joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Līčupe (Raunas pieteka)

Līčupe ir Raunas kreisā krasta pieteka Cēsu un Smiltenes novados.

Iztece - no Spanderu ezera. Ievērojami līkumojot, tek ziemeļu virzienā. Ietek Raunas upē Raunas ciemā. Lielākās pietekas - Bieņupe, Līču grāvis. Līčupi šķērso valsts autoceļi V299 (Rauna–Taurene–Abrupe), V334 (Kleķeri–Spanderi), A2 (Rīga—Sigulda—Igaunijas robeža (Veclaicene)) un P24 (Smiltene—Valka), tās krastos atrodas Rauna.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Smiltenes novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Raunas novada upes
Priekuļu novada upes
Līčupe (Raunas pieteka)
Lubūžupīte

Lubūžupīte (arī Lubužupīte, Večupe) ir Raunas labā krasta pieteka Cēsu un Smiltenes novados.

Iztece — no Lubūža. Tek rietumu virzienā. Ietek Raunā. Līčupi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Smiltenes novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Raunas novada upes
Maiļupīte (Gaujas pieteka)

Maiļupīte ir Gaujas kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - Dzērbenes pagasta dienvidos. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Gaujā lejpus tās iztekas no Taurenes ezera. Maiļupīti šķērso valsts autoceļš V325 (Dzērbene–Gaujaskrogs), tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Māļupīte

Māļupīte ir Gulbenes ezerā ietekoša upe Cēsu novadā.

Iztece - Dzērbenes pagasta centrālajā daļā. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Gulbenes ezera dienvidaustrumos. Māļupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Melnais grāvis (Damrožu upes pieteka)

Melnais grāvis ir Damrožu upes labā (pēc LĢIA vietvārdu datubāzes datiem) vai kreisā (pēc LĢIA topogrāfiskās kartes) krasta pieteka Cēsu novadā. Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Meļļupe

Meļļupe (arī Cieļupe, Melnupe, Meļļupīte) ir Gaujas kreisā krasta pieteka Cēsu novadā. 

Iztece — no Gulbenes ezera. Iesākumā tek uz rietumiem, aiz Meļļiem pagriežoties uz dienvidiem, uz rietumiem no Bānūžiem pagriežoties uz dienvidaustrumiem. Ietek Gaujā caur Rijas ezeru pie Lodesmuižas. Upe caurtek Pieņu purvu, Bānūžu ezeru un Ilzes ezeru. Lielākā pieteka — Pauniņupīte.

Meļļupi šķērso valsts autoceļi P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona) un V300 (Drusti–Dzērbene–Skujene). Tās krastos atrodas Meļļi un Bānūži.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Mežmaļupīte

Mežmaļupīte (arī Mežmaļu upe) ir Gaujas kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - Dzērbenes pagasta dienvidos. Tek dienvidu virzienā. Ietek Gaujā lejpus tās iztekas no Taurenes ezera. Mežmaļupīti šķērso valsts autoceļš V325 (Dzērbene–Gaujaskrogs), tās krastos atrodas Brici.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Pastupīte

Pastupīte ir Skolasupītes kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - Dzērbenes pagasta dienvidos, uz rietumiem no Dzērbenes. Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā. Caurtekot zivju dīķus, ietek Skolasupītē augšpus Dzērbenes. Pastupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Pauniņupīte

Pauniņupīte ir Meļļupes kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - Dzērbenes pagasta dienvidaustrumos. Tek rietumu virzienā. Ietek Meļļupē lejpus Pieņu purva. Pauniņupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Skolasupīte

Skolasupīte (arī Skolas upīte) ir Šķesteru ezerā ietekoša upe Cēsu novadā.

Iztece - pie Krustakroga. Tek austrumu virzienā. Ietek Šķesteru ezerā. Skolasupīti šķērso valsts autoceļi P30 (Cēsis–Vecpiebalga–Madona), V300 (Drusti–Dzērbene–Skujene) un V299 (Rauna–Taurene–Abrupe), tā tek cauri pagasta centram Dzērbenei. Lielākā pieteka - Pastupīte.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Skraustupīte

Skraustupīte (arī Skraustupe, augštecē - Juvera upīte, Juvere, Juveris, Juverupīte) no ir Kapsētas ezerā ietekoša upe Cēsu novadā.

Iztece - no Juvera dienvidu gala. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Kapsētas ezerā dienvidaustrumu galā. Skraustupīti šķērso valsts autoceļi V300 (Drusti–Dzērbene–Skujene) un V325 (Dzērbene–Gaujaskrogs), tā tek gar pagasta centru Dzērbeni.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Jirgens Dībals

Jirgens Dībals (;  Berlīne —  Zolingene) bija Vācijas starptautiskais meistars šahā (1973).

Biogrāfija 
1966. gadā uzvarējis prestižajā Vācijas šaha kausā Dähne-Pokal. 1974. gadā Redžo nell'Emīlijas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis pirmo vietu (kopā ar Ģulu Saksu). 1990. gadā uzvarējis Eiropas klubu komandu šaha čempionātā Vācijas komandas SG Solingen sastāvā. Par panākumiem turnīros FIDE 1973. gadā Dībalam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Pārstāvējis Vācijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1972-1974). Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (1972) medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1973. gadā;
 Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (1968-1969). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1968) medaļu;
 Ziemeļu kausa izcīņā šahā komandām piedalījies 6 reizes (1970-1974, 1977). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1970, 1974), sudraba (1977) un bronzas (1972) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 3 zelta (1970, 1973, 1974) medaļas.

Berlīnes Brīvajā Universitātē apguvis matemātiku un fiziku, interesējies arī par astronomiju. Strādājis par programmētāju Zolingenes pilsētas administrācijā.

Atsauces

Ārējās saites 

1943. gadā dzimušie
2002. gadā mirušie
Vācijas šahisti
Cepļupe

Cepļupe (arī Cepļa upe, Kleperu upe) ir Durbes labā krasta pieteka Dienvidkurzemes novada Cīravas pagastā. Sākas meža masīvā ziemeļos no Mariju ciema pagasta austrumos. Plūst ziemeļrietumu—rietumu virzienā pa Apriķu līdzenumu. Ietek Durbē Cīravas ciemā. Upes augštecē pie Kleperiem uzstādināti vairāki zivju dīķi, lejtecē — Cīravas dzirnavu dīķis.

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada upes
Aizputes novada upes
Cīravas pagasts
Kems Talbo

Kemerons Tomass Talbo (Cameron Thomas Talbot; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2022) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Otavas "Senators" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Pēc vairākām NCAA čempionātā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Talbo sāka 2009.—10. gada sezonas noslēgumā, kad noslēdza līgumu ar NHL vienību Ņujorkas "Rangers" un aizvadīja vienu spēli AHL kluba Hārtfordas "Wolf Pack" sastāvā. Nākamās trīs sezonas Talbo aizvadīja AHL klubā Konektikutas "Whale". 2013.—14. gada sezonā Talbo kļuva par Ņujorkas "Rangers" otro vārtsargu aiz Henrika Lundkvista, sezonas gaitā NHL aizvadot 21 spēles.

2015. gada vasarā "Rangers" aizmainīja Talbo uz Edmontonas "Oilers". Sezonas ievadā bija plānots, ka Talbo kopā ar Andersu Nilsonu dalīs spēles laiku uz pusēm, taču ne pārlieku veiksmīgais sniegums Talbo padarīja par otro numuru. Sezonas gaitā gan viņa sniegums uzlabojās, un Nilsons tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues", Talbo kļūstot par komandas pamatvārtsargu. 2019. gada februārī tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2019. gada jūlijā Talbo kā brīvais aģents pievienojās Kalgari "Flames", taču gadu vēlāk noslēdza līgumu ar Minesotas "Wild".

