joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Šmits

Šmits (, no Schmied  — 'kalējs'; sieviešu dzimtē Šmite vai Šmita) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Alfreds Šmits (Alfred Schmidt; 1898—1972) — igauņu svarcēlājs; 
 Anatolijs Šmits (1941—1998) — latviešu šahists;
 Braiens Šmits, (Brian Schmidt; 1967) — ASV—Austrālijas astrofiziķis;
 Didzis Šmits, (1975) — latviešu uzņēmējs, lobists un politiķis;
 Edmunds Šmits (1902—1984) — latviešu mācītājs;
 Eižens Šmits (Eugen Schmidt; 1862—1931), dāņu sporta šāvējs, vieglatlēts un virves vilkšanas pārstāvis, olimpiskais čempions virves vilkšanā;
 Emīlija Šmite (1899—1977) — latviešu šahiste;
 Ēriks Šmits, (Eric Schmidt; 1955) — ASV uzņēmējs;
 Ēriks Emanuēls Šmits (Éric-Emmanuel Schmitt; 1960) — Beļģijas rakstnieks un dramaturgs;
 Ernests Šmits (1898—1965) — latviešu virsnieks;
 Francis Šmits, (Franz Schmidt; 1874—1939) — Austrijas komponists;
 Gatis Šmits (1973) — latviešu režisors;
 Helmūts Šmits, (Helmut Schmidt; 1918—2015) — vācu politiķis;
 Kārlis Šmits, (Carl Schmidt; 1822—1894) — vācbaltiešu farmaceits;
 Kārlis Šmits (Carl Schmitt, 1888—1985) - vācu jurists;
 Luijs Šmits (1907—1985) — latviešu aktieris;
 Mārtens Šmits, (Maarten Schmidt; 1929—2022) — nīderlandiešu astronoms;
 Oto Šmits, (О́тто Шмидт; 1891—1956) — krievu zinātnieks un polārpētnieks;
 Pāls Šmits, (Schmitt Pál; 1942) — ungāru paukotājs un politiķis, Ungārijas prezidents;
 Pauls Šmits (Paul Schmidt; 1916—1984) — Igaunijas, Vācijas, ASV šahists un ķīmiķis;
 Pēteris Šmits (1869—1938) — latviešu sinologs, valodnieks un etnogrāfs;
 Rolands Šmits (1995) — latviešu basketbolists
 Vlodzimežs Šmits (Włodzimierz Schmidt; 1943) — Polijas šaha lielmeistars;
 Voldemārs Šmits (1918—1975) — latviešu basketbolists.

Skatīt arī 
 Šmids
 Smits

Vācu uzvārdi
Maribora

Maribora (Maribor) ir Slovēnijas otrā lielākā pilsēta. Tā atrodas valsts ziemeļaustrumos pie Austrijas robežas Dravas upes krastos.
Maribora 2012. gadā ieguva Eiropas kultūras galvaspilsētas statusu.

Mariborā aug vecākais vīnkoks pasaulē (tas ir vairāk kā 400 gadu vecs).

Vēsture 

Rakstos Marburga (Mariboras vācu nosaukums) pirmoreiz minēta 1204. gadā, kad pie 1164. gadā celtās pils radās apmetne. 1254. gadā tai piešķīra pilsētas tiesības. 1532. un 1683. gadā izturējusi turku aplenkumu, Maribora gadsimtiem bijusi Habsburgu pilsēta. Vēl pirms Pirmā pasaules kara lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju bija vācieši (austrieši).

Pēc Pirmā pasaules kara Mariboru par savu teritoriju deklarēja gan Austrija, gan Serbu, horvātu un slovēņu karaliste (Dienvidslāvija). 1919. gada 27.janvārī pilsētu ieņēma dienvidslāvu spēki Rūdolfa Maistera vadībā, un Maribora bez referenduma iekļāvās Dienvidslāvijas valstī. Otrā pasaules kara laikā pilsēta cieta Sabiedroto uzlidojumos. Pilsētas atlikušie vācu iedzīvotāji izbrauca (tika padzīti) tūlīt pēc Otrā pasaules kara. Kopš 1991. gada Maribora ir neatkarīgās Slovēnijas pilsēta.

Cilvēki 
Mariborā dzimuši:

 Jans Muršaks (Jan Muršak, 1988) - hokejists
 Vilhelms fon Tegethofs (Wilhelm von Tegetthoff, 1827-1871) - admirālis

Atsauces 

Slovēnijas pilsētas
Vilhelms fon Tegethofs

Vilhelms fon Tegethofs (Wilhelm Freiherr von Tegetthoff, *1827. gada 23. decembrī Marburgā (tagad Maribora), †1871. gada 7. aprīlī Triestē) - Austroungārijas admirālis. Tiek uzskatīts par vienu no spējīgākajiem XIX gadsimta jūras spēku komandieriem. Ieviesa jaunus elementus jūras kauju taktikā.

Dzimis Marburgā (tagad Maribora Slovēnijā). Mācījās jūras kara akadēmijā Venēcijā.

Piedalījās Otrajā Šlēzvigas karā (Helgolandes kaujā), par ko ieguva admirāļa pakāpi, kā arī Austriešu-prūšu karā (cīņās pret Itālijas floti). Kopš 1868. gada reorganizēja Austroungārijas kara floti.

1910. gadā Austroungārija uzbūvēja drednautu, kurš tika nosaukts Tegethofa vārdā.

Ārējās saites 

1827. gadā dzimušie
1871. gadā mirušie
Austroungārijas militārpersonas
Austrijas dižciltīgie
Slovēnijā dzimušie
Marburga

Marburga () ir sena pilsēta Hesenē, Vācijā pie Lānas upes. Ievērojama ar savu viduslaiku arhitektūru un vienu no slavenākajām universitātēm Vācijā — Marburgas universitāti.

Vēsture 
Zināms, ka Marburga bijusi pilsēta jau 1140. gadā, kad tā bija Tīringenes markgrāfu īpašums. Par Marburgas aizgādni tiek uzskatīta Sv. Ungārijas Elizabete (Elisabeth von Thüringen, Szent Erzsébet), kura 1228. gadā izvēlējās Marburgu par savu rezidenci. No 1264. līdz 1605. gadam Marburga līdz ar Kaseli bija Hesenes galvaspilsēta. Marburga savu nozīmību zaudēja pēc Trīsdesmitgadu kara (1618-1648), kad pilsēta un tās apkārtne zaudēja divas trešdaļas no iedzīvotājiem.

1529. gadā Hesenes landgrāfs Filips I pilsētā nodibināja Marburgas universitāti — pirmo protestantu universitāti pasaulē. Marburga ir viena no piecām klasiskajām Vācijas universitātēm (pārējās ir Freiburga, Getingene, Heidelberga un Tībingene). Sevišķi pazīstama Marburgas universitāte ir teoloģijā, filozofijā un dabaszinātnēs.

18. gadsimtā, romantisma laikmetā, pilsētā darbojās brāļi Grimmi, daudzas pasakas tika savāktas tieši Marburgas apkārtnē, piemēram, Lānas pretējā krastā ir Švalmas apvidus (Schwalm), kurā jaunu meiteņu apģērba sastāvdaļa ir sarkana cepurīte.

1866. gadā pēc prūšu-austriešu kara Marburga kopā ar Heseni-Kaseli iekļāva Prūsijas karalistes sastāvā.

No 1860. gadu beigām Marburgas universitātē attīstījās neokantisma Marburgas skola (Hermanis Koens, Pauls Natorps, Ernsts Kasīrers un Rīgā dzimušais Nikolajs Hartmanis).

 vicekanclers Francs fon Pāpens (Franz von Papen) Marburgā teica Marburgas runu, kura bija pēdējā publiskā, oficiālā runa pret nacismu Vācijā pēc Hitlera nākšanas pie varas. 1945. gada aprīlī Marburgas Sv. Elizabetes katedrālē tika apglabāts Vācijas prezidents Pauls fon Hindenburgs.

Pilsētas vārdā nosaukts Marburgas vīruss, kas atklāts 1967. gadā, kad ar to pilsētā inficējās 31 cilvēks.

