joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bataljons

Bataljons (, no bataille — 'cīņa, kauja') ir militāra apakšvienība, kurā ir apmēram 500 līdz 1500 karavīru. Bataljons parasti sastāv no 2 līdz 7 rotām. Vairāki bataljoni veido pulku vai brigādi. To parasti vada pulkvežleitnants.

Uzdevumu izpildei bataljons var tikt izmantots kā vienotas struktūras apakšvienība pulkā, brigādē, bet var tikt izdalīts atsevišķi, lai patstāvīgi veiktu uzdotos uzdevumus. Mūsdienās bataljoni ir galvenā taktiskā apakšvienība daudzu valstu armijās. Bataljonā parasti ir štābs, vairākas rotas un atsevišķas apakšvienības cīņas atbalstam (piemēram, apgādes, medicīniskās palīdzības utt.)

Par bataljoniem noteikta lieluma vienības sauc parasti sauzemes, gaisa desanta karaspēkā un jūras kājniekos, tāpat to izmanto citu ieroču šķiru apzīmēšanai, piemēram, tanku bataljons. Bataljona lielums ir atkarīgs no konkrētās valsts izvēlētā varianta.

Militārā organizācija
Aleksandrs Radulovs

Aleksandrs Radulovs (; dzimis 1986. gada 5. jūlijā) ir krievu hokejists, labās malas uzbrucējs, Krievijas hokeja izlases spēlētājs. Kopš (2022) Radulovs spēlē KHL kluba Kazaņas "Ak Bars" rindās.

Aleksandra brālis Igors arī ir profesionāls hokejists.

Spēlētāja karjera 
Par Radulova profesionālās karjeras sākumu var uzskatīt 2003. gadu, kad viņš aizvadīja vienu spēli Krievijas Superlīgas kluba Maskavas "Dinamo" rindās. Sezonas noslēgumā viņu draftēja NHL - viņu ar kopējo 15. numuru izvēlējās Nešvilas "Predators". 2004.—05. un 2005.—06. sezonas Radulovs aizvadīja Kvebekas junioru hokeja līgā, bet 2006.—07. un 2007.—08. gadu sezonā spēlēja "Predators" sastāvā.

Lai gan Radulovam līgums ar Nešvilas klubu bija arī 2008.-09. gada sezonai, 2008. gada jūlijā viņš noslēdza trīs sezonu līgumu ar Ufas "Salavat Julajev". 2009. gada 10. janvārī spēlēja Pirmajā KHL Zvaigžņu spēlē, kurā guva vienus vārtus, kā arī atdeva vienu rezultatīvu piespēli. Radulovs bija 2010.—11. sezonas līgas rezultatīvākais spēlētājs. Sezonas izskaņā Radulovs kopā ar komandu izcīnīja arī Gagarina kausu.

Pēc 2011.—12. KHL sezonas noslēguma Radulovs devās uz Nešvilas "Predators", tās rindās aizvadot 9 spēles, taču vasarā izlēma atgriezties KHL, noslēdzot līgumu uz trim gadiem ar Maskavas CSKA. Arī turpmākajās sezonās Radulovs bija viens no līgas rezultatīvākajiem spēlētājiem. 2015. gadā ceturto reizi karjerā kā KHL vērtīgākais spēlētājs ieguva Zelta nūju.

2016. gada vasarā noslēdza viena gada līgumu ar Monreālas "Canadiens". Tās sastāvā 76 spēlēs Radulovs atzīmējās ar 54 rezultativitātes punktiem, būdams komandas otrs rezultatīvākais spēlētājs aiz Maksa Pačioreti. 2017. gada jūlijā noslēdza piecu gadu līgumu ar Dalasas "Stars".

Krievijas izlases rindās spēlējis divos Pasaules čempionātos junioriem, abas reizes izcīnot sudraba medaļu, kā arī 2007. un 2008. gada Pasaules čempionātos, 2008. gadā kļūstot par Pasaules čempionu, bet 2007. gadā izcīnot bronzas medaļu.

Ārējās saites

Atsauces 

1986. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
Gagarina kausa ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Sverdlovskas apgabalā dzimušie
Roberts Ešs

Roberts Ešs (; dzimis 1978. gada 22. janvārī) ir bijušais ASV hokejists, vārtsargs, ASV hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis sešas sezonas Nacionālās hokeja līgas klubos Fīniksas "Coyotes" un Filadelfijas "Flyers".

Pašlaik (2017) ir Amerikas hokeja līgas komandas Jutikas "Comets" prezidents.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru viņš uzsāka 1998. gadā, kad aizvadīja trīs spēles NHL klubā Fīniksas "Coyotes", kurš Ešu bija draftējis divus gadus iepriekš. Fīniksas kluba rindās Ešs spēlēja vēl trīs sezonas, bet par komandas pamatvārtsargu tā arī nekļuva, "Coyotes" klubā aizvadot vidēji 20 spēle sezonā, bet pārējo laiku pavadot tās fārmklubā Springfildas "Falcons". 2002. gadā viņš tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers", kura rindās Ešs spēlēja līdz pat 2006.—07. sezonai ieskaitot. 2002.—03. sezonā Roberts ieguva Viljama Dženingsa balvu.

2007.—08. sezonā Ešs spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Kazaņas "Ak Bars", kura rindās izcīnīja Kontinentālo kausu. 2008.—09. sezonā spēlēja jau Sanktpēterburgas SKA rindās, tiekot atzīts par KHL novembra labāko vārtsargu, bet 2009. gada 10. janvārī spēlēja Pirmajā Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēlē. 2010.—11. sezonu hokejists aizvadīja Minskas "Dinamo" ierindā. 2011.—12. gada sezonā Ešs spēlēja Šveices hokeja līgas vienībā Langnau "Tigers", taču pēc tās beidza savu karjeru.

ASV izlases rindās spēlējis piecos Pasaules čempionātos, divos Pasaules čempionātos junioriem, 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, kā arī 2006. gada olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Minskas "Dinamo" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
1590. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1590. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospolitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, bet dienviddaļā Grobiņas apgabals, kuri nebija pakļauti Kurzemes hercogistei.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes hercogisti pārvaldīja Frīdrihs Ketlers.
 Jaunjelgavai tika piešķirtas miesta tiesības.
 Tika laists apgrozībā pirmais Rīgas kalendārs 1590. gadam (iespiests Mollīna tipogrāfijā, sastādījis Johans Nikolajs Arborijs).
 Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa apstiprināja Valkas pilsētas tiesības. Tika apstiprināts arī Valkas pilsētas ģerbonis.
 Kanclers Miķelis Brunavs Sīķelē cēla ev. luterisko baznīcu un nodibināja mācītājmuižu.
 Par virsmācītāju tika nozīmēts Timms (līdz 1604. gadam).
 Pirmo reizi tika minēta Cēsu alusdarītava.
 Rīgā tika reģistrēta pirmā reformātu draudze.
 Mollīna tipogrāfija Rīgā izdeva 4 jaunas grāmatas.

Februāris 
 7. februāris — tika izdota instrukcija Rīgas delegātiem uzsākt sarunas ar karali Sigismundu III par oficiālas tipogrāfijas izveidošanu Rīgā.
 19. februāris — par Livonijas bīskapu tika iecelts Otto fon Šenkings.

Maijs 
 16. maijs — Nikolajs Mollīns saņēma karaļa Sigismunda III privilēģiju, ar kuru tam tika dotas tiesības Rīgā iespiest grāmatas (citiem tās bija aizliegts pārspiest).

