joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Viktors Knorre

Viktors Knorre (, ;  Nikolajeva —  Berlīne) bija vācu izcelsmes Krievijas un Vācijas astronoms, un šahists.

Biogrāfija 
Piedzimis kā piektais no piecpadsmit bērniem ģimenē, kura vairākās paaudzēs nodarbojusies ar astronomiju. Mācījies Vīlandes Šmita skolā. Pēc skolas beigšanas atgriezies pie tēva un divus gadus bijis viņa palīgs vietējā observatorijā.

1862. gadā devies uz Berlīni, kur iestājies universitātē un padziļināti studējis astronomiju. 1867. gadā aizstāvējis doktora disertāciju astronomijā un uzsācis darbu Pulkovas astronomijas observatorijā, kur nodarbojies ar astronomiskiem aprēķiniem, tajā skaitā zemes magnētisma izskaitļošanu. Daudz braukājis pa Krieviju, pārbaudot vietējās meteostacijas. 1869. gadā atgriezies Nikolajevā, kur palīdzējis izglītot savus jaunākos brāļus un māsas, bet vēlāk strādājis par skolotāju vietējā skolā. Tomēr drīzumā mazās algas dēļ bijis spiests pamest dzimtās vietas un atkal doties uz Berlīni, kur jau bija pārvācies viņa tēvs. Kopš 1873. gada strādājis Berlīnes observatorijā. Lielāko daļu sava laika veltījis asteroīdu, komētu un dubultzvaigžņu novērojumiem. Atklājis četrus jaunus asteroīdus: Koronīdu (4.1.1876), Enonu (7.4.1880), Hipātiju (1.7.1884) un Pentesiliju (13.10.1887). Saviem debesu ķermeņu orbītu vērojumiem konstruējis un aprakstījis paša izveidotu mikrometru. Piedalījies arī citu astronomisko ierīču uzlabošanā. 1892. gadā kļūst par astronomijas profesoru Berlīnes universitātē. 1906. gadā devies pensijā un nopircis māju Berlīnes rajonā Lihtenfeldē, kur pavadījis sava mūža beidzamos gados. Arī pēc aiziešanas pensijā aktīvi nodarbojies ar zinātni. 1906. un 1911. gadā publicējis darbus, kuros aprakstījis teleskopa "ekvatoriālo montāžu". Savus teorētiskos pētījumus ieviesis praksē, izveidojot prototipa modeli.

Knorre bijis pazīstams arī kā šahists. Ap 1865. gadu viņš bijis pieskaitāms vadošajiem Vācijas šahistiem, jo dažādu turnīru partijās guvis uzvaras pār Ādolfu Andersenu, Lūisu Paulsenu, Johannesu Cukertortu un Gustavu Neimani. Pēc neveiksmes 1880. gada Vīsbādenes starptautiskajā šaha turnīrā vairs nav piedalījies nopietnos turnīros, lai gan līdz mūža beigām saglabājis interesi par šahu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Viktora Knorres biogrāfija  
 Viktora Knorres biogrāfija vārdnīcā Baltisches Biographisches Lexikon digital

1840. gadā dzimušie
1919. gadā mirušie
Mikolajivā dzimušie
Krievijas astronomi
Vācijas astronomi
Krievijas šahisti
Vācijas šahisti
Aruša

Aruša () ir Tanzānijas otrā lielākā pilsēta, kas atrodas valsts ziemeļu daļā, netālu no Meru kalna. Pilsēta atrodas 320 km attālumā no Serengeti Nacionālā parka, 80 km attālumā no Kilimandžāro un 423 km attālumā no Tanzānijas galvaspilsēta Dodomas. Pēc 2012. gada datiem pilsētā dzīvo 416 442 iedzīvotāji, bet tās aglomerācijā — ap 323 198 iedzīvotājiem. Pilsēta atrodas 1387 metrus virs jūras līmeņa.

Pilsēta ir Austrumāfrikas kopienas mītnes vieta. No 1994. līdz 2015. gadam pilsētā notika Ruandas Starptautiskā krimināltiesa, kuras laikā tika izskatīts Ruandas genocīds.

Tanzānijas pilsētas
Doboja

Doboja (Добој; ) ir Bosnijas un Hercegovinas Serbu republikas pašvaldība un pilsēta. Tai cauri tek Bosnas upe. Dobojā ir Željeznice Republike Srpske galvenais dzelzceļa mezgls.

Vēsture 
Dobojas apkārtne bijusi apdzīvota jau akmens laikmetā. Ir atrastas Romas impērijas laika militārās nometnes un apmetnes paliekas. Pēc slāvu ierašanās 6. gadsimtā teritorija iekļāvās Usoras bānatā.

13. gadsimta sākumā Bosnijas karalim Kotromaničam tika uzcels Dobojas cietoksnis; paplašināts 1415. gadā. Osmaņu impērijas laikā 1490. gadā vēl paplašināts. Tas bija nozīmīgs nocietinājums pret iebrucējiem no ziemeļiem (ungāriem, vēlāk arī austriešiem un vāciešiem). Osmaņu impērijas karos cietoksnis daudzkārt tika pakļauts uzbrukumiem, līdz 1878. gadā to ieņēma Hābsburgi.

Pirmā pasaules kara laikā Dobojā bija viena no lielākajām Austroungārijas koncentrācijas nometnēm. No 1929. līdz 1941. gadam tā ietilpa Dienvidslāvijas Karalistes Vrbas Banovinā. Otrā pasaules kara laikā Dobojā aktīvi darbojās partizāni.

Doboja bija stratēģiski svarīga Bosnijas kara laikā. 1992. gada maijā kontroli pilsētā pārņēma serbu spēki. Ne serbu iedzīvotāji tika atbruņoti un arestēti. Pilsētu kara laikā apšaudīja lokālie bošņāku un horvātu spēki. Pēc Deitonas vienošanās un pamiera iestāšanās Bosnijā un Hercegovinā Dobojā bija izvietota miera uzturēšanas spēku bāze.

1991. gadā Dobojas iedzīvotāju etniskais sadalījums bija: bošņāki — 41 %, serbi — 29 % un horvāti — 10 %.
2013. gadā: serbi — 74 %, bošņāki — 21 %, horvāti — 1 %.

Ārējās saites 
 Dobojas pašvaldība

Bosnijas un Hercegovinas pilsētas
Tirgvedības komplekss

Tirgvedības pasākumu komplekss jeb vienkārši tirgvedības komplekss vai tirgvedības pasākumi, dažkārt arī mārketinga mikss (no ), ir tirgvedības plānošanas modelis, kas tradicionāli koncentrējās uz 4P — produktu, cenu (price), izvietojumu (place) un veicināšanu (promoting), kuru veiksmīga plānošana un īstenošana ļautu sasniegt mērķa tirgū nospraustos mērķus. Tirgvedības kompleksa konceptu pirmo reizi aprakstīja Amerikas Tirgvedības asociācijas prezidents Nīls Bordens (Neil Borden).

4P modelis 
Tirgvedības pasākumu kompleksā produkts tiek uzskatīts par galveno, jo uzņēmuma piedāvātā lieta vai pakalpojums ir jāpārdod. Uz produktu attiecas lēmumi par produkta funkciju, izskatu, zīmolu, iepakojumu un apkalpošanas garantiju.

Cena ir svarīga, jo tā lielā mērā ietekmēs uzņēmuma apgrozījumu, peļņu un pārdošanas apjomus. Ar cenu ir saistīti lēmumi par iespējamo atlaižu apjomu un izpirkumnomas piedāvājumu.

Izvietojums attiecas uz produkta izplatīšanas kanāliem, veikalu tīkliem un loģistiku, lai nodrošinātu tā nonākšanu pie mērķa pircējiem.

