētas Skopjes ģerbonī.

Galerija

Ārējās saites 

Kalnu grēdas
Ziemeļmaķedonijas reljefa formas
Kosovas reljefa formas
Albānijas reljefa formas
Deivids

Deivids var būt:

 Džonatans Deivids (Jonathan David; 2000) ― kanādiešu futbolists;
 Kīts Deivids (Keith David; 1956) ― amerikāņu aktieris un kinoproducents.

Skatīt arī 
 Deividss

Uzvārdi
Blagoveščenska

Blagoveščenska var būt:
 Blagoveščenska — pilsēta Amūras apgabalā, Krievijā
 Blagoveščenska — pilsēta Baškortostānā, Krievijā
Slovjanoserbija

Slovjanoserbija bija Krievijas impērijas izveidota administratīvā teritorija Balkānu pareizticīgo kolonistu izvietošanai mūsdienu Ukrainas Luhanskas apgabala un Doneckas apgabala teritorijās. Pastāvēja no 1753. līdz 1764. gadam. Administratīvais centrs Bahmutā.

1755. gadā šeit dzīvoja 1513 cilvēki. 1763. gadā iedzīvotāju skaits pieauga un šeit dzīvoja 3992 vīrieši (sievietes netika uzskaitītas), no kuriem 378 bija serbi.

1753. gada 29. maijā Krievijas impērijas Senāts mazapdzīvotajās stepju zemēs aicināja apmesties pareizticīgos serbus, rumāņus, moldāvus, bulgārus, grieķus no Osmaņu impērijas kontrolētajiem Balkāniem. Slovjanoserbija atradās starp Krievijas sastāvā esošo Slobodas Ukrainu un pusautonomo Zaporižjas Siču.

Jaunizveidoto apgabalu kontrolēja impērijas Senāts un Kara kolēģija. Jaunie kolonisti 1764. gadā izveidoja Bahmutas huzāru brigādi. Teritorijas militārie vadītāji bija pulkveži Rajko Depreradovičs un Jovans Ševičs.

1764. gadā Slovjanoserbiju pārveidoja par Jekaterinoslavļas guberņas Doneckas ujezdu.

Ukrainas vēsture
Novoserbija

Novoserbija vai Nova Serbija bija Krievijas impērijas izveidota militāri administratīva teritorija mūsdienu Ukrainas Kirovohradas apgabala teritorijā no 1751. līdz 1764. gadam. Izveidota Polijas-Lietuvas ūnijas un pusautonomā kazaku Hetmanāta pierobežā. Uz šejieni pārcēla pareizticīgos serbus, moldāvus, melnkalniešus, rumāņus. Teritorijas centrs atradās Novomirhorodā.

Imperatore Elizabete I teritoriju izveidoja 1752. gada janvārī. Lai arī oficiālais jaunās teritorijas mērķis bija Krievijas impērijas aizsardzība pret turku un Krimas hanistes uzbrukumiem, šī teritorija Krievijai deva bāzi, no kuras tā varēja kontrolēt Zaporižjas Sičas kazakus, izolējot Zaporižju no Labā krasta Ukrainas un daļēji no Kreisā krasta Ukrainas, kā arī veicināja Krievijas ekspansijas plānus Ukrainas stepju reģionā. Krievijas valdība no šejienes padzina aptuveni 4000 vietējo kazaku iedzīvotāju mājsaimniecības. Viņu vietā ieveda serbu militāros kolonistus no Austrijas Hābsburgu kontrolētajām serbu zemēm, kam vēlāk pievienojās pareizticīgo tautu pārstāvji no Osmaņu impērijas kontrolētajiem Balkāniem.

Atsauces

Ukrainas vēsture
Jekaterina Rjabova

Jekaterina Rjabova (; dzimusi  Maskavā) ir krievu daiļslidotāja, kura sacensībās pārstāv Azerbaidžānu. Startē individuālajā slidojumā.