Miruši 
 Gerhards fon Broke (Paludanus), Sv. Jēkaba baznīcas latviešu draudzes virsmācītājs, iespējams piedalījies latviešu dziesmu grāmatas veidošanā.

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Hakobasi

Hakobasi () ir pilsēta Argentīnā, Rionegro provincē. Tajā ir 5785 iedzīvotāju.

2009. gadā pilsēta tika iekļauta Dakaras rallija maršrutā.

Argentīnas pilsētas
Augusts III Saksis

Augusts III Saksis (, , , ; dzimis , miris ) bija Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs, kā arī Saksijas kūrfirsts (kā Frīdrihs Augusts II ()) no 1734. līdz 1763. gadam. Polijas karaļa Augusta II Stiprā vienīgais leģitīmais dēls. Pēc tēva nāves par Polijas karali uz īsu brīdi kļuva Staņislavs Leščiņskis, tomēr Polijas mantojuma kara rezultātā ar Krievijas un Austrijas atbalstu par karali kļuva Augusts III.

Pilns tituls 
Kā Polijas karalis Augusts III svarīgākos valsts dokumentus cita starpā parakstīja kā "Livonijas lielhercogs", kas norādīja uz to, ka arī pēc Livonijas ziemeļu daļas zaudēšanas krieviem, viņš pretendēja uz šo pārmantojamo titulu:

"Augusts Trešais, no Dieva žēlastības Polijas karalis, Lietuvas, Krievijas, Prūsijas, Mazovijas, Žemaitijas, Kijevas, Volīnijas, Podolijas, Podlahijas, Livonijas, Smoļenskas, Severijas un Čerņigovas lielhercogs, kā arī mantotais Saksijas hercogs un kūrfirsts."

(Augustus tertius, Dei gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniæ, Russiæ, Prussiæ, Masoviæ, Samogitiæ, Kijoviæ, Volhiniæ, Podoliæ, Podlachiæ, Livoniæ, Smolensciæ, Severiæ, Czerniechoviæque, nec non hæreditarius dux Saxoniæ et princeps elector.)

Dzīvesgājums 
Augusts III lielāko dzīves daļu pavadīja Saksijas kūrfirstistes galvaspilsētā, dzimtajā Drēzdenē, attīstīdams celtniecību, mākslu, kultūru un piedalīdamies izklaides pasākumos. Žečpospoļitā tajā laikā pieauga ārvalstu ietekme, kā arī savstarpējā cīņa starp ietekmīgajām Potocku un Čartoriku ģimenēm, bet karaļa uzticības persona Heinrihs fon Brīls baudīja gandrīz diktatora pilnvaras.

Pēc Augusta III nāves viņa vecākais dēls kļuva par Saksijas kūrfirtstu, bet Žečpospoļitā 1764. gada 7. septembrī apvērsuma rezultātā ar Čartorisku un Krievijas atbalstu par karali ievēlēja, kā vēlāk izrādījās, pēdējo Polijas karali un Lietuvas lielkņazu Staņislavu Poņatovski.

Ārējās saites

 Polijas karaļu zīmogi ar pilniem tituliem

Atsauces 

Valdnieki Latvijas teritorijā
Polijas valdnieki
Vetīnu dinastija
1696. gadā dzimušie
1763. gadā mirušie
Saksijā dzimušie
Lielziedu uzpirkstīte

Lielziedu uzpirkstīte (Digitalis grandiflora) ir ceļteku dzimtas suga, kura senāk tika klasificēta cūknātru dzimtā. Latvijā tā ir sastopama reti un ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā, kā arī Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

Apraksts 
Tas ir līdz 1,5 m liels daudzgadīgs lakstaugs. Stublājs stāvs un nezarots. Lapas ir veselas, gareni eliptiskas, aptuveni 7-15 cm garas un 2-4 cm platas, pamīšus izvietotas visā stublāja garumā. Apakšējo lapu kāts ir garāks nekā augšējo.

Ziedi ir izvietoti skrajā, vienpusējā ķekarā stublāja galā - parasti 10-25 gabali. Tie ir lieli, dzelteni un zvanveida. Zieda lejupvērstā forma ir tipisks pielāgojums, lai pasargātu putekšņlapas no samirkšanas rasā vai lietū. Zieda kauss līdz pamatam ir dalīts 5 lancetiskās daļās ar smailu galu. Zieda vainags ir saaudzis, nekārtni zvanveidīgs, aptuveni 3-5 cm garš, atgādina uzpirksteni, ārpusē skraji klāts ar cietiem matiņiem. Vainaga iekšpusē ir tumšbrūns tīklveida zīmējums. Neizziedējis ķekars galotnē nolīcis. Auglis -ir olveidīga pogaļa. Zied no jūnija vidus līdz augustam. Indīgs ārstniecības augs.

Biotopi 
Aug sausos damakšņos, vēros, lazdājos un mežmalās. Populācijas ietekmē izplūkšana sugas dekoratīvo īpašību dēļ, kā arī karjeru ierīkošana grants vai dolomīta ieguvei.

Izplatība 
Lielziedu uzpirkstīte ir Eirāzijā, galvenokārt Austrumeiropā sastopama suga. Latvijā tā sasniedz sugas izplatības ziemeļrietumu robežu.

Literatūra 
 V. Baroniņa, I. Lodziņa: Populārzinātniskā Latvijās Sarkanā grāmata - Augi. Rīga 1992.

Ārējās saites 

 latvijasdaba.lv

Uzpirkstītes
Ceļteku dzimta
Cūknātru dzimta
Indīgie augi
Lakstaugi
Ārstniecības augi
Latvijas Sarkanā grāmata
Latvijas flora
Rota

Rota var būt:

 Rota (personvārds), sieviešu personvārds

 Rota — militāra apakšvienība;
 Rota — dekoratīvs elements;
 Rota — sala Marianas salās;
 Rota — pilsēta Spānijā;
 Rota (Roth, agrāk Roth bei Nürnberg) — pilsēta Vācijā.

Skatīt arī 
 Rota slimība
 Klaudija Rota (Claudia Roth, dzimusi 1955) — vācu politiķe
 Petra Rota (Petra Roth, dzimusi 1944) — vācu politiķe
 Sesīlija Rota (Cecilia Roth, dzimusi 1958) — argentīniešu aktrise
 Veronika Rota (Veronica Roth, dzimusi 1988) — amerikāņu rakstniece

Uzvārdi
Bolivuda

Bolivuda (hindi: बॉलीवूड, ) ir neformāls apzīmējums Mumbajā bāzētajai hindi valodas filmu industrijai Indijā. Nereti tas tiek aplami attiecināts uz visu Indijas kino jomu.

Vārds Bolivuda ir salikums no vārdiem "Bombeja" (agrākais Mumbajas nosaukums) un "Holivuda", kas ir ASV kinematogrāfijas centrs. Atšķirībā no Holivudas, Bolivuda nepastāv kā reāla vieta. Lai arī daudzi uzsver, ka šis apzīmējums nekorekti piedēvē Mumbajā veidotajām filmām Holivudas pakaļdarinājuma statusu, termins ir kļuvis plaši izplatīts, ko pierāda arī savs ieraksts Oksfordas skaidrojošajā vārdnīcā.
Tās kino industrijas centrs atrodas ārpus Indijas- Portblērā.