Veicināšana iekļauj visus tirgvedības, reklāmas un sabiedrisko attiecību pasākumus, kas vērsti uz potenciālo pircēju uzmanības piesaistīšanu un pārliecināšanu par pirkuma veikšanu. Tradicionālajā tirgvedībā visus četrus P kontrolēja produkta ražotājs.

7P modelis 
Papildus 4P modelim šis modelis izmanto vēl trīs parametrus — procesus (process), cilvēkus (people) un pierādījumus (physical environment).

Pierādījumi ir uzņēmuma radītais fons, kurā tiek piedāvāts produkts. Tie var būt uzņēmuma birojs, inventārs, reklāmas zīmes, drukātās brošūras un interneta mājaslapa.

Cilvēki ir uzņēmuma darbinieki, pārdevēji un apkalpošanas nodrošinātāji, visi cilvēki, ar kuriem pircējs saskaras pirkuma veikšanas laikā.

Procesi ir procedūras, kas nodrošina pārdošanas īstenošanas gaitu.

Četru C modelis 
Pēdējos gadu desmitos populārs kļuvis arī "četru C" modelis, kas lielāku uzmanību velta klienta vajadzībām — klientu (consumer), cenu (costs), komunikāciju (communication) un ērtību (convenience).

Koncentrēšanās uz klientiem 
Uz klientiem vērstās tirgvedības modelis angliski pazīstams kā SIVA (Risinājums, informācija, vērtība, pieejamība) un balstīts uz atšķirīgu 4P interpretāciju, kurā 4P tiek uztverti no klienta ieguvuma viedokļa:
 Produkts ir risinājums;
 Veicināšana ir informācija;
 Cena ir vērtība;
 Izvietojams ir pieejamība.

Pārspīlēta fokusēšanās tikai uz potenciālo klientu vajadzībām vēl pirms produkta radīšanas no vienas puses nodrošina uzņēmēju no neveiksmēm tirgū, taču tā arī ierobežo jaunievedumus un jaunu tehnoloģiju lēcienus. Koncentrēšanās tikai uz klientu viedokļiem rada riskus, ko rada aptaujas jautājumu formulējumi, kā arī aptaujas dalībnieku atbilžu patiesums. Šī parādība plaši pazīstama ātrās ēdināšanas restorānos, kuru klienti aptaujās norāda, ka ēdienkartē vēlas redzēt vairāk salātus, jo uz šādu atbildi viņus spiež sabiedrības noskaņojums. Tādēļ šī pieeja ir vairāk piemērota tradicionālām, uz apkalpošanu vērstām nozarēm, kur klienta ērtība ir galvenā.

Atsauces 

Tirgzinība
Gordejs Koļesovs

Gordejs Koļesovs (; dzimis  Maskavā) ir Krievijas šahists.

Biogrāfija 
Piedzimis Maskavā, taču jau gada un divu mēnešu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlies uz Ķīnas pilsētu Guandžou, kur viņa tēvs strādājis tirdzniecības kompānijā. No agras bērnības izcēlies kā ļoti apdāvināts bērns. 2015. gadā sešu gadu un piecu mēnešu vecumā uzvarējis Ķīnas televīzijas CCTV-1 talantu šovā un kļuvis par pirmo ārzemnieku, kas bijis labākais šajās sacensībās. Apguvis piecas valodas - krievu, ķīniešu, spāņu, franču un angļu, uzvarējis dažādos bērnu zīmēšanas un daiļrakstīšanas konkursos.

Par šahu sācis interesēties 2014. gada vasarā, bet no 2014. gada novembra piedalījies dažādos kvalifikācijas turnīros. 2015. gada aprīlī uzvarējis šaha turnīrā Šeņdžeņā. 2015. gada maijā Taizemē piedalījies FIDE Pasaules skolēnu čempionātā U7 vecuma grupā, kurā ierindojies pirmajā desmitniekā un bijis labākais no Krievijas jaunajiem šahistiem savā vecuma kategorijā. 2016. gada decembrī bijis piektais Pasaules skolēnu čempionātā U9 vecuma grupā.

Atsauces

Ārējās saites 

2008. gadā dzimušie
Maskavā dzimušie
Krievijas šahisti
Frančesko Gabani

Frančesko Gabani (; dzimis  Karrārā) ir itāļu dziedātājs un dziesmu autors. Viņš guva atpazīstamību pēc tam, kad uzvarēja 2016. gada Sanremo festivālā jaunpienācēju sadaļā ar dziesmu Amen. Nākamajā gadā Frančesko arī piedalījās Sanremo festivālā (šoreiz galvenajā sadaļā) ar dziesmu Occidentali's Karma, ar kuru viņš pārstāvēja Itāliju 2017. gada Eirovīzijas Dziesmu konkursā. Frančesko fināla kopvērtējumā ieguva 6. vietu.

Mūziķa karjera sākās 2009. gadā, kad Frančesko Gabani piedalījās Mira Leona singlā Filodoro. Divus gadus vēlāk mūziķis izdeva singlus Estate un Maledetto amore. 2013. gadā tika izdoti singls I dischi non si suonano un Clandestino no debijas albuma Greitist Iz, kas tika izdots 2014. gada 27. maijā. Albums sasniedza 59. vietu Itālijas mūzikas topā.

2015. gadā mūziķis noslēdza mūzikas izdošanas līgumu ar BMG Rights Management. Gadu vēlāk tika paziņots, ka Frančesko Gabani piedalīsies 2016. gada Sanremo festivālā jaunpienācēju sadaļā ar dziesmu Amen. Frančesko uzvarēja festivālā, viņa dziesma tika apbalvota ar Mia Martini kritiķu balvu, kā arī dziesma tika izdota kā singls, sasniedzot 14. vietu Itālijas singlu topos. 2016. gada 12. februārī Frančesko Gabani izdeva savu otro studijas albumu Eternamente ora, kas sasniedza 18. vietu Itālijas albumu topā. Tajā pašā gadā mūziķis sakomponēja skaņu celiņu itāļu komēdijai Poveri ma ricchi.

2017. gadā Frančesko atgriezās Sanremo festivālā galvenajā "lielo mākslinieku" sadaļā ar dziesmu Occidentali's Karma, uzvarot festivālā. Viņš ir pirmais mākslinieks, kurš uzvarējis festivālā divus gadus pēc kārtas abās mākslinieku sadaļās. Neilgi pēc uzvaras Itālijas raidorganizācija RAI paziņoja, ka Frančesko Gabani ir pieņēmis piedāvājumu pārstāvēt Itāliju 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu Occidentali's Karma. Tā kā Itālija ir viena no "lielā piecinieka" valstīm, dziesma automātiski kvalificējas Eirovīzijas finālam 2017. gada 13. maijā. Pēc bukmeikeru prognozēm dziesmai tika prognozēta uzvara 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. 2017. gada aprīlī mākslinieks paziņoja, ka 28. aprīlī tiks izdots viņa trešais studijas albums Magellano. Albuma popularizēšanai Frančesko dosies koncerttūrē pa Itāliju no 2017. gada 19. jūnija līdz 9. septembrim.

Atsauces 

1982. gadā dzimušie
Itāļu dziedātāji
2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
Zviedrija Eirovīzijas dziesmu konkursā

Zviedrija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 56 reizes, debitējot 1958. gada konkursā, izlaižot tikai 1964., 1970. un 1976.gada konkursus. Zviedrija ir viena no visveiksmīgākajām Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībvalstīm, kopumā gūstot 6 uzvaras, kas ir tikai par vienu uzvaru mazāk nekā Īrijai. Zviedrija ir arī visveiksmīgākā Eirovīzijas dalībniece 21.gadsimtā.

