joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zeļļi

"Zeļļi" ir viena no ievērojamākajām latviešu šlāgermūzikas grupām, kas ir dibināta 1978. gadā Ozolmuižā. Tās izcelšanās vietu gan parasti saista ar Valmieru. Tomēr nē, tā ir radusies Ozolmuižā Tās sastāvā ir solists Raitis Treijs, taustiņinstrumentālists un dziesmu vārdu autors Jānis Vējiņš, kurš uzskatāms par grupas līderi, saksofonists Aigars Čudars un ģitārists Ilmārs Stivriņš. Grupa tiek uzskatīta par Latvijas šlāgermūzikas pionieriem un izdevusi 13 albumus.

Par grupas populārākajām dziesmām uzskatāmas “Rudzupuķes”, “Vēl tu nāc” un “Krustcelēs”. Un, protams,"Vedēj, pasteidzies!", pirmā Zeļļu dziesma.

Biogrāfija 

”Ar atskatu vēsturē, ar domu nākotnē”. 
Latviešu šlāgermūzikas grupa "Zeļļi", kas savu darbību uzsāka 1978. gada rudenī Ozolu 
(Ozolmuižas) profesionāli tehniskajā  vidusskolā. Grupas dibinātājs un mūzikas autors Jānis Vējiņš topošajiem šoferiem Ozolos bija autoapmācības pasniedzējs un skolas vadība viņam uzticēja ansambļa vadīšanu. Par ansambļa solistu kļuva skolas audzēknis Raitis Treijs.  Ozolu skolas ansamblis piedalījies dažādās skatēs un  konkursos. Raitim pēc vidusskolas sekoja armijas gadi, tālu prom no Latvijas, bet Jānis turpināja ansambļa vadīšanu. Pēc atgriešanās  no armijas Raitis atgriezās dziedāt tai pašā Ozolmuižas ansamblī, skola sagādāja aparatūru, tika pieņemts nosaukums Zeļļi, un sākās aktīva koncertdarbība. Pats dziedātājs gan šīs uzstāšanās nesauc par koncertiem, bet ballītēm. Grupai popularitāti atnesa piedalīšanās 1991. gada Mikrofona aptaujā, kur "Zeļļu" izpildītā dziesma "Vedēj, pasteidzies" sagādāja atpazīstamību visā Latvijā.  Grupā kopš 1987. gada muzicē Raitis Treijs un Jānis Vējiņš, bet  grupā darbojušies arī Ivars Birkāns, Ilmārs Stivriņš, Aigars Čudars, Igors Krilovs. Solisti bijuši Ainārs Brengulis, Raitis Treijs, Pēteris Vējiņš, Dina Janiša, Varis Šteinbergs. Ansamblī vēl spēlēja Ilgvars Zirnis (sitamie instrumenti), Edgars Priedītis (bass), Uldis Butka (ģitāra), Ainārs Lilientāls ( ģitāra), Māris Mārtiņjēkabs ( sitamie instrumenti), Ivars Meijers ( ģitāra), Vilnis Rozītis (bass) ,brāļi Arnīši (trompete), Aldis Kaksis ( bass), Guntis Vilde (sitamie instrumenti),Gints Kopštāls-nozīmīgs Zeļļu spēlmanis, kurš vēlāk izveidoja savu grupu " Avārijas brigāde".
Pēdējā laikā "Zeļļiem" ir ierakstītas dziesmas kopā ar Jāni Gravu un  Evu Grāveli (Baumani).
Informāciju sagatavoja:
B. Čakste, Sanita Gutāne

Dalībnieki 
 Raitis Treijs — balss (kopš 1978. gada)
 Jānis Vējiņš — taustiņinstrumenti, balss, akordeons (kopš 1978. gada)
 Aigars Čudars — saksofons
 Ilmārs Stivriņš — ģitāra

Bijušie dalībnieki 
 Pēteris Vējiņš — ģitāra, basģitāra
 Ivars Birkāns — saksofons
Ainārs Brengulis, 
Dina Janiša 
Varis Šteinbergs
Ilgvars Zirnis (sitamie instrumenti)
Edgars Priedītis (bass)
Uldis Butka (ģitāra) 
Ainārs Lilientāls ( ģitāra) 
Māris Mārtiņjēkabs ( sitamie instrumenti) 
Ivars Meijers ( ģitāra)
Vilnis Rozītis (bass)
brāļi Arnīši un Jānis Saliņš (trompete)
Aldis Kaksis ( bass) 
Guntis Vilde (sitamie instrumenti)
Gints Kopštāls

Atsauces 

1980. gadu mūzikas grupas
1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Latvijas šlāgermūzikas grupas
Brīvzemnieku pagasts
Otepē pagasts

Otepē pagasts () ir viena no 3 Igaunijas Valgas apriņķa pašvaldībām tā ziemeļaustrumos. Pašvaldībā ietilpst 1 pilsēta (Otepē), 1 lielciems (Sangaste) un 53 ciemi. Pagasts izveidots 2017. gada reģionālās reformas gaitā, apvienojot Otepē un Sangastes pagastus, kā arī Paluperas pagasta 7 ciemus un Pukas pagasta 12 ciemus. Robežojas ar Tartu apriņķa Neo pagastu ziemeļos, Tartu apriņķa Kambjas pagastu ziemeļaustrumos, Pelvas aprīņķa Kanepi pagastu austrumos, Veru apriņķa Antslas pagastu dienvidaustrumos, Valgas pagastu dienvidos, Tervas pagastu rietumos, kā arī Tartu apriņķa Elvas pagastu ziemeļrietumos.

Apskates vietas

 Harimē skatu tornis (Harimäe vaatetorn)
 Igaunijas karoga muzejs (Eesti lipu muuseum)
 Ilmjerves pareizticīgo baznīca (Ilmjärve õigeusu kirik)
 Gustava Vulfa-Ējes muzejs (Gustav Wulff-Õie Muuseum)
 Kekozes taka (Kekkose matkarada)
 Kūtsemegi kalns (Kuutsemägi)
 Mazais Munameģis (Väike Munamägi)
 Otepē baznīca (Otepää kirik)
 Otepē enerģijas stabs (Otepää energiasammas)
 Otepē pilsdrupas (Otepää piiskopilossi varemed)
 Otepē ziemas sporta muzejs (Otepää talispordimuuseum)
 Pihajerves kara ozols (Pühajärve sõjatamm)
 Pihajerves muiža (Pühajärve mõis)
 Sangastes baznīca (Sangaste kirik)
 Sangastes pils (Sangaste loss)
 Sangastes pilskalns (Sangaste linnamägi)
 Tehvandi sporta centrs (Tehvandi spordikeskus)

Attēlu galerija

Ārējās saites 
Tehvandi sporta centrs
Vudilas atrakciju parks

Igaunijas pagasti
Valgas apriņķis
Lokstenes dievturu svētnīca

Lokstenes dievturu svētnīca ir 2017. gada 6. maijā uz Daugavas salas netālu no Pļaviņām atvērta dievturu svētnīca, kurā ietilpst galvenā ēka, pārceltuve, pulcēšanās un karogu laukums, akmens tēls un Saules vārti. Tā nosaukta tuvumā esošā appludinātā Lokstenes pilskalna vārdā. Svētnīcu apsaimnieko Latvijas Dievturu Sadraudze, kas tajā rīko dievturu pasākumus, kā arī latviešu gadskārtu un valsts svētkus.

Lokstenes dievturu svētnīcas dizainu izstrādāja Latvijas Dievturu sadraudzes darba grupa Valda Celma vadībā. Ēkas arhitekts ir Ainars Markvarts, tēlnieks — Jānis Karlovs, telpu dizaina autori — Andrejs Broks un Egons Garklāvs, bet svētnīcas celtniecību finansēja uzņēmējs Dagnis Čākurs.

Atsauces 

Dievturība
Megi

Megi ( — 'kalns') ir igauņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Konrads Megi (Konrad Mägi; 1878—1925) — igauņu mākslinieks;
 Voldemārs Megi (Voldemar Mägi; 1914—1954) — grieķu-romiešu stila igauņu cīkstonis.

