joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Angļu valodas institūts

Angļu valodas institūts (angļu: English Language Institute of Riga) bija Latvijas Izglītības ministrijas speciāla mācību iestāde Rīgā, kas gatavoja vidusskolu un pamatskolu angļu valodas skolotājus, kā arī tirdzniecības darbiniekus sadarbībai ar valstīm, kur nepieciešama angļu valodas prasme.

Dibināšana 

Angļu valodas institūts dibināts 1922. gadā bijušās Lomonosova ģimnāzijas ēkā Troņmantnieka (tagad Raiņa) bulvārī 29. Tā uzdevums bija sagatavot angļu valodas skolotājus, kantora darbiniekus un tirdzniecības darbiniekus sakariem ar valstīm, kurās dominēja angļu valoda.

Institūta struktūra 

Institūtā darbojās trīs nodaļas: pedagoģiskā, literatūras un komerciālā (no 1924). Visus mācību priekšmetus pasniedza angļu valodā (mācībspēki bija galvenokārt angļi). Mācību ilgums pedagoģiskajā un literatūras nodaļā bija 6 gadi, komerciālajā nodaļā - 5 gadi. Stipendijas piešķirtas netika, mācību maksa bija 60-100 latu gadā. Pedagoģijas nodaļu beigušajiem piešķīra vidusskolas angļu valodas skolotāju grādu. AVI diploms deva iespēju papildināt zināšanas Londonas Universitātē.

Pārveidošana par Pedagoģisko institūtu 
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada oktobrī AVI tika likvidēts un uz tā bāzes tika izveidots Valsts valodu institūts, kas jau novembrī tika pārdēvēts par Valsts pedagoģisko valodu institūtu. 1944. gada decembrī atjaunots kā Rīgas svešvalodu institūts, 1945. gada 27. februārī pārdēvēts par LPSR Valodu un literatūras pedagoģisko institūtu, bet 1946. gada 14. septembrī par Valsts pedagoģisko institūtu. Visbeidzot 1954. gada 24. septembrī tā nosaukums bija Rīgas pedagoģiskais institūts, kas tika slēgts 1958. gada novembrī un ēka tika nodota LVU rīcībā.

Tagad šajā ēkā atrodas Latvijas Universitātes Matemātikas un informātikas institūts.

Atsauces 

Institūti
Izglītības iestādes
Apsīšu Jēkabs

Apsīšu Jēkabs, īstajā vārdā — Jānis Jaunzemis (dzimis 1858. gada 8. decembrī Lizuma pagastā, miris 1929. gada 10. jūnijā Zvārtavas pagasta Gaujienā) bija latviešu rakstnieks.

Biogrāfija 

Dzimis Lizuma pagasta Kalaņģos skolotāja ģimenē. Mācījies Velēnas draudzes skolā, Cēsu apriņķa skolā Cēsīs. 1878. gadā iestājies Jāņa Cimzes vadītajā Valkas skolotāju seminārā. Strādājis Kocēnu pamatskolā. Apbedīts Rīgā Meža kapos.

Bibliogrāfija 

Pirmā publikācija — dzejolis "Sapņi" laikrakstā "Baltijas Vēstnesis" pielikumā 1880. gadā. Apsīšu Jēkabs ir viens no pirmajiem latviešu reālistiskā stāsta meistariem, turpina Jura Neikena un brāļu Kaudzīšu tradīciju.

Proza 

 "Krusttēvs Ādams" (1883)
 "Ārprātīgais" (1883)
 "Kaimiņi" (1884)
 "Iegādnis" (1885)
 "Pie pagasta tiesas" (1885)
 "Laimes spoks" (1885)
 "Bagātie radi" (1886)
 "Svešos ļaudīs" (1888)

Stāsti un tēlojumi 

 "Iz tautas bilžu galerijas" (1889 — 1891)
 "Uz pilsētu" (1892)
 "Vēstules iz tēvijas" (1885 — 1895)
 "No Lizuma senatnes" (1928)

Ārējās saites 

 Apsīšu Jēkabs, biogrāfija Valmieras integrētās bibliotēkas mājaslapā
 Apsīšu Jēkabs, biogrāfija Gulbenes bibliotēkas mājaslapā
 Apsīšu Jēkaba stāsti portālā ailab.lv
 Apsīšu Jēkaba darbi portālā letonika.lv
 Apsīšu Jēkabs. Par lizumniešu izluoksni.

Latviešu rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
19. gadsimta rakstnieki
20. gadsimta rakstnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Rīgas Meža kapos apbedītie
Gulbenes novadā dzimušie
Opekalns (ciems)

Opekalns (arī Apekalns, Apukalns, Opekols) ir apdzīvota vieta Alūksnes novada Jaunlaicenes pagastā. Izvietojusies pie autoceļa A2 5 km no pagasta centra Jaunlaicenes, 21 km no novada centra Alūksnes un 187 km no Rīgas. Atrodas uz Apukalna paugura.

Opekalna baznīca 

Pirmā koka baznīca kalnā pēc ģenerālgubernatora Ērika Dālberga projekta uzcelta Zviedru Vidzemes laikā 1696. gadā, pie tās dibināta draudzes skola zemnieku bērniem. Pēc Ernesta Glika ierosinājuma iekārtota Opekalna vecā un jaunā kapsēta.

Pašreizējais mūra dievnams celts laikā no 1774. gada līdz 1779. gadam. Baznīcā atrodas trīs valsts nozīmes mākslas pieminekļi: altāris (1774), ērģeles (ap 1860) un kancele (18. gadsimta otrā puse). 1927. gadā pēc arhitekta Paula Kampes projekta restaurēts baznīcas tornis. Opekalna luterāņu baznīca ir visaugstāk virs jūras līmeņa novietotais dievnams Latvijā.

Atsauces
Ņūkāsla pie Tainas

Ņūkāsla pie Tainas (), bieži saīsināti Ņūkāsla, ir pilsēta (city) Ziemeļaustrumanglijā pie Tainas upes ietekas Ziemeļjūrā. Tainas un Vīras aglomerācijas galvenais centrs. Pilsētas un apkārtnes iedzīvotājus dēvē par džordijiem (geordies). Vēsturiski svarīgs ogļu tirdzniecības centrs.

Vēsture 
Pilsētas pirmsākumi meklēkami mūsu ēras II gs., kad romiešu imperators Adriāns pilsētas mūsdienu teritorijā nodibināja apmetni Ponseliju (Pons Aelius). Mūsdienās no tā laika apbūves redzama Adriāna vaļņa atliekas, kuras redzamas vairākās vietās pilsētā. Kad romieši pameta Britāniju, pilsēta ietilpa anglosakšu Nortumberlendas karalistē, un bija pazīstama kā Monkčestra (Monkchester). 1080. gadā, pēc sacelšanās pret normāņiem, pilsētu pilnībā nopostīja bīskaps Odo.

Tomēr Vilhelma Iekarotāja dēls Normandijas hercogs Robērs III, apzinoties vietas stratēģisko nozīmi, uzcēla šeit koka pili, kuru nosauca par Novum Castellum/New Castle (Jaunā pils), no kurienes pilsētas mūsdienu nosaukums. Viduslaikos Ņūkāsla bija Anglijas ziemeļu robežpilsēta. Vairākkārt tai uzbruka skotu karaspēks, bet 1174. gadā Ņūkāslā tika ieslodzīts Skotijas karalis Viljams I.

Anglijas karalis Čarlzs I XVII gadsimtā piešķīra Ņūkāslai tiesības tirgoties ar Austrumanglijas oglēm, un šis monopols labvēlīgi ietekmēja pilsētas attīstību. Anglijas pilsoņu kara laikā Ņūkāsla atbalstīja karali, tāpēc 1644. gadā tai uzbruka parlamenta piekritēji, kuru atbalsta bāze bija Sanderlenda.

18. gadsimtā Ņūkāsla līdz ar Londonu, Oksfordu un Kembridžu bija viens no angļu grāmatu izdošanas centriem. 19. gadsimtā Ņūkāslā strauji attīstījās smagā rūpniecība un tā bija viens no rūpnieciskās revolūcijas centriem. 20. gadsimta vidū smagā rūpniecība Ņūkāslā panīka.