Zviedrija Eirovīzijas dziesmu konkursā
Veloceļš Centrs—Dārziņi

Veloceļš Centrs — Dārziņi ir veloceļš Rīgā, kas pilsētas centru (Vecrīgu) ar Maskavas forštati, Ķengaragu, Rumbulas apkaimi un turpinās virzienā uz Dārziņiem. Pašlaik (2022) veloceļš nav izbūvēts plānotajā maršrutā, vēl nesasniedzot Dārziņus.

Gaita 
Veloceļš iet gar Daugavas labo krastu. Tas sākās pie Vecrīgas, iet pa Spīķeru promenādi. Tālāk gar Krasta ielu līdz Dienvidu tiltam, tad atkal atgriežas Daugavas malā, ejot gar  Austuves ielu un tālāk pa Ķengaraga promenādi līdz Mazjumpravas muižai, aiz kuras turpinās gar mazdārziņiem pie agrākā Rumbulas lidlauka virzienā uz Dārziņiem.

Vēsture 

Veloceļu sāka izbūvēt 2005. gadā. Sākotnēji gar Daugavu izveidoja Ķengaraga promenādi ar atpūtas soliņiem, vides objektiem, rotaļu laukumu, putnu novērošanas torni un gājēju tiltiņiem. 

2014. gadā veloceļam izveidoja pagarinājumu līdz Mazjumpravmuižai Rumbulas apkaimē, 2015. gadā pabeidza gājēju un veloceļa turpinājumu 630 metru garumā posmā aiz Mazjumpravas muižas, 2016. gadā — 500 metrus garu posmu, bet 2017. gadā pagarināja vēl par 718 metriem Dārziņu virzienā.

Pēc tam veloceļa būvniecība apstājās 1,5 km attālumā no Dārziņiem, jo Rīgas dome nespēja vienoties ar zemes īpašniekiem Rumbulā par tās atpirkšanu. 2020. gada vasarā Rīgas Dārziņu biedrība organizēja piketu, lai pievērstu uzmanību, ka veloceliņš Dārziņu iedzīvotājiem ir ārkārtīgi svarīgs.

Attēlu galerija

Spīķeru promenāde

Ķengaraga promenāde

Rumbula

Skatīt arī 
 Spīķeru promenāde
 Ķengaraga promenāde

Atsauces 

Veloceļi Rīgā
Ulbroka/Fs Masters

FS Masters/Ulbroka ir Elvi florbola Virslīgas komanda. 2016./17. un 2017./18. gadā sezonā kļuva par Latvijas čempioniem.

Sastāvs 

Florbols Latvijā
Kurts Plade

Kurts Plade (dzimis , miris 1945. gada februārī) bija vācu izcelsmes Latvijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks.

Futbolu spēlēt sāka Āgenskalna sporta un vingrošanas biedrībā, tāpat kā viņa brāļi Teodors, Alfrēds, Valdis un Bruno. Lielāko popularitāti guva divdesmito gadu sākumā FK Ķeizarmežs komandas sastāvā, 1923. un 1924. gados izcīnot Latvijas meistara titulu. Bija Latvijas izlases pieteikumā 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Divdesmito gadu vidū K.Plade izbeidza futbola gaitas nopietnā līmenī, profesionālajā karjerā kļuva par zvērinātu advokātu, strādāja Ventspilī un Kuldīgā. Kuldīgā pildīja arī vietējās vācu sporta biedrības Otium vadītāja pienākumus un reizēm spēlēja arī Otium futbola komandā (vismaz līdz 1937. gadam).
1939. gadā kā baltvācietis repatriējās, gājis bojā Otrā pasaules kara laikā.

Atsauces 

1898. gadā dzimušie
1945. gadā mirušie
Rīgā dzimušie
Latvijas futbolisti
Latvijas izlases futbolisti
1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Brčko apgabals

Brčko apgabals (, Brčko Distrikt, ) ir Bosnijas un Hercegovinas administratīvā vienība, kas atrodas valsts ziemeļaustrumos. Apgabala administratīvais centrs ir Brčko. Tas ir vienīgais Bosnijas un Hercegovinas apgabals, jo pārējā valsts ir sadalīta vai nu Serbu Republikā, vai nu Bosnijas un Hercegovinas federācijas kantonos. 2013. gadā aptuveni 42% no visiem apgabala iedzīvotājiem bija bosnieši, 35% — serbi, 21% — horvāti.

Bosnijas un Hercegovinas ģeogrāfija
Austrija Eirovīzijas dziesmu konkursā

Austrija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 54 reizes, debitējot 1957. gada konkursā, un uzvarējusi 2 reizes: 1966. gadā Udo Jirgens uzvarēja ar dziesmu Merci, Chérie un 2014. gadā uzvarēja Končita Vursta ar dziesmu Rise Like a Phoenix.

Austrijas pārstāvji Eirovīzijā 
  Uzvarētāji
  Otrā vieta
  Trešā vieta
  Pēdējā vieta
  Nekvalificējās finālam

Valstis Eirovīzijas dziesmu konkursā
Austrijas mūzika
Karols Irzikovskis

Karols Irzikovskis (, dzimis , miris ) bija poļu rakstnieks, žurnālists, dzejnieks, dramaturgs, tulkotājs, kritiķis un šahists. Polijas literatūras akadēmijas loceklis.

Biogrāfija 
Cēlies no senas šļahtiču dzimtas. Mācījies Berežanu un Ļvovas ģimnāzijās. Iestājies Ļvovas universitātē, taču materiālu grūtību dēļ nav to pabeidzis. Strādājis par vācu valodas skolotāju, stenogrāfistu, vēlāk arī par žurnālistu.

1908. gadā pārcēlies uz Krakovu. Sadarbojies ar demokrātiskā laikraksta Nowa Reforma redakciju. Pēc Pirmā pasaules kara dzīvojis Varšavā. Vadījis Polijas Seima stenogrāfijas biroju. Sadarbojies ar Varšavas literārajiem izdevumiem Wiadomości Literackе (1924—1933) un Robotnik (1922—1934). Bijis viens no laikraksta Europa redaktoriem (1929—1930). Izvirzījies par vienu no Polijas vadošajiem literārajiem kritiķiem, bijis dramaturģijas apskatnieks žurnālā Rocznik Literacki. 1933. gadā kļuvis par Polijas literatūras akadēmijas locekli.

Otrā pasaules kara laikā piedalījies Varšavas sacelšanās kaujās un ticis ievainots kājā. Ievietots hospitālī Žirardovā, taču miris iekaisuma rezultātā. Apglabāts Krakovā.

Daiļrade 
Bijis viens no tā sauktās "Jaunās Polijas" () kustības dalībniekiem, kuri laikā no 1891. līdz 1918. gadam veicināja modernisma ienākšanu Polijas kultūrā. Savā pazīstamākajos darbos - romānā Pałuba un stāstā Sny Marii Dunin - Irzikovskis sniedza detalizētu un smalku indivīda iekšējās cīņas analīzi starp apziņu un zemapziņu, un apliecinājis sevi kā psiholoģiskās analīzes meistaru. Arī turpmākajā daiļradē devis interesantus psiholoģisko problēmu piemērus. Kā literārais kritiķis bijis smalks analītiķis ar izteikti socioloģiskām tendencēm savās kritiskajās apcerēs.

Šahists 
Visu dzīvi aizrāvies ar šahu. Vienā no viņa pirmajām drāmām "Uzvara" () darbība notiek uz šaha galdiņa. No 1895. līdz 1914. gadam bijis viens no vadošajiem Polijas šahistiem. No 1908. gada bijis aktīvs Krakovas šaha kluba biedrs. 1921. gadā publicējis eseju "Futūrisms un šahs" (), kurā izteicis oriģinālas domas par turpmāko šaha attīstību. 1939. gadā ticis ievēlēts Polijas šaha savienības Augstākajā padomē.