Igauņu uzvārdi
Mobutu Sese Seko

Mobutu Sese Seko Kuku Ngbendu Va Za Banga, īstajā vārdā Žozefs Desīrs Mobutu (Joseph-Désiré Mobutu, dzimis , miris ), bija Kongo DR, vēlāk Zairas, prezidents un militārais diktators no 1965. līdz 1997. gadam. Viņš bija arī Āfrikas Vienotības organizācijas vadītājs no 1967. līdz 1968. gadam.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1930. gadā Lisalas pilsētā Beļģu Kongo. 1949. gadā Mobutu sāka dienēt Beļģu Kongo armijā. 1960. gadā, kad Kongo DR ieguva neatkarību no Beļģijas, pulkvedis Mobutu bija armijas štāba vadītājs. Šajā pašā gadā sākās Kongo krīze, un ar Beļģijas un Amerikas Savienoto Valstu atbalstu Mobutu gāza demokrātiski ievēlēto premjerministra Patrisa Lumumbas valdību. Tā vietā tika izveidota jauna valdība, ar kuras ziņu 1961. gadā Lumumbu nogalināja. Mobutu turpināja vadīt bruņotos spēkus, un 1965. gadā militāra apvērsuma laikā gāza valdību un pārņēma varu valstī savās rokās. Savas "valsts autentiskuma" (Zairiānizācija, Authenticité) programmas ietvaros 1971. gadā Kongo DR pārdēvēja par Zairu, bet 1972. gadā Žozefs Mobutu mainīja savu vārdu uz Mobutu Sese Seko.

Mobutu valstī izveidoja totalitāru režīmu, uzkrāja savas personīgās bagātības, mēģināja iznīcināt visu, kas bija saistīts ar koloniālo kultūru. Tajā pašā laikā Rietumu pasaule un Ķīna sniedza ievērojamu atbalstu viņa spēcīgās pretpadomju nostājas dēļ. Zairā viņa valdīšanas laikā bija nekontrolēta inflācija, lieli ārējie parādi un milzīgas valūtas devalvācijas. 1991. gadā, saimniecības pasliktināšanās un nemieru dēļ, Mobutu bija spiests sākt dalīt varu valstī ar opozīcijas līderiem. 1997. gadā Lorēna Desīra Kabilas nemiernieki Mobutu padzina no valsts. Trīs mēnešus vēlāk, slimojot ar prostatas vēzi, Mobutu Sese Seko nomira Marokā.

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 

1930. gadā dzimušie
1997. gadā mirušie
Kongo Demokrātiskās Republikas politiķi
Diktatūra
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Mulgi pagasts

Mulgi pagasts () ir viena no 4 Igaunijas Viljandi apriņķa pašvaldībām tā dienvidos. Pašvaldībā ietilpst 3 pilsētas (Abja-Paluoja, Karksi-Nuija, Meizakila), 2 lielciemi (Eizu, Halliste) un 59 ciemi. Pagasts izveidots 2017. gada reģionālās reformas gaitā, apvienojot Abjas, Hallistes un Karksi pagastus, kā arī Meizakilas pilsētu. Robežojas ar Viljandi pagastu ziemeļaustrumos, Valgas apriņķa Tervas pagastu dienvidaustrumos, Latvijas Naukšēnu novadu, Rūjienas novadu un Mazsalacas novadu dienvidos, Pērnavas apriņķa Sārdes pagastu rietumos, kā arī Pehja-Sakalas pagastu ziemeļrietumos.

Apskates vietas

 Abjas muiža (Abja mõis)
 Augusta Kicberga muzejs (August Kitzbergi tubamuuseum)
 Eizu muiža (Õisu mõis)
 Hallistes baznīca (Halliste kirik)
 Hendrikhansu atsegumi un alas (Hendrikhansu paljandid ja koopad)
 Īvas akmens (Iivakivi)
 Karksi baznīca (Karksi kirik)
 Karksi-Nuijas pareizticīgo baznīca (Karksi-Nuia õigeusu kirik)
 Karksi pilsdrupas (Karksi ordulinnuse varemed)
 Maimu ala (Maimu koobas)
 Meizakilas baznīca (Mõisaküla kirik)
 Meizakilas pareizticīgo baznīca (Mõisaküla õigeusu kirik)
 Meizakilas muzejs (Mõisaküla muuseum)
 Oti mežābele (Oti mets-õunapuu)
 Polli muiža (Polli mõis)
 Rutu kalns (Rutu mägi)
 Teringi dabas liegums (Teringi maastikukaitseala) un taka

Attēlu galerija 

Igaunijas pagasti
Viljandi apriņķis
Pankūkdancis

"Pankūkdancis", arī "Pankūkas" un "Granskvērs" (), ir lietuviešu tautas deja, kas ir kļuvusi par populāru danci arī Latvijā kopš 1980. gadiem, kad to sāka aktīvi izpildīt etnogrāfisko deju pasākumos. Uz danču "Pankūkas", "Cūkas driķos" un "Skroderis" pamata tika veidota Jāņa Purviņa deja "Līgo danči", kas 2014. gadā tika izpildīta "Rīga — 2014. gada Eiropas kultūras galvaspilsēta" deju uzvedumā "Lec, saulīte" Rīgā, Mežaparka estrādē.

Iespējams, deja ir ASV Grand Square Dance variācija, kurai līdzīgi atvasinājumi gan mūzikā, gan izpildījumā ir sastopami daudzviet Eiropā. Pastāv divas versijas par dejas nokļūšanu Baltijā. Viena versija, ka to 1980. gadu sākumā uz Lietuvu atvedusi kāda Latīņamerikas deju grupa, bet otra, ka lietuviešu studentus 1978. gadā ar "Granskvēru" iepazīstinājusi čehu studentu kantrī deju grupa.

Mūzikas raksturojums 
"Pankūkdancis" visbiežāk tiek izpildīts pie mūzikas ar šādiem vārdiem:
Cepa, cepa, cepa, cepa,
Māte pankūkas,
Cepa, cepa, cepa, cepa,
Māte pankūkas,

No rītiņa līdz vakaram,
No rītiņa līdz vakaram,
Cepa, cepa, cepa, cepa,
Māte pankūkas.

Pavadījumā mūzika dejas pirmajā daļā mainās starp toniku un dominanti (I-V), bet otrajā daļā — subdominanti, toniku, subdominanti, toniku, dominanti un toniku (IV-I-IV-I-V-I).

Dejas raksturojums

I daļa 
 1.—2. takts: izpilda 2 vieglās polkas soļus (šūpojošos trīssoļus) uz priekšu, mazliet ar piesitieniem un kājas atmetienu akcentējot katra trīssoļa pirmo soli.
 3.—4. takts: veic četrus skrējiena soļus uz priekšu, tad apgriežas pretējā virzienā.
 5.—8. takts: atkārto 1.—4. takts darbības, bet pretējā virzienā, mainot roku satvērienu. Noslēgumā partneri atgriežas savās sākotnējās vietās.
 9.—16. takts: atkārto 1.—8. takts darbību.

II daļa 
 1. takts: partneri izpilda vienu sānisku divu soļu polkas soli (puisis ar labo kāju, meita ar kreiso kāju). Partneri ar pleciem saskaras kopā, sadotās rokas saliecas elkoņos.
 2. takts: tāpat kā 1. taktī dejo divu soļu polkas soli, bet virzienā vienam prom no otra ar pretējo kāju. Sadotās rokas izstiepjas.
 3.—4. takts: ar 3 skrējiena soļiem, trešajā solī izpildot palēcienu, meita pārskrien puisim pie otras rokas, apgriežoties pilnu apli pa kreisi. Puisis meitai palīdz, paraujot to aiz sadotās rokas, tad sadod otras rokas.
 5.—8. takts: atkārto 1.—4. takts darbības, bet partneriem atrodoties otrā pusē, kustības notiek ar pretējām kājām. 
 9.—16. takts: atkārto 1.—8. takts darbību.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

Deja
Lietuvas kultūra
Latvijas kultūra
Smiltine

Smiltine ir Kūkovas kreisā krasta pieteka Balvu novadā.

Izteka — pie Upiņiem. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Kūkovā pie Mačusolas. Bez Upiņiem un Mačusolas, upes krastos atrodas Karpova.