Cilvēki 
Marburgā dzimuši:

 Filips I (Philipp I., 1504-1567) — Hesenes landgrāfs
 Hanss Georgs Gādamers (Hans-Georg Gadamer, 1900-2002) — filozofs

Atsauces

Ārējās saites 

Hesenes pilsētas
Espo

Espo (, ) ir Somijas otrā lielākā pilsēta. Atrodas uz rietumiem no Helsinkiem un ietilpst Helsinku aglomerācijā.

Espo ir jauna pilsēta, kas strauji attīstās. Tai nav izteikta centra, un tā sastāv no atsevišķām daļām - Espo Centrs (Espoon keskus), Esponlahti (Espoonlahti), Kalajervi (Kalajärvi), Kauklahti (Kauklahti), Lepenvāra (Leppävaara), Matinkile-Olari (Matinkylä-Olari) un Tapiola (Tapiola).

Espo atrodas lto universitāte (Teknillinen korkeakoulu) un Somijas Tehnoloģiskās pētniecības centrs (Valtion teknillinen tutkimuskeskus). Šeit galvenās mītnes izvietojuši daudzi uzņēmumi, piemēram, Fortum, KONE, Neste, Nokia, TietoEVRY.

Vēsture 
Espo vārds pirmoreiz rakstos minēts 1431. gadā. Līdz XX gadsimta 40. gadiem Espo bija neliels ciematiņš, kad attīstoties tuvējiem Helsinkiem, arī Espo strauji sāka augt.

Cilvēki 
Espo dzimuši:
 Jirki Jervilehto (Jyrki Järvilehto), Formula 1 pilots (dzimis 1966. gadā)
 Jonsu, īstajā vārdā Johanna Salomā (Johanna Salomaa) — mūziķe un dziedātāja (dzimis 1984. gadā)
 Aleksi Laiho (Alexi Laiho), mūziķis (dzimis 1979. gadā)
 Peka Lundmarks (Pekka Lundmark), Somijas uzņēmējs (dzimis 1963. gadā)
 Kimi Reikenens (Kimi Räikkönen), Formula 1 pilots (dzimis 1979. gadā)

Sports 
 FC Honka Espoo (futbola klubs).
 Tapiolan Urheilupuisto stadions (ietilpība: 6000).

Ārējās saites 

Somijas pilsētas
Āzijas Futbola konfederācija

AFC (Asian Football Confederation, Āzijas futbola federācija) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Āzijā. AFC ir viena no 6 FIFA kontinentālajām federācijām. AFC tika dibināta 1954. gadā Manilā, Filipīnās. Galvenā mītne atrodas Kualalumpurā, Malaizijā. AFC ietilpst gandrīz visas Āzijas valstis, izņemot Kipru, Izraēlu, Turciju, Azerbaidžānu, Gruziju, Armēniju un Kazahstānu, kuras ir UEFA locekles, savukārt AFC sastāvā 2006. gadā iestājās bijusī OFC locekle Austrālija. AFC galvenie organizētie turnīri ir Āzijas Kauss futbolā, kurā sacenšas izlases, kā arī AFC Čempionu Līga, kurā piedalās spēcīgākie Āzijas kontinenta klubi.

AFC izlases Pasaules kausā 

 1930 — nav
 1934 — nav
 1938 — Nīderlandes Austrumindija
 1950 — nav (Indija kvalificējās, taču nepiedalījās)
 1954 — Dienvidkoreja
 1958 — nav
 1962 — nav
 1966 — Ziemeļkoreja
 1970 — Izraēla (šobrīd UEFA)
 1974 — Austrālija (tobrīd OFC)
 1978 — Irāna
 1982 — Kuveita
 1986 — Dienvidkoreja, Irāka
 1990 — AAE, Dienvidkoreja
 1994 — Dienvidkoreja, Saūda Arābija
 1998 — Dienvidkoreja, Irāna, Japāna, Saūda Arābija
 2002 — Dienvidkoreja, Japāna, Ķīna, Saūda Arābija
 2006 — Austrālija (tobrīd OFC), Dienvidkoreja, Irāna, Japāna, Saūda Arābija
 2010 — Ziemeļkoreja, Austrālija, Dienvidkoreja, Japāna
 2014 — Dienvidkoreja, Japāna, Austrālija, Irāna
 2018 — Irāna, Dienvidkoreja, Japāna, Saūda Arābija, Austrālija

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

FIFA konfederācijas
Tarja Halonena

Tarja Kārina Halonena (; dzimusi , Helsinkos, Somijā) ir bijusī Somijas prezidente (2000—2012). 2006. gadā viņa tika ievēlēta uz otro termiņu. Līdz ievēlēšanai par prezidenti bija Somijas Sociāldemokrātiskās partijas biedre. Pirmā sieviete Somijas prezidenta amatā.

Ieņemtie amati 
 Somijas Soiāldemokrātiskās partijas biedre (1971—2000)
 Premjerministra parlamentārā sekretāre (1974—1975)
 Helsinku pašvaldības deputāte (1977—1996) 
 Parlamenta deputāte (1979—2000)
 Sociālo lietu un veselības aizsardzības ministre (1987—1990) 
 Ziemeļvalstu sadarbības ministre (1989—1991) 
 Tieslietu ministre (1990—1991) 
 Ārlietu ministre (1995—2000) 
 Somijas prezidente (2000—2012)

Ārējās saites 

1943. gadā dzimušie
Sociāldemokrāti
Somijas prezidenti
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Atzinības krusta lielkrusta komandieri
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Helsinkos dzimušie
CONCACAF Zelta kauss

CONCACAF Zelta kauss ir galvenās futbola sacensības Ziemeļamerikas, Centrālamerikas un Karību salu nacionālajām izlasēm, kas ietilpst CONCACAF federācijā.

Laika posmā no 1941. līdz 1961. gadam norisinājās CCCF čempionāts, kurā piedalījās tikai Centrālamerikas un Karību salu izlases. 1963. gadā to pārsauca par CONCACAF čempionātu, tajā sāka piedalīties arī ASV un Kanādas izlases. Pasaules kausa kvalifikācijas turnīra uzvarētāji tika pasludināti par CONCACAF čempioniem.

1991. gadā turnīrs ieguva savu pašreizējo formātu un nosaukumu, kad to pārsauca par Zelta kausu. Karību salās un Centrālamerikā notiek atsevišķi kvalifikācijas turnīri, kuru labākās komandas iekļūst finālturnīrā. Katrā Zelta kausa turnīrā piedalās arī viesu komandas no citiem kontinentiem.

Zelta kausa uzvarētāji

CONCACAF čempionāta uzvarētāji 

Starptautiskās futbola sacensības
Āfrikas Futbola konfederācija

CAF (Confederation of African Football, Āfrikas futbola konfederācija) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Āfrikā. CAF ir viena no 6 FIFA kontinentālajām federācijām. Tās galvenie organizētie turnīri ir Āfrikas Nāciju Kauss, kurā sacenšas izlases, kā arī CAF Čempionu Līga, kurā piedalās spēcīgākie Āfrikas kontinenta klubi. Konfederācija tika dibināta 1957. gadā un kopš 1970. gada tai ir garantēta pārstāvniecība Pasaules kausa finālturnīrā. Organizācijā ir 56 dalībvalstis.

CAF izlases Pasaules kausā 

 1930 — nav
 1934 — Ēģipte
 1938 — nav
 1950 — nav
 1954 — nav
 1958 — nav
 1962 — nav
 1966 — nav
 1970 — Maroka
 1974 — Zaira
 1978 — Tunisija
 1982 — Alžīrija, Kamerūna
 1986 — Alžīrija, Maroka
 1990 — Ēģipte, Kamerūna
 1994 — Kamerūna, Maroka, Nigērija
 1998 — DĀR, Kamerūna, Maroka, Nigērija, Tunisija
 2002 — DĀR, Kamerūna, Nigērija, Senegāla, Tunisija
 2006 — Angola, Gana, Kotdivuāra, Togo, Tunisija
 2010 — DĀR, Gana, Kotdivuāra, Nigērija, Kamerūna, Alžīrija
 2014 — Alžīrija, Nigērija, Kotdivuāra, Gana, Kamerūna
 2018 — Nigērija, Ēģipte, Senegāla, Maroka, Tunisija
 2022 — Gana, Kamerūna, Maroka, Senegāla, Tunisija

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

FIFA konfederācijas
Uiguru valoda

Uiguru valoda, dažkārt saukta par jaunuiguru valodu — tjurku valodu grupas valoda. Uiguru valodā runā uiguri Ķīnā, ka arī Kazahstānā, Kirgizstānā, Uzbekistānā un Turkmenistānā.