Literārie darbi 
 Zwycięstwo (drāma, 1897);
 Pałuba (romāns, 1903);
 Sny Marii Dunin (stāsts, 1903);
 Nowele (noveles, 1906);
 Wiersze i dramaty (dzejas un drāma, 1907);
 Dobrodziej złodziei (Komēdija, 1907);
 Fryderyk Hebbel jako poeta konieczności (monogrāfija, 1907);
 Spod ciemnej gwiazdy (noveles, 1922);
 Dziesiąta Muza (kino kritika, 1924);
 Walka o treść (kritiski darbi, 1929);
 Beniaminek. Rzecz o Boyu Żeleńskim (pamflets, 1933);
 Słoń wśród porcelany (skice, 1934);
 Lżejszy kaliber (skice, 1938).

Atsauces

Ārējās saites 

 VIRTUAL LIBRARY OF POLISH LITERATURE: Karol IRZYKOWSKI

1873. gadā dzimušie
1944. gadā mirušie
Piekarpatu vojevodistē dzimušie
Poļu valodā rakstošie
Poļu rakstnieki
Polijas šahisti
Purvīša balva

Purvīša balva ir balva, kas reizi divos gados tiek pasniegta par izcilāko sasniegumu Latvijas profesionālajā vizuālajā mākslā. Balvu ieviesa 2008. gadā. Balva tiek piešķirta māksliniekam vai mākslinieku grupai, kas pārstāv Latvijas mākslu. Balvas ieguvēju noskaidro īpaši izveidota ekspertu žūrija. Balvas apjoms ir . Balva nosaukta gleznotāja Vilhelma Purvīša vārdā. Kopš 2019. gada tiek pasniegta arī balva par mūža ieguldījumu mākslā. Balvas apjoms ir .

Balvas ieguvēji 
 2007/2008 — Katrīna Neiburga par videodarbu "Solitude"
 2009/2010 — Kristaps Ģelzis par personālizstādi "Varbūt"
 2011/2012 — Andris Eglītis par personālizstādi "Zemes darbi"
 2013/2014 — Miķelis Fišers par personālizstādi "Netaisnība"
 2015/2016 — Krišs Salmanis, Anna Salmane un Kristaps Pētersons par izstādi "Dziesma"
 2017/2018 — Ieva Epnere par personālizstādi "Dzīvo atmiņu jūra"
 2019/2021 — Amanda Ziemele par personālizstādi "Kvantu matu implanti"

Balva par mūža ieguldījumu mākslā 
 2019 — Džemma Skulme
 2021 — Maija Tabaka

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

Latvijas māksla
SKS 51. ekspedīcija

SKS 51. ekspedīcija (Экспедиция МКС-51; Expedition 51 jeb ISS-51) bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2017. gada aprīļa līdz jūnijam.

Apkalpe

Iziešanas atklātā kosmosā

Stacijas orbītas paaugstināšanas manevri

Atsauces

Ārējās saites 

 51. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 50./51. ekspedīcija Energija mājas lapā  
 51./52. ekspedīcija Energija mājas lapā  

51
2017. gads kosmonautikā
Ungārijas valsts vadītāju uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti Ungārijas valsts vadītāji, kopš 1849. gada, kad tika deklarēta Ungārijas deklarācija par neatkarību un izveidota Ungārijas valsts.

Uzskaitījums

Ungārijas valsts (1849)  

Pēc 1848. gada Ungārijas revolūcijas neveiksmes tika atjaunota Ungārijas Karaliste un tā kļuva par neatņemamu sastāvdaļu Austrijas impērijai līdz 1867. gadam, kad tika izveidota Austroungārijas dubultā monarhija un Ungārijas karaliste tika izveodta kā Svētā Stefana kroņa zemes.

Svētā Stefana kroņa zemes (1867 — 1918)  
 Skatīt arī: Ungārijas valdnieku uzskaitījums

Pirmā Ungārijas Republika (1918 — 1919)

Ungārijas Padomju Republika (1919)

Ungārijas Republika (1919 — 1920)

Ungārijas Karaliste (1920 — 1946)

Valsts vienotības valdība

Garantētā Padomju pagaidu valdība (1944 — 1946)

Otrā Ungārijas Republika (1946 — 1949)

Ungārijas Tautas Republika (1949 — 1989)

Prezidentālās padomes priekšsēdētāji

Ungārijas Darbaļaužu partijas / Ungārijas Sociālistiskās strādnieku partijas ģenerālsekretāri

Ungārija (1989 — mūsdienas)  

Valsts vadītāju uzskaitījumi
Jans Smēts

Jans Smēts (; dzimis  Leidenē) ir Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (2004).

Biogrāfija 
Kopš desmit gadu vecuma pārstāvējis Nīderlandi Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros labāko panākumu guvis 2005. gadā Stambulā, kad Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā ieņēmis 5. vietu. Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Nīderlandes junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā (1998, 1999), bet 2000. gadā uzvarējis arī U16 vecuma grupā. 2002. gadā dalījis 2. vietu Nīderlandes junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Tajā pašā gadā dalījis arī pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Hengelo. 2003. gadā dalījis 1. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Lipštatē (Vācija). 2005. gadā Veikanzes šaha festivāla B turnīrā dalījis 2. vietu ar Šehrijaru Memmedjarovu (uzvarējis Sergejs Karjakins). 2007. gadā Hogevēnas (Nīderlande) starptautiskajā šaha turnīrā Essent Open kopā ar Jevgeņiju Postniju dalījis otro vietu (uzvarējis Eltadžs Seferli). 2008. gadā Hilversumā uzvarējis Nīderlandes šaha čempionātā un ieņēmis 3. vietu aiz Maikla Adamsa un Lūka van Veli Hovarda Stauntona memoriālā Londonā. 2010. gadā Eindhovenā atkārtoti uzvarējis Nīderlandes šaha čempionātā.

Pārstāvējis Nīderlandes komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2008-2012);
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2009-2013).

Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā Smētam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2004. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Nīderlandes šahisti
Dienvidholandē dzimušie
Hulio Granda

Hulio Ernesto Granda Zunjiga (; dzimis  Kamanā) ir Peru starptautiskais lielmeistars šahā (1986).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. No 1980. gadu vidus bijis viens no vadošajiem Peru šahistiem. Piecas reizes uzvarējis Peru šaha čempionātos (1994, 1995, 1996, 1997, 2002). 1987. gadā Zagrebā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā dalījis 4.-6. vietu un bijis tuvu iekļūšanai pretendentu turnīrā. Starpzonu turnīros piedalījies vēl divas reizes 1993. gadā, kad Profesionālā šaha asociācijas (PŠA) turnīrā Groningenā bijis 14. vietā, bet Starptautiskā šaha federācijas (FIDE) turnīrā Bīlē palicis 33. vietā. 1993. gadā uzvarējis Dienvidamerikas individuālajā šaha čempionātā. 1990. gados sekmīgi piedalījies starptautiskos šaha turnīros, kuros uzvarējis vai dalījis pirmās vietas Leonā (1990, 1997), Barselonā (1990), Seviljā (1990), Buenosairesā (1991), Ņujorkā (1992), Braziljā (1993), Mara del Platā (1993), Pamplonā (1995, 1996), Sanpaulo (1995), Amsterdamā (1995, 1996). 1997. gadā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā uzvarējis Bojanu Kurajicu, bet 2. kārtā zaudējis Aleksejam Širovam.