Kino
Indijas kultūra
Malta (upe)

Malta ir Maltas-Rēzeknes kanāla pieteka Krāslavas, Rēzeknes un Preiļu novados. Iztek no Salāja ezera. Dažkārt par upes augštecēm uzskata Mostouku (posms starp Diunokli un Salāju), Klismetku (posms starp Luknoju un Diunokli) un Tacu (posms no Boraugas ezera līdz Luknojam). Malta uzņem ūdeņus no daudziem ezeriem Latgales augstienes centrālajā daļā ar to kopplatību 18 km². Pie augsta ūdens līmeņa Maltā pa Kozupi pieplūst arī Zosnas un Rāznas ezeru ūdens. Upes kritums neviendabīgs: augštecē ap 2 m/km, regulētajā posmā no Baldas ietekas līdz Liskas ietekai - <0,5 m/km. Līdz 1966. gadam Malta ietecēja Lubāna ezerā. Tagad Malta pa Maltas-Rēzeknes kanālu novadīta Rēzeknes upē. Vecmaltas gultne (6 km) izmantota par Īdeņas kanāla posmu, kurā saplūst ūdeņi no Nagļu dīķiem. Pie Maltečkas un Viļānos uz upes uzstādināti dzirnavezeri (Maltečkas dzirnavu ezers).

Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Malta, Kruki, Viļāni, Nagļi. Upi šķērso autoceļi A12, A13, P56, P58, P59 un Sanktpēterburgas—Varšavas dzelzceļa līnijas Rēzekne I—Daugavpils posms.

Pietekas

Atsauces

Rēzeknes novada upes
Riebiņu novada upes
Viļānu novada upes
Dagdas novada upes
Maltas upe
Daugavas baseina upes
Andrupenes pagasts
Andzeļu pagasts
Larjoha (Argentīna)

Larjoha () ir pilsēta Argentīnā, Larjohas provinces galvaspilsēta. Atrodas provinces austrumos. Tajā pēc 2001. gada datiem ir 146 411 iedzīvotāju.

2009. gadā pilsēta tika iekļauta Dakaras rallija maršrutā.

Ārējās saites 

Argentīnas pilsētas
Parastais pīlādzis

Parastais pīlādzis, sērmūkslis jeb pucene (Sorbus aucuparia) ir rožu dzimtas suga. Tas ir Latvijā bieži sastopams koks vai krūms.

Apraksts 

Vasarzaļš neliels (līdz 20 m) lapkoks vai krūms. Miza pelēka, gluda. Lapas nepāra plūksnaini saliktas no pāriem iegareni lancetisku lapiņu. Ziedu daudz, lielā ziedkopā. Tie balti un smaržīgi. Auglis — oranžsārts, ieapaļš un sulīgs, atgādina ogu. Zied maijā, jūnija sākumā.

Biotopi 
Aug dažadās augsnēs, lapkoku vai jauktos mežos, mežmalās.

Izplatība 
Parastais pīlādzis ir Eiropā ļoti plaši izplatīta suga, aug arī Āzijā un Ziemeļamerikā.

Literatūra 
 Artūrs Mauriņš, Andris Zvirgzds. Dendroloģija. Rīga 2006.

Atsauces

Ārējās saites 
 latvijasdaba.lv

Koki
Ābeļu apakšdzimta
Ārstniecības augi
1765. gads

1765. () bija parastais gads, kas sākās otrdienā.

Notikumi 
 20. maijs — Septiņgadu karš: Minorkas kaujā franči, kurus vadīja Rolands-Mičels Barins de la Galizoniers, sakāva britu floti, kurus vadīja Džeims Bings.
 18. augusts — par Toskānas lielhercogu kļuva Leopolds II Hābsburgs.

Dzimuši 
 21. augusts - Viljams IV (William IV), Anglijas karalis (miris 1837.)
 18. septembris - Gregorijs XVI (Gregorius XVI), Romas pāvests (miris 1846.)
 17. novembris - Žaks Makdonalds (Jacques Macdonald), Francijas maršals (miris 1840.)
 datums nezināms - Pjotrs Bagrations (Пётр Иванович Багратион), krievu ģenerālis (miris 1812.)

Miruši 
 15. aprīlis — Mihails Lomonosovs (Михаил Васильевич Ломоносов), krievu ķīmiķis, dzejnieks un vēsturnieks (dzimis 1711.) 
 17. maijs — Aleksis Klero (Alexis Claude Clairaut), franču matemātiķis (dzimis 1713.)
 18. augusts — Francis I Stefans (Franz Stefan), Svētās Romas imperators (dzimis 1708.)
Terenss Dikinsons

Terenss Dikinsons (Terence Dickinson, dzimis ) ir astronoms amatieris un zinātnes žurnālists, kurš dzīvo Ontārio, Kanādā. Viņš ir arī žurnāla SkyNews redaktors un astronomijas komentētājs televīzijas kanālā Discovery Channel Canada.

1943. gadā dzimušie
Kanādas cilvēki
Astronomi
Dikinsons

Dikinsons (, no personvārda Roberts īsās formas Dikinss; sieviešu dzimtē Dikinsone) ir angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Emilija Dikinsone (1830—1886) — amerikāņu dzejniece;
 Terenss Dikinsons (1943) — amerikāņu astronoms amatieris un zinātnes žurnālists.

Angļu uzvārdi
RT-32 Irbenes radioteleskops

RT-32 ir Ventspils Starptautiskā radioastronomijas centra radioteleskops, kas atrodas Ventspils rajona Ances pagasta Irbenē. Tā ir 32 metru diametra visos virzienos grozāma paraboliska antena, kas piemērota centimetru viļņu diapazona novērojumiem. Radioteleskopa augstums ir 47 metri un metāla konstrukciju masa — 650 tonnas.

Radioteleskops ir viens no lielākajiem Eiropā, kuru iespējams izmantot kā radiointerferometra sastāvdaļu kopā ar pārējiem radioteleskopiem, kas veido radiointerferometru un atrodas citās valstīs. 1999. gadā šādā režīmā tika veikti pirmie ārpusgalaktikas objektu novērojumi.

Vēsture 
Paraboliskā antena tika būvēta 1960. gados PSRS Aizsardzības ministrijas vajadzībām uz P-400 (П-400) bāzes. Tas atradās slepenā objektā "Zvjozdočka" ("Zvaigznīte") netālu no Baltijas jūras krasta. Kopā ar vēl divām mazākām paraboliskām antenām tika veikta spiegošana un visa veida sakaru pārtveršana no pavadoņiem.

1994. gada 22. jūlijā tika oficiāli apstiprināta ziņa, ka Krievijas armija atstājusi slepeno militārās izlūkošanas kompleksu "Zvaigznīte" Ventspils rajona Irbenē, kas tika dēvēts par kosmisko sakaru centru. Tajā atradās Padomju armijas 32 un 16 metru diametra radioantenas.  
Latvijas valdība iestājās pret šāda objekta saglabāšanu un tam drīzāk bija paredzēts Skrundas radiolokatora liktenis, t.i. likvidēšana. Latvijas zinātnieki T. Millers, A. Balklavs un J. Ekmanis ar J. Stradiņa (kā toreizējā ministru prezidenta V. Birkava padomnieka zinātnes jautājumos)  diplomātisko palīdzību saņēma atļauju Zinātņu akadēmijai pārņemt šo objektu. Tika izveidots Ventspils starptautiskais radioastronomijas centrs. 

Izšķirīgs tam bija LZA FEI darbinieku ieguldījums un Zviedrijas Karaliskās Zinātņu akadēmijas un LZA ārzemju locekļa, astronomijas profesora Daiņa Draviņa (Lundas observatorijas Zviedrijā) atbalsts. Sākumā tika piedāvāts piedalīties kopējā objekta apsaimniekošanā arī Krievijas zinātņu akadēmijai, bet Krievijas militārās iestādes to neļāva.