Daiļslidošanā trenējas kopš trīs gadu vecuma, pirmais treneris bija tēvs Aleksejs Rjabovs. Sacensībās sākotnēji pārstāvēja Krieviju. Kopš 2018. gada pārstāv Azerbaidžānu, tādējādi izvairoties no konkurences par vietu Krievijas izlases sastāvā lielajās starptautiskajās sacensībās. Lielākie sasniegumi ir divas izcīnītās 6. vietas Eiropas čempionātā (2020, 2022), kā arī 9. vieta 2022. gada Pasaules čempionātā. Piedalījās 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā, kur viņas izcīnītā 15. vieta bija augstākais sasniegums Azerbaidžānai šajās olimpiskajās spēlēs.

Atsauces

Ārējās saites 

2003. gadā dzimušie
Maskavā dzimušie
Azerbaidžānas daiļslidotāji
Krievijas daiļslidotāji
Daiļslidotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Azerbaidžānas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Zurabs Datunašvili

Zurabs Datunašvili (; dzimis ) ir Gruzijas un Serbijas grieķu-romiešu stila cīkstonis, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs, Pasaules un trīskārtējs Eiropas čempions.

Biogrāfija 
2011. gadā Datunašvili spēja kļūt par junioru pasaules čempionāta sudraba medaļas ieguvēju. 2012. gada aprīlī Gruzijas cīkstonis kļuva par pirmo olimpiskajā kvalifikācijas turnīrā un izcīnīja ceļazīmi uz vasaras olimpiskajām spēlēm. Spēlēs Londonā Datunašvili startēja kategorijā līdz 74 kg. Gruzijas cīkstonis pārliecinoši aizvadīja divas sacensību kārtas, taču ceturtdaļfinālā piekāpās azerbaidžānim Eminam Ahmedovam un izstājās no tālākās cīņas par medaļām.

2013. gadā Zurabs kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļnieku savā dzimtajā Tbilisi, finālā zaudējot krievam Romanam Vlasovam. 2014. gadā Datunašvili bija tuvu pasaules čempionāta bronzas medaļas izcīnīšanai, bet cīņā par trešo vietu Zurabs zaudēja azerbaidžānim Elvinam Mursalijevam. 2015. gadā Zurabs piedalījās pirmajās Eiropas spēlēs Baku. Spēļu atklāšanas ceremonijā Datunašvili tika uzticētas tiesības nest Gruzijas karogu. Kategorijā līdz 75 kg Gruzijas cīkstonis spēja sasniegt pusfinālu, taču tur atkal piekāpās Mursalijevam. Cīņā par bronzas medaļu Zurabs piekāpās arī krievam Čingizam Labazanovam.

2016. gada martā, finālā uzvarot serbu Viktoru Nemesu, Datunašvili uzvarēja  Eiropas čempionātā Rīgā. 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņu pirmajā kārtā "izsita" Kazahstānas cīkstonis Dosžans Kartikovs. 2017. gada Eiropas čempionātā Novisadā viņam izdevās savu iepriekšējā gada panākumu atkārtot. Viņš otrreiz pēc kārtas izcīnīja čempiona titulu, šoreiz finālā pieveicot baltkrievu Radiku Kuļijevu.

2018. gadā Datunašvili radās konflikts ar Gruzijas Cīņas sporta federāciju, kas bija par iemeslu tam, ka Zurabs pieņēma Serbijas pilsonību un turpmāk savā cīkstoņa karjerā pārstāvēja Serbiju.

Pirmās sacensības, kurās Datunašvili pārstāvēja Serbiju, bija 2020. gada Eiropas čempionāts, kur jau pirmajā cīņā viņš zaudēja lietuvietim Eividam Stankevičam un ieņēma tikai 11. vietu. Nākamajā, 2021. gada Eiropas čempionātā, finālā uzvarot Baltkrievijas cīkstoni Kirilu Maskeviču, Zurabs izcīnīja čempiona titulu. 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš ieguva bronzas medaļu. Bet divus mēnešus vēlāk, 2021. gada oktobrī ieguva pirmo pasaules čempionāta zelta medaļu.