No 1999. līdz 2002. gadam nav piedalījies šaha turnīros, bet sākot ar 2003. gadu atsācis aktīvā šahista gaitas. Atgriešanās bijusi sekmīga. 2003. gadā Havanā uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā. 2004. gadā bijis labākais starptautiskā šaha turnīrā Santjago. 2005. gadā uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Gvajakilā, Santakrusā un Buenosairesā. 2006. gadā uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Sortā (Spānija) un Santjago. 2007. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Pamplonā. 2008. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Almerijā. 2009. gadā uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Sankristovalā de la Lagunā, Konegliano un atkal Pamplonā. 2014. gadā uzvarējis Andoras starptautiskajā šaha turnīrā Andorra Open un Valjadolidas starptautiskajā šaha turnīrā. 2015. gadā dalījis pirmo vietu La Rodas (Kastīlija-Lamanča) starptautiskajā šaha turnīrā.

Četras reizes uzvarējis Amerikas kontinenta valstu individuālajā šaha čempionātos (2007, 2012, 2013 and 2014), bet 2012. un 2005. gadā šajos turnīros bijis otrais. 2008. gadā uzvarējis Iberoamerikas valstu individuālajā šaha čempionātā.

Pārstāvējis Peru komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 11 reizes (1986-1996, 2002-2006, 2010, 2014);
 Panamerikas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1985-1987). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1987) un bronzas (1985) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1984. gadā Grandam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1967. gadā dzimušie
Peru šahisti
Keiseļova (Baltinavas novads)

Keiseļova bija apdzīvota vieta Baltinavas novadā. Atradās novada dienvidu daļā 14 km no novada centra Baltinavas un 270 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atradās netālu no autoceļa V461, Pazlaugas upes krastā.

Atsauces 

Latvijas izzudušie ciemi
Dānija Eirovīzijas dziesmu konkursā

Dānija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 49 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 44 reizes, debitējot 1957. gada konkursā. Dānija ir uzvarējusi 3 reizesː 1963. gada konkursā, kad to pārstāvēja Grēta un Jergens Ingmani ar dziesmu Dansevise, 2000. gada konkursā, kad to pārstāvēja Olsen Brothers ar dziesmu Fly on the Wings of Love un 2013. gada konkursā, kad to pārstāvēja Emmelija de Foresta ar dziesmu Only Teardrops

Dānijas pārstāvji Eirovīzijā 
  Uzvarētāji
  Otrā vieta
  Trešā vieta
  Pēdējā vieta
  Nekvalificējās finālam

Konkursi Dānijā

Congratulations - 50 gadu Eirovīzijas jubilejas koncerts

Galerija

Piezīmes

Ārējās saites 
 Dānijas profils Eurovision.tv lapā
 Pārraidītāja DR Eirovīzijas lapa
 Dānijas pārstāvju un rezultātu uzskaitījums – EUROVISIONWORLD.COM

Dānijas mūzika
Valstis Eirovīzijas dziesmu konkursā
Sofija Miljē

Sofija Miljē (; dzimusi  Marseļā) ir Francijas starptautiskā lielmeistare šahā (2004).

Biogrāfija 
Vairākkārt pārstāvējusi Franciju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2001. gadā, kad Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā izcīnījusi bronzas medaļu. Kopš 2000. gada regulāri piedalās Francijas sieviešu šaha čempionāta finālos, kuros izcīnījusi piecas zelta (2003, 2008, 2009, 2011, 2017) un sudraba (2010) medaļas.
2006. gadā dalījusi pirmo vietu Šveices atklātajā šaha čempionātā. 2009. gadā uzvarējusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Sansevastjanā.

2015. gadā Sočos piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējusi Irinai Krušai. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 47. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Pārstāvējusi Francijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 7 reizes (2004-2016);
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 7 reizes (2003-2015). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2009) medaļu.
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2013. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Miljē piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu, bet 2009. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).

Atsauces

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Bušdironā dzimušie
Francijas šahisti
Vācija Eirovīzijas dziesmu konkursā

Vācija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 60 reizes — vairāk nekā jebkura cita valsts. Pirmo reizi Vācija piedalījās konkursā 1956. gadā, kas bija pirmais konkurss Lugāno, Šveicē. Vācija ir uzvarējusi 2 reizes: 1982.gadā un 2010.gadā.

Valstis Eirovīzijas dziesmu konkursā
Vācijas mūzika
Filozofu kuģi

"Filozofu kuģi" () ir nosaukums akcijai un kuģiem, ar kuriem 1922. gadā no Padomju Krievijas tika izraidīti vietējās inteliģences pārstāvji — akadēmiķi, profesori, žurnālisti, studenti, filozofi un citi.

1922. gada maijā Vladimirs Ļeņins nosūtīja vēstuli Viskrievijas Ārkārtas komisijas vadītājam Fēliksam Dzeržinskim, aicinot organizēt rakstnieku un akadēmiķu darbu izmeklēšanu, lai pārbaudītu, vai tajos nav pret Padomju totalitāro režīmu vērstu uzskatu. Naktī uz 16. augustu vairāki intelektuāļi tika apcietināti.

Deportācijas aizsākās tā paša gada rudenī. Galvenokārt cilvēki tika izsūtīti ar kuģi Oberbürgermeister Haken un Preussen, kas 1922. gada septembrī un novembrī kopumā transportēja vairāk nekā 160 krievu inteliģences pārstāvjus un viņu ģimenes. Trīs aizturēšanas sarakstos tika iekļauti 228 cilvēki, no kuriem 32 bija studenti. Kuģu ceļš sākās Petrogradā (mūsdienu Sanktpēterburgā), no kurienes deportējamie tika vesti uz Štetinu Vācijā (mūsdienās Ščecina Polijā). Par atgriešanos Padomju Krievijā viņi tiktu nošauti.

Vēlāk 1922. gadā citi intelektuāļi tika transportēti ar vilcienu uz Rīgu Latvijā vai ar kuģi no Odesas uz Stambulu.

Var uzskatīt, ka izsūtītie bija pirmie Padomju režīma disidenti, lai gan sevi par tādiem neuzskatīja. Filozofu kuģu akcija tiek vērtēta dažādi. Tajā laikā presē (vispirms laikrakstā "Pravda") akcija tika sludināta kā humānākais veids, kā cīnīties ar disidentismu. Izsūtītie savā veidā tika pasargāti no nonāvēšanas, kas notika vēlākajās disidentu iznīcināšanas akcijās. Filozofu kuģu akcija bija arī tiešs cilvēktiesību pārkāpums, kā arī veids, kā valdība atbrīvojās no saviem politiskajiem pretiniekiem.

Ievērojamākie izraidītie 

 Vladimirs Abrikosovs,
 Jūlijs Aikhenvalds,
 Nikolajs Berdjajevs,
 Boriss Bruckus,
 Sergejs Bulgakovs,
 Semjons Franks,
 Ivans Iļjins,
 Ābrams Saulovičs Kagans (lektors/izdevējs; tēvs arhitekts Anatols Kagans),
 Ļevs Karsavins (balerīnas Tamāras Karsavinas brālis; arestēts atkal 1940. gadā un izsūtīts uz gulagu, kur viņš nomira 1952. gadā),
 Aleksandrs Kizeveters,
 Nikolajs Loskis,
 Mihails Osorgins,
 Pitirims Sorokins (ar vilcienu),
 Fjodors Stepuns.

Atsauces

Literatūra 
 Lesley Chamberlain, Lenin's Private War: The Voyage of the Philosophy Steamer and the Exile of the Intelligentsia, St Martin's Press, 2007; 
 V. G. Makarov, V. S. Khristoforov: «Passazhiry ‹filosofskogo parokhoda›. (Sud’by intelligencii, repressirovannoj letom-osen’ju 1922g.)». // Voprosy filosofii 7 (600) 2003, p. 113-137 [contains a list with biographical information on Russian intellectuals exiled 1922-1923].