Dialekti 
3 galvenie dialekti:
 ziemeļrietumu,
 dienvidu (Hotanas),
 austrumu (Lobnora)

Mūsdienu literatārā valoda sākusi veidoties 17. gadsimtā uz ziemeļrietumu dialekta bāzes; ir 2 varianti — Siņdzjanas uiguru literārā valoda (Austrumu Turkestānas) un Vidusāzijas.

Rakstība 
No 1000. gada beigām lietots oriģināls fonogrāfisks uiguru raksts. 11.—12. gadsimtā to aizstāja arābu raksts (daļa uiguru lietoja uiguru rakstu līdz pat 18.—19. gadsimta beigām). Ķīnā no 1965. līdz 1982. gadam lietots arī latīņu raksts, 1983. gadā to aizstāja ar arābu rakstu, pievienojot dažas fonētiskās zīmes.

Vidusāzijā (PSRS) līdz 1930. gadam uiguru rakstībā tika lietots arābu raksts. 1930.—1946. gadam rakstības pamatā bija latīņu alfabēts, no 1946 tika pielāgota kirilica.

Karluku valodas
Ķīnas valodas
Svens Hedīns

Svens Hedīns (Sven Hedin; , miris ) bija zviedru ceļotājs.

1886. gadā un 1890.-91. gadā apceļoja Mezopotāmiju, Persiju un rietumu Turkestānu. 1894.-97. gadā šķērsoja Pamiru, Takla Makana turksnesi un Kuņluņu līdz ziemeļu Tibetai, ceļojumu pabeidza Pekinā. 1899.-1902. gadā atkal ceļoja gar Tarimu līdz Lobnoram un Tibetai. 1905.-1908. g. pētīja Bramaputras, Indas un Satledžas izteku rajonu, atklāja Transhimalajus (Gandisišaņu). 1923. gadā ceļoja apkārt pasaulei (Ziemeļamerika, Japāna, Mongolija, Sibīrija). 1927.-35. gadā pētīja Ķīnu un Mongoliju

Publikācijas 
Latviski izdotas grāmatas:
 "Ceļojums pa Tibetu", Rīga, 1924;
 "Transhimalajos", Rīga, 1925.

Ārējās saites 

1865. gadā dzimušie
1952. gadā mirušie
Ceļotāji
Zviedrijas cilvēki
Zviedrijas dižciltīgie
Stokholmā dzimušie
Skotija

Skotija (, ) ir viena no Apvienotās Karalistes četrām daļām (pārējās ir Anglija, Velsa un Ziemeļīrija). Skotija atrodas Lielbritānijas salas ziemeļos, tai ir sauszemes robeža ar Angliju, austrumos to apskalo Ziemeļjūra, ziemeļos un rietumos Atlantijas okeāns, savukārt Ziemeļu šaurums un Īrijas jūra dienvidrietumos. Skotijai pieder apmēram 790 salas. Skotijā atrodas Lielbritānijas augstākā virsotne Neviss (1343 m vjl).

Lielākās pilsētas Skotijā ir Glāzgova un galvaspilsēta Edinburga.

Skotijas Atlantijas okeāna un Ziemeļjūras sektoros ir ievērojamas naftas iegulas (lielākās Eiropas Savienībā), kas tiek intensīvi izmantotas ieguvei. Šī iemesla dēļ Skotijas trešo lielāko pilsētu Aberdīnu dēvē par "Eiropas naftas galvaspilsētu".

Vēsture 

Pēc 80. gada Romas Impērija vairākkārt nesekmīgi mēģināja pakļaut Lielbritānijas salas ziemeļu daļu, ko apdzīvoja piktu ciltis. No 122. līdz 128. gadam aizsardzībai pret piktiem romieši uzbūvēja Adriāna valni, ap 400. gadu romieši pameta Britāniju. 503. gadā no tagadējās Ziemeļīrijas ieradās skoti, 843. gadā skotu ķēniņš Kenets Makalpins pakļāva piktus un kļuva par Albas valsts valdnieku. 

1290. gadā Anglijas karalis Edvards I Plantagenets anektēja Skotiju, bet 1297. gadā Viljams Volless sakāva angļu karaspēku kaujā pie Stirlingas tilta. Skotijas tronī kāpa Roberts I Brūss, kurš 1314. gadā sakāva angļus kaujā pie Banokbērnas (Bannockburn). Skotijas karalis Džeimss VI Stjuarts 1603. gadā kļuva par arī Anglijas un Īrijas karali Džeimsu I.

Kad 1688. gadā Skotijas karalis Džeimss VII Stjuarts (Anglijas un Īrijas karalis Džeimss II) tika gāzts no Anglijas troņa, sākās viņa piekritēju (jakobītu) sacelšanās, kas tika sakauta un 1707. gadā tika izveidota Lielbritānijas Karaliste.  Kad 1714. gadā par Lielbritānijas karali kļuva Hannoveres kūrfirsts Georgs Ludvigs (Herzog Georg Ludwig von Braunschweig-Lüneburg), Skotijā atkal sākās jakobītu sacelšanās, kuras laikā Džeimsa VII dēls Čarlzs Frensiss Eduards Stjuarts neveiksmīgi mēģināja iegūt Skotijas troni. Austrijas mantojuma kara laikā Francijas atbalstītais Džeimsa VII mazdēls Čarlzs Eduards Stjuarts (iesauka "Glītais princis Čārlijs", Bonnie Prince Charlie) vēlreiz neveiksmīgi mēģināja atgūt Skotijas karaļa troni (1745-1748).

1820. gados Skotijas dienvidos sākās industriālā revolūcija. 1975. gadā pie Skotijas krastiem sākās Ziemeļjūras naftas ieguve. 1999. gadā atjaunoja Skotijas parlamenta darbību. Lai izšķirtu jautājumu par Skotijas neatkarības atjaunošanu, 2014. gada 18. septembrī notika Skotijas neatkarības referendums, kurā 55,3% no vēlētājiem nobalsoja pret to.

2016. gada referendumā par Apvienotās Karalistes dalību Eiropas Savienībā vairums Skotijas iedzīvotāju nobalsoja par palikšanu Eiropas Savienības sastāvā.

Skatīt arī 
 Skotijas karaļi
 Stjuartu dinastija

Ārējās saites
Albānijas futbola izlase

Albānijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Albāniju starptautiskās futbola sacensībās. Albānijas futbola izlasi pārvalda Albānijas Futbola asociācija. Izlase nekad nav piedalījusies Pasaules kausa finālturnīros. Eiropas čempionāta finālturnīrā pirmoreiz piedalījās 2016. gadā, uzvarot vienā spēlē (pret Rumāniju), bet neizkļūstot no grupas.

Lai arī Albānijas izlase ilgi tika uzskatīta par vienu no Eiropas vājākajām izlasēm, tomēr tai ir izdevies atsevišķās spēlēs sīvi cīnīties ar spēcīgākajām izlasēm. 1968. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā tieši dēļ neizšķirta 0-0 ar Albānijas izlasi, VFR izlase nekvalificējās finālturnīram. Kopš astoņdesmitajiem gadiem Albānijas izlasi uzskata par pietiekami konkurētspējīgu. 1986. gada Pasaules čempionāta kvalifikācijas turnīrā Albānija spēja nospēlēt neizšķirti ar spēcīgo Polijas izlasi, kā arī uzvarēja nākamos šā čempionāta pusfinālistus Beļģijas izlasi ar 3-1. 2006. gada Pasaules čempionāta kvalifikācijas turnīrā albāņi ar 2-1 pieveica Eiropas čempionus grieķus.