Atsauces 

Narvas baseina upes
Balvu novada upes
Kūkovas pietekas
Baltinavas novada upes
Stefans I

Stefans I (, dzimšanas datums nav zināms, miris ) bija Romas bīskaps no 254. gada decembra līdz 257. gada augustam un līdz ar to katoļticības tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem. Viņa priekštecis bija Lūcijs I. Informācija par Romas bīskapu Stefanu I ir zināma pēc trim vēstulēm, kuras rakstījis viņa sāncensis, Kartāgas bīskaps Kipriāns.

No šīm vēstulēm ir zināms, ka Stefans I atjaunoja amatā divus citus bīskapus — Martialu no Meridas un Bazilīdu no Leonas–Astorgas. Abi bīskapi bija iepriekš apsūdzēti upuru ziedošanai pagānu dieviem. Stefans I iebilda arī pret Āfrikas un Mazāzijas bīskapiem, kā rezultātā Kartāgas bīskaps ieņēma aizsardzības pozu un nevēlējās sadarboties ar Stefanu I. 253. gadā par Romas imperatoru kļuva Valeriāns, kurš valdīšanas laikā uzsāka kristiešu vajāšanu. Šajā laikā nomira arī Stefans I, bet tiek apšaubīts, ka viņš būtu kļuvis par mocekli.

Ārējās saites 

 

Cilvēki ar nezināmu dzimšanas datumu
257. gadā mirušie
Romas pāvesti
Pirani vakuummetrs

Pirani vakuummetrs ir viens no tiem, kurā izmanto gāzes siltumvadāmības īpašības, un tādēļ tas tiek klasificēts kā siltuma vakuummetrs. Pirani vakuummetrs izmanto gāzes siltumvadāmību spiediena diapazonā, kas ir mazāks par aptuveni 10—100 hPa. Šis vakuummetrs mēra spiedienu, balstoties uz kvēldiega pretestības mērīšanu, nosakot kvēldiega temperatūru.

RT=R0(1+αT), kur

RT — kvēldiega pretestība, ja temperatūra T(0C);

R0 — pretestība 0C un α — kvēldiega pretestības temperatūras koeficients.

Pirani vakuummetra kvēldiega diametrs ir 5—20 μm. Kvēldiegam var būt izmantoti šādi materiāli: niķelis, irīdijs, platīns vai volframs.

Pirani vakuummetra ierobežojumi ir:

 siltumvadāmība nebūs spiediena funkcija diapazonā aptuveni no 10 hPa līdz atmosfēras spiedienam (robeža ir atkarīga no gāzes tipa);
 gāzes siltumvadāmība būs maza pret termopārnesi kvēldiega galos pie zemāka spiediena par 10−4 hPa un tādējādi vairs neietekmēs kvēldiega siltuma atdevi.

Pirani vakuummetrs ir jutīgs pret dažāda veida gāzēm vakuuma sistēmā, jo gāzēm atšķiras masa, tātad atšķirsies paņemtais siltuma daudzums no kvēldiega virsmas. Turklāt vakuummetra rādījumi var būt neprecīzi un ar noteiktu kļūdu tad, ja vakuummetrs tika kalibrēts pēc sausa gaisa, bet faktiski tiek izmantots, lai mērītu argonu.

Atsauces 

Mērinstrumenti
Sergejs Kaļiņins

Sergejs Kaļiņins (, dzimis ) ir krievu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Kaļiņins pārstāv KHL komandu Čeļabinskas "Traktor".

Spēlētāja karjera 
Iepriekš Kaļiņins ir spēlējis Omskas "Avangard", Sanktpēterburgas SKA un Maskavas CSKA, AHL komandā Toronto "Marlies" un NHL komandā Ņūdžersijas "Devils".

Krievijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis divos Pasaules čempionātos un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Krievijas hokejistiem
1991. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Omskas "Avangard" spēlētāji
Ņūdžersijas "Devils" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Čeļabinskas "Traktor" spēlētāji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Goda ordeni apbalvotie
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Omskas apgabalā dzimušie
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Dinamiskais spiediens

Dinamiskais spiediens ir kustīga šķidruma spiediena palielināšanās, salīdzinot ar tā statisko vērtību kustības dēļ.

kur izmantojam SI sistēmu:

{| border="0"
|-
|     || = dinamiskais spiediens (Pa),
|-
|  || = šķidruma blīvums (kg/m3),
|-
|     || = plūsmas ātrums (m/s).
|}

Fiziskālais apraksts 
Dinamiskais spiediens ir kinētiskā enerģija šķidruma daļiņas tilpuma vienībā. Dinamiskais spiediens faktiski ir viens no Bernulli vienādojuma noteikumiem, ko var atvasināt no enerģijas saglabāšanas esošajam šķidrumam kustībā. Vienkāršotos gadījumos dinamiskais spiediens ir vienāds ar starpību starp stagnācijas spiedienu un statisko spiedienu.

Izmantošana

Dinamiskais spiediens, kopā ar statisko spiedienu un paaugstināto spiedienu, tiek izmantots Bernulli principā kā enerģijas bilance slēgtā sistēmā. Šie trīs nosacījumi tiek izmantoti, lai definētu nesaspiežama šķidruma, kam ir konstants blīvums, stāvokli slēgtā sistēmā.

Skatīties arī 
Spiediens
Pretestība
Bernulli princips

Atsauces 
 L. J. Clancy (1975), Aerodynamics, Pitman Publishing Limited, London. 
 Houghton, E.L. and Carpenter, P.W. (1993), Aerodynamics for Engineering Students, Butterworth and Heinemann, Oxford UK.

Piezīmes

Arējās saites 
 Definition of dynamic pressure on Eric Weisstein's World of Science

Hidrodinamika
Miljoniem iespēju, kā atdot galus

"Miljoniem iespēju, kā atdot galus" () ir 2014. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem, scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Sets Makfārlins. Citas lomas atveido Šarlīze Terona, Amanda Saifreda, Nīls Patriks Heriss, Džovanni Ribisi, Sāra Silvermana un Liams Nīsons. Filmas pirmizrāde gan ASV, gan Latvijā notika 2014. gada 30. maijā.

Filmas galvenais varonis ir gļēvs aitkopis Alberts. Kad viņu pamet mīļotā sieviete, Alberts iepazīstas ar kāda slavena bandīta sievu, kura palīdz viņam rast sevī drosmi.

Atsauces

Ārējās saites 

2014. gada filmas
ASV vesterni
Kinokomēdijas
Meitene ar pūķa tetovējumu (2011. gada filma)

"Meitene ar pūķa tetovējumu" () ir 2011. gada ASV un Zviedrijas kopražojuma trilleris, kuras režisors ir Deivids Finčers. Filma balstīta Stīga Lāšona tāda paša nosaukuma romānā, galvēnās lomas atveido Denjels Kreigs, Rūnija Mara, Kristofers Plamers, Stellans Skašgords, Stīvens Berkofs un Robina Raita. Filmas pirmizrāde ASV notika , bet Latvijā – .

Filma tika nominēta piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Galvenās lomas tēlotāja Rūnija Mara pretendēja uz labākās aktrises godu, bet filmas skaņu celiņš nominēts kategorijās par labāko skaņas montāžu un labāko skaņas ierakstu, kā arī par labākā kinooperatora veikumu un labāko montāžu. Vienā no nominācijām balva tika iegūta — par labāko filmas montāžu.

Filma stāsta par meiteni, kas pazudusi pirms 40 gadiem un kuras liktenis nedod mieru kādam vīram. Pēdējā mēģinājumā atklāt meitenes pazušanas noslēpumu viņš noalgo žurnālistu, kas spējis atrisināt vissarežģītāko noziegumu detaļas.

Atsauces

Ārējās saites 

ASV filmas
Zviedrijas filmas
2011. gada filmas
Sjinina

Sjinina (, , ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Ķīnas centrālajā daļā, Cjinhai provinces administratīvais centrs. Sjininā 2010. gadā dzīvoja 1,15 miljoni iedzīvotāji, tā ir lielākā pilsēta Tibetas kalnienē.