1922. gads
Krievijas vēsture
Zinātne un tehnoloģijas Krievijā
Krievijas cilvēki
SNP tilts

SNP tilts ( no  — 'Slovāku nacionālās sacelšanās tilts'), bieži tiek dēvēts arī kā Jaunais tilts (), ir tilts pāri Donavai Bratislavā, Slovākijas galvaspilsētā. Šis ir pasaulē garākais vanšu tilts, kam ir tikai viens pilons.

Šis ir asimetrisks vanšu tilts, kur attālums starp abiem balstiem ir 303 metri. Tā tērauda konstrukciju notur tērauda vantis, kas piestiprinātās pie krastā esošā divu pīlāru balsta. Tilta kopējais garums ir 430,8 metri, platums 21 metrs un tas sver 537 tonnas.

Vēl šo tiltu īpašu padara pilona galā, 84,6 metru augstumā, izbūvētais restorāns, kam ir lidojošā šķīvīša forma, no kura paveras brīnišķīga Bratislavas panorāma. Sākotnēji tā nosaukums bija Bystrica, bet 2005. gadā pārdēvēts par UFO. Lai nokļūtu restorānā ir jāizmanto austrumu pīlārā iebūvētais lifts. Rietumu pīlārā ir iebūvētas evakuācijas kāpnes ar 430 pakāpieniem. SNP tiltam ir četras autotransporta joslas augšējā līmenī un gājēju un riteņbraucēju ceļi apakšējā līmenī.

Nosaukums 
Kopš tilta celtniecības 1972. gadā to dēvē par SNP tiltu (Most SNP), kaut arī vietējie to sauca par Jauno tiltu. 1993. gadā, Bratislavas pilsētas dome pārdēvēja tiltu par Jauno tiltu (Nový Most), lai apvienotu tilta nosaukumu ar to kā to sauc tauta. 2012. gadā Bratislavas pilsētas dome pēc Bratislavas vecpilsētas mēra Taņas Rosovas iniciatīvas nomainīja tilta nosaukumu uz sākotnējo.

Celtniecība 
Tilts tika būvēts no 1967. līdz 1972. gadam pēc A. Tesara, J. Lacko un I. Slameņa projekta. Oficiāli to atklāja , un tas bija otrs tilts pāri Donavai Bratislavā. Liela daļa vecpilsētas pie Bratislavas pils, tajā skaitā arī ebreju kvartāls, tika nojaukti, lai izbūvētu tilta braucamās daļas, kas raisīja diskusijas. Tomēr tilts atviegloja satiksmi un paātrināja ļaužu nokļūšanu pilsētas otrā krastā. Tilta celtniecības procesā tika atsegtas vēsturiskas mūru daļas.

Atsauces

Ārējās saites 

 UFO Restaurant 
 
 Panoramic view of Novy Most bridge & River Danube

Bratislava
Tilti Slovākijā
Mustafa Džemiļevs

Mustafa Džemiļevs (), (), dzimis ) ir Krimas tatāru tiesību aizstāvis un disidents Padomju savienības laikā, ilggadējs Krimas tatāru tautas medžlisa priekšsēdētājs no 1991. līdz 2013. gadam. Ukrainas parlamenta deputāts kopš 1998. gada. Kopš 2014. gada 20. augusta ir Ukrainas prezidenta administrācijas pilnvarotais Krimas tatāru jautājumos.

Biogrāfija 
Dzimis 1943. gada 13. novembrī Krimā. Kopā ar vecākiem ticis deportēts uz Kazahstānas PSRS. No 1962. līdz 1965. gadam mācījies Taškentas Irigācijas un meliorācijas inženieru institūtā. No augstskolas izslēgts par "nepiedienīgu uzvedību". Strādājis par virpotāju dažādos Taškentas apgabala uzņēmumos. 1961. gadā Džemiļevs kļuva par vienu no Krimas tatāru jauniešu organizācijas Taškentā dibinātājiem un vadītājiem. 1969. gadā nodibinājis cilvēktiesību aizsardzības iniciatīvas grupu. Laikā no 1966. līdz 1983. gadam Džemiļevu arestēja sešas reizes, kopumā apcietinājumā pavadījis 15 gadus. 1975.-1976. gadā Omskas cietumā protestēja ar 303 dienas garu badastreiku. Atbrīvots 1986. gadā un 1987. gadā pārcēlās dzīvot uz  Bahčisaraju Krimā, kur izveidoja Krimas tatāru nacionālo kustību. No 1991. gada ieņēma Krimas tatāru tautas padomes Medžlisa priekšsēdētāja amatu. 1998. gadā ievēlēts Ukrainas parlamentā, kur darbojies dažādās politisko spēku frakcijās. Ticis ievēlēts parlamentā arī visās sekojošās Ukrainas parlamenta vēlēšanās.

2013. gada oktobrī Mustafa Džemiļevu Medžlisa priekšsēdētāja amatā nomainīja Refats Čubarovs. Džemiļevs ir asi nosodījis Krimas okupāciju, kopš  2014. gada augusta iecelts Ukrainas prezidenta administrācijā par pilnvaroto Krimas tatāru jautājumu risināšanā.

Skatīt arī 
 Krimas tatāri
 Krimas krīze

Ārējās saites 

 ir.lv Džemiļevs izvirzīts Saharova balvai. 2016.gada 12.maijs
tvnet.lv Labāk mirt Krimā, nekā atkal tikt deportētam.2014. gada 16. marts
tvnet.lv Džemiļevs prognozē Krievijas sairšanu pēc padomju scenārija 2016. gada 15. aprīlis
Laikraksts Stars  Mustafa Džemiļevs - disidents uz mūžu 2017. gada 18. marts

Atsauces 

1943. gadā dzimušie
Disidenti
Ukrainas politiķi
Krima
Krimas tatāri
Krimā dzimušie
2018. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss

2018. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss (; ) bija 16. ikgadējais Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss, kas notika Baltkrievijas galvaspilsētā Minskā . Šī bija jau otrā reize, kad konkurss notika valstī (iepriekš 2010. gada konkurss). 

20 valstis piedalījās konkursam, kas bija augstākais dalībvalstu skaits konkursa vēsturē,mpirmo reizi piedaloties Kazahstānai un Velsai. Francija konkursā atgriezās pēc 14 gadu pārtraukuma, kā arī Azerbaidžāna un Izraēla. No konkursa izstājās Kipra.

Konkursā pirmo reizi uzvarēja Roksana Veņģele no Polijas ar dziesmu Anyone I Want To Be.

Norises vieta 

 EBU paziņoja, ka konkurss notiks Baltkrievijas  galvaspilsētā Minskā. Šī bija otrā reize, kad Baltkrievija rīko konkursu, iepriekš rīkojot 2010. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursu.

 Baltkrievijas premjerministra vietnieks Vasīlijs Žalko apstiprināja, ka konkurss notiks  novembrī 2010. gada konkursa norises vietā Minskas Arēnā Baltkrievijas galvaspilsētā Minskā. Tomēr  tika paziņots, ka konkursa norises vieta vēl nav zināma, un arēna ir tikai viena no iespējamajām rīkotājarēnām.  tomēr tika apstiprināts, ka konkurss notiks Minskas Arēnā, Minskā, Baltkrievijā.