Atsauces

Ārējās saites 

 VSRC mājaslapa (var nebūt aktuālas informācijas)
 VSRC Ventspils Augstskolas mājaslapā

Ances pagasts
Astronomija Latvijā
Radioteleskopi
Sīriuss

Sīriuss (, arī Lielā Suņa Alfa jeb Lielā Suņa α) ir spožākā zvaigzne nakts debesīs. Sīriusu var redzēt no jebkura punkta Ziemeļu puslodē, izņemot pašus ziemeļus (virs 74° ziemeļu platuma). Sīriuss atrodas 8,6 gaismas gadu attālumā no Saules sistēmas un ir viena no tuvākajām zvaigznēm. Sīriuss ir galvenās secības zvaigzne, ietilpst A1 spektrālajā klasē.

Sīriusa pavadonis 
1844. gadā vācu astronoms Frīdrihs Vilhelms Besels izvirzīja hipotēzi, ka Sīriuss ir dubultzvaigzne. 1862. gadā amerikāņu astronoms Alvāns Grehems Klarks tiešām atklāja Sīriusa pavadoņzvaigzni, kas nosaukta par Sīriusu B (galveno, redzamo, zvaigzni dažreiz sauc par Sīriusu A). Abas zvaigznes riņķo ap kopīgu baricentru apmēram 20 astronomisko vienību attālumā viena no otras (apriņķošanas periods ap 50 gadu). 1915. gadā Mauntvilsonas observatorijas astronomi konstatēja, ka Sīriuss B ir ļoti maza balta zvaigzne (diametra ziņā tikai 90% no Zemes diametra) — tas bija pirmais atklātais baltais punduris. Pirms vairākiem simtiem miljonu gadu Sīriuss B ir bijis masīva, karsta zvaigzne, kura evolucionējusi daudz ātrāk par vieglāko Sīriusu A.

Vēsture 
Sīriuss kā pati spožākā zvaigzne bija pazīstams jau senatnē. Senie ēģiptieši to pielūdza un pēc Sīriusa uzlēkšanas laika prognozēja Nīlas plūdus. Senās Ēģiptes kalendārā gads tika skaitīts starp diviem Sīriusa heliakālajiem lēktiem (heliakālais lēkts ir debess spīdekļa pirmā parādīšanās pēc neredzamības perioda, kad tas uzlec tūlīt pēc Saules).

Sīriusa nosaukums cēlies no grieķu vārda Σείριος (spožs, mirdzošs) latīņu transkripcijas. Senatnē Sīriusu un Procionu dēvēja par Suņa zvaigznēm.

Latvijā senāk Sīriuss saukts par Spuļģi. Nosaukums radies tādēļ, ka Sīriuss novērojams galvenokārt ziemā samērā zemu pie horizonta un tādos apstākļos zvaigzne mēdz stipri mirgot — spulgot. Dažreiz senos tautas novērojumos Spuļģis sajaukts ar Ausekli (Veneru), taču tajos mēdz būt norādīts, ka Auseklis bieži atrodas Mēness tuvumā, kas ar Spuļģi nevar būt. Kulšanas laikā Spuļģis (arī Sīrijs) parādās dažas stundas pirms saullēkta.

Skatīt arī 
 Lielais Suns

Atsauces un piezīmes 

Zvaigznes
Lielais Suns (zvaigznājs)
Misa (upe)

Misa ir Iecavas labā krasta pieteka Zemgalē. Tā kā lielāko daļu Iecavas ūdeņu Velna grāvis caur Garozi novada Lielupē, Iecavas lejtecē lielāko daļu sastāda Misas ūdeņi. Misas ūdeņus intensīvi izmanto Olaines pilsētas un rūpnīcu vajadzībām, tādēļ papildu ūdens tiek pievadīts pa Daugavas—Misas kanālu no Ķekaviņas un Daugavas.

Upes raksturojums 
Sākas Valles pagastā uz dienvidiem no Vaskiem Baldones—Vecumnieku paugurlīdzenuma pakājē, kur augštece regulēta, izveidojot grāvju tīklu. Upes augštece atrodas Viduslatvijas zemienes Upmales līdzenumā, lejtece Tīreļu līdzenumā.

Augštecē tek caur Misas purvu. Upes gultne pamatā iet pa limnoglaciālu līdzenumu, krastos daudzi purvi. Posmā līdz Zvirgzdei upes gultne regulēta. Starp Stelpi un Beibežiem kūdras ieguve un polderi (izveidojušies Lādzēnu dīķi Lādzēnu purvā un Beibežu ūdenskrātuve Staldātu purvā). No Zvirgzdes līdz Plakanciemam tek pa līdzenu mežainu apvidu. Krastos vairākas vasarnīcu kolonijas (lielākā Dzērumi). Lejpus Plakanciema upes krasti biezi apdzīvoti. Ietek Iecavā pie Ozolniekiem.

Upi šķērso autoceļi A7, A8, P87, P88, P89 un P92, kā arī Jelgavas—Krustpils dzelzceļš.

Lielākās apdzīvotās vietas krastos 
 Stelpe, 
 Beibeži, 
 Dzērumi, 
 Ezītis,
 Plakanciems, 
 Pēternieki, 
 Dalbe, 
 Ozolnieki.

Pietekas

Atsauces

Ārējās saites 

Bauskas novada upes
Ķekavas novada upes
Olaines novada upes
Baldones pagasts
Misa
Iecavas pietekas
Bārbeles pagasts
Cenu pagasts
RFS

RFS ir Latvijas futbola klubs no Rīgas, kas spēlē Virslīgā. Klubs dibināts 2005. gadā. 2021. gada Virslīgas sezonā pirmo reizi RFS kļuva par Latvijas čempioniem. Klubs divreiz ir izcīnījis arī Latvijas kausu (2019, 2021).

Vēsture 
Līdz 2003. gadam tagadējais futbola klubs RFS bija 1990. un 1991. gadā dzimušo zēnu vecuma grupas komanda JFC Skonto sastāvā, tobrīd šīs vecuma grupas un visa JFC Skonto galvenais treneris bija Vladimirs Beļajevs. 2003. gadā Vladimirs Beļajevs aizgāja no darba "Skonto" un tajā pašā gadā viņš nodibināja futbola sporta skolu "Daugava", līdzi ņemot savus audzēkņus.

Divus gadus vēlāk, , tika izveidots pusprofesionāls futbola klubs FSK Daugava 90. Sporta klubs dibināts uz futbola sporta skolas "Daugava" bāzes, kuras audzēkņi dzimuši no 1989. līdz 1999. gadam. 2007. gadā klubs piedalījās 1. līgā, bet pirms 2008. gada sezonas nomainīja savu nosaukumu uz FK Daugava. Tajā pašā sezonā izcīnīja 1. vietu un ieguva tiesības spēlēt Virslīgā. Tomēr 2009. gadā FK Daugava nespēja noturēties Virslīgā. 2011. gadā kluba nosaukums tika mainīts uz "Rīgas Futbola Skola".

2015. gada sezonā "Rīgas Futbola Skola" izcīnīja 3. vietu 1. līgā, kas nedeva tiesības pacelties uz Virslīgu, taču 2016. gada sākumā Latvijas futbola federācija nolēma nepiešķirt licenci futbola klubam "Skonto" dalībai Virslīgā, līdz ar to Virslīgā varēja startēt Futbola klubs Rīgas Futbola Skola, kas 2016. gada sezonu uzsāka ar jaunu vizuālo tēlu un nosaukumu RFS. Klubam bija jauna vadība un par tā ģenerālsponsoru kļuva pārvaldītājsabiedrība LNK Group. 2019. gadā klubs kļuva par Latvijas kausa ieguvējiem. 2021. gada sezonā tas pirmoreiz izcīnīja Latvijas Virslīgas čempiontitulu.