Pasaules čempionātos 
 1930-1962 - Nepiedalījās
 1966 - Nekvalificējās
 1970 - Nepiedalījās
 1974 - Nekvalificējās
 1978 - Nepiedalījās
 1982-2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
 2018 - Nekvalificējās

Eiropas čempionātos 
 1960 - Nepiedalījās
 1964-1972 - Nekvalificējās
 1976 - Nepiedalījās
 1980-2008 - Nekvalificējās
 2012 - Nekvalificējās
 2016 - Grupu turnīrs
2020 - Nekvalificējās

Sastāvs 
Šāds sastāvs tika izsaukts 2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlēm pret Poliju (02.09.2021), Ungāriju (05.09.2021) un Sanmarīno (08.09.2021).

Ārējās saites 

Eiropas futbola izlases
Futbols Albānijā
Andoras futbola izlase

Andoras futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Andoras valsti starptautiskās futbola sacensībās. To pārvalda Andoras Futbola Federācija. Starptautiskajā futbolā Andora ir ļoti jauna valsts, nacionālā izlase pastāv tikai nedaudz vairāk kā 10 gadus. Andoras izlase savā pastāvēšanas vēsturē līdz šim ir izcīnījusi tikai 4 uzvaras: pret Baltkrieviju, Albāniju un Maķedoniju, Ungārijas izlasi. Andoras izlase ir pazīstama kā viena no visrupjāk spēlējošajām izlasēm Eiropā, 2006. gada Pasaules čempionāta kvalifikācijas turnīrā nopelnot visvairāk dzelteno un sarkano kartīti.

Pasaules čempionātos 
 1930-1998 - Nepiedalījās
 2002-2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
2018 - Nekvalificējās

Eiropas čempionātos 
 1960-1996 - Nepiedalījās
 2000-2008 - Nekvalificējās
 2012 - Nekvalificējās
2016 - Nekvalificējās
2020 - Nekvalificējās

Ārējās saites 

 Andoras Futbola Federācijas

Eiropas futbola izlases
Izlase
Andoras futbola izlase
Anglijas futbola izlase

Anglijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Angliju starptautiskās futbola sacensībās. Anglijas futbola izlasi pārvalda Anglijas Futbola asociācija. Anglijas izlase 1966. gadā uzvarēja Pasaules čempionātā futbolā.

Anglijas izlase, kas ir futbola dzimtenes pārstāvji, piedalījās pirmajās oficiālajās futbola valsts sacīkstēs, 1872. gada 30. novembrī cīnoties neizšķirti 0:0 ar Skotiju. Turpmāko 40 gadu laikā Anglijas izlase aizvadīja spēles vienīgi ar citām Lielbritānijas valstu izlasēm (Skotiju, Velsu un Īriju). Anglijas izlase nepiedalījās pirmajos trijos Pasaules čempionātos, pirmoreiz tajā startējot tikai 1950. gadā. 1966. gada Pasaules čempionātā, kas notika tieši Anglijā, Anglijas izlase pirmo un vienīgo reizi ieguva Pasaules kausu. Kopš tā laika Anglijas izlase allaž ir starp favorītiem visos turnīros, taču lielajos finālturnīros (Pasaules un Eiropas čempionātos) kopš 1966. gada vairs nav uzvarējusi.

Pasaules čempionātos 
 1930—1938 — Nepiedalījās
 1950 — Grupu turnīrs
 1954 — Ceturtdaļfināls
 1958 — Grupu turnīrs
 1962 — Ceturtdaļfināls
 1966 — Čempioni
 1970 — Ceturtdaļfināls
 1974 — Nekvalificējās
 1978 — Nekvalificējās
 1982 — 2. kārta
 1986 — Ceturtdaļfināls
 1990 — Pusfināls
 1994 — Nekvalificējās
 1998 — Astotdaļfināls
 2002 — Ceturtdaļfināls
 2006 — Ceturtdaļfināls
 2010 — Astotdaļfināls
 2014 — Grupu turnīrs
 2018 — 4. vieta

Eiropas čempionātos 
 1960 — Nepiedalījās
 1964 — Nekvalificējās
 1968 — Pusfināls
 1972 — Ceturtdaļfināls
 1976 — Nekvalificējās
 1980 — Grupu turnīrs
 1984 — Nekvalificējās
 1988 — Grupu turnīrs
 1992 — Grupu turnīrs
 1996 — Pusfināls
 2000 — Grupu turnīrs
 2004 — Ceturtdaļfināls
 2008 — Nekvalificējās
 2012 — Ceturtdaļfināls
 2016 — Astotdaļfināls
 2020 - Fināls

Spēlētāju rekordi

Visvairāk aizvadīto spēļu

Visvairāk gūto vārtu

Sastāvs 
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

Skatīt arī 
 Anglijas izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā

Atsauces

Ārējās saites
Armēnijas futbola izlase

Armēnijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Armēnijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. To pārvalda Armēnijas Futbola federācija. Pēc Padomju Savienības sabrukšanas, 1992. gada oktobrī aizvadīja savu pirmo spēli pret Moldovu.

Pasaules čempionātos 
 1930-1994 - Nepiedalījās, atradās PSRS sastāvā
 1998-2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
2018 - Nekvalificējās

Eiropas čempionātos 
 1960-1992 - Nepiedalījās, atradās PSRS sastāvā
 1996-2020 - Nekvalificējās

Sastāvs 
Šāds sastāvs tika izsaukts uz Draudzības spēlēm pret Baltkrieviju un Kipru, 9 un 13 novembrī 2017.

Ārējās saites 

 Armēnijas Futbola federācija

Eiropas futbola izlases
Izlase
Ivars Āboliņš

Ivars Āboliņš ir Latvijas Republikas mediju regulatora NEPLP priekšsēdētājs un bijušais žurnālists. Dzimis 1980.gada 17.martā Rīgā.

Kopš 2019. gada ir Nacionālās elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomes (NEPLP) priekšsēdētājs. Iepriekš bijis NEPLP priekšsēdētāja vietnieks un strādājis lielākajās Latvijas drukātās preses izdevniecībās. Bijis politisko notikumu komentētājs, intervētājs un analītiķis. 

2021. gada 30. aprīlī Krievijas Federācija Āboliņu iekļāva savā sankciju, jeb "melnajā sarakstā", pasludināja par "Persona non grata" un liedza turpmāku iebraukšanu savā teritorijā. Šāds lēmums saistīts ar Āboliņa darbu Latvijas informatīvās telpas aizsardzības jautājumos. Āboliņa vadītā NEPLP ir liegusi vairāk nekā 120 Krievijas kanālu darbību Latvijā, 2021. gadā par smagiem likuma pārkāpumiem pieņemts lēmums anulēt apraides atļaujas vietējiem medijiem - Radio PIK un PBK. 2022.gadā NEPLP aizliedza visu Krievijā reģistrēto kanālu darbību Latvijā, kā arī pirmā Eiropas Savienībā ierobežoja RTR, TV Centr un Rossija 24 darbību.

Izveidojis un vadījis žurnālu Playboy Latvija, bijis žurnāla SestDiena galvenā redaktora vietnieks, kā arī žurnālists žurnālā KLUBS, Latvijas Radio un laikrakstos Diena, NRA, Fakts un Likuma vārdā. Bijis Latvijas Televīzijas satura redaktors.