Dalībvalstis 
 EBU publicēja sarakstu ar 19 2018. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībvalstīm. Izraēla saņēma speciālu atļauju, lai varētu piedalīties konkursā, jo valsts uzvarēja 2018. Eirovīzijas dziesmu konkursā. Konkursā atgriezīsies arī Azerbaidžāna, Francija. Kazahstāna tika uzaicināta debitēt konkursā. Tā pat arī Velsa debitējā šajā konkursā.  tika paziņots, ka arī Ukraina piedalīsies konkursā, un tas nozīmēja, ka tajā piedalījās rekordaugsts dalībvalstu skaits — 20 valstis.

Skatīt arī 
 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

Atsauces 

Bernu Eirovizijas dziesmu konkurss
Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
Norvēģija Eirovīzijas dziesmu konkursā

Norvēģija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 58 reizes, debitējot 1960. gada konkursā. Norvēģija ir uzvarējusi 3 reizes: 1985. gadā uzvarēja Bobbysocks!, 1995. gadā uzvarēja Secret Garden un 2009. gadā uzvarēja Aleksandrs Ribaks. Tomēr 11 reizes Norvēģija ir palikusi pēdējā vietā finālā.

Norvēģijas pārstāvji Eirovīzijā 
  Uzvarētāji
  Otrā vieta
  Trešā vieta
  Pēdējā vieta
  Nekvalificējās finālam

Konkursi Norvēģijā 

Valstis Eirovīzijas dziesmu konkursā
Norvēģijas mūzika
Stigu iela

Stigu iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Mežciema un Dreiliņu apkaimē. Tā sākas pie krustojumā ar Dzelzavas ielu un beidzas krustojumā ar Biķernieku ielu. Ielas garums ir 1069 metri. Ielā ir rūpnīcu un biroju ēku apbūve.

Iela izveidota 2009. gada 27. janvārī ar Rīgas domes lēmumu Nr. 4676. Pirms tam šī bija Strautu ielas daļa.

Ielu savienojumi 
Stigu iela krustojas ar:
 Dzelzavas ielu,
 Biķernieku ielu.

Skatīt arī 
 Mežciems
 Dreiliņi
 Vidzemes priekšpilsēta

Atsauces 

Ielas Mežciemā
Ielas Dreiliņos
Mēness iela

Mēness iela var būt:
 Mēness iela — iela Aizkrauklē;
 Mēness iela — iela Babītē;
 Mēness iela — iela Baložos;
 Mēness iela — iela Bukultos;
 Mēness iela — iela Cēsīs;
 Mēness iela — iela Daugavpilī;
 Mēness iela — iela Dobelē;
 Mēness iela — iela Egļupē;
 Mēness iela — iela Garkalnē;
 Mēness iela — iela Inčukalnā;
 Mēness iela — iela Jaunolainē;
 Mēness iela — iela Ječos;
 Mēness iela — iela Jēkabpilī;
 Mēness iela — iela Klapkalnciemā;
 Mēness iela — iela Kuldīgā;
 Mēness iela — iela Lielvārdē;
 Mēness iela — iela Lielvāržos;
 Mēness iela — iela Limbažos;
 Mēness iela - iela Līgatnē;
 Mēness iela — iela Ogrē;
 Mēness iela - iela Olainē;
 Mēness iela — iela Raganā;
 Mēness iela — iela Rēzeknē;
 Mēness iela — iela Rīgā;
 Mēness iela — iela Salaspilī;
 Mēness iela — iela Ventspilī;
 Mēness iela — iela Zvejniekciemā;
 Mēness iela — iela Ģikšos.
Kroņauces dzirnavezers

Kroņauces dzirnavezers atrodas Dobeles novadā, Tērvetes pagasta administratīvajā teritorijā. Vidējais dziļums ir 1,9 metri, bet maksimālais dziļums — 4,2 metri. 

Šeit mīt tādas zivis kā līnis, līdaka, asaris, rauda, plaudis, sapals, kā arī rudulis.

Ārējās saites 
https://www.ezeri.lv/database/2443/

Dobeles novada ezeri
Tērvetes pagasts
Tērvetes novada ezeri
Apašu revolveris

Apašu revolveris ir pēc speciāla pasūtījuma darināts tapiņu jeb Lefošē tipa revolveris, kam pievienots saliekams duncis un kastete dūres trieciena pastiprināšanai. Tā nosaukums radies no kādas Parīzes noziedznieku bandas, kura ap 1900. gadu pēc kareivīgo indiāņu apaču cilts nosaukuma nosauca sevi par apašiem.

Apašu revolverim nebija stobra, tādēļ šāviens bija iedarbīgs tikai nelielā attālumā. Tās cilindrā bija 6 patronu kameras. Tai bija saliekams duncis un mēlīte.

Beļģijas šaujamieroči
Revolveri
Neparasti ieroči
Lielupes grīvas pļavas

Lielupes grīvas pļavas ir dabas liegums Jūrmalā. Izvietojies Lielupes abos krastos, sastāv no sešām savstarpēji nesaistītām daļām. Dabas liegums izveidots 2004. gadā, lai aizsargātu Lielupes grīvā sastopamu Latvijā ļoti retu un izzūdošu pļavu veidu – jūrmalas pļavas, pļavas ar zilgano molīniju u.c. (kopā 11 veidu), gan arī īpaši retu augu sugu — purva mātsakni, kam šeit ir Latvijā bagātākā atradne. Lieguma teritorijā ir sastopamas arī 12 citas Latvijā īpaši aizsargājamas augu sugas: jumstiņu gladiola, orhideju dzimtas augi (Baltijas dzegužpirkstīte, plankumainā dzegužpirkstīte, stāvlapu dzegušpirkstīte) un ar iesāļām piejūras augsnēm saistīti augi (jūrmalas āžloks, jūrmalas pienzāle, Žerāra donis). Natura 2000 teritorija.

Atsauces 

Latvijas dabas liegumi
Natura 2000
Jūrmala
Georgs Zemmers

Georgs Zemmers jeb Juris Zemmers (, , dzimis 1849. gada 12. augustā, miris 1910. gada 30. martā) bija latviešu kara ārsts, īstenais valsts padomnieks, ģenerālmajors.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1849. gada 12. augustā Katvaru muižas dārznieka Mārtiņa Zemmera un viņa sievas Jūlijas, dzimušas Dzirnes, ģimenē kā jaunākais dēls. Viņa brāļi bija Kārlis Zemmers (1837—1867), Eižens Zemmers (1843—1906), Aleksandrs Zemmers (1846—1914).
  
Studēja Tērbatas Universitātes medicīnas fakultātē, ko beidza 1875. gadā. 
Kā kara ārsta piedalījās Krievu—turku karā (1877—1878), vēlāk Turkmenistānas iekarošanā (Ахал-текинская экспедиция, 1879–1881), Krievijas impērijas un Afganistānas robežas nospraušanas komisijā (1886–1887). Paaugstināts ģenerālmajora pakāpē, bija Hersonas kara lazaretes galvenais ārsts (1895-1900).  1896. gadā viņu ar Krievijas Impērijas Senāta lēmumu uzņēma muižnieku kārtā un 1904. gadā piešķīra dzimtas ģerboni. 

Miris 1910. gada 30. martā Pēterburgā.

Darbi 
 G. Semmer. Über die Faserstoffbildung im Amphibien- und Vogelblut und die Entstehung der rothen Blutkörperchen der Säugethiere. Dorpat: C. Mattiesen, 1874.   ﻿

Atsauces 

Latvijas ārsti
Limbažu novadā dzimušie
Zemitāna iela

Zemitāna iela var būt:
 Zemitāna iela — iela Liepājā;
 Zemitāna iela — iela Rīgā;
 Jorģa Zemitāna iela — iela Skrīveros;
 Pulkveža Zemitāna iela — iela Strenčos.
Zirņu iela (Rīga)

Zirņu iela ir Rīgas iela Vidzemes priekšpilsētā, Skanstes un Brasas apkaimēs. Zirņu iela sākas pie Skanstes ielas krustojuma un beidzas krustojumā ar Miera ielu; tās pagarinājums ir Senču iela. Ielas kopējais garums ir 787 metri, tā visā garumā klāta ar asfaltbetona segumu.
Ielas malā izbūvēts veloceliņš Centrs—Berģi.