Galveno sacensību rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāti

Eiropas spēles

Eiropas čempionāti

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Tbilisi dzimušie
Gruzijas cīkstoņi
Serbijas cīkstoņi
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Pasaules čempioni grieķu-romiešu cīņā
Olimpiskie bronzas medaļnieki cīņas sportā
Sadursme (1996. gada filma)

"Sadursme" () ir 1996. gada Kanādas un Apvienotās Karalistes psiholoģiskā trillera filma, kuras režisors, producents un scenārija autors ir Deivids Kronenbergs. Filmā galvenās lomas atveido Džeimss Speiders, Hollija Hantere, Eliass Koteass, Debora Kara Angere un Rozanna Ārkete.

Pēc iekļūšanas autoavārijā, filmu producents Džeimss Ballards (Speiders) iesaistās grupā, kuru dalībnieki gūst seksuālu uzbudinājumu, skatoties un atdarinot autoavārijas.

"Sadursme" pirmizrāde notika 1996. gada Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Filma saņēma Žūrijas īpašo balvu — unikālu balvu, kas atšķiras no žūrijas balvas, jo to nepiešķir katru gadu, bet tikai pēc oficiālās žūrijas pieprasījuma. 2020. gada intervijā Kronenbergs izteicās, ka, viņaprāt, kinofestivāla žūrijas prezidents Frānsiss Fords Kopola bija tik dedzīgi pret filmu, ka citi žūrijas locekļi, kas atbalstīja filmu, apvienojās, lai pasniegtu Kronenbergam šo balvu. Kopolas nepatika pret filmu bija tik liela, ka, pēc Kronenberga teiktā, Kopola atteicās personīgi pasniegt balvu režisoram. Filma saņēma sešas Kanādas Genie balvas. Laika gaitā "Sadursme" ir kļuvusi par kulta filmu.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gada filmas
Kanādas filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Deivida Kronenberga filmas
Slobodas Ukraina

Slobodas Ukraina bija vēsturisks teritoriāli administratīvs reģions mūsdienu Ukrainas un Krievijas Federācijas teritorijās. Nosaukums veidojies no šajā reģionā 17.gs. sākumā izveidotajām slobodām, un tika izmantots līdz 19.gs. sākumam. 

Reģions robežojās ar Hetmanātu, Zaporižjas Siču un Maskaviju. Teritorijas robežas pamatā veidoja Ostrožokas, Izjumas, Harkivas, Ohtirkas un Sumu kazaku vienību teritorijas. 

16.gs. sākumā šis mazapdzīvotais un tatāru reidu plosītais reģions nonāca Maskavijas kontrolē. Šeit arī dzīvoja no valsts varas bēgošie cilvēki, kas nodarbojās ar biškopību, zvejniecību un medībām. Viņi arī attīstīja sāls ieguvi, kas galvenokārt notika Bahmutas reģionā un pie mūsdienu Slovjanskas. 

16.gs. gaitā šeit no ziemeļiem ienāca Maskavijas karaspēks, kas veidoja aizsardzības līnijas pret Krimas hanistes uzbrukumiem, bet no rietumiem ukraiņu zemnieki. Lai nodrošinātu savu varu, Maskavija šeit veidoja jaunas garnizonu apmetnes. 1585. gadā Orla, Livni, Voroņeža. 1592. gadā Jeļeca. 1596. gadā Belgoroda, Starijoskola, Kurska. 1599. gadā Valuiki. 

Nostiprinoties Romanovu dinastijas varai, 16.gs. 30. un 40. gados šeit izbūvēja Belgorodas aizsardzības līniju. 18.gs. sākumā šī aizsardzības līnija zaudēja savu nozīmi, jo 1731.-33. gados tika izbūvēta Ukrainas līnija. 