Atsauces 

Latvijas žurnālisti
Austrijas futbola izlase

{{Futbola izlases infokaste|
 Name = Austrija |
 Badge = Futbols-Austrija.gif |
 FIFA Trigramme = AUT |
 Nickname = Das Team (Komanda) Unsere Burschen (Mūsu zēni) |
 Association = Austrijas Futbola asociācija |
 Confederation      = UEFA |
 Coach =  Ralfs Rangniks|
 Captain = Juliāns Baumgartlingers |
 Most caps = Andreass Hercogs  (103) |
 Top scorer = Tonijs Polsters  (44) |
 Home Stadium = Ernst-Happel-Stadion |
 FIFA Rank = | |
 FIFA max = 10 |
 FIFA max date = 2016. gada maijs - jūnijs| 
 FIFA min = 105 |
 FIFA min date = 2008. gada jūlijs |
 Elo Rank  = 59 |
 Elo max = 1 |
 Elo max date = 1934 |
 Elo min = 72 |
 Elo min date = 2009 |
| pattern_la1        = _aut20h
| pattern_b1         = _aut20h
| pattern_ra1        = _aut20h
| pattern_sh1        = _aut20h
| pattern_so1        = _3_strips_white
| leftarm1           = FFFFFF
| body1              = C00000
| rightarm1          = FFFFFF
| shorts1            = FFFFFF
| socks1             = C00000
| pattern_la2        = _aut21a
| pattern_b2         = _aut21a
| pattern_ra2        = _aut21a
| pattern_sh2        = 
| pattern_so2        = 
| leftarm2           = 000000
| body2              = 000000
| rightarm2          = 000000
| shorts2            = 00E2D5
| socks2             = 00E2D5
|First game =  5:0  (Vīne, Austrija; ) 
| Largest win =  9:0  (Zalcburga, Austrija; ) 
| Largest loss =  1:11 (Vīne, Austrija; )|
World cup apps = 7 |
 World cup first = 1934 |
 World cup best = Trešā vieta: 1954 |
 European Championship apps = 1 |
 European Championship first = 2008 |
 Regional name = Eiropas čempionāts  |
 Regional cup apps = 3 |
 Regional cup first = 2008 |
 Regional cup best  = Astotdaļfināls: 2020
}}

Austrijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Austrijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Austrijas futbola izlasi pārvalda Austrijas Futbola asociācija. Austrija ir piedalījusies 7 Pasaules čempionātos, pēdējoreiz 1998. gadā. Izlase Eiropas čempionāta finālturnīrā debitēja 2008. gadā, kad finālturnīru rīkoja kopā ar Šveici. Austrijas izlases lielākais panākums ir 3. vieta 1954. gada Pasaules kausā.

 Pasaules čempionātos 
 1930 — Nepiedalījās 1934 — 4. vieta
 1938 — Kvalificējās, bet Anšlusa dēļ nepiedalījās 1950 — Nepiedalījās 1954 — 3. vieta
 1958 — Grupu turnīrs
 1962 — Nepiedalījās 1966-1974 — Nekvalificējās 1978 — Ceturtdaļfināls
 1982 — Ceturtdaļfināls
 1986 — Nekvalificējās 1990 — Grupu turnīrs
 1994 — Nekvalificējās 1998 — Grupu turnīrs
 2002-2010 — Nekvalificējās 2014 — Nekvalificējās2018 — Nekvalificējās
2022 — Nekvalificējās

 Eiropas čempionātos 
 1960-2004 — Nekvalificējās''
 2008 — Grupu turnīrs
 2012 — Nekvalificējās
 2016 — Grupu turnīrs
 2020 - Astotdaļfināls

Spēlētāju rekordi

Visvairāk aizvadīto spēļu

Visvairāk gūto vārtu

Sastāvs 
Komandas sastāvs 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

Atsauces 

Eiropas futbola izlases
Austrijas futbola izlase
Austrijas Futbola asociācija

Austrijas Futbola Asociācija (ÖFB) (vācu val.: Österreichischer Fußball-Bund) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Austrijā. Federācija organizē nacionālo futbola čempionātu, Austrijas Bundeslīgu, kā arī atbild par Austrijas futbola izlasi. Tās galvenā mītne atrodas Vīne.

Kopš 1905. gada ÖFB ir FIFA locekle, bet 1954. gadā kļuva par vienu no UEFA dibinātājām.

Ārējās saites 
 Austrijas Futbola Asociācija

Futbola organizācijas
Futbols Austrijā
Azerbaidžānas futbola izlase

Azerbaidžānas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Azerbaidžānas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Azerbaidžānas futbola izlasi pārvalda Azerbaidžānas Futbola Federācija. Savu pirmo spēli pēc PSRS sabrukšanas Azerbaidžānas izlase aizvadīja 1992. gada 17. septembrī pret Gruziju.

Pasaules čempionātos 
 1930-1994 - Nepiedalījās, atradās PSRS sastāvā
 1998-2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
2018 - Nekvalificējās

Eiropas čempionātos 
 1960-1992 - Nepiedalījās, atradās PSRS sastāvā
 1996-2008 - Nekvalificējās
 2012 - Nekvalificējās
2016 - Nekvalificējās
2020 - Nekvalificējās

Sastāvs 
Šāds sastāvs tika izsaukts uz 2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlēm pret Luksemburgu (01.09.2021), Īriju (04.09.2021) un Portugāli (07.09.2021).

Ārējās saites
Herkons

Herkons (no vārdiem hermetizācija un kontakts) ir elektromehāniska ierīce, ko veido feromagnētiskie kontakti, kas ievietoti hermētiskā stikla caurulītē ar vakuumu vai inertu gāzi. Tuvinot herkonam magnētu vai ieslēgtu elektromagnētu, kontakti saslēdzas. Herkonus izgatavo ar normāli noslēgtiem, normāli pārtrauktiem vai pārslēdzošiem kontaktiem. 

Herkonus izmanto herkona relejos, sensoros, u.c.

Elektrotehnika

fr:Interrupteur#Magnétique
Beļģijas futbola izlase

Beļģijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Beļģijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Beļģijas futbola izlasi pārvalda Beļģijas Futbola asociācija. Lielākais izlases sasniegums ir 3. vieta 2018. gada FIFA Pasaules kausā. Izlase guva lielus panākumus arī 1980. gados, kad 1980. gada Eiropas čempionātā ieņēma otro vietu, bet pēc sešiem gadiem 1986. gada Pasaules kausa turnīrā bija ceturtie. Beļģijas izlase ir viena no 13 izlasēm, kas piedalījās pašā pirmajā Pasaules kausa turnīrā 1930. gadā.

Pasaules čempionātos 
 1930 — Grupu turnīrs
 1934 — Astotdaļfināls
 1938 — Astotdaļfināls
 1950 — Nepiedalījās
 1954 — Grupu turnīrs
 1958-1966 — Nekvalificējās
 1970 — Grupu turnīrs
 1974 — Nekvalificējās
 1978 — Nekvalificējās
 1982 — 2. kārta
 1986 — 4. vieta
 1990 — Astotdaļfināls
 1994 — Astotdaļfināls
 1998 — Grupu turnīrs
 2002 — Astotdaļfināls
 2006 — Nekvalificējās
 2010 — Nekvalificējās
 2014 — Ceturtdaļfināls
 2018 — 3. vieta

Eiropas čempionātos 
 1960 — Nekvalificējās
 1964 — Nekvalificējās
 1968 — Nekvalificējas
 1972 — 3. vieta
 1976 — Nekvalificējās
 1980 — 2. vieta
 1984 — Grupu turnīrs
 1988 — Nekvalificējās
 1992 — Nekvalificējās
 1996 — Nekvalificējās
 2000 — Grupu turnīrs
 2004 — Nekvalificējās
 2008 — Nekvalificējās
 2012 — Nekvalificējās
 2016 — Ceturtdaļfināls
 2020 - Ceturtdaļfināls

Spēlētāju rekordi

Visvairāk aizvadīto spēļu

Visvairāk gūto vārtu

Sastāvs 
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

Atsauces

Ārējās saites 

Eiropas futbola izlases
Bosnijas un Hercegovinas futbola izlase

Bosnijas un Hercegovinas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Bosnijas un Hercegovinas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Bosnijas un Hercegovinas futbola izlasi pārvalda Bosnijas un Hercegovinas Futbola Asociācija. Savu pirmo spēli pēc Dienvidslāvijas sadalīšanās Bosnijas un Hercegovinas izlase aizvadīja 1995. gada 30. novembrī pret Albānijas izlasi. Bosnijas un Hercegovinas izlase nekad nav piedalījusies ne Pasaules, ne Eiropas čempionātu finālturnīros, taču pēdējos atlases ciklos uz 2004. gada Eiropas čempionātu, kā arī 2006. gada Pasaules čempionātu bija tuvu tam.