2022. gada 12. jūlijā Talbo tika aizmainīts uz citu NHL komandu Otavas "Senators"

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Otavas "Senators" spēlētāji
Ontārio dzimušie
Veldres (Asares pagasts)

Veldres ir ciems Jēkabpils novada Asares pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā 8 km no pagasta centra Asares, 19 km no Aknīstes, 62 km no novada centra Jēkabpils un 171 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa V822.

Atsauces 

Jēkabpils novada ciemi
Vēdzele (Abavas pieteka)

Vēdzele (arī Vēdzeļupe, augštecē Zilupīte, Zīļu strauts, Zemīte, vidustecē — Kukša, Kukšupe, Kukšupīte) ir Abavas kreisā pieteka Tukuma novadā. Sākas mežainā apvidū uz Zantes un Zemītes pagastu robežas, tek ziemeļu—ziemeļaustrumu virzienā pa Spārnenes viļņoto līdzenumu, lejtecē — pa Abavas senleju. Upes gultne augšpus Zemītes regulēta, vidustecē un lejtecē — izteikti līkumaina. Ietek Abavā lejpus Abavniekiem. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Zemīte un Kukšas, kur saglabājušies dzirnavu aizsprosti un ūdenskrātuves.

Atsauces 

Tukuma novada upes
Kandavas novada upes
Vēdzele (Abavas pieteka)
Šķesterupīte

Šķesterupīte ir Gaujas kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Sākas no Ievalču ezera Dzērbenes pagasta vidusdaļā. Tek dienvidaustrumu virzienā, pie Dzērbenes pagriežoties uz dienvidiem. Ietek Gaujā augšup tās ietekai Taurenes ezerā. 

Upe savā tecējumā plūst caur vairākiem ezeriem, vairākkārt mainot nosaukumu. Ezeri upes tecēšanas virzienā - Ievalču ezers, Brenkūzis, Dzērbenes dzirnavezers, Arāja ezers, Mācītājmuižas ezers, Kapsētas ezers, Šķesteru ezers. Upes nosaukuma posms augštecē ir Ašķa grāvis, vidustecē — Dzērbe, Dzērbenes upīte, Dzērve, Dzērves upīte, Dzērvīte, Dzērvupīte. Posms augštecē saucas Dzirnavupīte, cits posms — Ievalču upīte, starp Šķestera un Kapsētas ezeriem upes nosaukums ir Vicupe, arī Vicupīte. Dažkārt rakstos sastopami kļūdaini nosaukumi Juvera upīta, Juvere, Juveris, Juverupīte, Skraustupīte.

Šķesterupīti šķērso valsts autoceļi V300 (Drusti–Dzērbene–Skujene) un V325 (Dzērbene–Gaujaskrogs), tā tek gar pagasta centru Dzērbeni.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Vilkupīte (Dzestrenes pieteka)

Vilkupīte no ir Dzestrenes labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - uz ziemeļrietumiem no Gaviltu kalna. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Dzestrenē augšup autoceļa V325 (Dzērbene-Gaujmaļi) tilta pār Dzestreni. 

Vilkupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Jaunpiebalgas novada upes
Darmštates priežu audze

Darmštates priežu audze ir dabas liegums Jūrmalā. Izvietojies pilsētas dienvidaustrumos starp Lielupi un autoceļu A10. Liegums izveidots 1977. gadā, lai aizsargātu īpatnēju priežu audzi, kas sēta 19. gadsimta beigās pēc vācbaltiešu mežkopja, Rīgas reģiona galvenā mežziņa Eižena Ostvalda iniciatīvas no Vācijas ievestām sēklām. Dabas liegumā priedes ir vairāk nekā 120 gadu vecas. Priežu audze ir neizdevies mēģinājums ieaudzēt Latvijas klimatiskajiem apstākļiem neatbilstošās Darmštates priedes.

Atsauces 

Jūrmala
Latvijas dabas liegumi
Bajāri (Gārsenes pagasts)

Bajāri ir ciems Jēkabpils novada Gārsenes pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5 km no pagasta centra Gārsenes, 11 km no Aknīstes un 161 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no vietējas nozīmes valsts autoceļiem, pavisam netālu no Latvijas—Lietuvas robežas.

Atsauces 

Jēkabpils novada ciemi
Dzirnavupīte (Sustalas pieteka)

Dzirnavupīte ir Sustalas kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - pie Ozolmeža. Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Sustalā lejpus tās izteces no Briņģu ezera. 

Dzirnavupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Sustalas pietekas
Gravas strauts

Gravas strauts (arī Zapa, Zapas upe, augštecē, vidustecē - Babas upe, Bābas upe, Bābenīca) ir Liedes strauta kreisā krasta pieteka Madonas un Cēsu novados.

Iztece - uz ziemeļiem no Mēdzulas. Tek dienvidu virzienā, vidustecē sagriežoties uz rietumiem. Ietek Lindes strautā pie Čolēniem. 

Gravas strautu šķērso valsts autoceļš P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona), tās krastos atrodas Mēdzula un Ļavāni.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Madonas novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Laskate (Ineša pieteka)

Laskate ir Inesī ietekoša upe Cēsu novadā.

Iztece - uz ziemeļiem no Naurēniem. Tek dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Inesī uz ziemeļiem no Orisāres iztekas.

Laskati šķērso valsts autoceļi P33 (Ērgļi—Jaunpiebalga—Saliņkrogs) un V305 (Vecpiebalga—Ineši), netālu no upes atrodas Ķidēni.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Nedzīte

Nedzīte (arī Baldieša grāvis, Baldiešēnu grāvis, Baldiešu grāvis) ir Sustalas labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - no Nedža ezera austrumiem. Tek austrumu virzienā. Ietek Sustalā lejpus Orisāres ietekas.

Nedzīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos atrodas Baldiešēni.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Sustalas pietekas
Orisāre

Orisāre (arī Dzirnavupīte, Inese, Orizore) ir Sustalas labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece – no Ineša ezera dienvidaustrumiem. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Upe caurtek Vecpiebalgas dzirnavezeram. Ietek Sustalā lejpus autoceļa V846 (Vestiena–Vējava–Ineši) tiltam pār upi.

Orisāri šķērso valsts autoceļš P33 (Ērgļi—Jaunpiebalga—Saliņkrogs), tās krastos atrodas Ineši.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Sustalas pietekas
Pāvīte

Pāvīte ir Ogres labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - no Pāvītes ezera dienvidrietumiem. Tek rietumu virzienā. Ietek Ogrē augšpus Sustalas ietekas.

Pāvīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Ogres pietekas
Pīle (Ineša pieteka)

Pīle ir kanāls Inešu pagastā, kas savieno Taunu un Inesi.

Iztece - no Tauna dienvidiem. Izrakts ziemeļu-dienvidu virzienā. Ietece - Ineša ziemeļos.

Pīli šķērso valsts autoceļš V307 (Vecpiebalga–Skujene), netālu no tās ietekas Inesī atrodas Jēkuļi.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Sivēnīca

Sivēnīca (arī Sivenica, Sivenīca) ir Dzērvītes labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - no Ģeda purva. Tek rietumu virzienā. Ietek Dzērvītē augšpus tās ietekas Ogrē.

Sivēnīcu nešķērso valsts autoceļi, tās krastos atrodas Alitēni.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Sustala

Sustala ir Ogres labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - no Briņģu ezera. Tek ziemeļrietumu virzienā, pirms Inešiem strauji sagriežoties uz ziemeļiem. Ietek Ogrē lejpus Pāvītes ietekas. Lielākās pietekas - Dzirnavupīte, Orisāre no Ineša, Nedzīte no Nedža.