Saimniecība 
Pilsētā ir bankas Northern Rock un programmatūras uzņēmuma The Sage Group galveno mītņu vieta.

Sports 
Sportā Ņūkāsla pazīstama kā Premjerlīgas futbola kluba Newcastle United F.C. mājvieta.

Cilvēki 
Ņūkāslā pie Tainas dzimuši:

 Tomass Adisons (Thomas Addison, 1793—1860) — ārsts;
 Rūdolfs Ābels (Рудольф Абель, 1903—1971) — padomju spiegs;
 Ēriks Bardons (Eric Burdon, 1941) — mūziķis;
 Pīters Bērdslijs (Peter Beardsley, 1961) — futbolists;
 Henks Mārvins (Hank Marvin, 1941) — mūziķis;
 Mets Ridlijs (Matt Ridley, 1958) — rakstnieks;
 Džordžs Stīvensons (George Stephenson, 1781—1848) — izgudrotājs;
 Roberts Stīvensons (Robert Stephenson, 1803—1859) — inženieris;
 Alans Šīrers (Alan Shearer, 1970) — futbolists;
 Abhisits Vedžadživa (อภิสิทธิ์ เวชชาชีวะ, 1964) — taizemiešu politiķis.

Ārējās saites 

Anglijas pilsētas
Arkādijas parks

Arkādijas parks ir viens no tipiskākajiem ainavu parkiem Rīgā, Torņakalnā. Platība 6,92 ha. 

1808. gadā šajā vietā ierīkoja privātu dārzu. 1885. gadā peļņas nolūkā dārzā uzcelts teātris, ierīkota bumbotava, pārvēršot dārzu par izpriecu vietu, ko 1896. gadā ieguva Rīgas pilsēta un nosauca to par Torņakalna parku. 1905. gadā Arkādijas parku paplašināja, ierīkoja jaunus stādījumus un zālienus, izmainīja caur parku tekošās Mārupītes gultni, uzcēla dārznieka māju. Vecās gultnes platākajās vietās izveidoja savstarpēji saistītus dīķus, ūdenskritumus, izbūvēja tiltiņus, ierīkoja jaunus kājceliņus. 1911. gadā parka izbūvi pabeidza un tas tika pārdēvēts par Arkādijas parku. 1927. gadā pēc arhitekta Paula Kundziņa projekta uzcēla mūzikas estrādi, kas nu ir nodegusi un demontēta. Daļu parka iznomāja, lai iegūtu līdzekļus tā uzturēšanai. Nomnieks uzcēla restorānu, ko 1958. gadā pārveidoja par kinoteātri.

Blakus Arkādijas parkam atrodas arī 1950. gadā izveidotais, 1,45 ha lielais Mazais Arkādijas parks.

Atsauces

Ārējās saites 

 Arkādijas dārzs portālā Cita Rīga

Rīgas dārzi un parki
Torņakalns
Trīssoļlēkšana

Trīssoļlēkšana ir vieglatlētikas lēkšanas disciplīna, kurā dalībniekiem pēc iespējas tālāk ar trīs soļiem jāaizlec speciāli sagatavotā bedrē.

Lēciena atzīme ir dēlītis, kuram mūsdienu čempionātos ir uzlikta maza plastilīna strīpiņa, lai varētu redzēt pēdas, ja sportists ir pārkāpis atspēriena dēlīti. Pirmā piezemēšanās ir jāveic ar to pašu kāju, ar kuru tika veikts atspēriens. Nākamā fāze ir solis, kura laikā ir jāpiezemējas uz otras kājas. Tad seko pēdējais solis — lēciens smilšu bedrē, tāpat kā tāllēkšanā. Lēciens netiek ieskaitīts, ja sportists pārkāpj atspēriena dēlīti, sajauc trīssoļlēkšanas soļus vai neveic lēcienu atvēlētajā laikā (parasti vienā minūtē).

Trīssoļlēkšana ir iekļauta Olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1896. gada, sievietes — kopš 1996. gada.

Pasaules rekords tāllēkšanā vīriešiem ir 18,29 m un pieder Džonatanam Edvardsam no Lielbritānijas, uzstādīts . Pasaules rekords tāllēkšanā sievietēm ir 15,50 m un pieder Inesai Kravecai no Ukrainas, uzstādīts .

Pasaules rekords trīssoļlēkšanā telpās vīriešiem (17,92 metri) pieder Tedijam Tamgo no Francijas. Pasaules rekords trīssoļlēkšanā telpās sievietēm (15,36 metri) pieder Tatjanai Ļebedevai no Krievijas.

Desmit labākie trīsoļlēcēji

Vīrieši 
Atjaunots .

Sievietes 
Atjaunots .

Atsauces

Ārējās saites 

  Trīssoļlēkšanas vēsture 
  Trīssoļlēkšanas tehnika 
 Rekordi 
  IAAF sacensību noteikumi 

Vieglatlētikas disciplīnas
Kevins Kostners

Kevins Kostners (; dzimis  Linvudā, Losandželosas apgabalā) ir ASV aktieris, kinorežisors un producents. Lielākos panākumus guvis ar filmu "Dejas ar vilkiem" (1990), par kuru saņēma divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas — kā producents par labāko filmu un kā režisors par labāko režiju, kā arī ieguva nomināciju kā aktieris. Par šo pašu filmu Kostners saņēma arī Zelta globusa balvu labākajam režisoram. Par lomu TV miniseriālā Hatfields & McCoys (2012) Kostners ieguva Zelta globusa balvu kategorijā "Labākais aktieris TV miniseriālā vai TV filmā", kā arī Emmy balvu.

Filmogrāfija 

 "Neaizskaramie" (The Untouchables, 1987, režisors Braiens De Palma)
 No Way Out (1987)
 "Darhemas buļļi" (Bull Durham, 1988)
 "Brīnumu lauks" (Field of Dreams, 1989, režisors Fils Eldens Robinsons)
 "Dejas ar vilkiem" (Dances with Wolves, 1990, paša režijā)
 "Robins Huds, zagļu princis" (Robin Hood: Prince of Thieves, 1991)
 "Kenedija slepkavām pa pēdām" (JFK, 1991, režisors Olivers Stouns)
 "Miesassargs" (The Bodyguard, 1992)
 "Ideālā pasaule" (A Perfect World, 1993)
 "Ūdenspasaule" (Waterworld, 1995)
 Tin Cup (1996)
 "Pastnieks" (1997)
 "Vēstījums pudelē" (Message in a Bottle, 1999)
 Thirteen Days (2000)
 "Prēriju plašumos" (Open Range, 2003, paša režijā)
 "Misters Brūkss" (Mr. Brooks, 2007)
 Hatfields & McCoys (2012, TV miniseriāls)
 "Tērauda vīrs" (Man of Steel, 2013)
 "Izvēles diena" (Draft Day, 2014)
 "3 dienas, lai nogalinātu" (3 Days to Kill, 2014)
 "Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma" (2016)
 "Noziedznieks" (Criminal, 2016)
 "Mollijas spēle" (2017)
 "Jeloustouna" (Yellowstone, TV seriāls, 2018—)
 The Highwaymen (2019)
 "Zaka Snaidera Taisnības līga" (Zack Snyder's Justice League, 2021)

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa

1955. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
ASV kinoproducenti
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji producenti
Zelta globusa balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Kalifornijā dzimušie
2007. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā telpās

2007. gada Eiropas čempionāts vieglatlētikā telpās notika Birmingemā, Anglijā no 2007. gada 2. līdz 4. martam. Iepriekšējais Eiropas čempionāts telpās notika Madridē, Spānijā, bet nākamais notika Turīnā, Itālijā.

Latvijai augstāko vietu izcīnīja Ineta Radēviča.