Vairāk nekā 2000 gadus Sjinina atradās uz Zīda ceļa. Vairākām Ķīnas dinastijām Sjinina kalpoja kā cietoksnis pret kareivīgajām nomadu ciltīm, kas uzbruka no rietumiem. Sjinina kļuva par Cjinhai provinces administratīvo centru 1928. gadā, pirms tam tā bija viena no Gaņsu provinces pilsētām. Sjininā atrodas reliģiski nozīmīgas vietas gan musulmaņiem, gan budistiem, piemēram Donguaņas mošeja un Taeras klosteris.

Ķīnas pilsētas
Līs lietutiņš maigs

"Līs lietutiņš maigs" () ir Reja Bredberija postapokaliptiskā žanrā sarakstīts stāsts no cikla "Marsiešu hronikas". Tas pirmoreiz tika publicēts žurnālā Collier 1950. gada 6. maijā. Vēlāk tajā pašā gadā stāsts tika iekļauts Bredberija grāmatā “Marsiešu hronikas”. Tiek uzskatīts par vienu no slavenākajiem zinātniskās fantastikas stāstiem. Stāsta darbība norisinās Alendeilā Kalifornijā no 1985. gada 4. līdz 5. augustam (vēlākā izdevumā tika norādīts 2026. gads). Stāsta nosaukums nāk no Sāras Tīsdeilas (Sara Teasdale, 1884-1933) tāda paša nosaukuma dzejoļa, kas citēts šajā stāstā.

Sižets 
Ir notikusi katastrofa — pilsētu iznīcinājis kodolsprādziens, visi tās iedzīvotāji gājuši bojā. Taču vienīgajā mājā, kas brīnumainā kārtā saglabājusies, turpinās vienmērīga un pastāvīga dienas kārtība — mājas automātiskās sistēmas gatavo brokastis, uzkopj māju, uzklāj gultas, mazgā traukus, uzrunā cilvēkus, nezinādamas, ka mājas saimnieku vairs nav, vienīgais atgādinājums par viņiem ir baltas ēnas uz vienas no mājas sienām, kas nomelnējusi no spēcīga uzliesmojuma. Saimnieku vairs nav, bet māja vienalga cenšas saglabāt viņu mieru, aizverot logu slēģus, lai aizbiedētu pie loga pielidojušu nejauši izdzīvojušu putnu bariņu. Divpadsmitos dienā pie mājas ar pēdējiem spēkiem pievelkas suns. Dzīvnieks tiek atpazīts kā ģimenes mīlulis un ielaists, bet drīz pēc tam nobeidzas. Māja automātiski atbrīvojas no ķermeņa. Suns ir vienīgais stāsta personāžs, kurš kādu laiku vēl ir dzīvs. Vakarā automāts, nesaņēmis saimnieces atbildi, kādu dzejoli viņa vēlētos noklausīties, deklamē tās iemīļoto Sāras Tīsdeilas "Līs lietutiņš maigs". 

Pulksten desmitos vakarā vēja brāzma virtuves logā ietriec koka zaru, uz plīts izlīst tīrīšanas šķidrums, izraisot ugunsgrēka izcelšanos. Māja brīdina iemītniekus iziet no ēkas un mēģina aizvērt durvis, lai ierobežotu liesmu izplatību. Māja mēģina cīnīties ar uguni, taču tās ūdens rezervuāri ir iztukšoti pēc vairākām ēdienu gatavošanas un tīrīšanas dienām bez papildināšanas. Uguns izplatās pa visu māju, iznīcinot visu, kas palicis no vecās dzīves. Nākamās dienas radioaktīvajā rītausmā ir atlikusi tikai viena siena — tā pati siena, uz kuras palikušas ģimenes ēnas. No tās skan balss, kas bez gala atkārto "Šodien ir 2026. gada 5 augusts, šodien ir 2026. gada 5 augusts ..."

Dažādi 
 Postapokaliptskajā datorspēlē Fallout 3 vienā no vietām var atrast pamestu māju ar robotu, kas joprojām uzticīgi kalpo saviem sen mirušajiem saimniekiem. Ja tam palūdz lasīt dzeju bērniem, robots nolasīs: "Līs lietutiņš maigs". Zīmē, kas atrodas uz mājas sienas, var izlasīt, ka māja, tāpat kā Bredberija stāstā, piederējusi Maklelanu ģimenei. Aiz mājas vāļājas suņa mirstīgās atliekas.
 Stāsts apraksta bērnu istabu ar ekrāniem pa visām sienām. Līdzīga istaba aprakstīta Bredberija stāstā "Velda" (pēc šī stāsta ir uzņemta filma). Sienas-ekrāni bija arī dzīvojamā istabā Bredberija romānā "451 grāds pēc Fārenheita".

Atsauces

Ārējās saites 
There Will Come Soft Rains Internet Speculative Fiction Database vietnē

Zinātniskā fantastika
Ezerzeme (laikraksts)

Ezerzeme  ir reģionālais laikraksts Krāslavas, Dagdas un Aglonas novadā. Tas iznāk reizi nedēļā piektdienās latviešu un krievu valodā. Krievu valodas izdevums ir  tulkojums no latviešu valodas. Avīzes drukātā versija ir melnbalta. Avīzes kolektīvs informē lasītājus par jaunumiem politikā, ekonomikā, sabiedriskajā dzīvē Latgales dienvidaustrumu novados.

Vēsturiskie nosaukumi 
 ""Sociaļističeskij Putj"" (); no 1947. līdz 1957. gadam iznāk tikai krievu valodā, kopš 1957. gada arī latviski;
 "Zarja Kommuņizma" (); no 1957. līdz 1962. gadam;
 "Komunisma Ausma";
 "Ezerzeme" () kopš Trešās Atmodas laikiem.

Atsauces 

Latvijā izdotie laikraksti
Reģionālie laikraksti
Laikraksti latviešu valodā
Laikraksti krievu valodā
Akvamens

"Akvamens" () ir 2018. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Džeimss Vans. Filma balstīta uz DC Comics tāda paša nosaukuma tēlu. Šī filma ir DC Extended Universe sestā daļa. Filmā galvenās lomas attēlo Džeisons Momoa, Embera Hērda, Vilems Defo, Patriks Vilsons, Dolfs Lundgrēns un Nikola Kidmena. Filmas pirmizrāde notika  Londonā.

Artūrs Karijs uzzina, ka viņš ir Atlantijas zemūdens karaļvalsts mantinieks, līdz ar to viņam ir jāiemācās būt par karali, kā arī jākļūst par pasaules varoni.

Atsauces

Ārējās saites 

2018. gada filmas
ASV zinātniskās fantastikas filmas
DC Extended Universe
Batman: The Brave and the Bold

Batman: The Brave and the Bold ir ASV multiplikācijas seriāls, kuru izveidoja studija Warner Bros.  televīzijas kanāla Cartoon Network vajadzībām. Seriāla stāsta par DC Comics tēlu Betmenu. Tā pirmā sērija tika rādīta 2008. gada 14. novembrī, savukārt pēdējā – 2011. gada 18. novembrī.

Ārējās saites 

Animācijas seriāli
ASV televīzijas seriāli
Kārlis Gailis (būvinženieris)

Kārlis Gailis (1901—1994) bija ievērojams Latvijas būvinženieris, darbojies gan kā praktiķis, gan kā akadēmiķis. Savā jomā strādājis gan pirms Latvijas okupācijas, gan tās laikā.

Biogrāfija 
Kārlis Mihails (Miķelis) Gailis dzimis 1901. gada 8. martā, Stienes muižā un kristīts Liepupes baznīcā. Viņa vecāki pēc neilga laika pārceļas uz Inciemu, kur tēvs strādā Inciema muižā par dārznieku (A. Eglītis šo muižu vēlāk apraksta savā grāmatā "Pansija pilī"). Pēc Lēdurgas pagastskolas beigšanas Kārlis dodas uz Rīgu, kur dzīvo pie radinieka optiķa Eduarda Gaiļa un studē Latvijas Universitātes būvinženierijas fakultātē. Fakultāti absolvējis 1929. gada 16. maijā.

Strādājis Latvijas Universitātē (vēlāk - Politehniskajā Institūtā) par docentu. 
Bijis arī Šoseju un zemes departamenta vecākais inženieris (1939. gadā).