Sustalu šķērso valsts autoceļš V846 (Vestiena–Vējava–Ineši), netālu no upes atrodas Ineši.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Ogres pietekas
Sustala
Izaks Grīnfelds

Izaks Grīnfelds (arī Ignācijs Braņickis; ;  Lodza — miršanas datums nezināms) bija Polijas un Izraēlas šahists.

Biogrāfija 
Pirms Otrā pasaules kara pārstāvējis Lodzas šaha klubu Makabi. 1930. gadu beigās regulāri piedalījies Lodzas pilsētas šaha čempionātos. 1938. gadā Krakovā dalījis 3.-4. vietu Polijas šaha čempionātā. Pēc kara sešas reizes (1946–1953) piedalījies Polijas šaha čempionātos. 1946. gadā Sopotā sasniedzis savu labāko rezultātu šajos turnīros, dalot 3.-4. vietu (uzvarējis Bogdans Sļiva). 1950. gadā piedalījies starptautiskā turnīrā Ščavnozdrojā, kurā ieņēmis 18. vietu (uzvarējis Pauls Keress). 1952. gadā starptautiskā šaha turnīrā Meņdzizdrojē dalījis 15.-16. vietu. Pārstāvējis Polijas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 1952. gadā un individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu. Jāatzīmē, ka Polijas komandā nokļuvis pēc daudzu vadošo, bet toreizējai varai politiski neuzticamo šahistu (tādu kā Kazimežs Makarčiks) izslēgšanas no izlases.

1954. gadā mainījis savu vārdu un uzvārdu uz Ignācijs Braņickis (Ignacy Branicki), kā arī uzdevis 1920. gadu par savu dzimšanas gadu, bet 1958. gadā emigrējis no Polijas uz Izraēlu. Līdz 1970. gadiem daudz uzturējies Nīderlandē, kur piedalījies vietējos turnīros un 1959. gadā uzvarējis Nīderlandes atklātajā šaha čempionātā. Savu pēdējo zināmo šaha turnīru partiju nospēlējis 1992. gadā. Par viņa tālāko likteni trūkst drošu ziņu.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē chessgames.com

1912. gadā dzimušie
Cilvēki ar nezināmu miršanas datumu
Lodzas vojevodistē dzimušie
Izraēlas šahisti
Polijas šahisti
Kobzar

Kobzar (, "dziesminieks") ir ukraiņu dzejnieka un glezontāja Tarasa Ševčenko dzejoļu grāmata, to viņš pirmoreiz izdeva 1840. gadā Sanktpēterburgā, Krievijas Impērijā. Ševčenko pēc šīs grāmatas publicēšanas pats ieguva iesauku "kobzar". No šī brīža šis nosaukums ticis pielietots visai Ševčenko dzejai un ieguvis simbolisku nozīmi ukraiņu nacionālajai un literārajai atdzimšanai.

Pirmajā izdevumā bija iekļauti astoņi darbi: "Думи мої, думи мої, лихо мені з вами", "Перебендя", "Катерина", "Тополя", "Думка", "Нащо мені чорні брови", "До Основ'яненка", "Іван Підкова" un "Тарасова ніч".

Autors ar šo pašu nosaukumu publicēja vēl divas grāmatas 1844. un 1860. gadā. 1844. gadā tika izdota vēl viena oriģinālā darba versija ar nosaukumu Чигиринський Кобзар, iekļaujot vēl vienu dzejoli "Гайдамаки".

Cars Aleksandrs II ar Emsas ukazu aizliedza šī un citu darbu ukraiņu valodā izdošanu. Tas pamudināja šī darba izdošanu ārpus Krievijas Impērijas, to skaitā Prāgā (tagad Čehija) un Vācijā.

Vārda definīcija 

Tulkojumā no ukraiņu valodas "kobzar" nozīmē "bards, klejojošs dziesminieks", kurš spēlē kobzu, lautai līdzīgu instrumentu. Mūsdienu ukraiņu valodā šis vārds vairāk tiek asociēts ar šo literāro darbu sēriju, par ko Ševčeko saņēma atbilstošo iesauku.

Atsauces 

Ukrainas kultūra
1840. gada grāmatas
Asupīte (Gauja pieteka)

Asupīte ir Gaujas kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - uz dienvidaustrumiem no Urbiem. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Gaujā lejpus Laidziem.

Asupīti šķērso valsts autoceļš P3 (Garkalne—Alauksts). Netālu no upes atrodas Sausdēni un Lībieši.

Atsauces 

Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Gravkalnu strauts

Gravkalnu strauts (arī Grāvkalnu strauts) ir Risenes kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - uz ziemeļaustrumiem no Lūķēniem. Tek rietumu virzienā. Ietek Risenē augšpus tās ieteces Leimaņu ezerā.

Gravkalnu strautu nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielākas apzīvotās vietas.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Kutaisi

Kutaisi (, ; senie nosaukumi: Aea/Aia, Kotais, Kutatisi, Kutaïsi) ir Gruzijas trešā lielākā pilsēta, Imeretijas mhares centrs. No 2012. līdz 2019. gadam Kutaisi darbojās Gruzijas parlaments.

Ģeogrāfija 
Pilsēta atrodas Rioni upes krastos, 125 — 300 metrus virs jūras līmeņa. Austrumos un ziemeļaustrumos Kutaisi robežojas ar Ziemeļu Imereti kalniem, ziemeļos robežojas Samgurali apgabals, bet uz rietumiem un dienvidiem plešas Kolhidas līdzenums.

Vēsture 
Arheoloģiskās liecības rāda, ka Kutaisi bijusi apdzīvota jau 6. — 5. gadsimtā pirms mūsu ēras. Domājams, ka grieķu episkajā poēmā Argonautika aprakstītā Kolhidas galvaspilsēta bijusi mūsdienu Kutaisi.

No 978. līdz 1122. gadam Kutaisi bija Gruzijas Karalistes galvaspilsēta, bet no 15. gadsimta — Imeretijas Karalistes galvaspilsēta. 1810. gadā Imeretijas karaliste iekļāvās Krievijas Impērijā, un Kutaisi kļuva par Imeretijas apgabala centru. No 1846. līdz 1917. gadam pilsēta bija Kutaisi guberņas centrs.

Padomju laikā Kutaisi bija otrs lielākais rūpniecības centrs Gruzijas PSR. Šeit bija Kutaisi automobiļu rūpnīca (KAZ), traktoru, elektromehāniskā rūpnīca un citas ražotnes.
Pēc neatkarības atgūšanas 1991. gadā lielākā daļa rūpnīcu pārtrauca ražošanu.

2008. gadā Kutaisi sāka celt parlamenta ēku, un 2012. gadā no Tbilisi uz šejieni pārcēlās Gruzijas parlaments. 2019. gada janvārī parlaments pārcēlās atpakaļ uz Tbilisi, bet parlamenta ēka tika nodota Gruzijas iekšlietu ministrijas rīcībā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Kutaisi vietne

Imeretija
Gruzijas pilsētas
Džordžs Tomass

Džordžs Alans Tomass (;  Stambula —  Londona) bija Lielbritānijas šahists, badmintonists un tenisists.