Rezultāti 

 WR - pasaules rekords CR - čempionāta rekords NR - valsts rekords PB - sportista rekords SB - sezonas rekords ER - Eiropas rekords

Vīrieši 

 WR - pasaules rekords CR - čempionāta rekords NR - valsts rekords PB - sportista rekords SB - sezonas rekords ER - Eiropas rekords

Sievietes

Dalībvalstis

Latvieši

Rezultāti 
 WR - pasaules rekords CR - čempionāta rekords NR - valsts rekords PB - sportista rekords SB - sezonas rekords ER - Eiropas rekords
 DNS - nestartēja DNF - nefišinēja DSQ - diskvalificēts

Ārējās saites 
 Čempionāta oficiālā mājaslapa

Eiropas czempionazts vieglatleztikaz telpazs
Vieglatlētika
Sports Anglijā
Pērkoni (Kubulu pagasts)

Pērkoni (, Pārkyuni) ir skrajciems Balvu novada Kubulu pagastā. Izvietojies pagasta austrumos Pērkonu ezera kastā 9 km attālumā no pagasta centra Kurnas, 5,7 km — no novada centra Balviem un 222 km — no Rīgas. Ciema teritorijā atrodas Pērkones Zvirbuļu senkapi, kas ir vietējas nozīmes arheoloģiskais piemineklis.

Atsauces
Dienvideiropa

Dienvideiropa ir Eiropas dienvidu daļa, kurā pēc Eiropas Savienības (ES) ieteiktās definīcijas ietilpst Eiropas Vidusjūras valstis Grieķija, Itālija, Malta, Portugāle, Sanmarīno, Spānija, Vatikāns (Svētais Krēsls), autonomā AK daļa Gibraltārs, kā arī Turcijas Eiropas daļa.

Šim terminam nav skaidras definīcijas un tas var variēt atkarībā no tā vai ģeogrāfiski, kulturāli, lingvistiski vai vēsturiski faktori tiek ņemti vērā. Francijas dienvidi bieži tiek ieskaitīti Dienvideiropā, taču visa Francija reti (no lingvistiski-kulturāla viedokļa) tiek iekļauta šajā reģionā.

Dienvideiropas valstis pēc ANO definīcijas 

Pēc Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) piedāvātās definīcijas Dienvideiropā atrodas 16 valstis un viena atkarīgā teritorija. Tās ir uzskaitītas zemāk. Citās piedāvātajās definīcijās Dienvideiropā iekļauj arī Bulgāriju, Turciju, Franciju, Monako.

 Atkarīgās teritorijas

No šīm valstīm sešas ir iekšzemes valstis — Andora, Kosova, Sanmarīno, Serbija, Vatikāns, Ziemeļmaķedonija. Reģionā ir vairākas pundurvalstis — Andora, Malta, Sanmarīno un Vatikāns (arī Monako citas Dienvideiropas definīcijas gadījumā, kā arī Gibraltāru var apskatīt kā pundurvalstiņu).

Ģeogrāfija 

Dienvideiropā ir vairāki vulkāni, tie atrodas Itālijā. Slavenākie no tiem ir Etna, Vezuvs un Stromboli.

Lielākā daļa no valstīm atrodas pie Vidusjūras. Lielākā Vidusjūras sala Sicīlija pieder Itālijai. Lielākā daļa no Itālijas atrodas Apenīnu pussalā.

Egejas jūra ir ļoti bagātīga ar salām; lielākā daļa no tām pieder Grieķijai. Tai pieder vairāk nekā 2000 salu. Lielākā no šīm salām ir Krēta.

Baleāru Salas pieder Spānijai, tās ir tūristu ļoti iecienītas salas. Baleāru salu lielāka ir Palma, kas atrodas Maļorkas salā.

Adrijas jūras austrumu piekrastē atrodas Dalmācija, kas pieder Horvātijai.

Tūrisma objekti 

Tā kā Dienvideiropā valda Vidusjūras klimats, tad šo reģionu ir iecienījuši daudzi tūristi. Slavenākie tūristu apskates objekti ir šādi:
 Kolizejs (atrodas Romā);
 Svētās Ģimenes baznīca (atrodas Barselonā);
 Atēnu akropole (atrodas Atēnās);
 Vezuvs (netālu no Neapoles);
 La Scala (atrodas Milānā);
 Sultāna Ahmeda mošeja (atrodas Stambulā);
 Olimpija (atrodas Peloponesas pussalā).

Atsauces

Ārējās saites
Norfolka

Vārds Norfolka sākotnēji izmantots Norfolkas reģiona nosaukumam Anglijā.

Vārds Norfolka var attiekties uz vairākām vietām

 ASV:
 Norfolka, Konektikuta,
 Norfolka, Masačūsetsa,
 Norfolkas apgabals, Masačūsetsa,
 Norfolka, Nebraska,
 Norfolka, Ņujorka,
 Norfolka, Virdžīnija,
 Norfolkas flotes bāze, svarīga ASV Jūras kara flotes bāze Norfolkā, Virdžīnijā.
 Austrālijas ārējā teritorija:
 Norfolkas sala.
 Kanādā:
 Norfolkas apgabals, Ontārio.

Citi lietojumi 
 Vārdu Norfolks vīriešu dzimtē var attiecināt uz Norfolkas hercogu.
 Vārdu Norfolka var attiecināt arī uz jūras velšu gatavošanas stilu, kad tās tiek sautētas sviesta mērcē - šī recepte cēlusies Virdžīnijas Norfolkā.
 Norfolkas žakete ir Viktorijas laika zēnu apģērbs, iespējams, nosaukts pēc Norfolkas hercoga.
 Norfolkas priede (Araucaria heterophylla), saukta arī par Norfolkas salas priedi.
Asotes pilskalns

Asotes pilskalns (latīņu valodā rakstītajos tekstos: Aszute;  ) ir pilskalns Jēkabpils novada Kūku pagastā, Daugavas labajā krastā, 2 km augšpus Jēkabpils, morēnu augstienes galā. Senās Asotes zemes pārvaldes centrs. Ziemeļu, austrumu un dienvidu nogāzes, kuras aptek Asote (tagad Dārzupīte) jeb Lagzde, ir 10 metrus augstas, lēzenajā ziemeļrietumu malā uzmests aptuveni 2 metrus augsts valnis.
1949.-1954. gada izrakumos atklāts biezs kultūrslānis ar celtņu un sadzīves priekšmetu paliekām. Ievērību pelna 10. gs. dzelzs ieguves krāsns un podnieku darbnīca, kur trauku izgatavošanai izmantoja podnieku ripu. No pilskalna paveras skats uz Daugavas senleju, Ābeļu salām un Dignājas mežiem.

Vēsture 
Apdzīvots no 1. gadu tūkstoša p.m.ē. līdz 13. gadsimtam m.ē. 
11.gs. izveidota jauna pilskalna aizsargsistēma ar gredzenveida aizsargvalni. 
Letgaļu apdzīvotās Asotes pilsnovada administratīvais un militārais centrs, kas pakļāvās Jersikas ķēniņam.
Līgumā par Letijas zemju sadalīšanu starp ordeni un bīskapu minēts novads Aszute, kuru pētnieki viennozīmīgi saista ar Asoti. 
1211. gadā Asotes pilsnovads iekļauts Livonijas bīskapijas sastāvā.
1237. gadā Rīgas bīskaps netālu no Asotes pilskalna Daugavas labajā krastā uzcēla Krusta pili (Kreutzburg). 
1511. gadā arhibīskapa lēņu grāmatā pieminēts Krustpils miests. 
1585. gadā Polijas-Lietuvas kopvalsts karalis Stefans Batorijs Krustpils novadu atdāvina Korfu dzimtai, kuras īpašumā tas bija līdz 1920. gadam. 
Krievu-turku kara laikā (1877-1878) Krustpilī tika nometināti turku karagūstekņi, no kuriem daudzi palika uz patstāvīgu dzīvi. Netālu no Asotes pilskalna ir turku kapi.
1949. — 1952. gadā Elvīra Šnore vadīja arheoloģiskos izrakumus Asotes pilskalnā.