17.gs. beigās Slobodas Ukrainas iedzīvotāju skaits sasniedza 120 000. 1732. gada tautas skaitīšana uzrādīja 400 000 iedzīvotājus, bet 1773. gadā to bija jau vairāk nekā 660 000. Ukraiņu ienākšana pavirzīja ukraiņu etnogrāfiskās zemes robežu 120-200 km uz austrumiem. 18.gs. vidū Slobodas Ukraina veidoja 25% no ukraiņu etnogrāfiskās teritorijas. 

Maskavija veicināja ukraiņu kolonizāciju, jo pieaugošais iedzīvotāju skaits nodrošināja valsts robežas. Šejienes iedzīvotājiem piešķīra slobodu tiesības, tradicionālās kazaku brīvības un militāro vienību pārvaldi. Ietekmīgāko kazaku ģimeņu pārstāvji parasti ieņēma visus vadošos amatus. 

1765. gada 28. jūlijā imperatore Katrīna II izbeidza kazaku administratīvo sistēmu. Kazaku militārās vienības tika iekļautas Krievijas impērijas armijā.

Atsauces

Kazaki
Ukrainas vēsture
Krievijas Impērija
Stīvens Vords

Stīvens Roberts Vords (, dzimis ) ir bijušais Īrijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Īrijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Īrijā, bet 2007. gadā pievienojies Anglijas čempionāta komandai Wolverhampton Wanderers. Tur viņš spēlēja līdz 2014. gadam, kopumā aizvadot 239 mačus. 2014. gadā pievienojies Anglijas Premjerlīgas komandai Burnley, kur viņš pavadīja piecas sezonas, nospēlējot 113 mačus. Vēlāk spēlējis arī Stoke City un Ipswich Town, bet karjeru noslēdzis Walsall.

Īrijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2012. un 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Wolverhampton Wanderers

 Anglijas čempionāts: 2008–09

Burnley

 Anglijas čempionāts: 2015–16

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Īrijas futbolisti
Īrijas izlases futbolisti
Wolverhampton Wanderers F.C. spēlētāji
Brighton & Hove Albion F.C. spēlētāji
Burnley FC spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Dublinā dzimušie
Olehs Husjevs

Olehs Husjevs (, dzimis ) ir bijušais Ukrainas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Ukrainas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeras lielāko daļu pavadīijs Kijivas "Dinamo" komandā, kur spēlējis no 2003. līdz 2018. gadam. Ar komandu izcīnījis piecus Ukrainas Premjerlīgas čempionu titulus, kā arī piecus Ukrainas kausus.

Ukrainas futbola izlases sastāvā debitējis 2003. gadā. Piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Dynamo Kyiv

 Ukrainas Premjerlīga: 2003–04, 2006–07, 2008–09, 2014–15, 2015–16
 Ukrainas kauss: 2004-05, 2005-06, 2006-07, 2013-14, 2014–15
 Ukrainas Superkauss: 2004, 2006, 2007, 2009, 2011

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Ukrainas futbolisti
Ukrainas izlases futbolisti
Kijivas "Dinamo" spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Sumu apgabalā dzimušie
Jūhans Elmanders

Jūhans Ēriks Kalvins Elmanders (, dzimis ) ir bijušais Zviedrijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Zviedrijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Zviedrijā, bet 2000. gadā pievienojies Nīderlandes komandai Feyenoord. Spēlējis tādās valstīs kā Zviedrijā, Nīderlandē, Dānijā, Francijā, Anglijā un Turcijā.

Zviedrijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Feyenoord

 UEFA kauss: 2001–02

Djurgården

 Allsvenskan: 2003
 Zviedrijas kauss: 2002

Brøndby

 Dānijas Superlīga: 2004–05
 Dānijas kauss: 2004–05

Galatasaray

 Turcijas Superlīga: 2011–12, 2012–13
 Turcijas Superkauss: 2012

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Toulouse FC spēlētāji
Stambulas "Galatasaray" spēlētāji
Norwich City F.C. spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Vesterjētlandes lēnē dzimušie
Mazziedu grīslis

Mazziedu grīslis () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropasziemeļu un kalnu apvidos, kā arī Ziemeļpolam tuvās teritorijās. Reti sastopama visā Latvijas teritorijā, kur tā aug pārejas un sūnu purvos.