Biogrāfija 
Šahu iemācījusi spēlēt māte, Edīte Tomase, kas bijusi pirmā sieviešu šaha turnīrā uzvarētāja Hastingsā 1895. gadā. 1896. gadā simultānspēles seansā pārspējis toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru. 1911. gadā uzvarējis Londonas šaha kluba čempionātā, bet 1920. gadā piedalījies pirmajā Lielbritānijas šaha čempionātā, kurā izcīnījis otro vietu.
1923. un 1934. gadā uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātos. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1924. gadā Vestonā bijis otrais aiz Makša Eives. 1935. gadā sasniedzis lielāko panākumu savā šahista karjerā, kad kopā ar Maksu Eivi un Salo Floru dalījis pirmo vietu tradicionālajā Hastingsas šaha turnīrā, apsteidzot Hosē Raulu Kapablanku un Mihailu Botviņņiku, kurus uzvarējis savstarpējās partijās. Pārstāvējis Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 7 reizes (1927, 1930-1939). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1927), bet individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1927) un sudraba (1931) medaļas. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Tomasam kā vienam no piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1958. gadā - starptautiskā arbitra nosaukumu. Tikai 69 gadu vecumā Tomass pārstājis piedalīties nopietnos šaha turnīros.

Tomasa sportiskās intereses neaprobežojās tikai ar šahu. No 1906. līdz 1928. gadam 21 reizi uzvarējis Anglijas badmintona čempionātos All England Open Badminton Championships, turklāt četrus no šiem tituliem izcīnījis vīriešu vienspēlēs (1920–1923). 1923. gadā sarakstījis grāmatu The Art of Badminton ("Badmintona māksla"). 
1949. gadā pēc Tomasa idejas tika noorganizētas pirmās starpvalstu badmintona komandu sacensības, kuras vēlāk viņam par godu tika nosauktas par Thomas Cup ("Tomasa kauss"). No 1950. līdz 1952. gadam bijis Anglijas badmintona asociācijas prezidents. 1996. gadā uzņemts Pasaules badmintona slavas zālē.

Sekmīgi spēlējis arī tenisu. No 1905. līdz 1926. gadam regulāri piedalījies Vimbldonas čempionātos, kur lielāko panākumu guvis 1911. gadā, kad aizkļuvis līdz ceturtdaļfinālam. Trīs reizes piedalījies šā turnīra astotdaļfinālos (1908, 1909, 1922).

Atsauces

Ārējās saites 

1881. gadā dzimušie
1972. gadā mirušie
Stambulas ilā dzimušie
Lielbritānijas šahisti
Lielbritānijas tenisisti
Badmintonisti
Horvātijas kuna

Horvātijas kuna () ir Horvātijas naudas vienība. ISO 4217 kods ir HRK, skaitliskais kods 191. Kuna iedalīta 100 lipās ().

Etimoloģija 
Naudas vienības nosaukums kuna horvātu valodā nozīmē "cauna". Caunu ādas viduslaikos bija plaši izplatīts maksāšanas līdzeklis.

Vārds lipa nozīmē "liepa".

Vēsture 
Otrajā pasaules kara laikā Vācijas izveidotā Neatkarīgā valsts Horvātija 1941. gadā ieviesa savu naudas vienību kunu. Pēc Vācijas sakāves 1945. gadā Horvātija iekļāvās Dienvidslāvijā, un kunu nomainīja Dienvidslāvijas dinārs.

Pēc Horvātijas atdalīšanās no Dienvidslāvijas 1991. gadā valstī tika ieviests Horvātijas dinārs (HRD).
1995. gada 1. janvārī Horvātijā ieviesta naudas vienība kuna ar maiņas kursu: 1 kuna = 1000 dināri. Kuna jau no sākuma tika piesaistīta Vācijas markai. Kad marku nomainīja pret eiro, kunu piesaistīja eiro.

2022. gada 13. maijā Horvātijas parlaments apstiprināja eiro ieviešanu 2023. gada 1. janvārī.

Ārējās saites 

 Horvātijas Nacionālā banka

Eiropas naudasvienības
Horvātijas saimniecība
Zentas brīvdienas

"Zentas brīvdienas" ir latviešu televīzijas seriāls, kas tika pārraidīts kanālā TV3 no 2013. gada 2. augusta līdz 11. oktobrim. Seriāls ir atvasināts no TV3 seriāla "UgunsGrēks". Seriāls stāsta par viesnīcas istabeni Zentu, kura ir vasaras atvaļinājumā. Zenta pirmoreiz parādījās LTV seriālā "Neprāta cena", bet vēlāk "UgunsGrēkā".

Sižets 
Seriāla galvenie varoņi ir Zenta un viņas kaimiņi Gastons, Dainuvīte, Dace un Zigis. Zeltiņi dodas atvaļinājumā un palūdz Zentai pieskatīt māju. Atvaļinājums izvēršas pārpratumiem un draudzības pilns. Zenta iepazīstas ar Gastonu, kas viņai tīri labi iepatīkas. Katru dienu Zenta ar saviem kulinārijas šedevriem priecē savus kaimiņus un arī, protams, Gastonu.

Sezonas

Tēli 
 Regīna Devīte — Zenta Upīte
 Indra Burkovska — Dainuvīte
 Baiba Neja — Dace
 Ivars Kļavinskis — Zigis
 Andris Bērziņš — Gastons
 Sergejs Čerņikovs — policists
 Aivars Ieviņš —  saimnieks
 Zane Ieviņa —  saimniece
 Kristīna Salmiņa —  Astrīda

Tituluzraksti

Atsauces

Ārējās saites 
 TVplay profils 

Latvijas televīzijas seriāli
"UgunsGrēks" un "Neprāta cena"
Austrumkarību dolārs

Austrumkarību dolārs ir valūta, kuru izmanto astoņās Karību reģiona valstīs. Tā ir oficiālā valūta Angiljā, Antigvā un Barbudā, Dominikā, Grenādā, Montserratā, Sentkitsā un Nevisā, Sentlūsijā, Sentvinsentā un Grenadīnās. Austrumkarību dolārs tika laists apgrozībā 1965. gadā nomainot Britu Rietumindijas dolāru.

Kopš 1976. gada 7. jūlija tas ir piesaistīts ASV dolāram un viens ASV dolārs atbilst 2,70 Austrumkarības dolāriem. Viens Austrumkarības dolārs atbilst € 0,33 eiro centiem.

Uz monētām ir attēlota Britu aizjūras teritoriju monarhs - Elizabete II.

Nacionālās valūtas
Karību reģions
Smilgas

Smilgas var būt:
 Smilgas — apdzīvota vieta Limbažu novada Alojas pagastā;
 Smilgas — apdzīvota vieta Ādažu novada Ādažu pagastā;
 Smilgas — apdzīvota vieta Kuldīgas novada Raņķu pagastā.

Skatīt arī 
 Smilga
Pīsla

Pīsla (arī Pisla) ir Gaujas kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.Pīsla (arī Pisla) ir Gaujas kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.

Upes izteka ir Skujenes pagasta dienvidaustrumos. Tek ziemeļu virzienā, vidustecē pagriežoties uz ziemeļaustrumiem. Lielākā Pīslas pieteka ir Ozolkalna grāvis. Pie Lodes muižas Pīsla iztek cauri Pīslas ezeriņam un ietek Rijas ezerā, kam cauri tek Gauja.

Pīslu šķērso valsts autoceļš P3 (Garkalne—Alauksts), tās krastos nav lielāku apdzīvotu vietu.

Atsauces 

Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Amatas novada upes
Rindzele

Rindzele ir apdzīvota vieta Tukuma novada Zentenes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā Rindzeles ezera krastā pie autoceļa V1435 5 km no pagasta centra Zentenes, 30 km no novada centra Tukuma un 95 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Rindzeles muižas (Rindseln) centru. Līdz 2009. gadam Rindzelē darbojās narkomānu rehabilitācijas centrs.