Mājvieta 
 tiek aizvadīta pirmā spēle uz dabīgā seguma laukuma LNK sporta parkā.

Iegūtās vietas Latvijas čempionātā

Sasniegumi Latvijas kausa izcīņā 
 2009/10 — ceturtdaļfināls
 2008 — nepiedalījās
 2007 — 3. kārta

Dalība UEFA turnīros

Spēlētāji

Pamatsastāvs 
 .

Savainotie līdz sezonas beigām

Komandu atstājušie spēlētāji

Izīrētie spēlētāji

Komandas vadība 
.

Treneri 
  Vladimirs Beļajevs (2003—2009)
  Sergejs Semjonovs (2009—2012)
  Igors Stepanovs (2013—2014)
  Jurijs Popkovs (2015—2016)
  Jurijs Ševļakovs (pienākumu izpildītājs) (2016)
  Oļegs Vasiļenko (2016)
  Jurijs Ševļakovs (2016)
  Andrejs Kaļiņins (2017)
  Valds Dambrausks (2017—2020)
  Viktors Morozs (2020—pašlaik)

Rekordi 
 Visvairāk gūto vārtu sezonā — 2007/2008. gadā Eduards Višņakovs — 30.

Atsauces

Ārējās saites 
 Kluba oficiālā mājaslapa
 Kluba lapa Latvijas Futbola Federācijas mājaslapā
 Kluba Facebook lapa
 Kluba Instagram lapa
 Kluba Twitter lapa
 Kluba Youtube lapa
 RFS logo izstrāde

Latvijas futbola klubi
Sports Rīgā
FK RFS
Andrijs Ševčenko

Andrijs Ševčenko (; dzimis  Dvirkivščinā, Kijivas apgabalā) ir bijušais Ukrainas futbolists, tagad — futbola treneris. Spēlējis uzbrucēja pozīcijā. Pirmais un pēdējais pārstāvētais klubs spēlētāja karjeras laikā bija Kijivas "Dinamo". Spēlējis arī AC Milan un Chelsea. Ilggadējs Ukrainas futbola izlases spēlētājs. Ukrainas Nopelniem bagātais sporta meistars. No 2016. līdz 2021. gadam bija Ukrainas izlases galvenais treneris. No 2021. gada novembra līdz 2022. gada janvārim bija Itālijas A sērijas kluba Genoa galvenais treneris.

Ševčenko ir piektais rezultatīvākais vārtu guvējs Eiropas klubu sacensībās ar 67 vārtiem, atpaliekot no Krištianu Ronaldu, Lionela Mesi, Filipo Indzagi un Raula. 2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

2012. gadā A. Ševčenko beidza futbolista karjeru un pievērsās politikai. Viņš kandidēja Ukrainas parlamenta vēlēšanās, taču netika ievēlēts.

Karjeras statistika 

|-
|1994—95||rowspan="5"|Dynamo Kyiv||rowspan="5"|Ukrainas Premjerlīga||17||1||4||1||2||1||23||3
|-
|1995—96||31||16||5||1||2||2||38||19
|-
|1996—97||20||6||0||0||0||0||20||6
|-
|1997—98||23||19||8||8||10||6||41||33
|-
|1998—99||26||18||4||5||14||10||44||33

|-
|1999—00||rowspan="7"|Milan||rowspan="7"|Serie A||32||24||5||4||6||1||43||29
|-
|2000—01||34||24||3||1||14||9||51||34
|-
|2001—02||29||14||3||0||6||3||38||17
|-
|2002—03||24||5||4||1||11||4||39||10
|-
|2003—04||32||24||3||0||10||5||45||29
|-
|2004—05||29||17||1||3||10||6||40||26
|-
|2005—06||28||19||0||0||12||9||40||28

|-
|2006—07||rowspan="2"|Chelsea||rowspan="2"|Anglijas Premjerlīga ||30||4||11||7||10||3||51||14
|-
|2007—08||17||5||3||2||5||1||25||8

|-
|2008—09||Milan||Serie A||18||0||1||1||7||1||26||2

|-
|2009—10||Chelsea||Anglijas Premjerlīga||1||0||0||0||0||0||1||0
|-

|-
|2009—10||rowspan="3"|Dynamo Kyiv||rowspan="3"|Ukrainas Premjerlīga||21||7||2||0||6||1||29||8
|-
|2010—11
|18||10||2||1||12||5||32||16
|-
|2011—12
|16||6||1||0||5||0||22||6
|-
172||83||26||16||51||25||249||124
226||127||20||10||76||38||322||175
48||9||14||9||15||4||77||22
446||219||60||35||142||67||648||321
|}
Kausu spēlēs ieskaitītas arī Itālijas superkausa, Community Shield, Anglijas līgas kausa un Starpkontinetālā kausa spēles.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Dynamo Kyiv

 Ukrainas Premjerlīga: 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99
 Ukrainas kauss: 1995–96, 1997–98, 1998–99
 Ukrainas Superkauss: 2011

AC Milan

 Itālijas Serie A: 2003–04
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 2004
 UEFA Čempionu līga: 2002–03
 UEFA Superkauss: 2003

Chelsea

 Anglijas Līgas kauss: 2006–07

Individuālie sasniegumi

 Ballon d'Or: 2004
 Ukrainas gada futbolists: 1997, 1999, 2000, 2001, 2004, 2005
 FIFA 100

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Ukrainas futbolisti
Ukrainas izlases futbolisti
Ukrainas futbola treneri
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ukrainas futbola izlases treneri
FIFA 100
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Kijivas "Dinamo" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Zelta bumbas ieguvēji
Ševčenko

Ševčenko (, no швець — 'kurpnieks') ir ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

Andrijs Ševčenko (Андрій Шевченко; 1976) — ukraiņu futbolists;
Kirils Ševčenko  (Кирило Шевченко; 2002) — ukraiņu šahists;
Tarass Ševčenko (Тарас Шевченко; 1814—1861) — ukraiņu dzejnieks.

Skatīt arī 
Ševčuks
Švecs

Ukraiņu uzvārdi
Moldāvu valoda

Moldāvu valoda (Лимба молдовеняскэ, limba moldovenească) ir rumāņu valodas oficiālais nosaukums Moldovas Republikā. Galvenā atšķirība no rumāņu valodas ir tā, ka dažreiz tiek izmantots kirilicas alfabēts. Tas tika lietots Moldāvijas APSR un Moldāvijas PSR no 1924. līdz 1932. gadam un no 1938. līdz 1989. gadam, kad tās bija Padomju Savienības sastāvā. Kopš 1989. gada moldāvu valodas rakstībā atkal tiek izmantots latīņu alfabēts, kā tas ir Rumānijā, tomēr Moldovas konstitūcijā valsts valoda tiek saukta par "moldāvu valodu". Moldāvu valoda (kirilicā) ir arī viena no trijām Piedņestras oficiālajām valodām.

Moldovas valodas
Rumāņu valoda
Palsa

Palsa ir Vizlas, senāk Gaujas, kreisā pieteka Ziemeļvidzemē. Sākas (augštecē saukta Ūdrupe) dienvidrietumos no Slapjuma kalna Dzērbenes pagastā. Augštece uzņem Ķežu un Papalša ezeru ūdeņus, tek pa mežainu un paugurainu apvidu Vidzemes augstienes ziemeļu daļā. Vidustece tek pa Augšgaujas pazeminājumu izteiktā ielejā. Drustu pagastā Duniju dzirnavezers (19,3 ha). Lejpus Palsmanes pēc 1960. gada izdarīja pārrakumu uz Vizlu, izveidojot 3 km garo Jaunpalsu jeb Lūkupes kanālu. Pa šo jaunupi bija paredzēts novadīt daļu Palsas ūdeņu, taču tika izskalota tik dziļa gultne, ka visi Palsas ūdeņi sāka tecēt uz zemāk esošo Vizlu. Palsas vecgultne līdz Rauzas ietekai pilnībā aizlīdzināta. Agrākā upes baseina lielākā ūdeņu daļa tiek novadīta pa Vecpalsu.