Pasaules čempionātos 
 1930-1990 - Nepiedalījās, atradās Dienvidslāvijas sastāvā
 1994 - Nepiedalījās
 1998-2010 - Nekvalificējās
 2014 - Grupu turnīrs
2018 - Nekvalificējās

Eiropas čempionātos 
 1960-1992 - Nepiedalījās, atradās Dienvidslāvijas sastāvā
 1996 - Nepiedalījās
 2000-2008 - Nekvalificējās
 2012 - Nekvalificējās
2016 - Nekvalificējās
2020 - Nekvalificējās

Sastāvs 
Šāds sastāvs tika izsaukts draudzības spēli pret Irānu (12.11.2020) un 2020.—2021. gada UEFA Nāciju līgas spēlēm pret Nīderlandi (15.11.2020) un Itāliju (18.11.2020).

Atsauces

Ārējās saites 

Bosnijas un Hercegovinas futbola izlase
Bulgārijas futbola izlase

Bulgārijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Bulgārijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Bulgārijas futbola izlasi pārvalda Bulgārijas Futbola Savienība. Vislielākos panākumus izlase piedzīvoja 1990. gadu vidū, kad ar Hristo Stoičkovu ierindā 1994. gada Pasaules čempionātā ieņēma 4. vietu. Kopumā Pasaules čempionātos Bulgārijas izlase ir piedalījusies 7 reizes. Savu pirmo oficiālo spēli izlase aizvadīja 1924. gada 21. maijā pret Austrijas izlasi.

Pasaules čempionātos 
 1930 - Nepiedalījās
 1934 - Izstājas kvalifikacijas turnīra laikā
 1938 - Nekvalificējās
 1950 - Nepiedalījās
 1954 - Nekvalificējās
 1958 - Nekvalificējās
 1962 - Grupu turnīrs
 1966 - Grupu turnīrs
 1970 - Grupu turnīrs
 1974 - Grupu turnīrs
 1978 - Nekvalificējās
 1982 - Nekvalificējās
 1986 - Astotdaļfināls
 1990 - Nekvalificējās
 1994 - 4. vieta
 1998 - Grupu turnīrs
 2002 - Nekvalificējās
 2006 - Nekvalificējās
 2010 - Nekvalificējās
 2014 - Nekvalificējās
2018 - Nekvalificējās

Eiropas čempionātos 
 1960-1992 - Nekvalificējās
 1996 - Grupu turnīrs
 2000 - Nekvalificējās
 2004 - Grupu turnīrs
 2008-2020 - Nekvalificējās

Sastāvs 
Šāds sastāvs tika izsaukts mačiem pret Gibraltāru (11.11.2020), Somiju (15.11.2020) un Īriju (18.11.2020).

Atsauces

Ārējās saites 

Eiropas futbola izlases
Sports Bulgārijā
Burgundi

Burgundi bija viena no ģermāņu ciltīm, kas 5. gadsimtā iebruka mūsdienu Francijas dienvidaustrumu daļā un nodibināja šeit pirmo karalisti.

Domājams, ka burgundi, pirms to migrācija sākuma Rietumeiropas virzienā, apdzīvojuši Bornholmas salu. Noskaidrots, ka ap 300. gadu Bornholmas iedzīvotāju skaits būtiski sarucis. Tiek domāts, ka sākotnēji bornholmieši (burgundi) uz kādu laiku apmetušies Vislas baseinā. Vēlāk, līdz ar citām migrējošām ģermāņu tautām, tie pārcēlušies uz Reinas ieleju.

Pirmā burgundu karaliste izveidojās 411. gadā, kad vienotu varu pār burgundu dzimtām savās rokās pārņēma karalis Gundahārs (vai Gundikārs). Viņa vadībā burgundi iebruka Romas impērijas teritorijā Reinas kreisajā krastā un pārņēma savā kontrolē Vormsu (Vācija), Speiru (Vācija) un Strasbūru (Francija).

Taču 436.g. Burgundiju sava karaļa Atilas vadībā iekaroja huņņi. Tie sagrāva tās galvaspilsētu Vormsu. Kaujā krita arī burgundu karalis Gundahārs. Ar burgundu karalistes un tās galvaspilsētas Vormsas sagraušanu cieši saistīta viena no populārākajām viduslaiku poēmām Nibelungenlied (dziesma par Nībelungiem), kuras motīvus savās operās izmantojis Rihards Vāgners. Tā, viņa operā "Nībelungu gredzens" skaidri saskatāma galveno varoņu personāžu analoģija ar reālām vēsturiskām personām — karalis Ginters (Gundahārs), karaliene Brunhilde un to meita Krimhilde, kuru ieradies bildināt Zigurds.

Pēc huņņu padzīšanas burgundiem 534.g. uzkundzējās franku merovingu dinastija, bet karolingi Burgundiju pilnībā iekļāva savā impērijā.

Mūsdienās etnisko burgundu pēcteči dzīvo Burgundijas reģionā Francijā, kā arī kaimiņu reģionos un dažos frančvalodīgajos Šveices kantonos.

Ģermāņi
Atoms Egojans

Atoms Egojans (, ; dzimis  Kairā ) - armēņu izcelsmes kanādiešu kinorežisors.

Dzimis Kairā gleznotāju ģimenē, bet uzaudzis Viktorijā, Britu Kolumbijā.

Mācījās Toronto Universitātē, kur pievērsās īsfilmu veidošanai. Pazīstamākais darbs - Oskaram nominētā un Kannās balvas ieguvušā "Skaistā nākotne" ("The Sweet Hereafter", 1997) par dzīvi mazā ciematiņā pēc traģiskas autokatastrofas.

Ārējās saites 

Kanādiešu kinorežisori
1960. gadā dzimušie
Saragosa

Saragosa () ir pilsēta Spānijas ziemeļaustrumos Ebro upes krastos. Mūsdienu Aragonas reģiona un senās Aragonas karalistes galvaspilsēta. Saragosas provinces centrs.

Pazīstama ar savu milzīgo katedrāli un senu mauru cietoksni — Aljafería. kur mūsdienās atrodas Aragonas parlaments.

Ekonomikā pazīstama ar Opel autorūpnīcu pilsētas pievārtē.

Vēsture 
Pilsētu 24. gadā nodibināja romieši, nosaucot to par Cēzaraugutu (Colonia Caesaraugusta), no kuras, pārveidojoties, radies pilsētas pašreizējais nosaukums.

Pēc leģendas 5. gadsimtā pilsētā sludināja apustulis Jēkabs, kuram Sargosas pašreizējās katedrāles vietā parādījusies Jaunava Marija.

No 8. gadsimta pilsēta piederēja Kordovas kalifātam un bija mauru priekšpostenis cīņai pret kristiešiem. Pēc kalifāta sabrukuma Saragosa bija neatkarīgas musulmaņu valsts galvaspiulsēta līdz 1118. gadā to ieņēma kristieši un tā kļuva par Aragonas karalistes galvaspilsētu.

Napoleona kara laikā Saragosa divreiz piedzīvoja franču aplenkumus — 1808. gadā, kas beidzās ar franču neveiksmi un 1809. gadā, kad frančiem izdevās ieņemt pilsētu. No Saragosas 100 000 iedzīvotājiem dzīvi palika 12 000.

Spānijas pilsoņu karā Saragosu īslaicīgi ieņēma republikāņi — anarhisti Buenoventūras Durruti vadībā.

Cilvēki 
Saragosā vai tās apkārtnē dzimuši:

 Abrahams Abulafija (אברהם בן שמואל אבולעפיה, Abraham Abulafia) (1240—~1292) — mistiķis;
 Ibn Badža (ابن باجة, Ibn Bajjah) (1070/1090—1138) — filozofs;
 Izabella (Isabel de Aragão) (1271—1336) — Portugāles karaliene.

 Sports 
Saragosā atrodas futbola klubs Real Zaragoza'', kurš spēlē Spānijas augstākajā līgā.