Apraksts 
Mazziedu grīslis ir daudzgadīgs, 8-30 cm garš vienmājnieku lakstaugs, kurš pieder vienvārpas grīšļu grupai.

Vīrišķie ziedi ir vārpiņas augšdaļā, sievišķie ir apakšdaļā. Augam ir ložņājoši pazemes dzinumi un augs ceru neveido. Stublājs ir trīsšķautņains. Lapas stublāja apakšdaļā ir īsas un šauras. Vārpiņai ir 2-5 iegareni, ļoti slaidi, 0,6-0,8 cm gari, nosmailoti, dzelteni pūslīši, kas veido vārpiņas sievišķo daļu un kas no vārpiņas ass atstāv slīpi lejup. Segplēksne ir lancetiska, īsāka nekā pūslītis. Augam ir 1-2 vīrišķie ziedi, kas ir novietoti vārpiņas galā īsā, vālesveida daļā virs sievišķo ziedu pūslīšiem. Zied jūnijā.

Atsauces 

Grīšļi
Latvijas flora
Palu grīslis

Palu grīslis () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas ziemeļu reģionos un kalnainos apvidos pola tuvumā. Latvijā retumis un izklaidus gandrīz visā teritorijā, neiekļaujot galējos dienvidu rajonus, kur nav sastopams.

Ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts 
Palu grīslis ir daudzgadīgs, 20-60 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas, bet augļa pūslītim ir tikko samanāms, ļoti īss knābītis.

Stublājs ir stāvs, pārsvarā aplapots lejasdaļā. Cera lapas ir 0,2-0,4 cm platas, mīkstas, gludas un daudz īsākas nekā stublājs. Vīrišķo ziedu vārpiņa stublāja galotnē ir stāva, vālesveidīga, aptuveni 1 cm gara. Zem tās ir 2-3 nokarenas, olveidīgi iegarenas, 0,7-1,5 cm garas sievišķo ziedu vārpiņas tievos un garos kātos, kas apmēram divas vai trīs reizes pārsniedz vārpiņas pašas garumu. Apakšējā seglapa ir stāva, pārsniedz ziedkopu. Augļa pūslītis ir zaļgans, olveidīgs, īsāks nekā segplēksne. Segplēksne ir brūna, ar gari nosmailotu galu un šauru, gaišu joslu vidū. Zied maijā, jūnijā.

Atsauces 

Grīšļi
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Matainais grīslis

Matainais grīslis () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir nevienmērīgi un disjunkti sastopama Eiropas centrālajā un austrumu daļā, kā arī Austrumāzijā. Latvijā matainais grīslis ir sastopams ļoti reti, tikai valsts dienvidrietumu daļā. Ir idenfiticētas atradnes Lazdukalnu upītes tuvumā un Zvirgzdenes ezera salas dabas liegumā.

Augs ir ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts 
Matainais grīslis ir daudzgadīgs, 30-50 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo auga sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir īss knābītis.

Augam ir ložņājošs saknenis un spēcīgs cers. Bieži veido neziedošus, lapainus dzinumus. Stublājs ir stāvs, gluds un gandrīz bezlapains. Lapas ir izvietotas pie stublāja pamata, tās ir garas, 0,5-1 cm platas un mīkstas. To mala un vidusdzīsla apakšpusē ir ar matiņiem. Ziedkopas seglapai ir gara maksts. Stublāja galotnē ir stāva, 2-3 cm gara vīrišķā vārpiņa. Zem tās ir 2 vai 3 šauras sievišķās vārpiņas diezgan garā, taisnā kātiņā. Augļa pūslītis ir zaļš, kails, olveidīgs, garāks nekā sarkanbrūnā un smailā segplēksne. Pūslītis galā pēkšņi sašaurināts īsā, mazliet līkā knābītī. Zied maijā.