Lielākās pietekas: Kļavaisa, Ķeņģu strauts, Akmeņupīte (kreisās), Naucupīte (labā). Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Palsmane, Variņi. Upi šķērso autoceļš P27.

Atsauces

Skatīt arī 
 Vecpalsa

Smiltenes novada upes
Gulbenes novada upes
Raunas novada upes
Palsa
Vizlas pietekas
Ziemeļāfrika

Ziemeļāfrika ir Āfrikas ziemeļu reģions, kurš pārsvarā atrodas Sahāras tuksneša teritorijā.

Ziemeļāfrikas valstis 
Ziemeļāfrikā pavisam atrodas septiņas valstis:

 Alžīrija
 Ēģipte (ne vienmēr)
 Lībija
 Maroka
 Sudāna
 Tunisija
 Rietumsahāra 

 
Āfrikas reģioni
Tuvie Austrumi
Pasaules iedalījums
Alans Šīrers

Alans Šīrers, (; dzimis ) ir bijušais Anglijas futbola uzbrucējs, kurš spēlēja Anglijas Premjerlīgas klubos Blackburn Rovers un Ņūkāslas "United" un Anglijas izlasē. Strādājis arī kā televīzijas futbola eksperts BBC. 2009. gada 1. aprīlī viņš tika apstiprināts par Ņūkāslas "United" galveno treneri.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Dzimis Ņūkāslā pie Tainas, Šīrers debitēja profesionālajā sportā tolaik specīgajā Southampton klubā 1988. gadā, pirmajā spēlē gūstot 3 vārtus. Turpmākajos gados viņš ieguva labu reputāciju, pateicoties savai atlētiskajai spēlei un vārtu gūšanas prasmei. 1992. gadā viņš saņēma izsaukumu uz izlasi, kā arī pārgāja uz Blackburn Rovers klubu. Viņš nostiprinājās izlases pamatsastāvā un 1994-95. gada sezonā kopā ar Blekbērnas klubu uzvarēja Anglijas Premjerlīgā. Tajā sezonā viņš guva 34, bet nākamajā 31 vārtus. Šajā sezonā viņš ar klubu spēlēja UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā un ar Anglijas izlasi 1996. gada Eiropas čempionātā, kur viņš kļuva par turnīra rezultatīvāko spēlētāju ar pieciem vārtiem.

Tam sekoja pāreja uz viņa bērnības favorītkomandu Ņūkāslas "United" par tobrīd rekordsummu — 15 miljoniem sterliņu mārciņu. Šajā klubā Šīrers arī noslēdza savu karjeru. Ar šo klubu viņam izdevās iegūt FA kausu un otro vietu Anglijas Premjerlīgā. 1996. gadā viņš tika izvēlēts par Anglijas izlases kapteini, 1999. gada par Ņūkāslas kluba kapteini. Pēc 2000. gada Eiropas čempionāta Šīrers beidza savu karjeru izlasē, kur viņš bija aizvadījis 63 spēles, gūstot 30 vērtus. Viņš ir gan Ņūkāslas kluba, gan Premjerlīgas rezultatīvākais spēlētājs.

Sasniegumi 
Blackburn Rovers

 Anglijas Premjerlīga: 1994–95

Individuālie sasniegumi

 Eiropas čempionāta futbolā labākais vārtu guvējs: 1996
 Anglijas Premjerlīgas labākais vārtu guvējs: 1994–95, 1995–96, 1996–97
 FWA gada labākais futbolists: 1993–94
 Anglijas Premjerlīgas sezonas labākais spēlētājs: 1994–95
 FIFA 100

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Tainā un Vīrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
FIFA 100
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Southampton FC spēlētāji
Blackburn Rovers F.C. spēlētāji
Newcastle United F.C. spēlētāji
Eusebiu

Eusebiu da Silva Fereira (;  — ), biežāk zināms kā Eusebiu, bija Portugāles futbola uzbrucējs. Viņš palīdzēja Portugāles futbola izlasei sasniegt trešo vietu 1966. gada Pasaules kausā, kļūstot par rezultatīvāko spēlētāju turnīrā ar 9 vārtiem un tika izvēlēts par Eiropas Gada futbolistu 1965. gadā. 15 gadus viņš spēlēja Benfica klubā un ir kluba visu laiku rezultatīvākais spēlētājs.

2004. gadā bijušais Brazīlijas futbolists Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Sasniegumi 
Benfica

 Portugāles Premjerlīga: 1960–61, 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1966–67, 1967–68, 1968–69, 1970–71, 1971–72, 1972–73, 1974–75
 Taça de Portugal: 1961–62, 1963–64, 1968–69, 1969–70, 1971–72
 Eiropas kauss: 1961–62

Individuālie sasniegumi

 Ballon d'Or: 1965
 Eiropas Zelta zābaks: 1968, 1973
 Eiropas kausa labākais vārtu guvējs: 1996, 1966, 1968
 FIFA Pasaules kausa labākais vārtu guvējs: 1966
 Portugāles gada futbolists: 1970, 1973
 FIFA 100

Atsauces

Ārējās saites 

1942. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Portugāles futbolisti
Portugāles izlases futbolisti
FIFA 100
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Lisabonas "Benfica" spēlētāji
Zelta bumbas ieguvēji
Olivers Kāns

Olivers Rolfs Kāns (; dzimis  Karlsrūē) ir bijušais Vācijas futbola vārtsargs.

Karjeru viņš sāka Karlsruher SC klubā un 1994. gada pārgāja uz Minhenes "Bayern", kur viņš pavadīja pārējo savu karjeru. Viņš ir viens no panakumiem bagātākajiem spēlētajiem Vācijas futbola nesenajā vēsturē, uzvarot astoņus Vācijas čempionātus, sešreiz Vācijas kausā, UEFA kausā (1996. gadā), UEFA Čempionu līgā un Starpkontinentālajā kausā (abi 2001. gadā). Viņa individuālais sniegums ir ticis atzīts ar četrām UEFA Labākā Eiropas vārtsarga balvām, trīs IFFHS Pasaules gada labākā vārtsarga balvām un diviem Vācijas Gada futbolista tituliem. Vācijas izlasē viņš spēlēja no 1994. līdz 2006. gadam, esot pamatvārtsargs 2002. gada FIFA Pasaules kausā, kad Vācija sasniedza finālu un ieguva FIFA Pasaules kausa Zelta bumbu par savu sniegumu. Kāna iesauka bija "King Kahn" (Karalis Kāns) un "The Titan" (Titāns) saistībā ar viņa lielo ietekmi laukumā.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Olivera Kāna tēvs Rolfs dzimis 1943. gadā Liepājā vācu kara jūrnieka Rolfa un latvietes Ērikas Alksnes ģimenē.