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 enciklopedija.lv
 Asotes pilskalns

Pilskalni Latgalē
Jersikas valsts
Kūku pagasts
Audi 100

Audi 100 ir vidējās klases vieglā pasažieru automašīna, kuru ražo zem zīmola Audi, kas pieder kompānijai Volkswagen Group. Modelis Audi 100 ir ticis ražots četrās paaudzēs ar dažādu aprīkojumu. Paaudzes apzīmēja šādi: C1, C2, C3, C4. Audi 100 C1 ir sastopams vairs tikai muzejos, C2, C3, C4 vēl ieraudzīt mūsdienu ceļu satiksmē. Šo modeli ražoja no 1968. līdz 1994. gadam. C3 paaudzes automašīnas ASV tika pārdotas kā Audi 5000 līdz 1988 gadam.

Audi 100 C1 (1968—1976) 

C1 pirmo reizi tika prezentēts, kad to sāka ražot serijveidā, 1968. gada 26. novembrī. To ražoja no 1968. līdz 1976. gadam. Tas bija viens no lielākajiem vidējas klases vieglajiem automobīļiem. C1 dzinēja jauda pārsniedza 100 Zs. Šis modelis tika ražots ar divu veidu virsbūvēm: divdurvju kupeja un četrdurvju sedans.

Audi 100 C2 (1976—1984) 

C2 ražoja no 1976.līdz 1982. gadam. Tas tika ražots ar triju veidu virsbūvēm: Kupeja, Sedans un Avant (universāls). Tāpat kā C1, tas modeļiem bija atšķirīgs aprīkojums, bija iespēja nokomplektēt auto aprīkojumu pēc pasūtījuma. C2 tika ražots ar četru cilindru benzīna dzinējiem, kuru darba tilpumi bija 1.6l vai 1.8l un piecu cilindru benzīna dzinējiem, kuru darba tilpumi bija 1.9l, 2.0l, 2.2l. Dīzeļdzinēju darba tilpumi bija 1.6l un 2.0l.

Audi 100 C3 (1982—1990) 

C3, tautā saukts par "Cigāru", tika ražots no 1982. līdz 1991. gadam.Pēc 1987. gada tas ieguva feisliftu — citādi durvju rokturi, buferi, jauns, mūsdienīgāks instrumentu panelis. Mūsdienigie durvju rokti naca tikai no 1988 g-1991g kad c3 laiki beidzas. Komplektēja sākot ar 1.8 benzīna dzinējiem, beidzot ar 2,3, 2,2 turbo benzīna dzinēju,kā arī ar 2.5TDI, 2.0d, 2.0td dīzeļu dzinējiem. Šis modelis nostiprināja priekšstatu par Audi kā kvalitātes zīmolu. Par to parūpējās cinkotā virsbūve, detaļu precīzā salikšana, kas nodrošināja to negrabēšanu uz daudziem gadiem, līdz ar to nostiprinot lietotāju uzticību savam auto. Pie c3 virsbūves pieder arī Audi v8, lai gan tas ir luksus ar 3.6 vai 4.2 8 cil mehānisko vai automātisko ātrumkārbu.

Audi 100 C4 (1990—1994) 
Tas ir jaunākās paaudzes Audi 100 automobilis, kas uztaisīts ar jaunu virsbūvi, taču auto šasija principā ir tāda pati. Auto sāka intensīvi ražot ar 1991. gadu. Auto ir saglabājis Audi 100 raksturīgās pazīmes, tas ir ērts, braucot dinamisks, aprīkots tika ar 2,0, 2,3, 2,4D, 2,5TDI, 2,6, 2,8 litru dzinējiem, kā arī sporta modifikācija S4, kas tika aprīkota ar 2,2 L turbo un 4,2 benzīna dzinējiem, cinkotā virsbūve neļauj auto rūsēt vairākus gadus.

Audi automašīnu modeļi
Stulbais ezers

Stulbais ezers ir šādu Latvijas ezeru nosaukums vai otrais nosaukums:

 Stulbais ezers - ezers Tukuma rajona Sēmes pagastā
 Stulbais ezers - ezers Tukuma rajona Zentenes pagastā
 Kandavas novada Vānes pagasta Lielās Acs cits nosaukums
 Talsu rajona Ģibuļu pagasta Ezerstarpja cits nosaukums 
 Tukuma rajona Engures pagasta Rideļu dzirnavezera cits nosaukums
 Tukuma rajona Zentenes pagasta Vaskara cits nosaukums
 Ventspils rajona Ances pagasta Stulbezera cits nosaukums

Skatīt arī 
Stulbezers
Bufalo

Bufalo () ir pilsēta ASV Ņujorkas štata rietumos Ēri ezera krastā pie Niagāras upes iztekas no ezera. Pēc iedzīvotāju skaita otrā (aiz Ņujorkas) lielākā štata pilsēta.

Sportā pilsēta pazīstama kā NFL (amerikāņu futbols) līgas komandas "Buffalo Bills" un NHL (hokejs) līgas komandas "Buffalo Sabres" mītnes vieta.

Vēsture 

Pirms eiropiešu ienākšanas apkārtnē dzīvoja viena no irokēzu ciltīm. Pirmo eiropiešu apmetni pilsētas pašreizējā teritorijā 1758. gadā nodibināja franči. 1763. gadā, pēc Franču un indiāņu kara (French and Indian War), apvidu ieņēma briti, un franči pameta apvidu. 1789. gadā briti nodibināja pastāvīgu eiropiešu apmetni.

1812. gada karā starp ASV un Lielbritāniju, pilsētiņa tika nopostīta. 1825. gadā Bufalo kļuva par ekonomiski ļoti nozīmīgā Ēri kanāla galapunktu, kas radīja priekšnoteikumus pilsētas straujai ekonomiskajai attīstībai.

XX gadsimta sākumā Bufalo bija strauji augoša pilsēta ar plaukstošu ekonomiku. Darbam pilsētas pārtikas un metalurģiskās rūpniecības uzņēmumos lielā skaitā ieradās imigranti no Īrijas, Itālijas, Polijas un Vācijas. Bufalo pilsētas iesauka bija "Gaismas pilsēta" (City of Light), jo Bufalo bija viena no pirmajām pilsētām ASV, kas plaši izmantoja ielu elektrisko apgaismojumu.

1901. gadā pilsētā notika Panamerikas izstāde (Pan-American Exposition). Izstādes laikā 6. septembrī Leons Frenks Čolgošs atentātā nāvējoši ievainoja ASV prezidentu Viljamu Makkinliju, kurš 14. septembrī mira, un tajā pašā dienā viceprezidents Teodors Rūzvelts zvērēja par jauno ASV prezidentu. Tas ir viens no retajiem gadījumiem, kad ASV prezidenta zvērests nav veikts Vašingtonā.

1932. gadā tika atklāta Art deco stilā veidotā Bufalo pašvaldības ēka.

XX gadsimta otrajā pusē Bufalo ekonomika panīka, lielā mērā tāpēc, ka 1957. gadā tika atklāts ekonomiski izdevīgāks ceļš uz Atlantijas okeānu - Sv. Labrenča jūrasceļš. Rezultātā Bufalo 2000. gadā bija mazāk iedzīvotāju kā 1900. gadā.

Cilvēki 
Bufalo dzimuši:

 Gordons Banšefts (Gordon Bunshaft, 1909 — 1990) - arhitekts
 Deivids Borinass (David Boreanaz, 1969 — ) - aktieris
 Sorells Būke (Sorrell Booke, 1930 — 1994) - aktieris
 Ani Difranko (Ani DiFranco, 1970 — ) - mūziķe
 Riks Džeimss (Rick James, 1948 — 2004) - mūziķis
 Vinsents Gallo (Vincent Gallo, 1948 — 2004) - aktieris
 Edvards Gibsons (Edward Gibson, 1936 — ) - astronauts
 Hermans Hollerits (Herman Hollerith, 1860 — 1929) - statistiķis
 Džims Holls (Jim Hall, 1930 — ) - mūziķis
 Viljams Kemlers (William Kemmler, 1860 — 1890) - slepkava
 Frensisa Folsoma Klīvlenda (Frances Folsom Cleveland, 1864 — 1947) - pirmā lēdija
 Lekss Lagers (Lex Luger, 1958 — ) - atlēts
 Timotijs Makveijs (Timothy McVeigh, 1968 — 2001) - terorists
 Čeds Maikls Marejs (Chad Michael Murray, 1981 — ) - aktieris 
 Džons Robertss (John Roberts, 1955 — ) - jurists 
 Viljams Sedlers (William Sadler, 1950 — ) - aktieris
 Billijs Šīhens (Billy Sheehan, 1953 — ) - mūziķis

Atsauces

Ārējās saites 

 City of Buffalo  (en)
 Downtown Buffalo (en)

Ņujorkas pilsētas
Prangli

Prangli (, , ) ir Igaunijai piederoša sala Baltijas jūras Somu līcī, ziemeļaustrumos no Tallinas, 10 km no Vīmsi pussalas, ietilpst Harju apriņķa Vīmsi pagastā.