Dzīvojis Rīgā, Sporta ielā 3. Sieva: Marta Gailis (dzimusi Bajārs). Trīs bērni (divas meitas un viens dēls). Miris 1994. gada 2. februārī. Apglabāts Rīgas Meža kapos.

Zinātnisko pētījumu joma 
Latvijas grants un akmeņu noderība betona celtnēs.

Ievērojamākie darbi 
Tilts pār Gauju Siguldā, virsbūves projekts (pie šī tilta strādājis divas reizes: pirms Otrā pasaules kara - atklāšana 1937. gada 23. jūlijā, un pēc tā (1950. gadā), jo tilts 1941. gadā tika uzspridzināts)

Tilts pār Lielupi Jelgavā, atklāts 1939. gadā (uzspridzināts, Otrā pasaules kara beigās atkāpjoties vācu karaspēkam)

Apbalvojumi un tituli 
 Jelgavas goda pilsonis
 Latvijas Republikas Atzinības krusts, 5. šķira (1938).

1901. gadā dzimušie
Būvinženieri
Latvijas Universitātes darbinieki
Latvijas Universitātes absolventi
Politehniskais institūts
Rīgas Tehniskā universitāte
Tilti Latvijā
Jelgavas goda pilsoņi
Atzinības krusta kavalieri
Lēdurgas pagasts
Stienes muiža
Inciema muiža
Leģenda par pēdējo gaisa pavēlnieku

"Leģenda par pēdējo gaisa pavēlnieku" () ir 2010. gada ASV filma, kura ir balstīta uz animācijas seriālu "Avatārs: Leģenda par Āngu". Filmas režisors ir M. Naits Šjāmalāns, galvenās lomas tajā atveido Noa Ringers, Devs Patels, Nikola Peltsa, Džeksons Retbons, Šons Tūbs, Āsifs Mandvi un Klifs Kērtiss. Filmas pirmizrāde notika 2010. gada 30. jūnijā Ņujorkā. Filma ieguva 5 Zelta avenes balvas.

Atsauces

Ārējās saites 

2010. gada filmas
ASV filmas
M. Naita Šjāmalāna filmas
Kevins Hārts

Kevins Darnels Hārts (, dzimis ) ir ASV komiķis, aktieris un producents. Dzimis un audzis Filadelfijā Pensilvānijas štatā, Hārts savu karjeru uzsāka uzvarot vairākās komiķu amatieru sacensībās Jaunanglijas klubos, pēc kā 2001. gadā sekoja viņa pirmā loma televīzijas seriālā Undeclared. Seriālam bija tikai viena sezona, bet pēc parādīšanās tajā Hārts sāka saņemt uzaicinājumus piedalīties citos projektos un filmās, tādās kā Paper Soldiers (2002), "Šausmenīte 3" (2003), Soul Plane (2004), In the Mix (2005) un "Iepazīsties, mazie Fakeri" (2010).

Hārta komiķa reputācija turpināja augt ar viņa pirmā stāvkomēdijas albuma izdošanu I'm a Grown Little Man (2008), un lomām filmās "Domā kā vecis (2012), "Veču revanšs" (2013), "Izbrauciens" (2014)  un turpinājumā "Izbrauciens 2" (2016), "Par pagājušo nakti" (2014), "Kā izdzīvot aiz restēm" (2015), "Pusotrs spiegs" (2016), "Mīluļu slepenā dzīve" (2016), "Kapteinis Apakšbiksis. Pirmā leģendārā filma" (2017), "Džumandži: Laipni lūgti džungļos" (2017) un "Vakarskola" (2018). 

Visam papildu Hārts ir izdevis vēl četrus komēdiju albumus. 2015. gadā žurnāls Time nosauca Hārtu par vienu no 100 ietekmīgākajiem cilvēkiem pasaulē. Seriālā Real Husbands of Hollywood viņš galvenajā lomā atveido pats sevi.

Atsauces

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
ASV komiķi
Amerikāņu kinoaktieri
ASV televīzijas aktieri
ASV televīzijas producenti
Pensilvānijā dzimušie
Justīns Marcinkevičs

Justīns Marcinkevičs (; dzimis , miris ) bija lietuviešu rakstnieks, prozaiķis, dramaturgs un tulkotājs, viens no izcilākajiem 20 gadsimta nogales un 21 gadsimta sākuma lietuviešu dzejniekiem, viens no pirmajiem Lietuvas vēstures gaismā cēlājiem padomju laikos.

Dzimis 1930. gada 10. martā, 1954. gadā beidzis lituānistikas studijas Viļņas universitātē. Lietuvas literatūras zelta fondā ierakstīta viņa poētiskā dramatiskā triloģija "Mindaugs" (1968), "Katedrāle" (1971) un "Mažvīds" (1977), kas padomju laikos deva lietuviešu tautai svaigu dzīvības elpu. Minēto triloģiju latviski tulkojusi Daina Avotiņa. Dzejnieks apbalvots ar Lietuvas dižkunigaiša Ģedimina I un III pakāpes ordeni un Vītauta Dižā ordeni, 1998. gadā viņam piešķirta Baltijas Asamblejas balva literatūrā.

2010. gada 7. decembrī viņš pakrita savas daudzstāvu mājas kāpņutelpā. Viļņas universitātes slimnīcā viņam tika veikta sarežģīta neiroķirurģiska operācija, un, 2011. gada janvārī mediji ziņoja, ka viņa veselības stāvoklis sācis nedaudz uzlaboties, tomēr dzejnieks neatlaba.

Atsauces

Ārējās saites 

1930. gadā dzimušie
2011. gadā mirušie
Lietuviešu rakstnieki
Lietuvas dzejnieki
Lietuviešu valodā rakstošie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Eimunts Ņekrošus

Eimunts Ņekrošus (; dzimis , miris ) bija lietuviešu teātra režisors.

1978. gadā viņš pabeidzis A. Lunačarska teātra mākslas institūtu Maskavā (režijas specialitāte; A. Gončarova kurss). Strādājis par režisoru Kauņā, pēc tam Viļņas Valsts jaunatnes teātrī (1979–1991). 1998. gadā nodibinājis savu teātri "Meno fortas".

Par izcilo darbu teātrī saņēmis Lietuvas PSR Valsts prēmiju (1983), PSRS Valsts prēmiju (1987), Baltijas Asamblejas balvu (1994), Eiropas teātra prēmiju "Par jaunām teātra realitātēm" (1994), Lietuvas nacionālo kultūras un mākslas prēmiju (1997), Ģedimina ordeņa Komandora krustu (1998), ordeņa “Par nopelniem Lietuvas labā” Lielo krustu (2003) un citus apbalvojumus.

Nekrošus iestudējis izrādes, kuras izrādītas gan Lietuvā, gan viesizrādēs visā pasaulē, tostarp Latvijā. Režisors strādājis teātros arī ārzemēs – Itālijā, Krievijā un Argentīnā, režisējis vairākas operas Lietuvas Operas un baleta teātrī.

Miris 2018. gada 20. novembrī. Atgriežoties no ceļojuma, viņš sajuties slikti un tika aizvests uz Viļņas Santaras klīniku, kur nomira vienu dienu pirms savas 66 dzimšanas dienas.

Atsauces

Ārējās saites 

1952. gadā dzimušie
2018. gadā mirušie
Lietuvas teātra režisori
PSRS Valsts prēmijas laureāti
Akvileja

Akvileja (, , ) ir pilsēta Itālijas ziemeļos, Friuli-Venēcijas Džūlijas reģionā. Mūsdienās pilsētā dzīvo 3,3 tūkstoši iedzīvotāji, bet Senās Romas laikos tā bija viena no lielākajām pilsētām reģionā ar aptuveni 100 tūkstošiem iedzīvotāju (2. gadsimtā). Pilsēta atrodas 10 km attālumā no Adrijas jūras. Mūsdienās Akvileja ir viena no nozīmīgākajām arheoloģisko izrakumu vietām Itālijas ziemeļos.