Atsauces 

Grīšļi
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
2021.—2022. gada LBL sezona

2021.—2022. gada LBL sezona bija 31. Latvijas Basketbola līgas sezona. Šajā sezonā vadošie Latvijas klubi spēlēja OlyBet Latvijas—Igaunijas basketbola līgā. Visi seši klubi piedalījās LBL augstākās divīzijas izslēgšanas spēlēs, kas sākās 2022. gada 13. aprīl. Par Latvijas Basketbola līgas čempioniem 9. reizi kļuva Rīgas VEF finālsērijā pieveicot BK Ventspils ar 4—1. VEF saspēlēs vadītāju Kristeru Zoriku atzina par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju.

Komandas 

 Rīgas VEF
 BK Ventspils
 BK Ogre
 Valmiera Glass VIA
 Latvijas Universitāte
 Liepāja

Izslēgšanas spēles 

Ceturtdaļfināli

Pusfināli

Par trešo vietu

Fināls

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 
 LBL mājaslapa
 Eurobasket profils 

2021. gads sportā
2022. gads sportā
2021. gads Latvijā
2022. gads Latvijā
Latvijas Basketbola Līgas sezonas
Poliščinas pilskalns

Poliščinas pilskalns jeb Gorodok atrodas Latgalē, Krāslavas novada Šķaunes pagasta Šķaunē, pie Šķaunes jaunajiem kapiem un valsts robežas ar Baltkrieviju. Pilskalnu 1925. gadā atklāja Franča Baloža arheoloģiskā ekspedīcija, bet to aprakstījis Ernests Brastiņš.

Pilskalns ir apmēram 10 metrus augsts, savrups paugurs, postīts, noarot nogāzes. Pilsklana plakums ir 35 x 20 metrus liels. Novērojams apmēram 30 cm liels kultūrslānis. Tā datējums nav zināms.

Foto galerija

Ārējās saites 
 Poliščinas pilskalns portālā Latvijas pilskalni
 

Pilskalni Latgalē
Šķaunes pagasts
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Rubuļu pilskalns

Rubuļu pilskalns atrodas Latgalē, Krāslavas novada Šķaunes pagasta Rubuļos. 

Pirmās ziņas par pilskalnu 1925. gadā sniedza A. Krimuldēns, to aprakstījis Juris Urtāns. Pilskalns aršanas rezultātā zaudējis savu formu. Plakums varē­tu būt bijis apmēram 30 metrus garš un apmēram 17 metrus plats. Kultūrslānis saglabājies tikai ziemeļu un rietumu nogāzēs. Spriežot pēc atrastajām gludajām bezripas trauku lauskām, Rubuļu pilskalns būtu attiecināms uz m. ē. pirmo gadu tūkstoti.

Foto galerija

Ārējās saites 
 Rubuļu pilskalns portālā Latvijas pilskalni
 

Pilskalni Latgalē
Šķaunes pagasts
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Nepal Airlines

Nepal Airlines ir 1958. gadā dibināta Nepālas nacionālā lidsabiedrība. Tās galvenā mītne atrodas Katmandu un bāzes lidosta ir Katmandu Tribhuvanas lidosta. Nodrošina lidojumus uz 35 lidostām, gan Nepālā, gan arī starptautiskos reisus uz AAE, Indiju, Japānu, Kataru, Ķīnu, Malaiziju un Taizemi. Kopš 2013. gada lidsabiedrībai aizliegts veikt lidojumus Eiropas Savienībā.

Ārējās saites 
 
 
 

Nepālas lidsabiedrības
Buddha Air

Buddha Air ir 1996. gadā dibināta Nepālas lidsabiedrība. Tās galvenā mītne atrodas Lalitpurā uz dienvidiem no Katmandu un bāzes lidosta ir Katmandu Tribhuvanas lidosta. Nodrošina lidojumus uz 15 lidostām Nepālā un uz Vārānasī Indijā. 2020. gadā tā bija lielākā lidsabiedrība valstī pēc pārvadāto pasažieru skaita . Kopš 2013. gada lidsabiedrībai aizliegts veikt lidojumus Eiropas Savienībā.