Atsauces
Risene

Risene (arī Dzērvīte, Rīsene) ir Ogres labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - uz dienvidrietumiem no Kaives. Tek dienvidaustrumu virzienā. Lielākās pieteka - Asiņupe, Gravkalnu strauts. Caurtek Leimaņu ezeru un Leimaņu dzirnavezeru. Ietek Ogrē pie Raušiem.

Riseni trīsreiz šķērso valsts autoceļš V309 (Vecpiebalga–Skujene), tās krastos atrodas Zilaiskalns, Lūķēni, Rauši.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Vidzeri

Vidzeri ir apdzīvota vieta Saldus novada Šķēdes pagastā. Atrodas pagasta vidusdaļā Grauzdupes krastā 3 km no pagasta centra Šķēdes, 28 km no novada centra Saldus un 131 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies kā Šķēdes muižas Vidzeru pusmuiža (Widsern).

Atsauces
Dabaru ezers

Dabaru ezers (arī Dabaru-Stupēnu ezers, Stupeņu ezers, Stupeņu-Dabaru ezers) ir subglaciāls caurteces ezers Cēsu novada Taurenes pagasta centrālajā daļā.

Dibens - dūņains, kūdrains. Ezera krasti rietumos ir zemi, lēzeni, bet austrumos - slīpi. Ezeru caurtek Gaujas upe. Makrofīti - niedres, meldri, glīvenes, daudzlapes un raglapes. Ezerā dzīvo līdakas, asari, raudas, plauži, līņi, ruduļi un pliči. Ezerā dažkārt novērojama ūdens ziedēšana.

Ezera austrumos atrodas Taurene un autoceļš P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona). Rietumos no ezera trodas Brēdiķu (Lejstupu) pilskalns.

Atsauces 

Cēsu novada ezeri
Taurenes pagasts
Augstupīte

Augstupīte ir Gaujas labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - Taurenes pagasta dienvidrietumos. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Gaujā pie Niedru purva.

Augstupīti šķērso valsts autoceļš V299 (Rauna–Taurene–Abrupe), tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Dērēnu grāvis

Dērēnu grāvis ir Ilzes ezerā ietekoša ūdenstece Cēsu novadā.

Iztece - Taurenes pagasta ziemeļos. Tek dienvidu virzienā. Ietek Ilzes ezera ziemeļos.

Augstupīti nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Gaujiņa

Gaujiņa (agrāk kartēs Gauja) ir Gaujas (Mierupītes) labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztek no Alauksta ezera rietumiem. Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā, vidustecē pagriežoties uz dienvidrietumiem. Ietek Gaujā pie Laidziņu purva (agrākā Laidza ezera).

Agrāk uzskatīja, ka Gauja sākas no Alauksta ezera, bet, tā kā senā izteka Gaujiņa Alauksta ūdens līmeņa pazemināšanas dēļ ir aizaugusi, tad par Gaujas sākumu mūsdienās uzskata Ežupīti jeb Ārnīti, kas sākas Elkas kalna pakājē Amatas novada Skujenes pagastā, netālu no Māļiem. Pēc iztecēšanas cauri Zobola ezeram tā tiek saukta arī par Mierupīti. Nosusinātā Laidza ezera vietā Mierupīte satek ar Gaujiņu, šī vieta arī dažkārt tiek uzskatīta par Gaujas sākumu; no šīs vietas Gauja tek ar šādu nosaukumu.

Gaujiņu šķērso valsts autoceļš P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona), tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Gausupīte

Gausupīte (arī Straujupīte) ir Gaujas labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece — Alauksta ezers. Tek ziemeļu virzienā. Lielākā pieteka — Jērūžgrāvis. Ietek Gaujā pie Niedru purva.

Gausupīti šķērso valsts autoceļš V299 (Rauna—Taurene—Abrupe), tās krastos atrodas Mežrijas.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Jaunpiebalgas novada upes
Straujupīte (Gaujas pieteka)

Straujupīte (arī Griķupīte, Vangažupīte) ir Gaujas kreisā krasta pieteka Ādažu un Ropažu novados.

Izteka - uz dienvidaustrumiem no Inčukalna. Tek rietumu-zimeļrietumu virzienā. Ietek Gaujā pie Vangažiem. Upi šķērso valsts autoceļi P10 (Inčukalns — Ropaži — Ikšķile), V75 (Ropaži – Griķukrogs) un A2 (Rīga — Sigulda — Igaunijas robeža (Veclaicene)), kā arī dzelzceļa līnija Rīga—Lugaži. Tās krastos atrodas Meža Miers, Griķi, Vangaži.

Attēli

Atsauces 

Gaujas pietekas
Ādažu novada upes
Ropažu novada upes
Inčukalna novada upes
Gaujas baseina upes
Siguldas novada upes
Ekspress-AM8

Ekspress-AM8 (Экспресс-АМ8) ir Krievijas uzņēmuma Kosmičeskaja svjaz' sakaru pavadonis. Tas ģeostacionārajā orbītā tika palaists 2015. gada septembrī. Pavadonis nodrošina sakaru pakalpojumus Eiropā, Āfrikā Amerikā un Azijā.

Pavadonis izgatavots Krievijas uzņēmumā Informacionnyje sputnikovyje sistemy (ISS) uz platformas Ekspress-1000NTV bāzes. Sakaru aparatūru piegādāja Francijā reģistrēts uzņēmums Thales Alenia Space.
Tam uzstādīti 24 C joslas, 16 Ku joslas un 2 L joslas raidītāji.
Pavadoņa darbības laiks plānots 15 gadi.

Priekšvēsture 
 Kosmičeskaja svjaz` noslēdza līgumu ar Informacionnyje sputnikovyje sistemy par sakaru pavadoņu Ekspress-AT1, Ekspress-AT2 un Ekspress-AM8 izgatavošanu. 2012. gada aprīlī sākās kosmisko aparātu izgatavošana. 2012. gada decembrī uz Thales Alenia Space tika nosūtīta derīgās kravas konstrukcija, lai tajā iemontētu pārraidīšanas aparatūru. 2013. gadā sākās platformas un derīgās kravas moduļa integrācija.

Lidojuma gaita 
Ekspress-AM8 palaists  19:00 UTC ar nesējraķeti Proton-M / Blok DM-03 no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas.

Ģeostacionārajā orbītā pavadonis tika novietots 14° rietumu garuma, kur jau atradās Ekspress-A4 (palaists 2002. gadā).
2015. gada 1. decembrī tika paziņots, ka Ekspress-AM8 ir pabeigta izmēģinājumu un testēšanas fāze, un tas nodots ekspluatācijā. Pēc kanālu pārslēgšanas uz Ekspress-AM8,  Ekspress-A4 tika pārvietots uz punktu 145° austrumu garuma, kur līdz oktobrim atradās Ekspress-A2.

Atsauces

Ārējās saites 
 Зоны покрытия «Экспресс-АМ8 (14° з.д.)» ФГУП «Космическая связь»
 Экспресс-АМ8 Информационные спутниковые системы» имени академика М.Ф. Решетнёва
 Ekspress-AM 8 Gunter Dirk Krebs

AM8
Braslava (ciems)

Braslava ir ciems Limbažu novada Braslavas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 6 km no pagasta centra Vilzēniem, 37 km no novada centra Limbažiem un 127 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu V123 un V164 krustojumā.

Apdzīvotā vieta veidojusies ap Braslavas muižas (Breslau) centru.