Atsauces

Ārējās saites 

Friuli-Venēcijas Džūlijas pilsētas
Redirected: Nacionālā ķeza

"Redirected: Nacionālā ķeza" () ir 2014. gada Apvienotās Karalistes un Lietuvas kopražojuma filma, kuras režisors ir Emilis Velīvis. Galvenās lomas tajā atveido Vinnijs Džonss, Skots Viljamss, Džils Darnels, Olivers Džeksons, Entonijs Strečens, Mindaugs Papinigs, Džeks Kūpers un Artūrs Smoļaņinovs. Filmas pirmizrāde notika 2014. gada 10. janvārī Lietuvā. Filma ir stāsts par četriem angļiem, kas liktenīgas sagadīšanās rezultātā nonāk Lietuvā un ir spiesti meklēt atpakaļceļu mājup.

Atsauces

Ārējās saites 

2014. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Lietuvas filmas
Okavango

Okavango,  Angolas teritorijā – Kubango, ir upe Āfrikas dienvidaustrumos. Tā ir ceturtā garākā upe Dienvidāfrikā. Atšķirībā no citām upēm, Okavango ūdeņi neietek ne jūrā, ne okeānā, bet gan iztvaiko iekšzemē, Kalahari tuksneša saulē.

Upe sākas Angolas augstienē, plūst uz dienvidaustrumiem cauri Namībijai un izveido deltu Kalahari tuksnesī. Okavango delta ir vairāk nekā 22 000 kvadrātkilometru plaša pārpurvota teritorija. Delta ir unikāla ar to, ka plūdi Okavango upē notiek sausās sezonas laikā, kā rezultātā augi un dzīvnieki ir saskaņojuši savu bioloģisko ciklu ar sezonas lietusgāzēm un plūdiem. 2014. gadā Okavango delta kļuva par UNESCO Pasaules mantojuma objektu.

Atsauces

Ārējās saites 

Angolas upes
Namībijas upes
Botsvanas upes
2021. gada tautas skaitīšana Latvijā

2021. gada tautas skaitīšana Latvijā būs viena no regulārajām Latvijas tautskaitēm ar mērķi iegūt detalizētus visaptverošus datus par Latvijas pastāvīgajiem iedzīvotājiem, viņu ģimenēm un mājokļiem. Informāciju Centrālā statistikas pārvalde vāc un apkopo pēc stāvokļa valstī 2021. gada 1. janvārī.

2021. gada tautas skaitīšanā tiks apkopoti iedzīvotāju demogrāfiskie dati, migrāciju, ekonomisko aktivitāti, augstāko iegūto izglītības līmeni, ģimenes un mājsaimniecības, kā arī mājokļus un to labiekārtotību raksturojošie rādītāji. Plānots pilnībā atteikties no iedzīvotāju aptaujas internetā un viņu dzīvesvietās, kas tikušas izmantotas iepriekšējās tautskaitēs.

Demogrāfiskos rādītājus plānots publicēt 12 mēnešu laikā pēc tautas skaitīšanas, bet ekonomiskos rādītājus vēlāk.

Atsauces

Skatīt arī 
 2011. gada tautas skaitīšana Latvijā

Latvijas demogrāfija
2021. gads Latvijā
Vecā Forštate

Vecā Forštate ir viens no senākajiem Daugavpils mikrorajoniem Šūņu ezera krastā. Vecā Forštate robežojas ar Viduspoguļanku, Ezermalu, Jauno Forštati un Dzelzceļnieku. Rajonā atrodas Baznīcu kalns, kur līdzās atrodas četru konfesiju dievnami – Svēto mocekļu Borisa un Gļeba pareizticīgo katedrāle, Mārtiņa Lutera luterāņu draudzes baznīca, Vissvētākās Jaunavas Marijas Bezvainīgās ieņemšanas Romas katoļu baznīca, un 1. vecticībnieku kopienas lūgšanu nams. Vecajā Forštatē vēl ir kultūras nams, biblotēka un lielveikali.

Atsauces 

Daugavpils mikrorajoni
Pie baltas lapas

"Pie baltas lapas" ir viena no grupas "Pērkons" pirmā albuma "Mākslas darbi" dziesmām ar Jura Kulakova mūziku un Māra Melgalva vārdiem. 

Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes studenta M. Melgalva dzejolis "Pie baltas lapas" bija nopublicēts 1980. gada maijā žurnālā "Liesma" un iekļauts viņa pirmajā grāmatā "Meldijās iešana".
1981. gadā dziesma "Pie baltas lapas" izskanēja grupas "Pērkons" pirmajos koncertos. 
1983. gadā PSKP ģenerālsekretāra Andropova varas laikā "Pērkona" darbību aizliedza, bet tās dalībnieki mājas apstākļos ierakstīja albumu "Mākslas darbi", kas magnetofona lentēs nelegāli izplatījās visā Latvijā. 1985. gada vasarā grupai "Pērkons" atkārtoti aizliedza uzstāties, bet dziesma "Pie baltas lapas" izskanēja Jura Podnieka dokumentālajā filmā "Vai viegli būt jaunam" (1986).
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1992. gadā dziesma "Pie baltas lapas" "Mikrofona aptaujas" skatītāju balsojumā tika atzīta par 1983. gada iecienītāko dziesmu, jo 1983. gadā šīs aptaujas veikšana nebija atļauta. Tikai 1994. gadā šīs dziesmas studijas ieraksts tika izdots kasetē "Mākslas darbi" un diskā "Dziesmu izlase #1".

2018. gadā „Pie baltas lapas" ieguva 45. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Dziesmas vārdi

Dziesmas latviešu valodā
Iravadi

Iravadi (, erawa.ti mrac, ) ir upe Dienvidaustrumāzijā, Mjanmā. Tā plūst no Mjanmas ziemeļiem uz dienvidiem un ietek Andamanu jūrā. Tā ir Mjanmas lielākā un saimnieciski nozīmīgākā upe. Iravadi baseina platība ir 404,2 tūkstoši km2, kas aizņem lielu daļu no Mjanmas valsts. Upē dzīvo tādas apdraudētas dzīvnieku sugas kā Iravadi delfīns un Gangas haizivs.

Indijas okeāna baseina upes
Mjanmas upes
Pasaules čempionāts cīņas sportā

Pasaules čempionāts cīņas sportā ir amatieru sacensības cīņas sportā, kuras organizē Starptautiskā cīņas federācija (UWW).

Vīriešu pasaules čempionāti grieķu-romiešu cīņā notiek kopš 1904. gada, brīvajā cīņā — kopš 1951. gada. Atsevišķi sieviešu čempionāti brīvajā cīņā notika no 1987. līdz 2003. gadam.

Sacīkstes

Vīriešu brīvās cīņas čempionāti

Vīriešu grieķu-romiešu cīņas čempionāti

Sieviešu brīvās cīņas čempionāti

Apvienotie čempionāti

Kopējais iegūto medaļu skaits pa valstīm 
Kopējais medaļu skaits ieskaitot 2019. gada pasaules čempionātu cīņas sportā.

Zelta medaļu skaits komandu vērtējumā

Daudzkārtēji čempioni 
Tabulās ir redzami tie, kuri pasaules čempionātos (izņemot Olimpiskās spēles) ir ieguvuši vismaz 5 zelta medaļas.

Vīriešu brīvā cīņa

Vīriešu grieķu-romiešu cīņa

Sieviešu brīvā cīņa

Atsauces 

 FILA Database 

Pasaules čempionāts cīņas sportā
EDSAC

EDSAC () bija pirmā britu skaitļojamā mašīna. Iekārta tika uzbūvēta Kembridžas Universitātes matemātikas laboratorijā. To veica Moriss Vilkes un viņa komanda. Šis bija tikai otrais elektroniski digitālais dators, kurš varēja uzglabāt programmatūru, kurš nonāca regulārā lietošanā.  

Vēlāk šo projektu atbalstīja  J. Lyons & Co. Ltd., Britu kompānija, kas izstrādāja pirmo komerciāli izmantojamo datoru LEO I, kas tika balstīts uz EDSAC dizaina. Darbs pie EDSAC sākās 1947. gadā, pirmās programmas tika palaistas 1949. gada 6. maijā, kad dators aprēķināja kvadrātu tabulu un pirmskaitļu rindu. EDSAC 1 pārtrauca izmantot 1958. gada 11. jūlijā, kad to aizvietoja EDSAC 2, kas tika izmantots līdz 1965. gadam.