Ārējās saites 

 

Nepālas lidsabiedrības
Yeti Airlines

Yeti Airlines ir 1998. gadā dibināta Nepālas lidsabiedrība. Tās galvenā mītne atrodas Katmandu un bāzes lidosta ir Katmandu Tribhuvanas lidosta. Nodrošina iekšzemes lidojumus. Kopš 2013. gada lidsabiedrībai aizliegts veikt lidojumus Eiropas Savienībā. 2019. gadā Yeti Airlines kļuva par pirmo klimatneitrālo lidsabiedrību Dienvidāzijā.

Ārējās saites 
 
 
 

Nepālas lidsabiedrības
Filips Meksess

Filips Meksess (, dzimis ) ir bijušais Francijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Francijas komandā Auxerre un Itālijas komandas Roma un Milan.

Francijas futbola izlases sastāvā posmā no 2002. līdz 2012. gadam aizvadījis 29 mačus un guvis vienus vārtus. Piedalījies 2003. gada FIFA Konfederāciju kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Auxerre

 Francijas kauss: 2002–03

Roma

 Itālijas kauss: 2006–07, 2007–08

Milan

 Itālijas Superkauss: 2011

Francija

 FIFA Konfederāciju kauss: 2003

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
AS Roma spēlētāji
AC Milan spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Žeremī Menezs

Žeremī Menezs (, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Menezs pārstāv Itālijas B sērijas komandu Reggina.

Savu karjeru 2004. gadā sācis Francijas komandā Sochaux, kur viņš kļuva par visu laiku jaunāko Ligue 1 futbolistu. Vēlāk divus gadus pavadījis Monaco, bet 2008. gadā pievienojies Itālijas komandai Roma, kur noslēdzis četru gadu līgumu. Roma komandas rindās Menezs debitēja UEFA Čempionu līgā un trīs sezonu laikā aizvadīja kopumā 112 mačus un guva 12 vārtus. 2011. gadā atgriezies Francijā un noslēdzis trīs gadu līgumu ar Paris Saint-Germain, bet pēc līguma beigām kā brīvais aģents pievienojies AC Milan.

Francijas futbola izlases sastāvā debitējis 2010. gadā. Piedalījies 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Paris Saint-Germain

 Francijas 1. līga: 2012–13, 2013–14
 Francijas Līgas kauss: 2013–14

América

 Liga MX: 2018
 Copa MX: 2019
 Campeón de Campeones: 2019

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
AS Monaco FC spēlētāji
AS Roma spēlētāji
Parīzes "Saint-Germain" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Bordo "Girondins" spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ziemeļamerikas hokeja līga

Ziemeļamerikas hokeja līga (angļu: North American Hockey League), saīsināti NAHL, ir viena no labākajām junioru hokeja līgām Amerikas Savienotajās Valstīs, kas 2021./2022. gadā uzsāka savu 47. darbības sezonu. Tā ir vienīgā ASV hokeja federācijas sankcionētā II līmeņa junioru līga, kurā spēlē 29 komandas no 18 Ziemeļamerikas štatiem.

NAHL cieši sadarbojas ar Nacionālo koledžu sporta asociāciju (NCAA), Nacionālo hokeja līgu (NHL), Amerikas Savienoto Valstu hokeja līgu (USHL) un ASV hokeja federācijas attīstības programmu, lai kalpotu kā elements hokeja attīstības sistēmā. Visas šī turnīra komandas pieder privātīpašniekiem un darbojas kā uzņēmums, kura struktūra un darbības veids ir līdzīgs profesionālo hokeju komandām. Šādas darbības ietver biļešu pārdošanu, spēļu apraidi, sabiedriskās iniciatīvas u.c. Šīs līgas sportistiem, kuru vecums ir no 16 līdz 20 gadiem, tiek nodrošināta iespēja attīstīties, mācīties, trenēties, augt un gūt panākumus, bet par to nesaņemot nekādu samaksu.