Atsauces
Kārlis Bursi

Kārlis Gotlībs Heinrihs Frīdrihs Bursi (; dzimis , miris ), arī Kārlis Bursijs, bija vācbaltiešu ārsts, literāts un komponists, atmiņu par Bēthovenu autors.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1791. gadā Blīdenē luterāņu mācītāja Ernesta Daniela Bursi ģimenē. No 1811. līdz 1813. gadam studēja medicīnu Berlīnes Universitātē, no 1813. līz 1815. gadam - Tērbatas Universitātē. 1816. gadā ceļoja uz Berlīni, Baireitu un Vīni.
1816. gada vasarā ar Kārļa Amendas rekomendāciju Vīnē tikās ar Bēthovenu. Garo sarunu, kurā pārsprieduši Amendas atsūtīto kurzemnieka Rūdolfa fom Berges operas libretu "Bakhs", detalizēti pierakstījis.  

No 1816. līdz 1826. gadam Bursi strādāja par Mežmuižas draudzes novada ārstu  Augstkalnē un Bukaišos. No 1826. gada - ārsts Jelgavā. No 1826. līdz 1840. gadam - Baldones kūrorta pārvaldnieks. No 1840. līdz 1849. gadam - akušieris. No 1849. līdz 1867. gadam - Kurzemes medicīnas pārvaldes inspektors.

Darbi 
Publicējis rakstus medicīnā, dzejoļus, sacerēja dziesmas (Lieder). No 1832. gada vadīja Jelgavas Liedertafel kori. Bija Kurzemes literatūras un mākslas biedrības goda loceklis, no 1856. līdz 1861. gadam - Kurzemes provinces muzeja direktora vietnieks.

 Animadversiones historico-criticae in doctrinam de consensu, antagonismo et antenergia
 Das künstliche Licht und die Brillen: zwei Vorlesungen
 Das vierte Palmenblatt: Ein Fragment. Oder: Das Büchlein vom weiblichen Egoismus	
 Māju dakters jeb Jaunā veselības grāmata: īsa pamācīšana kā var izglābties no dažādām slimībām un sāpīgām kaitēm, kad īstena daktera palīgu nevar atsniegt (1859)	
 Sarunāšana viena daktera ar vienu moderu par govju baķēm (1851)		
 Pamācīšana moderēm kā pie lopu kopšanas būs turēties (Pamahzischana mohderehm, kà pee lohpu-kohpschanas buhs turretees, schihm par labbu sarakstita)		
 Sarunāšana viena daktera ar vienu moderu par govju baķēm, izdomāta un sarakstīta vācu valodā no K. Burzija

Ārējās saites 

Par Kārli Bursi www.garamantas.lv

1791. gadā dzimušie
1870. gadā mirušie
Saldus novadā dzimušie
Vācbaltieši
Latvijas ārsti
Jans Zamoiskis

Jans Zamoiskis jeb Jans Zamojskis (, 1542—1605) bija ietekmīgs 16. gadsimta Polijas-Lietuvas kopvalsts valstsvīrs, diplomāts un rakstnieks. Polijas kroņa lielhetmanis, karaļa kanclers, pretojās Svētās Romas impērijas ietekmes pieaugumam Polijā. Poļu—zviedru kara (1600—1629) sākumā komandēja Polijas-Lietuvas armiju Vidzemē un Igaunijā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1542. gada 19. martā Skokovkā (Skokówka), netālu no viņa izveidotās Zamoscas pilsētas, Polijas valstvīra Staņislava Zamoiska un viņa sievas Annas, dzimušas Herburtas, ģimenē. 
Studēja Sorbonas un Padujas universitātēs, 1563. gadā pildīja tās rektora pienākumus. Pēc atgriešanās dzimtenē kļuva par karaļa Sigismunda II Augusta sekretāru. 1563. gadā uzrakstīja traktātu "Par Romas Senātu" (De Senatu Romano), kurā ieteica piemērot Romas impērijas satversmes principus Polijas-Lietuvas kopvalstij. Pēc karaļa nāves 1572. gadā viņš mēģināja panākt karaļa vēlēšanu noteikumu izmaiņas un sarakstīja traktātu Modus electionis. Atbalstīja Stefana Batorija ievēlēšanu par Polijas karali, kopā ar viņu vadīja Polijas-Lietuvas kopvalsts politiku Livonijas kara laikā. 
1586.-1588. gadā vadīja cīņu pret Svētās Romas impērijas erchercoga Maksimiliāna Habsburga ievēlēšanu par Polijas-Lietuvas valdnieku.  
Kad par karali tika ievēlēts Sigismunds III, Zamioskis pretojās viņa mēģinājumiem veidot absolūto monarhiju.

Poļu—zviedru kara (1600—1629) sākumā komandēja Polijas-Lietuvas armiju Vidzemē, 1601. gada decembrī aplenca un ieņēma Valmieras pili, 1602. gada maijā Vīlandes pili un Veisenšteinas (Paides) pili. Pēc veselības pasliktināšanās aizbrauca uz saviem Zamoscas īpašumiem, kur mira no triekas 1605. gada 3. jūnijā.

Indriķa hronikas noraksts 
Polijas-Lietuvas lielhetmanis Jans Zamoiskis no Livonijas uz Poliju aizvedis Indriķa hronikas  14. gs. sākuma pergamenta norakstu, kur tas nonāca Zamoisku bibliotēkā Varšavā, pašlaik Polijas bibliotēkā Varšavā. Tā sauktais Zamoisku kodekss ( jeb rokraksts Z) ir vienīgais saglabājies oriģinālās hronikas noraksts.

Ārējās saites 

1542. gadā dzimušie
1605. gadā mirušie
Polijas politiķi
Ļubļinas vojevodistē dzimušie
Sedas ielu uzskaitījums

Sedas pilsētas ielu uzskaitījums iekļauj sevī 17 ielas, kuras atrodas Sedā.

Ielu uzskaitījums 
 Apakšstacijas iela
 Brīvības iela
 Celtnieku iela
 Dārza iela
 Kūdras iela
 Mazā Sporta iela
 Meža iela
 Miera iela
 Parka iela
 Purva iela
 Skolas laukums
 Smilšu iela
 Sporta iela
 Stacijas iela
 Tirgus iela
 Uzvaras iela
 Zaļā iela

Skatīt arī 
 Seda

Atsauces 

 
Ielas
Jānis Grantiņš

Jānis Grantiņš ( Ārlavas pagastā, Talsu apriņķī —  Rīgā) bija latviešu padomju teātra un filmu aktieris.

Biogrāfija 
Dzimis Ārlavas pagastā, Talsu apriņķī, strādnieka ģimenē. 

Aktiera gaitas uzsācis 1930. gadu sākumā, viņa pirmā loma bija Pestīšanas armijas virsnieks Dž. Golsvērtija teātra izrādē „Nabaga vīra taisnība”. Sākot ar 1935. gadu, strādājis Zemnieku drāmas teātrī. Līdz 2. pasaules karam, J. Grantiņš strādājis Liepājas Pilsētas drāmas un operas teātrī, Daugavpils teātrī un Jelgavas teātrī. Pēc 2. pasaules kara bijis Liepājas Muzikāli dramatiskā teātra aktieris. 1950. gadā uzsāka darbu Latvijas PSR Valsts Jaunatnes teātrī.

1949. gadā Grantiņam piešķīra Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka nosaukumu. Apbalvots ar PSRS Darba Sarkanā Karoga ordeni.

Kino debitējis 1949. gadā ar titullomu filmā „Rainis”, par kuru 1950. gadā saņēmis Staļina prēmiju. Attēlojis lomas vairāk nekā 30 kino un televīzijas filmās.

Bijis precējies ar Daugavpils teātra aktrisi un dziedātāju Emmu Beķeri (1909—1950). Miris .