Ielu savienojumi 
Zirņu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Skanstes iela;
 Vesetas iela;
 Krišjāņa Valdemāra iela;
 Hospitāļu iela;
 Miera iela;
 Senču iela.

Vēsture 

Iela iekļauta Rīgas ielu sarakstā kopš 19. gadsimta 60. gadiem ar nosaukumu Zirņu iela (Erbsen Strasse). Sākotnēji tā bija īsa šķērsiela no Miera ielas līdz Hospitāļu ielai, 20. gadsimta sākumā pagarināta līdz toreizējai Šarlotes ielai (mūsdienās Krišjāņa Valdemāra ielas posms) . Vācu okupācijas laikā Otrā pasaules kara gados nosaukums Erbsenstrasse (Zirņu iela). 60. gadu beigās un 70. gados iela paplašināta, to iekļaujot t. s. Loka maģistrālē, un izbūvēts ielas turpinājums līdz Skanstes ielai.

No ielas pirmskara apbūves ir saglabājies nams nr. 7, kurā valsts neatkarības laikā bija apmetušies vairāki augsti valsts ierēdņi, to vidū Nodokļu departamenta direktors Francis Ķempelis, Mežu departamenta vicedirektors Aleksandrs Pētersons, Finanšu ministrijas nodaļas vadītājs, rakstnieks Voldemārs Ambainis u. c.

Atsauces 

Ielas Skanstē
Ielas Brasā
Vidzemes priekšpilsēta
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Janis Adetokunbo

Janis Adetokunbo (, ; dzimis ) ir Grieķijas basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā, Grieķijas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv NBA klubu Milvoki "Bucks". 2019. un 2020. gadā atzīts par NBA sezonas labāko spēlētāju, 2021. gadā "Bucks" sastāvā kļuvis par NBA čempionu, saņemot arī NBA finālsērijas labākā spēlētāja balvu.

J. Adetokunbo ir Nigērijas imigrantu dēls, pats gan ir dzimis Grieķijā. Tēvs ir bijušais futbolists (miris 2017. gadā), māte — vieglatlēte. Ģimenē ir pieci dēli, basketbolu spēlē arī pārējie, un divi no brāļiem — Tanasis Adetokunbo un Kostas Adetokunbo — arī ir NBA spēlētāji, abi bijuši NBA čempioni.

Karjera 
Karjeru sācis Grieķijas otrās līgas klubā Filathlitikos B.C.. 2013. gada NBA drafta pirmajā kārtā viņu ar kopējo 15. kārtas numuru izraudzījās Milvoki "Bucks", kur vairāku sezonu laikā kļuvis par komandas līderi. 2016.—2017. gada sezonā bija "Bucks" līderis visās piecās nozīmīgākajās statistikas kategorijās (punkti, atlēkušās bumbas, rezultatīvās piespēles, pārtvertās bumbas un bloki), kā arī visās tajās bija starp 20 labākajiem spēlētājiem līgā (pirmais šāds sasniegums līgas vēsturē). Sezonas noslēgumā J. Adetokunbo saņēma NBA progresējušākā spēlētāja balvu.

Divas sezonas pēc kārtas: 2019. un 2020. gadā atzīts par NBA sezonas labāko spēlētāju, 2020. gadā tika atzīts arī par NBA labāko spēlētāju aizsardzībā. 2021. gadā "Bucks" sastāvā J. Adetokunbo kļuva par NBA čempionu, saņemot arī NBA finālsērijas labākā spēlētāja balvu.

J. Adetokunbo ir spēlējis Grieķijas jaunatnes izlasēs un nacionālajā pieaugušo izlasē, pārstāvot to 2015. gada Eiropas čempionātā, 2019. gada Pasaules kausā, kā arī olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā.

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Atēnās dzimušie
Grieķijas basketbolisti
Milvoki "Bucks" spēlētāji
Vieglie uzbrucēji
Spēka uzbrucēji
NBA čempioni
NBA sezonas vērtīgākie spēlētāji
Volgas vācieši

Volgas vācieši ( vai Russlanddeutsche — 'Krievijas vācieši', ) bija vācu etniskā grupa, kas kopš 18. gadsimta dzīvoja Krievijas impērijas iekarotajās agrākās Kazaņas hanistes zemēs Volgas lejtecē Saratovas apkaimē.

Vēsture 
Krievijas impērijas ķeizariene Katrīna II savas valdīšanas sākumā 1763. gada 22. jūlijā Eiropas valstīs izplatīja manifestu, kurā aicināja ārzemniekus pārcelties uz savas lielvalsts neapgūtajām zemēm, solot ticības un nodokļu brīvību, kā arī dažādus pabalstus. Lielākā pārceļotāju daļa bija no Svētās Romas impērijas rietumu daļas vācu valstīs (Bavārijā, Bādenē, Hesenē, Pfalcā, Reinzemē) dzīvojošajiem zemniekiem, kurus bija izputinājis Septiņgadu karš (1756–1763). 
Lielāko daļu vācu zemnieku nometināja Volgas lejtecē Saratovas apkaimē, kur katram kolonistam piešķīra 30 ha neiekoptas stepes zemes. 1773. gadā Volgas vācu kolonijā bija 104 ciemi ar 25 781 iedzīvotāju. 1774. gadā Saratovu ieņēma Jemeļjans Pugačovs, 1780. gadā nodibināja Saratovas vietniecību, ko 1797. gadā pārdēvēja par Saratovas guberņu. 

Pārkrievošanas periodā pēc 1881.–1884. gada Volgas vācu koloniju autonomiju ierobežoja, tāpēc daudzi izceļoja uz ASV, Kanādu un Dienvidameriku.
Padomju varas iestādes pēc Krievijas pilsoņu kara beigām 1924. gadā izveidoja Volgas Vācu APSR, ko likvidēja Otrā pasaules kara laikā 1941. gadā un apmēram 400 000 Volgas vāciešu izsūtīja uz Sibīrijas un Vidusāzijas "darba nometnēm", kur liela daļa no viņiem gāja bojā.

Pēc PSRS sabrukuma Volgas vāciešu pēcteči un radinieki masveidā izceļoja uz Vāciju. Zināms, ka laikā starp 1990. un 1999. gadu no bijušās PSRS uz Vāciju izceļoja 1,6 miljoni iedzīvotāju, kas varēja pierādīt savu radniecību ar vāciešiem.

Atsauces

Ārējās saites 

Vācieši
Pievolgas tautas
Užava (dabas liegums)

Užava ir dabas liegums Ventspils novada Užavas pagastā. Izvietojies Baltijas jūras piekrastē 11 km garā joslā, iestiepjoties jūras akvatorijā. Sauszemes daļas platība ir 1236 ha, jūras akvatorija — 1772 ha. Dabas liegums izveidots 1999. gadā, lai aizsargātu daudzveidīgus jūrmalas biotopus. Īpaši nozīmīga pelēko kāpu aizsardzības vieta. Konstatētas 2 ES Biotopu direktīvas vaskulāro augu sugas: Lēzeļa vīrcele un smiltāja neļķe. Viena no nedaudzām jūrmalas zilpodzes atradnēm Latvijā. Natura 2000 teritorija.

Attēlu galerija

Atsauces 

Latvijas dabas liegumi
Natura 2000
Užavas pagasts