Sasniegumi 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1996–97, 1998–99, 1999–2000, 2000–01, 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2007–08
 DFB Pokal: 1997–98, 1999–2000, 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2007–08
 DFB Ligapokal: 1997, 1998, 2000, 2004, 2007
 UEFA Čempionu līga: 2000–01
 UEFA kauss: 1995–96
 Starpkontinentālais kauss: 2001

Vācija

 Eiropas čempionāts futbolā: 1996

Individuālie sasniegumi

 Vācijas Bundeslīgas labākais vārtsargs: 1994, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002
 Labākais Eiropas vārtsargs: 1999, 2000, 2001, 2002
 Vācijas gada futbolists: 2000, 2001
 FIFA Pasaules kausa labākais spēlētājs: 2002
 FIFA Pasaules kausa labākais vārtsargs: 2002
 FIFA 100

Atsauces

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Futbola vārtsargi
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
FIFA 100
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Kāns

Kāns ( — 'laiviņa', ; sieviešu dzimtē Kāna) ir uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Džeimss Kāns (James Caan) — amerikāņu aktieris (dzimis 1940. gadā);
 Luiss Kāns ( Louis Kahn) — ebreju izcelsmes ASV arhitekts (1901—1974);
 Olivers Kāns (Oliver Rolf Kahn) — Vācijas futbolists (1969);
 Viktors Kāns (Victor Kahn) — krievu izcelsmes Francijas šahists (1889—1971).

Vācu uzvārdi
Rietumu kiangs

Rietumu kiangs (Equus kiang kiang) ir kianga (Equus kiang) viena no pasugām, kas apdzīvo Tibetas teritoriju Ķīnā un pieguļošās teritorijas Indijā. Tas nelielā skaitā ir sastopams arī Pakistānā un Nepālā. Rietumu kiangu populācija atšķirībā no Āzijas savvaļas ēzeļiem ir stabila un turpina pieaugt, lai arī tas konkurē ar lauksaimniecības dzīvniekiem uz tiem pašiem veģetācijas un ūdens resursiem, un vietējie zemnieki vēlētos ierobežot kiangu skaitu. Veids, kā zemnieki cīnās par ganībām, ir ganību iežogošana. 

Īpaši daudz rietumu kiangu ir Indijas Ladakhas provinces austrumos Čangtangas plakankalnē, kas atrodas 4000—5500 metrus virs jūras līmeņa. Ladakhas provinces budistu mūki ir ļoti toleranti pret savvaļas kiangiem, tāpēc bieži var redzēt kiangu barus. Ladakhas provincē mīt apmēram 1500 rietumu kiangu. Vislielāko postu kiangu populācijai nodarīja 1962. gada karš starp Indiju un Ķīnu. Nav zināms, cik kiangu bija pirms kara, bet, sākot ar , kiangu populācija ir atjaunojusies. Vēl viens iemesls, kādēļ kiangu populācija pieaug Ladakhas provincē, ir tas, ka kiangi pamet Tibetu.

Rietumu kiangs starp pārējiem kiangiem ir vidēja izmēra un ar vistumšāko apspalvojumu, austrumu kiangs ir lielākais, bet dienvidu kiangs ir mazākais.

Atsauces

Ārējās saites 
 The Kiang

Zirgi
Āzijas fauna
Dienvidāzijas fauna
Centrālāzijas fauna
Indijas fauna
Tibetas fauna
Ķīnas fauna
Mišels Platinī

Mišels Fransuā Platinī (, dzimis  Žofā, Francijā) ir bijušais Francijas futbolists, treneris un bijušais UEFA prezidents.

Platinī bija Francijas futbola izlases dalībnieks, kad tā uzvarēja 1984. gada Eiropas čempionātā futbolā. Šajā turnīrā viņš kļuva par rezultatīvāko vārtu guvēju un tika atzīts par labāko spēlētāju. Viņš piedalījās arī 1978., 1982. un 1986. gada Pasaules kausos, pēdējos divos no tiem sasniedzot pusfinālu. Platinī, Alēns Žiress, Luiss Fernandess un Žans Tiganā kopā veidoja carré magique (maģisko kvadrātu), grupu no viduslīnijas spēlētājiem, kas bija 1980. gadu Francijas futbola izlases kodols. Viņš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem piespēlētājiem futbola vēsturē, kā arī brīvsitienu izpildītājiem un uzbrukumu noslēdzējiem. Viņam pieder rekords ar visvairāk gūtajiem vārtiem (9) Eiropas čempionātos futbolā, lai arī viņš piedalījās tikai vienā turnīrā 1984. gadā.

Platinī trīs gadus pēc kārtas tika atzīts par Eiropas Gada futbolistu (1983 — 1985). Trīs reizes balvu saņēmuši ir trīs spēlētāji, arī Johans Kruifs un Marko van Bastens, bet Platinī ir vienīgais, kurš to saņēma trīs gadus pēc kārtas.

No 2007. līdz 2016. gadam Mišels Platinī bija UEFA prezidents. Pirms tam šajā amatā bija zviedru speciālists Lenarts Jūhansons (Lennart Johansson). Gan 2011. gadā, gand 2015. gadā Platinī tika atkārtoti pārvēlēts šajā amatā, taču pēc korupcijas skandāla bija spiests amatu atstāt. Viņš bija pirmais futbolists, kurš ieņēma tik augstu amatu.

2004. gadā brazīļu futbola leģenda Pele Mišelu Platinī iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Atsauces

Ārējās saites 

1955. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
Francijas futbola treneri
Francijas futbola izlases treneri
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
FIFA 100
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1982. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1984. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1976. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
UEFA prezidenti
AS Saint-Étienne spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Zelta bumbas ieguvēji
Aleksejs Kovaļovs

Aleksejs Kovaļovs (; dzimis 1973. gada 24. februārī) ir bijušais krievu hokejists, labās malas uzbrucējs, ilggadējs Krievijas hokeja izlases dalībnieks.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Kovaļovs uzsāka 1990. gadā, kad spēlēja Maskavas "Dinamo" vienībā. Tās rindās viņš aizvadīja vēl divas sezonas.

1991. gada NHL draftā viņu, ar kopējo 15. numuru, izvēlēja Ņujorkas "Rangers", kuram Kovaļovs pievienojās 1992.-93. sezonā. 1993.-94. sezonā viņš kopā ar "Rangers" komandu izcīnīja Stenlija kausu. 1994.-95. sezonā Kovaļovs aizvadīja 12 spēles Krievijas Superlīgas klubā Toljati "Lada", bet "Rangers" rindās spēlēja līdz pat 1998. gadam, kad tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins". 2002.-03. sezonas otrajā pusē Kovaļovs nonāca atpakaļ "Rangers" vienībā, bet 2003.-04. sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Monreālas "Canadiens". 2004.-05. NHL sezonas lokauta laikā Aleksejs spēlēja Superlīgas klubā Kazaņas "Ak Bars", bet pēc tam atgriezās Monreālā.

2011. gada vasarā Kovaļovs atgriezās Eiropā, pievienojoties KHL kluba Mitišču "Atlant" rindām. 2012.—13. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja NHL: Floridas "Panthers" rindās, taču 2013. gada 21. martā paziņoja par profesionālā spēlētāja karjeras beigšanu. Pēc tam gan vēl vienu sezonu viņš nospēlēja Šveices hokeja līgā, taču pēc 2013.—14. gada sezonas patiešām beidza profesionālā karjeru.

Aleksejs ir spēlējis trijās NHL Visu Zvaigžņu spēlēs, kā arī 2005. gada Pasaules čempionātā tika atzīts par turnīra labāko uzbrucēju.

PSRS hokeja izlases rindās Kovaļovs spēlējis 1990. un 1991. gada Eiropas čempionātos junioriem, vienpadsmit spēlēs atzīmējoties ar 12 vārtiem un 6 rezultatīvām piespēlēm. Abos turnīros komanda izcīnīja sudraba medaļas.