Atsauces

Ārējās saites 

Aragonas pilsētas
Dānijas futbola izlase

Dānijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Dānijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Dānijas futbola izlasi pārvalda Dānijas Futbola asociācija. Lielākie izlases panākumi bija 1990. gados, kad 1992. gadā Dānijas izlase negaidīti uzvarēja Eiropas čempionātā. Pasaules čempionātos Dānijas izlases lielākais panākums ir iekļūšana ceturtdaļfinālā 1998. gadā.

Pasaules čempionātos 
 1930—1954 — Nepiedalījās
 1958 — Nekvalificējās
 1962 — Nepiedalījās
 1966—1982 — Nekvalificējās
 1986 — Astotdaļfināls
 1990 — Nekvalificējās
 1994 — Nekvalificējās
 1998 — Ceturtdaļfināls
 2002 — Astotdaļfināls
 2006 — Nekvalificējās
 2010 — Grupu turnīrs
 2014 — Nekvalificējās
 2018 — Astotdaļfināls

Eiropas čempionātos 
 1960 — Nekvalificējās
 1964 — 4. vieta
 1968—1980 — Nekvalificējās
 1984 — Pusfināls
 1988 — Grupu turnīrs
 1992 — Čempioni
 1996 — Grupu turnīrs
 2000 — Grupu turnīrs
 2004 — Ceturtdaļfināls
 2008 — Nekvalificējās
 2012 — Grupu turnīrs
 2016 — Nekvalificējās
 2020 — Pusfināls

Spēlētāju rekordi

Visvairāk aizvadīto spēļu

Visvairāk gūto vārtu

Sastāvs 
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

Atsauces

Ārējās saites 

Eiropas futbola izlases
Futbols Dānijā
Latvijas gada labākais futbolists

Latvijas gada labākais futbolists ir gadskārtēja nominācija, ko piešķir Latvijas Futbola Federācija pēc žurnālistu balsojuma rezultātiem. Pirmoreiz šo balvu pasniedza 1992. gadā. Visvairāk reižu šo balvu ir ieguvis Andris Vaņins — piecas reizes.

Uzvarētāji 
 1992: Ainārs Linards, Liepājas "Olimpija", Örebro SK
 1993: netika noteikts
 1994: Vladimirs Babičevs, Skonto FC
 1995: Vitālijs Astafjevs, Skonto FC 
 1996: Vitālijs Astafjevs (2), Skonto FC 
 1997: Jurijs Ševļakovs, Skonto FC 
 1998: Mihails Zemļinskis, Skonto FC 
 1999: Marians Pahars, Southampton F.C.
 2000: Marians Pahars (2), Southampton F.C. 
 2001: Marians Pahars (3), Southampton F.C. 
 2002: Juris Laizāns, CSKA Moskva 
 2003: Māris Verpakovskis, Skonto FC 
 2004: Māris Verpakovskis (2), Dynamo Kyiv 
 2005: Igors Stepanovs, Grasshopper
 2006: Aleksandrs Koliņko, FC Rubin
 2007: Vitālijs Astafjevs (3), Skonto FC
 2008: Andris Vaņins, FK Ventspils
 2009: Kaspars Gorkšs, Queens Park Rangers F.C.
 2010: Kaspars Gorkšs (2), Queens Park Rangers F.C.
 2011: Aleksandrs Cauņa, Maskavas CSKA
 2012: Aleksandrs Cauņa (2), Maskavas CSKA
 2013: Andris Vaņins (2), FC Sion
 2014: Aleksandrs Koliņko (2), Kaļiņingradas "Baltika"
 2015: Andris Vaņins (3), FC Sion
 2016: Andris Vaņins (4), FC Zürich
 2017: Andris Vaņins (5), FC Zürich
2018ː Dāvis Ikaunieks, Jihlavas "Vysočina"
2019ː Pāvels Šteinbors, Gdiņas "Arka"
2020ː Pāvels Šteinbors, Bjalistokas "Jagiellonia"
2021ː Vladislavs Gutkovskis, Čenstohovas "Raków"

Atsauces 

Futbolists
Apbalvojumi futbolā
Rolands

Rolands (franku: *Hrōþiland) ir leģendārs 8. gadsimta franku bruņinieks, varonis karolingu dinastijas karaļa Kārļa Lielā laikā. Franku cīņās ar pagāniem un musulmaņiem pakāpeniski sāka veidoties krustnešu tradīcijas, kas pilnībā noformējās vēlākajos Krusta karos Tuvajos Austrumos. Leģenda par Rolandu atspoguļo krustnešu un Krusta karu ideoloģijas pirmsākumus, kur saplūst varonības un drošsirdības patoss ar reliģisku fanātismu.

Leģenda 
Saskaņā ar leģendu, Rolands vadījis franku arjergardu, kad franku karaspēks pēc kaujas ar saraceniem pa Ronsevales aizu Pirenejos no Spānijas atgriezies Francijā. Saraceni (pēc citas versijas - baski) aizā bija sarīkojuši slēpni un Rolanda karaspēka daļa tika atgriezta no galvenajiem spēkiem un pilnībā iznīcināta. Arī Rolands krita šajā kaujā.

Pazīstamākā leģendas versija ir 11. gadsimta eposs "Dziesma par Rolandu" (Chanson de Roland). Eposā aprakstīta bruņinieka Rolanda kā kristietības nesēja varonīgā bojāeja Ronselvales aizā. Eposs ir viena no romantiskākajām franču nacionālajām un, var droši teikt, arī Eiropas leģendām arī mūsdienās.

Pieminekļi 
Par Rolanda varoņdarbu atgādina piemineklis, kas slejas kāda kalna galotnē pie Ronsevales pilsētiņas Spānijas Pirenejos. Līdzīgi pieminekļi, kā simbols varonībai un drošsirdībai, uzstādīti daudzās Eiropas pilsētās, arī Rīgā.

Militārā vēsture
Viduslaiki
Franki
Franči

Franči, vienskaitlī francūzis vai francūziete, ir Francijas iedzīvotāji un pilsoņi, kā arī tie pilsoņi, kuri dzīvo ārpus Francijas teritorijas. Etimoloģiski apzīmējums francūži cēlies no to vēsturisko priekšteču - franku nosaukuma. Runa šajā gadījumā ir par to franku daļu, kuri apdzīvoja Romas impērijas Gallijas provinci, tās beigu posmā.

Tai pat laikā, runājot par francūžiem, jāņem vērā arī šī jēdziena politiskās nianses. Tā, saskaņā ar Francijas pašreizējo konstitūciju, pieņemtu 1789.g. Franču revolūcijas gaitā, francūzis ir jebkurš Francijas pilsonis, neatkarīgi no tā izcelsmes, rases vai reliģijas. Līdz ar to francūža jēdziens ir daudzdimensionāls.

Vēsture 
Franči kā nācijas un Francijas kā valsts vēsturiskā izveidošanās aizsākās vēl agrīnos viduslaikos. Saskaņā ar 843. gadā starp karolingu radiniekiem noslēgto Verdenas līgumu, franku valsts tika sadalīta. Tās rietumu daļa tika vienam no Kārļa Lielā mazdēliem (viņa dēla Luija Dievbijīgā dēliem) — Kārlim Plikgalvim. Tas arī bija mūsdienu franču nācijas un Francijas vēsturiskais valsts pirmsākums.

Franču skaita izmaiņas Latvijā pēc tautas skaitīšanu datiem (1897-2011)

Ārējās saites 

 
Eiropas tautas
Romāņi
1998. gada referendums par Pilsonības likumu

1998. gada referendums par Pilsonības likumu bija viens no Latvijas referendumiem par grozījumiem Pilsonības likumā, kas noritēja 1998. gada 3. oktobrī.

Priekšvēsture 
1998. gada 22. jūnijā Saeimā tika pieņemti grozījumi Pilsonības likumā, kas atviegloja naturalizāciju un pieļāva pēc 1991. gadā dzimušo nepilsoņu un bezvalstnieku bērnu reģistrāciju par Latvijas pilsoņiem. Pret šiem grozījumiem iestājās vairāku labējo partiju Saeimas deputāti, un bija savākts referenduma rīkošanai nepieciešamais vēlētāju parakstu skaits.