Salas austrumu daļā aug priežu mežs, kas labi pasargā no vētrām. Šī iemesla dēļ salinieki necērt uz salas augošās priedes un malku gādā no citurienes. Rietumu krasts ir akmeņains, austrumu krasts ar smilšainu pludmali un kāpām. Uz salas daudz lielu laukakmeņu.

Ar Igaunijas pamatdaļu savieno prāmis, kas kursē no salas ostas — Kelnazes — uz Lepnēmes ostu. Uz salas dzīvo ap 150 cilvēku — līdz ar to Prangli ir vienīgā Igaunijas ziemeļu daļas sala ar salīdzinoši lielu iedzīvotāju skaitu. 1934. gadā uz salas dzīvoja 469 iedzīvotāji.

Vēsture 
Pirmoreiz rakstītos avotos minēta 1387. gadā kā Rango. Pirmie uz salas apmetās zviedri un tikai kopš 17. gadsimta vērojama igauņu kultūras ietekme.

Apskates objekti 
 1923. gadā celta 39 m augsta metāla konstrukcijas bāka.
 Laurentiuses kapela, celta 1848. gadā

Ārējās saites 

 Pārskata karte

Igaunijas salas
Baltijas jūras salas
Somu līcis
Harju apriņķis
Keri

Keri (, ) ir maza, Igaunijai piederīga saliņa Baltijas jūras Somu līcī, ziemeļaustrumos no Tallinas,  ziemeļos no Prangli, piederīga Harju apriņķa Vīmsi pagastam.

Maza, akmeņaina saliņa, daudz kaļķakmens bluķu.

Sala rakstītos avotos pirmoreiz minēta 1623. gadā. 1719. gadā uz salas ierīkoja bāku. Mūsdienās salā esošā bāka celta 1803. gadā, ar metāla karkasu nostiprināta 1857. gadā. Kopš salu 2003. gadā atstāja pēdējais bākas sargs, tā ir neapdzīvota.

Netālu no salas jūras dzelmē atrodas pasažieru lidmašīnas Kaleva vraks — šo lidmašīnu 1940. gadā ar visiem pasažieriem notrieca PSRS gaisa spēki.

Ārējās saites 
 attēlu galerija
 attēlu galerija, kartes

Igaunijas salas
Baltijas jūras salas
Somu līcis
Harju apriņķis
Rammu

Rammu (, , ) ir Igaunijai piederoša sala Baltijas jūras Somu līcī,  ziemeļaustrumos no Tallinas un  no krasta. Ietilpst Harju apriņķa Jēlehtmes pagastā.

Salā daudz laukakmeņi, pludmales akmeņainas, vietām smilšainas. Uz salas divas bākas, kas vairs netiek izmantotas.

Vēsture 
Nav drošu ziņu, kad salā apmetās pirmie cilvēki, taču uzskata, ka tas notika 18. gadsimta sākumā, kad salā apmetās Igaunijas zviedri. Salā tika uzceltas trīs dzirnavas. Cilvēki pārtika no zvejas, arī no kontrabandas. 1920. gadā salā sāka darboties 4 klašu skola. 1950. gados pēc PSRS robežsargu spiediena salu pameta ap 100 atlikušo iedzīvotāju. No agrākajām 22 mājām palikušas tikai drupas, salā nav pastāvīgo iedzīvotāju.

Igaunijas salas
Baltijas jūras salas
Somu līcis
Harju apriņķis
Kolkas pagasts

Kolkas pagasts ir viens no Talsu novada pagastiem, kas atrodas Kurzemes pussalas ziemeļu galējā punktā. To apskalo Baltijas jūras un Rīgas līča ūdeņi. Robežojas ar Dundagas un Rojas pagastiem un Ventspils novada Tārgales pagastu. Pagasta centrs ir Kolka.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Celmupe, Ķikans, Mazirbes upe, Otrvalks, Pitragsupe, Rokstvalks, Trešvalks, Ušvalks, Vagarvalks, Vecistabvalks, Vecročupe, Zartapvalks, Zēņvalks.

Ezeri 
Lielais Pēterezers, Mazais Pēterezers, Vecezers.

Vēsture 
Smilšainā un purvainā piejūras zemiene veido īpatnēju reljefu — vaļņveida kāpas — kangarus, un garas, šauras, purvainas ielejas — vigas. Kolkas pagastā atrodas zvejniekciemi — Sīkrags, Mazirbe, Košrags, Pitrags, Saunags, Vaide, Uši, kas iekļauti lībiešu kultūrvēsturiskajā teritorijā “Lībiešu krasts”. Praktiski viss pagasts ietilpst Slīteres nacionālā parka teritorijā. Iedzīvotāju iztikas avots jau izsenis bijusi jūra. No 19.gs. līdz 20.gs. vidum piekrastes ciemos bija izveidoti nelieli zivju pārstrādes uzņēmumi, kuros kūpināja plekstes, reņģes, gatavoja ķilavas.

Pieminekļi 
 Kolkas bākas komplekss
 Līvu tautas nams
 Sīkraga zvejnieku ciems
 Košraga zvejnieku ciems

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Ievērojamas personības 
 Matīss Stobe (1742—1817), literāts, pirmā latviešu žurnāla "Latviska Gada Gramata" (1797—1798) redaktors
 Nika Polmanis (1823—1903), skolotājs, dzejnieks un ķesteris
 Aivars Lorencs (1933), matemātiķis

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Skatīt arī 
 Kolkasrags
 Kolkas Dievmātes — Jūras Zvaigznes Romas katoļu baznīca

Ārējās saites 
 www.kolka.lv

Kurzeme
Talsu novada pagasti
Kolkas bāka

Kolkas bāka ir bāka ziemeļos no Kolkas raga uz mākslīgi veidotas salas. Bāka iezīmē Irbes šauruma austrumpusi.

Vēsture 
Bāka šajā vietā atrodas jau no 1875. gada, kad šeit bija pagaidu tornis. Vēl agrāk pie Kolkas raga bija noenkurots kuģis — bāka. 1884. gadā tika atklāta pašreizējā bāka uz mākslīgi uzbērtas salas 6 km gara sēkļa galā (celšanas laikā tā bija tikai 5 km no krasta, bet jūra noskalo krastu). Akmeņus bākas celtniecībai veda no Vīdales pāri Bažu purvam un no Sāmsalas ar laivām.

Raksturojums 
Bākas augstums ir 21 m. Bāku veido apaļš, akmens mūra tornis ar dubultu galeriju un laternu. Tornis ir sarkans, laternas jumts melns. Gaismas elements atrodas 20 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (1 sekundi deg, 1 sekundi pārtraukums, 1 sekundi deg, 7 sekundes pārtraukums). Gaismas signāls redzams 10 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā.

2003. gada 17. oktobrī Latvijas pasts izdeva pastmarku un pirmās dienas aploksni ar Kolkas bākas attēlu.

Sala ir iecienīta migrējošo jūras putnu, īpaši kaiju un jūraskraukļu atpūtas vieta. 2017. gada jūlijā Kolkas bākas mākslīgajā saliņā pirmo reizi pierādīta lielā alka ligzdošana Latvijā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Amatieri Kolkas bākā

Bākas Latvijā
Kolkas pagasts
Kauja pie Mīldorfas

Kaujā pie Mīldorfas (dēvētu arī par kauju pie Ampfingas), 1322. gada 28. septembrī, Bavārijas Ludvigs IV sakāva savu brālēnu Austrijas Frīdrihu I Skaisto. Aptuveni 1000 austriešu un Zalcburgas bruņinieku, ieskaitot Frīdrihu, krita bavāriešu gūstā. Par solījumu atteikties no troņa Frīdrihs tika atbrīvots.