Tehniskā specifikācija

Fizikālās komponentes 
Tiklīdz EDSAC bija gatavs, to sāka izmantot universitātes pētījumiem. Tas izmantoja dzīvsudraba aizkaves līnijas kā atmiņu. Strāvas patēriņš bija 11kW. Cikla laiks bija 1,5 ms visām vienkāršajām funkcijām, bet 6 ms reizināšanas funkcijām. Datu ievade bija izmantojot 5 caurumu pārklāto lentu un izvadei tika izmantots teleprinteris.

Magnētiskās lentas rakstītājs tika pievienots 1952. gadā, bet tas nestrādāja pietiekami veiksmīgi, lai tam būtu kāda reāla izmantošanas iespēja. 

Līdz 1952. gadam pieejamā galvenā atmiņa (darbībām un datiem), bija 512 18-bit vārdi. Aizkaves līnijas tika izkārtotas divās baterijās, kas deva 512 vārdus katra. Otrā baterija tika ieviesta 1952. gadā. Pilnā 1024 vārdu līnija, nebija pieejama līdz 1955. gadam, līdz tam bija jāiztiek ar 800 vārdu līnijām.

Atmiņa un darbības 

EDSAC galvenā atmiņa sastāvēja no 1024 vietām, bet sākotnēji tika ievietotas tikai 512. Katra saturēja 18 bitus, bet maksimālie biti nebija pieejami laika nobīdes dēļ, tāpēc tika izmantoti tikai 17 biti. Darbība sastāvēja no 5 bitu instrukcijas koda, viena brīvā bita, 10 bitu atmiņas adreses, un garuma bita, kas kontrolēja, vai darbība izmantoja 17 bitus vai 35 bitus (divi apvienoti vārdi).  

Sākotnēji EDSAC izmantoja divkomponentu bināros kodus. Kodi bija vai nu 17 bitu (1 vārds) vai 35 bitu (2 vārdi). Neparasti, reizināšanas darbības tika veidotas, lai skaitļus uztvertu kā fiksētu skaitļu frakciju intervālā
−1 ≤ x < 1. Reizināšanas darbības varēja veikt ar divām 35 bitu līnijām vienlaicīgi. 

Pieejamās darbības bija:	
 Saskaitīt
 Atņemt
 Reizināt un saskaitīt
 Pārvietot pa kreisi
 Aritmētiski pārvietot pa labi
 Ielādēt reizinātāju reģistru
 Nolasīt ievades lentu
 Izdrukāt 
 Stop.

EDSAC izmantošana 

 1950. gadā EDSAC tika izmantots tika izmantots, lai aprēķinātu diferenciālvienādojumus saistībā ar gēnu frekvencēm, Ronalda Fišera darbā. Tas tiek uzskatīts par pirmo reizi, kad dators ticis izmantots bioloģijas nozarē.
 1951. gadā tika izmantots, lai atklātu 79 ciparu pirmskaitli, lielāko, kāds bija atklāts līdz tam.
 u.c.

Atsauces 

Informātika
Danninga—Krīgera efekts

Danninga—Krīgera efekts  ir metakognitīvs traucējums, kas saistīts ar to, ka cilvēki ar zemu kvalifikācijas līmeni izdara kļūdainus secinājumus, pieņem neveiksmīgus lēmumus un vienlaikus nespēj saprast savas kļūdas sava zemā kvalifikācijas līmeņa dēļ. Tas noved pie viņu pašu spēju pārvērtēšanas, savukārt patiešām augsti kvalificēti cilvēki, gluži pretēji, parasti savas spējas vērtē pārāk zemu un tām netic, pieļaujot, ka citi ir vairāk kompetenti. Tādējādi mazāk kompetentiem cilvēkiem kopumā ir augstāks viedoklis par savām spējām, nekā tas raksturīgi kompetentiem cilvēkiem (kuri arī mēdz pieņemt, ka apkārtējie novērtē viņu spējas tikpat zemu, kā viņi paši). Cilvēki ar augstu kvalifikācijas līmeni arī kļūdaini uzskata, ka uzdevumi, kuri viņiem vecas viegli, tikpat viegli veicas arī citiem cilvēkiem.

Hipotēze un eksperimentālā pārbaude 
Hipotēzi par to, ka pastāv šāds fenomens, 1999. gadā izteica Džastins Krīgers un Dēvids Dannings, atsaucoties uz izteikumiem:

Čārlzs Darvins — "Nezināšana biežāk rada pārliecību, nekā zināšanas" un
 Bērtrands Rasels — "Viena mūslaiku nepatīkama īpašība ir tā, ka tie, kas izjūt pārliecību, ir dumji, bet tie, kas apveltīti ar kaut kādu iztēli un sapratni, pilni ar šaubām un neizlēmību".

Lai pārbaudītu izvirzīto hipotēzi, Krīgers un Dannings veica virkni eksperimentu, iesaistot studentus —  Kornela Universitātes psiholoģijas kursu klausītājus. Viņi vadījās no savu priekšgājēju pētījumu rezultātiem, kas parādīja, ka nekompetence lielā mērā izriet no tās vai citas sfēras pamatu nezināšanas, vai tā būtu izpratne par izlasīto, auto vadīšana, šaha spēle, tenisa spēle utml. 

Viņi izvirzīja hipotēzi, ka cilvēkiem ar zemu kvalifikāciju jebkurā darbības vidē ir raksturīga:
 tendence pārvērtēt savas spējas;
 nespēja adekvāti novērtēt patiešām augsta līmeņa prasmes citos;
 nespēja apzināties savas nekompetences dziļumu;
 pēc apmācības viņiem parādās spējas apzināties savas iepriekšējās nekompetences līmeni, pat tad, ja to patiesā kompetence pēc apmācības praktiski nemainās.

Eksperimentu rezultāti, kas apstiprina hipotēzi, tika publicēti Journal of Personality and Social Psychology 1999. gada decembrī. Par šo pētījumu raksta autoriem tika piešķirta Ig Nobela prēmija psiholoģijā 2000. gadā. Citu līdzīgu pētījumu rezultāti tika publicēti 2003. un 2008. gadā.

Vēsturiskie priekšnoteikumi 
Lai gan pats princips tika formulēts 1999. gadā, autori atzīmē līdzīgus filozofu un zinātnieku novērojumus:
 Lao-Czi ("Zinošais nerunā, runājošais nezina"),
 Konfūcijs ("Patiesas zināšanas nozīmē zināt savas nezināšanas robežas"),
 Sokrats ("Es zinu, ka neko nezinu"),
kā arī iepriekš minētos Bērtranda Rasela un Čārlza Darvina izteikumus.

Bībelē ir apustuļa Pāvila vārdi: "Tas, kurš domā, ka viņš kaut ko zina, tas vēl neko nezina tā, kā pienāktos".

Geraints Fullers (Geraint Fuller) savā komentārā pie raksta norādījis, ka līdzīga doma izteikta Viljama Šekspīra skaņdarbā "Kā jums tas patiks":

The Foole doth thinke he is wise, but the wiseman knowes himselfe to be a Foole — "Muļķis domā, ka viņš ir gudrs, bet  gudrs cilvēks zina, ka viņš ir dumjš".

Skatīt arī 
Iedomība

Atsauces 

Sociālā psiholoģija
Liginiški

Liginiški jeb Liginišķi ir Daugavpils pilsētas daļa Daugavas kreisajā krastā. Tā robežojas ar Grīvu un Daugavpils novada Laucesas pagastu. 1953. gadā Liginiškus pievienoja Daugavpilij. Galvenās rajona ielas ir Liginišku, Baznīcas un Brjanskas ielas, uz Liginiškiem kursē 15. maršruta autobusi. 

Daugavpils mikrorajoni
Vienības tilts

Vienības tilts ir tilts pār Daugavu Daugavpilī, kas tika atklāts  un savieno Daugavpils centru ar Grīvu.

Vēsture 
Tilta celtniecību uzsāka 1931. gadā. To veica vācu firma, metāla konstrukciju elementus arī piegādāja no Vācijas. Tilts kļuva par pirmo šāda veida tērauda būvi visā Baltijā. To balsta trīs akmens balsti, tā garums 328 metri (dažos vēsturiskos avotos tiek minēts, ka 308), bet platums 12 metri. Svinīgā atklāšana notika 1935. gada 23. novembrī, tilts bija rotāts ar zaļumu vītnēm un nacionāliem karogiem. Daugavpils pusē Vienības tiltu greznoja Daugavpils pilsētas ģerbonis un uzraksts "Ej, tautieti, droši pāri paša celtam tiltiņam". 