Līga tika dibināta 1975. gadā ar nosaukumu "Great Lakes Junior Hockey League", bet 1984. gadā tās nosaukums tika nomainīts uz Ziemeļamerikas hokeja līgu. Daži no zināmākajiem latviešiem, kuri ir spēlējuši NAHL ir Jānis Jaks, Rihards Marenis un Matīss Kivlenieks.

Turnīrs un balva 
Pašreizējā līgas sistēmā 29 komandas ir sadalītas četrās divīzijās - Centrālajā (6 komandas), Austrumu (7 komandas), Vidusrietumu (8 komandas) un Dienvidu divīzijā (8 komandas).  2021./2022. gada sezonā katra no 29 komandām aizvadīs 60 regulārās sezonas spēles, sākot no 2021. gada septembra un beidzot 2022. gada aprīlī. Pēc regulārās sezonās beigām, katras divīzijas labākās četras  komandas piedalīsies izslēgšanās spēļu turnīrā, kurā tās spēkosies par Robertsona kausu, kurš tiks pasniegts izslēgšanas spēļu kārtas čempionvienībai 2022. gada maijā "Fogerty" arēnā, Minesotas štatā. Pēdējā šīs balvas ieguvēja ir Šrīvportas "Mudbugs" komanda, kura 2020./2021. gada turnīra finālā ar 4:2 pārspēja Aberdīnas "Wings".

Komandas 
2021./2022. gada sezonā NAHL spēlē 29 komandas četrās divīzijās.

Atsauces 

Hokeja līgas
Kārlis fon Bahmanis

Kārlis Reinholds fon Bahmanis (, , dzimis pirms 1720. gada, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas Impērijas ģenerālmajors, Ķēču muižas (mūsdienās Cēsu novada Ķēčos) īpašnieks.

Dzimis zviedru leitnanta un Ķēču muižas īpašnieka Dāvida Bahmaņa ģimenē. Pēc tēva nāves 1731. gadā māte apprecējās ar Vidzemes landmaršalu Gustavu fon Patkulu. Kārļa fon Bahmaņa vienīgā meita Helēna Vendula 1764. gadā apprecējās ar ģenerāli Kārli Gustavu fon Renni, bet pēc šķiršanās 1775. gadā — ar Frīdrihu Vilhelmu fon Taubi.

Sācis dienestu Krievijas armijā kā kaprālis Izmailovas leibgvardes pulkā. Kā brigadieris piedalījās Septiņgadu kara Kunersdorfas kaujā, kur ievainots. Kad 1760. gadā krievu karspēks ieņēma Berlīni, Kārlis fon Bahmanis četras dienas bija pilsētas komendants.

Ārējās saites 
 Erik-Amburger-Datenbank

Vācbaltieši
Peroksīdi

Peroksīdi ir ķīmisko vielu grupa, kas satur divus virknē savienotus skābekļa atomus.  Neorganiskie binārie peroksīdi bieži ir jonu kristāli, kas satur peroksīda jonu O22− (piemēram, bārija peroksīds BaO2).  Peroksīdi (izņemot tos, kas satur krāsainus katjonus) nav krāsaini.

Organiskie peroksīdi ir kovalentie savienojumi ar struktūru R−O−O−R (R ir jebkura cita funkcionālā grupa vai struktūrdaļa). Grupējumu −O−O− sauc par peroksīda grupu vai peroksogrupu. 

Visbiežāk sastopamais peroksīds ir ūdeņraža peroksīds (H2O2), kuru izmanto dezinfekcijai.

Skatīt arī 
 Oksīdi
 Superoksīdi (peroksiperoksīdi)
 Ozonīdi

Atsauces 

Peroksīdi