Kauja ir slavena ar to, ka bija pēdējā Eiropā, kura izcīnīta neizmantojot šaujamieročus. Kauja izšķīra Svētās Romas impērijas kroni par labu Bavārijas Ludviķim un liedza to Habsburgu dzimtai uz veselu gadsimtu.

Kaujas
Kaujas ar Vācijas piedalīšanos
Kaujas ar Austrijas piedalīšanos
Andrejs Vilks

Andrejs Vilks (dzimis ) ir Latvijas kriminologs un politiķis (LSDSP). Juridisko zinātņu doktors, LU docents, RSU Senāta priekšsēdētājs.

Biogrāfija 
1976. gadā — absolvējis PSRS Iekšlietu ministrijas Omskas augstāko milicijas skolu.

1981. gadā — beidzis PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta adjunktūru.

1984.—1989. gadā — PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta vecākais zinātniskais līdzstrādnieks.

1989.—1991. gadā — PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta Baltijas Kriminoloģisko pētījumu daļas vadītājs.

1991.—1993. gadā — LR Drošības dienesta sociālpolitisko pētījumu biroja vadītājs

1993.—2003. gadā bijis Kriminoloģisko pētījumu centra direktors.

2001.—2005. gadā Rīgas domes Drošības un kārtības jautājumu komitejas priekšsēdētājs.

Kopš 2007. gadā LSDSP frakcijas Rīgas domē un Rīgas organizācijas priekšsēdētājs.

Kopš 2009. gadā RSU Juridiskās fakultātes dekāns.
 
Pašlaik — RSU profesors un RSU Promocijas Juridiskās zinātnes padomes priekšsēdētājs. Andreja Vilka vadītie pieci promocijas darbi ir aizstāvēti (Jeļena Alfejeva, Anatolijs Kriviņš, Aldona Kipāne, Valdis Voins, Ainars Feldmanis).

Ārvalstu organizācijas "Eiropas pilsētas pret narkotikām" (ECAD) Latvijas biroja vadītājs un Latvijas kriminologu biedrības valdes priekšsēdētājs.

Darbi 
 Zepa B., Zobena A. (Zin. red.) Cilvēks un dzīve socioloģijas skatījumā — Rīga: RANTI, 1996 (līdzautors)
 Vilks A., Ķipēna K. Korupcija – Rīga: Lietišķās informācijas dienests, 2000. – 166 lpp. ISBN10: 998494610X, 
 Ceplis D., Vilks A. Bērns un kriminalitāte – Rīga: RaKa, 2001. – 363 lpp. ISBN10: 9984153746, 
 "Kriminoloģija" — Rīga: NORDIK, 1998., 2005.  (redaktors)
 "Deviantoloģija" — Rīga: TNA, 2001. ISBN10: 9984671119, 
 Vilks A. Krimināltiesiskā politika – Rīga: Drukātava, 2013. – 265 lpp. ISBN10: 9984853837,

Atsauces

Ārējās saites 
 Personas dati Rīgas pašvaldības portālā

1954. gadā dzimušie
Latvijas sociāldemokrāti
14. Saeimas deputāti
Rīgas domes deputāti (2001—2005)
Rīgas domes deputāti (2005—2009)
Latvijas tiesību zinātnieki
Kriminoloģija
Latvijas Universitātes darbinieki
Alfa sabrukšana

Alfa sabrukšana - atoma kodola radioaktīvās sabrukšanas veids, kurā tiek izstarota alfa daļiņa jeb hēlija atoma kodols. Šajā procesā kodola masa samazinās par 4 vienībām, bet kodola lādiņš - par 2 vienībām, tādēļ rodas tāda elementa atoma kodols, kurš periodiskajā sistēmā atrodas par 2 vietām tuvāk tās sākumam.

Alfa sabrukšana raksturīga smago elementu kodoliem, kam raksturīga spēcīga elektrostatiskā atgrūšanās starp protoniem. Alfa sabrukšana ir kvantu process, jo tā pamatojas uz tuneļefektu caur Kulona barjeru atoma kodolā.

Urāna izotopa 238U (urāns - 238 ir dabā visvairāk izplatītākais urāna izotops) alfa sabrukšana, rodoties torijam-234 un alfa daļiņai:

Ārējās saites 

Radioaktivitāte
Goran Gora

Goran Gora, īstajā vārdā Jānis Holšteins-Upmanis (dzimis Jānis Holšteins  Rīgā), ir latviešu dziesminieks, komponists, televīzijas ziņu vadītājs un sabiedriskais darbinieks. Nāk no Baldones.

Biogrāfija 
Ar pseidonīmu Goran Gora mūzikā darbojas kopš 2000. gada, pazīstams kļuvis 2005. gadā ar singlu Slow Down. Mācījies Kultūras koledžā par amatierteātru režisoru.

Darbojas fondā "Viegli": ir gan mūziķis fonda mūzikas projektos, gan Ziedoņa muzeja radošais direktors.

No 2018. gada 1. augusta viens no Latvijas Televīzijas Kultūras ziņu vadītājiem.

Pseidonīms 
Intervijā Neatkarīgajai Rīta Avīzei 2005. gadā Goran Gora par sava pseidonīma izcelsmi stāsta: "Pārnestā tulkojumā tas ir augstais kalns, bet tas ir izdomātā valodā. Man reiz bija jāiestudē izrāde Kalnu valoda — par neeksistējošu ciematu, neeksistējošu valodu, neeksistējošiem cilvēkiem. Pie tās ilgi domājot un strādājot, nācu pie slēdziena, ka noteikti pasaulē ir tāda izdomāta valoda, tāpat kā to izmanto [islandiešu grupa] Sigur Rós. Bet pseidonīmu Goran Gora es vienkārši nosapņoju. Ļoti dīvaini, bet tā nu tas bija".

Radošā darbība 
Muzikāli ietekmējies no Depeche Mode, U2, Toma Veitsa, Maikla Oldfīlda, Islandes mūzikas, Bright Eyes, Bjorkas, PJ Harvey, u.c. Savulaik iesildījis tādus izpildītājus kā Nouvelle Vague un Kings Of Conveniece. 

Albumi Mystyrys Yrs un Hold Me Close When It Comes nominēti "Latvijas Mūzikas Ierakstu kompāniju Gada balvai" labāko "Pop" un "Autormūzikas" albumu kategorijās. 

Goran Gora komponē teātra mūziku Latvijas lielākajos teātros — Dailes teātrī ("Vārnu ielas republika", rež. Laura Groza-Ķibere), Valmieras Drāmas teātrī ("Raudupiete", rež. Elmārs Seņkovs), Latvijas Nacionālajā teātrī ("Purva bridējs", rež. E.Seņkovs) un citur. Par darbu teātra mūzikas žanrā ticis trīsreiz nominēts "Spēlmaņu nakts" balvai.

Privātā dzīve 
2008. gadā apprecējies ar grupas Astro'n'out solisti Māru Upmani-Holšteini, un abi ir vecāki trim bērniem.

Diskogrāfija

Albumi 
 Hold Me Close When It Comes (15/12/2011)
 Mystyrys Yrs (24/05/2010)
 Jetlag (26/03/2007)
 "Mosties" (2014)
 "Renesanse" (2020)

Singli 
 2 Hands/4 Songs (15/05/2006) (EP)

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa
 Mūziķa profils Facebook.com
 Mūziķa profils Draugiem.lv

1984. gadā dzimušie
Latviešu dziedātāji
Latviešu komponisti
Rīgā dzimušie
Latvijas Televīzijas darbinieki
Sergejs Zubovs

Sergejs Zubovs (; dzimis 1970. gada 22. jūlijā) ir bijušais krievu hokejists, aizsargs. Savas karjeras laikā aizvadījis vairāk nekā 1000 spēles NHL, divas reizes izcīnot arī Stenlija kausu. 2019. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Zubovs uzsāka 1988. gadā, debitējot PSRS hokeja līgas kluba Maskavas CSKA sastāvā. Kluba sastāvā Zubovs aizvadīja vēl nākamās trīs sezonas, taču 1992.—93. sezonas pašā ievadā pārcēlās uz Ziemeļameriku.