NVS hokeja izlases rindās Aleksejs aizvadījis 1991. gada Pasaules čempionātu junioriem, kā arī 1992. gada Olimpiskās spēles, kļūstot par Olimpisko čempionu, kā arī kļūstot par Pasaules čempionu junioriem.

Krievijas hokeja izlases sastāvā Kovaļovs piedalījies trijos Pasaules čempionātos, divās Pasaules kausa izcīņās, kā arī 2002. un 2006. gada Olimpiskajās spēlēs, 2002. gada Olimpiskajās spēlēs izcīnot bronzas medaļu.

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Toljati "Lada" spēlētāji
Pitsburgas "Penguins" spēlētāji
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Mitišču "Atlant" spēlētāji
Floridas "Panthers" spēlētāji
Hokejisti 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Stenlija kausa ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Otavas "Senators" spēlētāji
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Samaras apgabalā dzimušie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
PSRS hokejisti
Marko van Bastens

Marsels van Bastens (; dzimis  Utrehtā) ir bijušais Nīderlandes futbolists, bijis arī AFC Ajax galvenais treneris. Līdz 2008. gada Eiropas futbola čempionātam viņš vadīja Nīderlandes izlasi. Spēlētāja karjeras laikā 1980. un 1990. gados viņš spēlēja Amsterdamas "Ajax un AC Milan. Viņš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem uzbrucējiem futbola vēsturē un savas īsās karjeras laikā guva 277 vārtus. Viņa karjeru pārtrauca savainojums. Van Bastens izcēlās ar atlētisku spēli ar bumbu, taktisko gudrību, efektīgiem sitieniem no gaisa. Trīs reizes viņš saņēma Ballon d'Or balvu kā Eiropas gada labākais futbolists (1988., 1989. un 1992. gadā) un FIFA Pasaules gada spēlētāja balvu 1992. gadā. Van Bastens ierindojās astotajā vietā Francijas iknedēļas žurnāla France Football balsojumā par Gadsimta spēlētāju, izvēloties bijušos Ballon d'Or ieguvējus.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Ajax

 Eredivisie: 1981–82, 1982–83, 1984–85
 KNVB beker: 1982–83, 1985–86, 1986–87
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1986–87

AC Milan

 Itālijas Serie A: 1987–88, 1991–92, 1992–93, 1993–94
 Supercoppa Italiana: 1988, 1992, 1993, 1994
 Eiropas kauss/UEFA Čempionu līga: 1988–89, 1989–90, 1993–94
 Eiropas Superkauss: 1989, 1990, 1994
 Starpkontinentālais kauss: 1989, 1990

Nīderlande

 Eiropas čempionāts futbolā: 1988

Individuālie sasniegumi

 Ballon d'Or: 1988, 1989, 1992
 FIFA pasaules gada labākais spēlētājs: 1992
 Eiropas kausa labākais vārtu guvējs: 1988–89
 Itālijas Serie A labākais vārtu guvējs: 1989–90, 1991–92
 Eredivisie labākais vārtu guvējs: 1983–84, 1984–85, 1985–86, 1986–87
 Nīderlandes gada futbolists: 1984–85
 Eiropas Zelta zābaks: 1985–86

Atsauces

Ārējās saites 

1964. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
Nīderlandes futbola izlases treneri
FIFA 100
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa treneri
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
AC Milan spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Utrehtas provincē dzimušie
Zelta bumbas ieguvēji
Rūds Gullits

Rūds Gullits (; ; dzimis kā Rūds Dils,  Amsterdamā) ir bijušais Nīderlandes futbolists, tagad treneris. Savu spēlētāja karjeru viņš aizvadīja 1980. un 1990. gados, būdams Nīderlandes futbola izlases kapteinis, kura uzvarēja 1988. gada Eiropas futbola čempionātā un spēlēja arī 1990. gada Pasaules kausā. 1987. gadā viņu atzina par Eiropas Gada futbolistu un Pasaules Gada futbolistu 1987. un 1989. gadā. Viņš bija ļoti vispusīgs spēlētājs un savas karjeras laikā spēlēja dažādās laukuma pozīcijās. Pēdējais viņa vadītais klubs bija Groznijas "Terek" Krievijas Premjerlīgā.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Karjeras statistika 

|-
|1979–80||rowspan="3"|Haarlem||Eredivisie||24||4||||||colspan="2"|-||colspan="2"|-||||
|-
|1980–81||Eerste Divisie||36||14||||||colspan="2"|-||colspan="2"|-||||
|-
|1981–82||Eredivisie||31||14||||||colspan="2"|-||colspan="2"|-||||
|-
|1982–83||rowspan="3"|Feyenoord||rowspan="3"|Eredivisie||33||9||||||colspan="2"|-||colspan="2"|-||33||9
|-
|1983–84||33||15||12||9||colspan="2"|-||4||1||49||25
|-
|1984–85||19||7||4||3||colspan="2"|-||2||0||25||10
|-
|1985–86||rowspan="2"|PSV Eindhoven||rowspan="2"|Eredivisie||34||24||2||1||colspan="2"|-||2||0||38||25
|-
|1986–87||34||22||3||6||colspan="2"|-||colspan="2"|-||37||28

|-
|1987–88||rowspan="6"|Milan||rowspan="6"|Serie A||29||9||6||3||colspan="2"|-||4||1||39||13
|-
|1988–89||19||5||1||2||colspan="2"|-||8||4||28||11
|-
|1989–90||2||0||0||0||colspan="2"|-||1||0||3||0
|-
|1990–91||26||7||1||0||colspan="2"|-||4||1||31||8
|-
|1991–92||26||7||1||1||colspan="2"|-||colspan="2"|-||27||8
|-
|1992–93||15||7||6||4||colspan="2"|-||4||1||25||12
|-
|1993–94||Sampdoria||Serie A||31||15||10||3||colspan="2"|-||colspan="2"|-||41||18
|-
|1994–95||Milan||Serie A||8||3||2||0||colspan="2"|-||3||0||13||3
|-
|1994–95||Sampdoria||Serie A||22||9||0||0||colspan="2"|-||colspan="2"|-||22||9

|-
|1995–96||rowspan="3"|Chelsea||rowspan="3"|Premier League||31||3||7||3||||||colspan="2"|-||38||6
|-
|1996–97||12||1||1||0||||||colspan="2"|-||13||1
|-
|1997–98||0||0||0||0||||||colspan="2"|-||0||0
244||109||21||19||colspan="2"|-||8||1||273||129
178||62||27||13||colspan="2"|-||24||7||229||81
43||4||8||3||||||colspan="2"|-||51||7
465||175||56||35||||||32||8||553||217

|-
|1981||1||0
|-
|1982||5||1
|-
|1983||6||4
|-
|1984||4||0
|-
|1985||4||0
|-
|1986||6||1
|-
|1987||6||5
|-
|1988||8||2
|-
|1989||2||0
|-
|1990||9||1
|-
|1991||4||1
|-
|1992||8||2
|-
|1993||2||0
|-
|1994||1||0
|-
!Kopā||66||17
|}

Atsauces

Ārējās saites 

1962. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
FIFA 100
Chelsea F.C. spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
Ziemeļholandē dzimušie
Zelta bumbas ieguvēji
Besarābijas guberņa

Besarābijas guberņa bija Krievijas impērijas Eiropas daļas dienvidrietumu guberņa, kas aizņēma daļu vēsturiskā Besarābijas apgabala. No 1812. līdz 1873. gadam tā oficiāli bija Besarābijas apgabals, bet no 1873. līdz 1917. gadam — guberņa.

Krievijas Impērijas guberņas
Moldovas vēsture
Moldāvija
Ukrainas vēsture