Svarīgākās teātra lomas 
 Inspektors Guls, Dž.B.Prīstlija „Viņš atnāca”, 1946. gads;
 Monahovs, M.Gorkija „Barbari”, 1947. gads;
 Brets, Ž.Gova, A.d’Juso „Dziļās saknes”, 1948. gads;
 Arturs, E.L.Voiničas „Dundurs”, 1949. gads;
 Žadovs, A.Ostrovska „Ienesīga vieta”, 1949. gads;
 Ļubims Torcovs, A.Ostrovska „Nabadzība nav netikums”, 1953. gads;
 Baltais tēvs, Raiņa „Zelta zirgs”, 1956. gads;
 Žans Valžans, V.Igo „Nožēlojamie”, 1960. gads;
 Alsters, I.Indrānes „Lazdu laipa”, 1964. gads;
 Pudiķis, J.Raiņa „Indulis un Ārija”, 1965. gads;
 Kalmons, K.Goci „Zaļais putniņš”, 1970. gads.

Lomas filmās

Galvenās lomas 
 Rainis, „Rainis”, 1949. gads;
 Ulups, „Uz jauno krastu”, 1955. gads; 
 Banders, „Zvejnieka dēls”, 1957. gads;
 Ērihs, „Rita”, 1957. gads;
 Pāvulāns, „Vētra”, 1960. gads;
 Vilsons, ”"Tobago” maina kursu”, 1965. gads;
 Rēbuss, „Vella kalpi”, 1970. gads;
 Rēbuss, „Vella kalpi Vella dzirnavās”, 1972. gads.

Epizodēs 
 „Tauriņdeja”, 1971. gads;
 „Pilsētas atslēgas”, 1973. gads;
 „Melnā vēža spīlēs”, 1975. gads.

Atsauces

Ārējās saites 
 Jānis Grantiņš filmas.lv

1909. gadā dzimušie
1974. gadā mirušie
Latviešu kinoaktieri
Latvijas kinoaktieri
Latviešu teātra aktieri
Jaunatnes teātra aktieri
Latvijas PSR Nopelniem bagātie skatuves mākslinieki
Staļina prēmijas laureāti
Talsu novadā dzimušie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Raiņa kapos apbedītie
Buiva

Buiva ir ciems Limbažu novada Brīvzemnieku pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 11 km no pagasta centra Puikules, 21 km no Alojas un 114 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V124, Muļķa ezera rietumu krastā.

Atsauces 

Limbažu novada ciemi
Jērūžgrāvis

Jērūžgrāvis (arī Jērūžu grāvis) ir Gausupītes labā krasta pieteka Cēsu novadā.

Iztece - uz ziemeļiem no Alauksta. Tek ziemeļu, lejtecē ziemeļrietumu virzienā. Ietek Gausupītē augšpus Mežrijām.

Jērūžgrāvi nešķērso valsts autoceļus, tā krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Puikules stacija

Puikules stacija, Padomju laikā arī Gāršas, ir ciems Limbažu novada Brīvzemnieku pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 4 km no pagasta centra Puikules, 13 km no Alojas un 104 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P13 (Limbaži—Aloja) un bijušās dzelzceļa līnijas Rīga—Rūjiena krustojuma, netālu bijusī Puikules stacija. Tās ēka ir pamesta un izdemolēta, visi sliežu ceļi nojaukti, bet bijušās kūdras krautuves teritorija aizaugusi ar krūmiem.

Atsauces 

Limbažu novada ciemi
Oranta

Nosaukums: Dievmāte “Zīme”, “Platitera” (“Plašāka par debesīm”), Lielā Panagija, Vlahernitissa

Svētku dienas: Novgorodas Dievmātes ikona “Zīme” 27.novembrī

Avoti: “…Kungs pats dos jums zīmi, redzi, jaunava taps grūta, dzemdēs dēlu un dos viņam vārdu Immānū-Ēls” (Jes.7:14)

Ikonogrāfija: Kristus Bērns tiek attēlots frontāli uz Dievmātes krūtīm, Dievmāte attēlota kā pusfigūra (variants “Lielā Panagija”), “Platitera” ar Bērnu Dievmātei klēpī, uz ceļiem, “Panagija” ar eņģeļiem vai serafiem.

Dievmātes ikonogrāfiskais tips Orantas pozā — lūdzās ar augsti paceltām rokām — un Kristus Emanuēla tēlu medaljonā uz Viņas krūtīm. Dievmātes tips “Zīme” atklāj Iemiesošanās svētnoslēpumu un saistās ar Jesajas pravietojumu: “…Kungs pats dos jums zīmi, redzi, jaunava taps grūta, dzemdēs dēlu un dos viņam vārdu Immānū-Ēls” (Jes.7:14). Pastāv viedoklis, ka “Zīmes” ikonogrāfija veidojusies uz divu Dievmātes ikonu pamata — “Oranta”, kas atrodas Agia Soros kapelā, iespējams marmora reljefa veidā, virs avota ar svēto ūdeni — agiasmosa, kura priekšā imperatori apmazgājās, pirms tuvoties šķirstam ar Nikopejas Dievmātes relikvijām. Šāda ikona tika atrasta Vlahernas baznīcā restaurācijas darbu laikā, 1031.gadā, kuros atklājās sienā iemūrēts Dievmātes tēls, tur paslēpts ikonu grautiņu laikā. Divu ikonogrāfisko tipu savienošana atklāja jaunā tēla Dievmāte “Zīme” aizsardzības kontekstu. Ne velti to saista ar epitetu “Episkepsis” — aizstāve. Tēla “Zīme” aizsardzības simbolika atklājas tajā, ka Dievmāte lūdzoties iemieso Baznīcu, kas ir visu kristiešu patvērums un aizstāve, nesagraujamais pilsētas mūris. Šādā nozīmē Dievmāte “Zīme” tika godināta Bizantijā, bet Krievijā šis tēls redzams Kijevas Sofijas katedrāles apsīdā (“Nesagraujamais mūris”), bet Novgorodā ikona “Zīme” kļuva par pilsētas pallādiumu.

Atsauces
Eleusa

Nosaukums: Žēlojošā; Likofilussa (Saldais Skūpsts); Vladimiras, Donskas, Feodorovas
 Svētku dienas: Vladimiras: 26.augusts, 23.jūnijs, 21.maijs; Feodorovas: 14.martā un 16.augustā; Donskas: 19.augustā
 Avoti: Vēstījums par Tamerlanu 
 Ikonogrāfija: Dievmāte tur Kristus Bērnu uz vienas rokas, abu sejas saskaras ar vaigiem.

Eleusa (no grieķu valodas – žēlsirdīgā, baznīcslāvu – žēlojošā) – epitets, kurš attiecās uz daudziem Dievmātes tēliem, atainotiem dažādos ikonogrāfiskajos tipos (“Odigitrija”, “Glikofilussa”, “Kikkotissa”). Pēc būtības vārds Eleusa attiecas nevis uz attēlojumu, bet pašu Dievmāti. Šis epitets, atklājot Iemiesošanās un Ciešanu patiesumu, raksturoja Dievmātes īpašības un tāpēc varēja būt attiecināms uz jebkuru Viņas ikonu. Krieviskajā tradīcijā  epitets “Žēlojošā” attiecās uz Dievmātes tēliem “Glikofilussa”, tāpēc “Vladimiras Dievmāti” bieži dēvē par “Eleusu”. Tāpat Dievmātes ikona tiek saukta par “Glāstošo/Mīlošo”, kas redzama Akafista ciklā (24. pants) Markovas klostera (1361.-1380.g.) freskās. Senākā no ikonām, uz kuras saglabājies uzraksts Eleusa – ir Dievmātes tēls no Neofīta klostera Kiprā, kurā Dievmāte attēlota  deisis kārtā lūgšanas pozā.  Tiek uzskatīts, ka tieši šādā ikonogrāfijā Dievmāte tika attēlota mozaīkās un ikonās Dievmātes Eleusa baznīcā, Visavaldītāja klosterī Konstantinapolē, Komninu dinastijas kapeņu kompleksā.