Atklājot tiltu, uz tā piestiprināja bronzas plāksni ar uzrakstu "Šo tiltu cēlis Šoseju un Zemesceļu departaments 1935. gadā, kad Valsts prezidents bija Alberts Kviesis, ministru prezidents Kārlis Ulmanis, satiksmes ministrs inženieris Bernhards Einbergs, Šoseju un Zemesceļu departamenta direktors inženieris Jānis Melnalksnis", 1989. gadā, kad notika tilta rekonstrukcija, plāksne bija nodota Daugavpils Novadpētniecības un mākslas muzejam, kur tā atrodas arī šobrīd. 1941. gada 26. jūnijā pāri Daugavai pārcēlās ģenerāļa Manšteina 56. korpusa tanki. Atkāpjoties, vācieši uzspridzināja vairākus tilta posmus, vēlāk tie tika atjaunoti. Lieli remontdarbi tika veikti arī 2007. gadā, jo vidējā balstā atklāja plaisu, ko radīja ledus iešana.

Atsauces 

Tilti Daugavpilī
Daugava
Viduspoguļanka

Viduspoguļanka () ir Daugavpils pilsētas daļa Daugavas labajā krastā. Tā robežojas ar Mežciemu, Vizbuļiem, Veco Forštati un Daugavpils novada  Līksnas pagastu. Rajons izveidojies 19. gadsimta pēdējās desmitgadēs kā vasarnīcu ciems. Galvenās rajona ielas ir Cēsu un Ventas ielas, Viduspoguļankā atrodas Plotičku ezers un Šuņezers 

Daugavpils mikrorajoni
Alekss Debrinkets

Alekss Debrinkets (, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Debrinkets pārstāv NHL komandu Otavas "Senators".

ASV hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites

Atsauces 

1997. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Otavas "Senators" spēlētāji
Pāvels Dubrovins

Pāvels Dubrovins (; dzimis , miris ) bija Krievijas impērijas politiķis un sabiedriskais darbinieks, Daugavpils (tolaik Dinaburgas) pilsētas galva no 1876. līdz 1890. gadam. Viens no visilgāk amatā bijušajiem Daugavpils pašvaldības vadītājiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis muižnieka ģimenē. Izglītību ieguvis Konstantinovas kadetu korpusā, pēc kura beigšanas viņam piešķīra galma padomnieka civildienesta pakāpi. Jaunības gados dienēja armijā, 1864. gadā viņš kļuva par Dinaburgas pilsētas pirmā iecirkņa miera vidutāju priekšnieku, šajā postenī viņš saņēma pirmos apbalvojumus – Svētās Annas trešās pakāpes ordeni par nevainojamu dienestu un Izcilības zīmi par dzimtbūšanas atcelšanas manifesta ieviešanu dzīvē. Kad 1874. gadā miera vidutāju amats tika likvidēts, Dubrovins kļuva par Pilsētas sabiedriskās bankas direktoru. 1876. gadā viņš tika ievēlēts Dinaburgas pilsētas priekšnieka amatā. Viena no pirmajām jaunievēlētā pilsētas priekšnieka iniciatīvām bija brīvprātīgās ugunsdzēsēju biedrības izveidošana. Vēl viens solis uz priekšu Dinaburgas attīstībā bija ūdensvada ierīkošana.

1865. gadā cara valdība apstiprināja Dinaburgas attīstības plānu. Vairākas būves gar Daugavu tika iekļautas pilsētas teritorijā, bet centrālajās ielās aizliedza būvēt koka ēkas. Uz šī lēmuma pamata sāka veidoties jauns pilsētas rajons – Jaunbūve. Šajā laikā sākās celtniecība arī Gajokā, bet 1880. gadā, kad tika pabeigts cietoksnis, tika apstiprināta jauna mikrorajona – Esplanādes būvniecība. 1880. gadā no pilsētas uz cietoksni tika nobruģēts ceļš (no tagadējās Cietokšņa ielas), ko nosauca par Apakšējo dambi.

Dubrovina laikā, no 1876. līdz 1890. gadam, Dinaburgā daudz būvēja, bruģēja ielas, pilsētu labiekārtoja un paplašināja. Liela uzmanība tika veltīta izglītībai. 1879. gadā ar pilsētas priekšnieka atbalstu Dinaburgā tika atklāta pirmā sieviešu proģimnāzija, sāka darboties aptuveni desmit skolas. Ziņas par sekmīgi strādājošo pilsētas galvu izplatījās arī ārpus Vitebskas guberņas robežām. Pāvels Dubrovins tika apbalvots ar dažiem Krievijas ordeņiem, kā arī ar Japānas un Melnkalnes ordeņiem. Dubrovins ieņēma Dinaburgas vadītāja amatu līdz pat savai nāvei 1890. gadā.

Miris 1890. gada 23. maijā. Apbedīts Daugavpils pareizticīgo kapos.

Piemiņa 
1882. gadā Dubrovins par saviem līdzekļiem izpirka trīs zemes hektārus, ierīkojot parku, kurā bija ieejas arka un estrāde koncertiem. Dubrovina parks saglabājies līdz mūsdienām, 2007. gadā parkā tika uzstādīts piemineklis Pāvelam Dubrovinam.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1839. gadā dzimušie
1890. gadā mirušie
Daugavpils pašvaldības vadītāji
Kazanova (filma)

"Kazanova" () ir 2005. gada ASV romantiska filma, kuras režisors ir Lase Halstrēms. Filmas pamatā ir Džakomo Kazanovas dzīvesstāsts. Galvenās lomas filmā atveido Hīts Ledžers, Sjenna Millere, Džeremijs Aironss un Olivers Plets. Filmas pirmizrāde notika  Venēcijas filmu festivālā.

Leģendārais mīlnieks Džakomo Kazanova, kuru atraidījusi venēciete Frančeska Bruni, cenšas atklāt mīlestības patieso nozīmi.

Atsauces

Ārējās saites 

2005. gada filmas
ASV filmas
Patriots (filma)

"Patriots" () ir 2000. gada amerikāņu vēsturiska kara filma, kuras režisors ir Rolands Emerihs. Galvenās lomas filmā atveido Mels Gibsons, Hīts Ledžers, Džeisons Īzāks, Kriss Kūpers, Džoelija Ričardsone un Toms Vilkinsons. Filmas pirmizrāde notika .

Pēc tam, kad sadistisks britu virsnieks nogalina lauksaimnieka Bendžamina Mārtina dēlu, Mārtins ir spiests piedalīties Amerikas Savienoto Valstu Neatkarības karā.

Atsauces

Ārējās saites 

Деконструкция. Клим Жуков о фильме «Патриот» (2000) (krieviski)

2000. gada filmas
ASV filmas
Monstru balle

"Monstru balle" () ir 2001. gada ASV drāma, kuras režisors ir Marks Forsters. Galvenās lomas filmā atveido Hīts Ledžers, Halle Berija, Billijs Bobs Torntons, Pīters Boils, Šons Kombss un Mos Def. Filmas pirmizrāde notika  Ostinas filmu festivālā.

Rasistisks cietuma virsnieks Henks Grotovskis, kura ģimenē ir notikusi traģēdija, pārdomā savu attieksmi pēc tam, kad viņš iemīlas afroamerikāņu sievietē, kura bija precējusies ar cilvēku, kuram Henks izpildīja nāvessodu.

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gada filmas
ASV romantikas filmas
Drāmas
Bruņinieka stāsts

"Bruņinieka stāsts" () ir 2001. gada ASV viduslaiku piedzīvojumu komēdija, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Braiens Heldžlends. Galvenās lomas filmā atveido Hīts Ledžers, Marks Adijs, Rufuss Sūels, Pols Betanijs un Alans Tadiks. Filmas pirmizrāde notika .

Skvairs pēc saimnieka nāves pieņem viņa, bruņinieka, identitāti, lai varētu piepildīt savas vēlmes pēc ēdiena un slavas.

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Piedzīvojumu filmas
ASV romantikas filmas