Pirmos soļus NHL Sergejs spēra pēc tam, kad 1990. gada NHL draftā viņu ar kopējo 85. numuru izvēlējās Ņujorkas "Rangers" vienībai. Jau 1992.—93. sezonā Zubovs aizvadīja 49 spēles "Rangers" rindās. Ņujorkas klubā viņš kopā nospēlēja trīs sezonas, 1994. gadā arī izcīnot Stenlija kausu. 1995.—96. sezonā viņš spēlēja jau Pitsburgas "Penguins" rindās, bet pēc sezonas beigām tika aizmainīts uz Dalasu, Pitsburgai pretī saņemot Kevinu Hačeru. 1999. gadā, spēlējot Dalasas "Stars" komandā, Zubovs otro reizi karjerā izcīnīja Stenlija kausu. Piedalījies 1998., 1999., 2000. un 2006. gada NHL visu zvaigžņu spēlēs. 2005.—06. sezona bija viena no Sergeja veiksmīgākajām karjerā, un viņš bija viens no Džeimsa Norisa balvas pretendentiem, tomēr balvu izcīnīja zviedrs Niklass Lidstrēms. Sergejs izlaida lielu daļu 2007.—08., kā arī 2008.—09. sezonas, jo bija traumēts. Zubovs ir viens no tikai nedaudz vairāk kā 200 spēlētājiem, kas NHL aizvadījuši vairāk par 1000 spēlēm.

2009. gada vasarā Sergejs atgriezās Krievijā, aizvadot 2009.—10. sezonu KHL kluba Sanktpēterburgas SKA rindās. Lai gan kluba sastāvā bija pieteikts arī nākamajā sezonā, nevienu spēli Zubovs neaizvadīja.

PSRS hokeja izlases sastāvā piedalījies 1988. gada Eiropas čempionātā junioriem, kā arī 1989. un 1990. gada Pasaules čempionātos junioriem, 1989. gadā izcīnot zelta, bet 1990. gadā - sudraba medaļu. Kopā 20 spēlēs guvis tikai vienus vārtus, toties atdevis 10 rezultatīvas piespēles. 

NVS hokeja izlases rindās piedalījies 1992. gada olimpiskajās spēlēs, tajās izcīnot zelta medaļu.

Krievijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1992. gada Pasaules čempionātā. Piedalījies arī 1996. gada Pasaules kausa izcīņā.

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas CSKA spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Pitsburgas "Penguins" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Hokejisti 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Maskavā dzimušie
Rīgas "Dinamo" treneri
PSRS hokejisti
Arnis Vecvagars

Arnis Vecvagars (dzimis  Rīgā) ir bijušais latviešu basketbolists, pēc spēlētāja karjeras beigām — treneris. 2022. gadā trenē Latvijas Nacionālās basketbola līgas (LBL2) klubu "Bertānu Valmieras Basketbola skola". Spēlētāja karjetras laikā spēlēja spēka uzbrucēja pozīcijā, ilgus gadus bijis Latvijas basketbola valstsvienības spēlētājs. No 2017. līdz 2019. gadam viņš bija Latvijas basketbola izlases galvenais treneris.

A. Vecvagara dēls Kaspars Vecvagars arī ir basketbolists, spēlējis Latvijas basketbola izlasē.

Spēlētāja karjera 
Latvijas izlasē spēlējis no 1992. līdz 2005. gadam. Kopā ar izlasi ir izcīnījis 8. vietu 2001. gada Eiropas čempionātā un 13. vietu 2003. gada Eiropas čempionātā. Lielāko karjeras daļu spēlējis Latvijas klubos, aizvadot tikai divas sezonas ārzemēs: Polijā un Austrijā.

A. Vecvagars ir seškārtējs Latvijas Basketbola līgas čempions (1997—1999, 2003—2005, 2007).

Trenera karjera 
Pēc spēlētāja karjeras beigām pievērsies trenera darbam. 2011. gadā bijis Tbilisi "Sokhumi" kluba trenera Ainara Bagatska palīgs. 2012. gadā kļuvis par galveno treneri, vadot LBL komandu "BK Turība". 2014. gada vasarā iecelts par Jūrmalas komandas galveno treneri (vēlāk "Jūrmala/Fēnikss").

No 2017. līdz 2019. gadam A. Vecvagars bija Latvijas basketbola izlases galvenais treneris. Šajā laika posmā izlases rezultāti nesasniedza gaidīto un līgums ar treneri netika pagarināts.

Pēc tam trenējis Kazahstānas klubu Atirau "Barsy". 2022. gada oktobrī A. Vecvagars tika apstiprināts par Latvijas Nacionālās basketbola līgas (LBL2) kluba "Bertānu Valmieras Basketbola skola" galveno treneri.

Atsauces

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas basketbolisti
Latvijas basketbola izlases galvenie treneri
Latvijas basketbola treneri
Alēns Prosts

Alēns Marī Paskāls Prosts (; dzimis , Senšamonā, Francijā) ir bijušais franču autobraucējs. Viņš ir Formula 1 četrkārtējais (., ., . un . gada) čempions.

Karjera

Pilots 
Prostam ir bijis lauzts deguns, pateicoties kam tas ir ieliekts uz labo pusi un ir atstājis iespaidu uz viņa izskatu. Viņš 51 reizi ir uzvarējis sacīkstēs, kas ierindo viņu otrajā vietā visvairāk uzvarējušo pilotu sarakstā, zaudējot vien Mihaelam Šumaheram. Francūzis pameta Formula 1 sacensības 1991. gadā, atgriezās 1993. gadā kad izcīnīja savu ceturto F1 čempiona godalgu un beidza karjeru. Pateicoties tam 1994. gadā viņa komandai (Williams) nācās startēt nevis ar numuriem 1 un 2, kā tas notiek parasti, bet gan ar 0 un 2, jo numurs 1 ir rezervēts pasaules čempionam, lai arī uz kuru komanda viņš dotos. Ja viņš vēl pirms sezonas paziņo par savu aiziešanu no F1, tad numurus 0 un 2 iegūst viņa pēdējā komanda. Ar numuru 0 brauca Deimons Hils.  Deimons Hils 1993. gadā brauca ar numuru 0, jo iepriekšējais (1992. gada) čempions Naidžels Mensels arī aizgāja no F1, lai gan vēlāk atgriezās. Alens Prosts startēja ar nr.2.

Komandas vadītājs 
1997. gadā Prosts pārpirka franču komandu Ligier un nomainīja tās nosaukumu uz Prost, pievienojoties citām komandām, kuras ir nosauktas par godu kādam cilvēkam - McLaren, Williams, Ferrari, Jordan, Benetton, Sauber, Tyrrell un Minardi. Komandas lielākais panākums bija tās debijas sezona - 21 punkts un 6. vieta konstruktoru kausā. Tajā pat sezonā komandas pirmais pilots Olivjē Panī salauza abas kājas un izlaida daudzas sacīkstes. Pirms negadījuma viņš bieži kāpa uz goda pjedestāla, bet pēc tā viņš vairs uz tā nekāpa. Tas bija viens no komandas norieta iemesliem. 1998. gadā komanda izcīnīja tikai 1 punktu, bet 1999. gadā deviņus. Pēc šīs sezonas Panī vairs komandā nebrauca. 2000. gadā komanda izgāzās un neieguva nevienu punktu. 2001. gadā komandu vairs neatbalstīja Yahoo! un Peugeot, komandas sastāvā brauca veseli 5 piloti, atšķirībā no čempioniem Ferrari, kurai bija tikai 2. Pēc šīs sezonas komanda bankrotēja. Līdz 2006. gada maijam Prosts bija riepu kompānijas Uniroyal reklāmas seja.