Norise 
Tā paša gada 3. oktobrī, vienlaikus ar 7. Saeimas vēlēšanām, notika tautas nobalsošana, kurā ar 52,54% "pret" un 44,89% "par" balsīm grozījumi bija apstiprināti (nobalsoja 895 057 pilsoņi). Rīgā un Latgales apgabalā pārsvaru guva "pret" variants, bet ārvalstu iecirkņos, Zemgales, Kurzemes un Vidzemes apgabalos — "par". Vislielākais balsu "par" īpatsvars starp 1. līmeņa administratīvajām teritorijām bija Liepājas rajonā — 55,20% un ārvalstu iecirkņos (68,13%), "pret" — Daugavpilī (78,61%).

Ārējās saites 
 Balsošanas rezultāti: Latvijā un pa reģioniem
 Pilsonības likuma bez un ar grozījumiem salīdzinošā tabula

Referendums
Referendumi Latvijā
Pilsonības likums
Faraons

Faraons (, prro) ir vispārpieņemts apzīmējums Senās Ēģiptes valdniekiem sākot ar pirmo dinastiju, kas sāka valdīt ap 3150. gadu p.m.ē. un beidza valdīt līdz ar Ēģiptes iekļaušanu Romas impērijas sastāvā 30. gadā p.m.ē. Faktiski šo terminu sāka izmantot tikai sākot ar 1200. gadu p.m.ē., kad valdīja Merneptahs. Pirms tam Ēģiptes valdnieki tika saukti par horu, nesu beti vai nebti.

Senajā Ēģiptē liela nozīme bija mitoloģijai. Faraoni uzņēmās arī galvenā priestera pienākumus. Ēģiptieši ticēja, ka faraons ir dzīva saikne starp cilvēkiem un dieviem un ka pēc nāves faraons pats kļūst par dievu. Faraoni kontrolēja visu Ēģipti, izdeva likumus, ievāca nodokļus un pildīja karavadoņa pienākumus gan aizsargājoties no citām tautām, gan uzbrūkot tām.

Faraonu uzskaitījums 

Šajā uzskaitījumā ir uzskaitīti Senās Ēģiptes faraoni.

Atsauces

Ārējās saites
Mariner 8

Mariner 8 uzdevums, kopā ar otro aparātu Mariner 9 bija ieiet orbītā ap Marsu un iegūt virsmas fotogrāfijas, taču 265 sekundes pēc starta, kad tika iedarbināts Centaur ņesējraķetes dzinējs, nesējraķete sāka rotēt ap savu asi un vēl pēc 100 sekundēm Centaur pakāpe tika atslēgta, jo rotācijas dēļ bija iztērēta degviela un orbītu sasniegt nebija iespējams. Mariner 8 atdalījās no nesējraķetes, taču aparāts pēc tam nokrita Atlantijas okeānā 560 kilometrus uz ziemeļiem no Puertoriko. Sākumā par avārijas vaininieku tika uzskatīta borta vadības sistēma, jo problēmas ar lidojumu sākās tieši tajā brīdī, kad pēc plāna bija jāsāk darboties aparāta vadības sistēmā, taču vēlāk, izmeklēšanas laikā tika noskaidrots ka kļūmi izraisīja defektīva mikroshēmas plate aparāta žiroskopa sistēmā.

Starpplanētu zondes
Marsa izpēte
8

de:Mariner#Mariner 8 und 9
fr:Programme Mariner#Mariner 8
Mars-4

Mars-4 bija kārtējais PSRS mēģinājums ievadīt aparātu orbītā ap Marsu. Aparāts startēja 1973. gada 21. jūlijā un veiksmīgi sasniedza Zemes orbītu. Pusotru stundu vēlāk trešā raķešpakāpe ievadīja aparātu orbītā uz Marsu. 1974. gada 10. februārī aparāts sasniedza Marsu, taču bojātā datorprocesora dēļ (procesors nebija pienācīgi aizsargāts pret kosmiskajiem stariem) netika ieslēgti bremzēšanas dzinēji, kuriem vajadzēja ievadīt "Mars-4" orbītā ap Marsu. Rezultātā aparāts palidoja garām Marsam 2200 kilometru attālumā un atsūtīja tikai vienu, sliktas kvalitātes fotogrāfiju. Pēc Marsa pārlidošanas aparāts iegāja heliocentriskā orbītā un kādu laiku vēl ieguva informāciju par starpplanētu telpu.

Starpplanētu zondes
Marsa izpēte

en:Mars probe program#Mars 4
Mars-5

Mars-5 turpināja diezgan bēdīgo PSRS statistiku Marsa pētniecībā. "Mars-5" startēja 1973. gada 25. jūlijā un iegāja Zemes orbītā. Pēc divām stundām aparātu ievadīja orbītā uz Marsu un 1974. gada 12. februārī "Mars-5" iegāja orbītā ap Marsu, taču jau pēc deviņām dienām sakari ar aparātu pazuda. Iespējams, ka sakaru pazušanu izraisīja spiediena krišanās sistēmā, kas nodrošināja antenas pozicionēšanu virzienā uz Zemi. 
Lai gan "Mars-5" darbojās tikai 9 dienas, tomēr tikai iegūta diezgan nozīmīga informācija. Aparāts ieguva 60 fotogrāfijas. Tika noteikta Marsa virsmas maksimālā temperetūra - nulle grādi dienā, -40 grādi uz dienas/nakts (terminatora) robežas un -72 grādi naktī. "Mars-5" atklāja, ka Marsa virsma sastāv no sīkiem graudiņiem (smiltij līdzīga grunts). Tika pētīta ogļskābās gāzes izplatība atmosfērā un 40 kilometru augstumā atklāja ļoti vāju ozona slāni. Aparāts arī novēroja vāju magnētisko lauku - apmēram 30000 reizes vājāks par Zemes magnētisko lauku.

Starpplanētu zondes
Marsa izpēte

en:Mars program#Mars 5
Francijas futbola izlase

Francijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Franciju starptautiskās futbola sacensībās. Francijas futbola izlasi pārvalda Francijas Futbola federācija. Izlase ir divas reizes uzvarējusi FIFA Pasaules kausa izcīņā. Pirmoreiz tas izdevās 1998. gadā, kad Pasaules kauss norisinājās tieši Francijā. Otro titulu izcīnīja 2018. gadā Krievijā. 2006. gada Pasaules kausa izcīņā Francijas izlase kļuva par vicečempioniem, finālā piekāpjoties Itālijai. Francijas izlase ir arī divkārtēja Eiropas čempione, uzvarot 1984. un 2000. gadā.

Pasaules čempionātos 
 1930 - Grupu turnīrs
 1934 - Astotdaļfināls
 1938 - Ceturtdaļfināls
 1950 - Nekvalificējās
 1954 - Grupu turnīrs
 1958 - 3. vieta
 1962 - Nekvalificējās
 1966 - Grupu turnīrs
 1970 - Nekvalificējās
 1974 - Nekvalificējās
 1978 - Grupu turnīrs
 1982 - 4. vieta
 1986 - 3. vieta
 1990 - Nekvalificējās
 1994 - Nekvalificējās
 1998 - Čempioni
 2002 - Grupu turnīrs
 2006 - 2. vieta
 2010 - Grupu turnīrs
 2014 - Ceturtdaļfināls
 2018 - Čempioni

Eiropas čempionātos 
 1960 - 4. vieta
 1964-1980 - Nekvalificējās
 1984 - Čempioni
 1988 - Nekvalificējās
 1992 - Grupu turnīrs
 1996 - Pusfināls
 2000 - Čempioni
 2004 - Ceturtdaļfināls
 2008 - Grupu turnīrs
 2012 - Ceturtdaļfināls
 2016 - 2. vieta
 2020 - Astotdaļfināls

Spēlētāju rekordi

Visvairāk aizvadītās spēles

Visvairāk gūto vārtu

Sastāvs 
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.

Skatīt arī 
 Francijas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā

Atsauces

Ārējās saites 

Eiropas futbola izlases