Atsauces
Panahranta

Nosaukums: Dievadzemdētāja (Theotokos; Meter Theou), Visšķīstā (Panahrantos), Kiriotissa, Visaķēniņiene (Pantanassa), Jaroslavļas (Pečoras)  
 Svētku dienas: 18. (31.) augusts
 Avoti: Salamana Pamācības 9:1-11, Mateja Evaņģēlijs 2:11, Damaskas Jānis
 Ikonogrāfija: Dievadzemdētāja sēž tronī, klēpī, uz ceļiem tur Kristu un klausās lūgšanas, aiz Viņas svētie, tronis pavērsts uz labo vai kreiso pusi.

Panahrantos (no grieķu valodas – “Visšķīstā”)  - Dievmātes ikonogrāfiskais tips, kurā Viņa sēž tronī vai dažkārt  stāv troņa priekšā, ar Bērnu klēpī,  kuru tur ar abām rokām. Šis Dievadzemdētājas tips akcentē Dievmātes ideju – Debesu Ķēniņiene un Gudrības tronis, kurā sēž Kristus – Sofija (Dievišķā Gudrība) (Sak.9:1-11). Tronis simbolizē baznīcu.  Šis tēls uzsvēra Dievmātes ķēnišķo godu, kā arī tēmas par upura priekšnojautu, tā kā ar Gudrību saistās mielasta tēmu – tas ir upura pirmtēls. Bizantijā šo attēlu novietoja apsīdā. Ikonogrāfijā šis tēls ir “Kipras”, “Pečoras” un citas Dievmātes ikonas. Interesants ir “Visaķēņiņienes” tēls – Pantanassa – viens no Dievmātes epitetiem, minēts himnās, tēls sastopams Bizantijas baznīcās, kuras veltītas Dievmātes tronī ikonogrāfijai.

Atsauces 

Reliģija
Galaktrofussa

Nosaukums: Barotāja (Galaktrophousa), Svētītais klēpis, Barlovskas 
 Svētku dienas: 3.jūlijā un 12. janvārī; Barlovskas 26.decembrī
 Avoti: “Svētīgas tās miesas, kas tevi nēsājušas un krūtis, kas tevi zīdījušas!”  Lūkas evaņģēlijs 11:27
 Ikonogrāfija: Dievmāte tiek attēlota sēdoša uz spilvena uz zemes. Kristus Bērns guļ Dievmātes rokās (labajā pusē), piespiedies pie Viņas krūts; Viņa labā roka pietur Mātes krūti. 

Dievmātes tips, kurā Viņa baro Kristus Bērnu ar krūti. Izveidojies līdz XII gadsimtam, bija īpaši izplatīts nevis Bizantijā, kur tas radies, bet rietumu tradīcijā. Svēto Tēvu  Dievmātes svētku tekstos, vairākkārtīgi tiek minēta Dievmātes Bērna barošana ar krūti. “Galaktrofussas” tips tika uzskatīts par tiešu Kristus cilvēciskās dabas pierādījumu, piederību zemes dzīvei, tātad arī neapstrīdamu Iemiesošanās apliecinājumu. “Galaktrofussas” simbolika norāda arī uz Viņa krusta ciešanu īstumu. Taipat laikā Pestītāja barošana ar mātes pienu – ir Dievmātes pagodināšanas tēls, jo Dievmātes svētku dievkalpojumos baznīcā bieži tiek lasīts Evaņģēlija fragments: “Svētīgas tās miesas, kas tevi nēsājušas un krūtis, kas tevi zīdījušas”(Lk.11:27). Piens Bībelē ir paradīzes ēdiena simbols (“piena un medus zeme”), Dieva Vārds tiek saukts par pienu (1Pēt.2:2). Tajā pamatojas arī Dievmātes, kā Baznīcas, kas baro ticīgos, aspekts.

Atsauces
Belaja

Belaja  (;  , ;  ) ir upe Baškortostānā, Krievijā, Kamas kreisā pieteka. Izteka atrodas Urālu kalnu dienvidrietumos, Iremeļa kalna pakājē. Augštecē tā plūst uz dienvidrietumiem caur šauru kalnu ieleju, pēc tam strauji pagriežoties uz ziemeļiem, kur ieleja kļūs plašāka. Upes garums ir 1430 kilometri.

Nozīmīgākās apdzīvotās vietas Belajas krastos ir Tirļanska, Belorecka, Sterļitmaka, Ufa (Ufas upes pietekas vietā) un Birska. Pie Ņeftekamskas Belaja ietek Kamas upē. Galvenā Belajas pieteka ir Ufa.

Ārējās saites

Atsauces 

Krievijas upes
Baškortostānas ģeogrāfija
Belaja
Kamas pietekas
Volgas baseins
Slīcenis

Slīcenis (arī Slīcena ezers, Slīceņa ezers, kartē dažkārt atzīmēts kā Skolas ezers) ir subglaciāls caurteces ezers Cēsu novada Taurenes pagasta centrālājā daļā. 

Ezerā ietek Gauja no Stupēnu ezera, iztek Gauja uz Dabaru ezeru.

Atsauces 

Cēsu novada ezeri
Taurenes pagasts
Vecpiebalgas novada ezeri
Stupēnu ezers

Stupēnu ezers (arī Lielais ezers, Steimiķu ezers, Stemiķis, Stemiķu ezers, Stupenu ezers, Stupeņu ezers, Žuburu ezers) ir subglaciāls caurteces ezers Cēsu novada Taurenes pagasta centrālājā daļā.

Dibens - smilšains. Krasti - lēzeni, dienvidos, ziemeļrietumos - zemi. Ezerā ietek Gauja no Rijas ezera, iztek Gauja uz Slīceni. Makrofīti - glīvenes, lēpes, ūdensrozes, elodejas, meldri, niedres, vilkvālītes, daudzlapes. Ezerā dzīvo līdakas, asari, līņi, raudas, plauži, ruduļi un pliči.

Ezera austrumu krastā atrodas Ramdoti.

Atsauces 

Cēsu novada ezeri
Taurenes pagasts
Vecpiebalgas novada ezeri
Mellupe (Dzirnupes pieteka)

Mellupe (arī Sērmūkšupe) ir Dzirnupes kreisā satekupe Cēsu novadā.

Iztece - uz austrumiem no Sērmūkšiem. Tek ziemeļu virzienā. Satekot ar Melnupi veido Dzirnupi.

Mellupi šķērso valsts autoceļi V300 (Drusti–Dzērbene–Skujene) un V294 (Cēsis–Rāmuļi–Bānūži), tā krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Amatas novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Dzirnupes pietekas
Mežrijas strauts

Mežrijas strauts ir Taurenes ezerā ietekošs strauts Cēsu novadā.

Iztece - Taurenes pagasta centrālajā daļā. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Taurenes ezerā no dienvidaustrumiem.

Mežrijas strautu šķērso valsts autoceļš V299 (Rauna–Taurene–Abrupe), tā krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Gaujas baseina upes
Cēsu novada upes
Vecpiebalgas novada upes
Ņikitins

Ņikitins (, no personvārda Ņikita (Никита); sieviešu dzimtē Ņikitina (Никитина)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Ņikita Ņikitins (Никита Никитин; 1986) — Krievijas hokejists;
 Romāns Ņikitins (1977) — Latvijas hokejists.

Krievu uzvārdi