Iespējamais darbs FIA 
 Prosts paziņoja, ka varētu kandidēt uz FIA Sporta Nodaļas prezidenta amatu, ja tāda tiktu izveidota. Līdz 1991. gadam FIA bija apakšnodaļa FISA, kas bija atbildīga tikai par sportu. Tad tā apvienojās ar FIA. Pašlaik vienīgais apvienotās FIA vadītājs ir bijis Makss Moslijs.

Atsauces

Ārējās saites 

Formula 1 piloti
Formula 3 piloti
Francijas autosportisti
Luārā dzimušie
Raitis Grafs

Raitis Grafs (dzimis  Rīgā) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlēja centra pozīcijā, ilgadīgs Latvijas basketbola izlases dalībnieks. Pēc basketbolista karjeras beigām — pārdošanas un eksporta vadītājs uzņēmumā "Reaton".

Basketbolista karjera 
Profesionālo basketbola karjeru sāka klubā BK Brocēni. 1999. gadā R. Grafs devās studēt un spēlēt basketbolu Valparaiso Universitātē ASV, kur nospēlēja maksimāli iespējamos četrus gadus. Sākotnēji ļoti veiksmīgo koledžu basketbola karjera tomēr nedeva iespēju pretendēt uz prognozēto dalību NBA draftā. Pēc atgriešanās Eiropā profesionāli spēlējis Beļģijas, Polijas, Latvijas, Lietuvas, Slovākijas, Kipras un Igaunijas komandās.

2007. gadā piedalījies SEB Baltijas Basketbola līgas zvaigžņu spēlē. No 2004. līdz 2005. gadam spēlēja Polijas klubā Vroclavas "Slask", ar kuru ieguvis Polijas kausu. Četras reizes R. Grafs ir kļuvis par Latvijas čempionu.

Latvijas izlase 
R. Grafs spēlējis Latvijas jaunatnes izlasēs, jaunatnes vecumā atzīts par ļoti perspektīvu basketbolistu. 1998. gadā, būdams Latvijas U-18 izlases pamata centra spēlētājs, viņš palīdzēja komandai iegūt 4. vietu Eiropas čempionātā. Ar vidēji spēlē gūtiem 13,8 punktiem un 10,5 atlēkušajām bumbām viņš bija viens no čempionāta vērtīgākajiem spēlētājiem. Nākamajā gadā R. Grafs Latvijas izlases sastāvā Pasaules U-19 čempionātā izcīnīja 9. vietu, arī šeit uzrādot lielisku statistiku: 11,9 punkti un 11 atlēkušās bumbas vidēji spēlē.

Latvijas pieaugušo izlasē debitējis  16 gadu un 5 mēnešu vecumā. Kopā ar Latvijas izlasi ir izcīnījis 8. vietu 2001. gada Eiropas čempionātā, 13. vietu 2003. gada Eiropas čempionātā, 14. vietu 2005. gada Eiropas čempionātā un 13. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā. Viens no spēlētājiem, kurš devis vislielāko ieguldījumu valstsvienības rezultātos, karjeras laikā R. Grafs 91 spēlē izlases sastāvā guvis 521 punktu.

Atsauces

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas basketbolisti
Basketbola centri
Niklass Lidstrems

Niklass Ēriks Lidstrems (Nicklas Erik Lidström; dzimis 1970. gada 28. aprīlī Vesterosā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, aizsargs, kurš visu savu profesionālā spēlētāja karjeru pavadīja NHL kluba Detroitas "Red Wings" rindās. 2015. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.

Spēlētāja karjera 
Detroitas klubs Lidstremu draftēja 1989. gada NHL draftā ar kopējo 53. numuru. Kluba rindās Lidstrēms debitēja 1991. gadā. Kopā ar Detroitas "Red Wings", viņš trīs reizes (1997., 1998. un 2002. gadā) izcīnījis Stenlija kausu, septiņas reizes (2001., 2002., 2003., 2006., 2007., 2008. un 2011. gadā) ieguvis Džeimsa Norisa balvu, bet 2002. gadā ieguva arī Kona Smita balvu, viņš bija pirmais eiropietis, kas izcīnījis šo balvu. Spēlējis desmit NHL visu zvaigžņu spēlēs. Viens no tikai nedaudz vairāk kā 200 spēlētājiem, kas NHL aizvadījuši vairāk par 1000 spēlēm. 

Zviedrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 1988. gada Eiropas čempionātā junioriem, 1990. gada Pasaules čempionātā junioriem, 1991. gada Kanādas kausa izcīņā, Kanādas kausa izcīņā izcīnot bronzas medaļu. Piedalījies arī 1996. un 2004. gada Pasaules kausa izcīņā un trijos Pasaules čempionātos, 1991. gadā izcīnot zelta, 1994. gadā bronzas, bet 2004. gadā sudraba medaļu. Vēl viņš spēlējis arī 1998., 2002. un 2006. gada olimpiskajās spēlēs, 2006. gadā izcīnot zelta medaļu.

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Detroitas "Red Wings" spēlētāji
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Vestmanlandes lēnē dzimušie
Halogenēšana

Halogenēšana ir process, kurā organisko vielu molekulās ievada halogēnu atomus. Parasti lieto hloru, jo tas ir lētākais un ķīmiski aktīvākais. Halogenējot ogļūdeņražus, veidojas halogēnogļūdeņraži. Šis process notiek pēc vairākiem mehānismiem:
 Alkānu halogenēšana notiek pēc radikāļu mehānisma, šo procesu paātrina ultravioletais starojums, process nav selektīvs un te veidojas visu iespējamo halogenēšanas produktu maisījums. Šādā veidā var iegūt halogēnmetānus (dihlormetāns, hloroforms, tetrahlorogleklis) un halogēnetānus (dihloretāns).
 Arēnu halogenēšana notiek pēc elektrofilās aizvietošanas mehānisma. Šim procesam par katalizatoru lieto Lūisa skābes. Šis process ir relatīvi selektīvs un te galvenokārt veidojas monoaizvietoti halogēnsavienojumi (lai arī selektivitāte nav 100%). Šādā veidā iegūst halogēnbenzolus (hlorbenzols, brombenzols).

Organiskā ķīmija
Mikroviļņi

Mikroviļņi ir elektromagnētiskais starojums ar viļņa garumu no 30 cm līdz 1 mm (frekvenci 1GHz — 300GHz) (pēc citiem datiem 1m — 1 mm (300MHz — 300GHz)). Mikroviļņi būtībā ir īsi radioviļņi, un agrāk tos nemaz nenodalīja no radioviļņiem. Starojums ar augstāku frekvenci ir infrasarkanie stari. Starojumu ar frekvencēm virs 300GHz stipri absorbē Zemes atmosfēra, un izgatavot šādu frekvenču uztvērējus ir bijis visai problemātiski.

Mikroviļņu raidītāji un uztvērēji ir līdzīgi radioviļņu raidītājiem un uztvērējiem, tomēr konstrukciju ietekmē tas, ka viļņa garums ir samērojams ar komponentu izmēriem. Mikroviļņu raidītāju lampas satur rezonanses kontūru un spēj darboties tikai šaurā frekvenču joslā, atšķirībā no radioraidītāju lampām.

Mikroviļņus lieto datu komunikācijām (3G mobilo telefonu tīkli (UMTS Latvijā darbojas 2100MHz frekvencē), bezvadu datortīkli (802.11b un g - 2400-2480MHz, 802.11a - 5GHz, bluetooth - 2400MHz). Satelītkomunikācijām (satelīttelevīzijai) vienmēr ir lietoti mikroviļņi, jo tur vienmēr ir tieša redzamība, frekvencēs ~1-170GHz. Mikroviļņus (2400MHz) lieto arī mikroviļņu krāsnīm. Mikroviļņus sākumā lietoja radariem (un lieto joprojām), jo ar mazāku viļņa garumu var sasniegt labāku izšķirtspēju. Liela daļa mikroviļņu tehnoloģiju pirmo reizi tika izveidotas tieši radaru vajadzībām (un vēlāk piemērotas citiem mērķiem).

Ārējās saites 

Elektromagnētiskais spektrs
Baltijas līga

Baltijas līga var būt:
 Baltijas Basketbola Līga (BBL)
 Baltijas Futbola līga (BFL)