joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dubultu iela

Dubultu iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Imantā. Kopējais ielas garums ir 660 metri un tā sastāv no 2 neatdalītām braukšanas joslām ar asfalta segumu.

Ielas raksturojums 
Dubultu iela aizsākas Imantas apkaimes dienvidu daļā, savienojumā ar Jūrmalas gatvi, starp būvmateriālu tirdzniecības centru "Krūza" un pārtikas veikalu "Maxima", un virzās ziemeļu virzienā dziļāk daudzstāvu dzīvojamā kvartālā Imanta 5. Iela krustojas ar Pīlādžu ielu un virzoties tālāk, iet garām gan daudzstāvu paneļu ēkām, gan atsevišķām privātmājām. Iela beidzas savienojumā ar Zentenes ielu, blakus Rīgas 96. vidusskolai, un aiz tās turpinās kā Auru iela.

Dubultu ielā ir pārsvarā daudzdzīvokļu namu un privātmāju apbūve, kā arī vairākas sabiedriskas ēkas: tirdzniecības centri, veselības centrs "Imanta" (Anniņmuižas bulvārī 70), 228. pirmsskolas izglītības iestāde "Annele" (Anniņmuižas bulvārī 78). Iela nav caurbraucama autotransportam visā garumā, posms pie Imantas veselības centra ir pieejams tikai gājējiem.

Ielu savienojumi 
Dubultu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Jūrmalas gatve (T veida krustojums)
 Pīlādžu iela
 Zentenes iela
 Auru iela

Skatīt arī 
 Imanta

Atsauces 

Ielas Imantā
Kurzemes rajons
1552. gads

1552. gads () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās piektdienā.

Notikumi 
 24. februāris — Anglijā tika atceltas Hanzas savienības privilēģijas.
 2. oktobris — Ivana Bargā karaspēks ieņēma Kazaņu, līdz ar to Kazaņas haniste tika pievienota Krievijai.

Dzimuši 
 18. jūlijs — Rūdolfs II, Svētās Romas impērijas imperators, Bohēmijas un Ungārijas karalis (miris 1612.)
 17. septembris — Pāvils V, Romas pāvests (miris 1621.)
 22. septembris — Vasilijs IV Šuiskis, Juku laiku Krievijas cars no ietekmīgās bajāru Šuisku dzimtas. (miris 1612.)

Miruši 
 21. aprīlis — Petrs Apiāns (Petrus Apianus), vācu astronoms un kartogrāfs (dzimis 1495.)
 26. maijs — Sebastians Minsters, vācu kartogrāfs un ivrita profesors] Bāzeles universitātē. Viņa grāmatā "Cosmographia" tika publicēta pirmā detalizētā Rīgas panorāma un tēvreize latviešu valodā (dzimis 1488.)
 3. decembris — Svētais Francisks Ksaverijs (Franciscus Xaverius), katoļu svētais (dzimis 1506.)
 20. decembris — Katarīna fon Bora (Katharina von Bora), Mārtiņa Lutera sieva (dzimusi 1499.)
Sociālais tīkls (filma)

"Sociālais tīkls" () ir 2010. gada amerikāņu drāma, kuras režisors ir Deivids Finčers. Filma ir stāsts par interneta sociālā tīkla Facebook izveidi. Filmā galvenās lomas atveido Džese Eizenbergs, Endrū Gārfīlds, Džastins Timberleiks un Brenda Songa.

Filmas scenārijs tapa pēc Bena Mezriha 2009. gadā izdotas grāmatas The Accidental Billionaires. Filmas projektā nepiedalījās neviens Facebook darbinieks, tostarp arī pats Facebook dibinātājs Marks Zakerbergs. Filmas oficiālais izplatītājs ir Columbia Pictures. Filmas pirmizrāde ASV notika , taču Latvijā pirmoreiz tā tika izrādīta . Filmas uzņemšana tika uzsākta 2009. gada oktobrī Keimbridžā, Masačūsetsas štatā.

Skatīt arī 
 The Social Network (skaņu celiņš)

Atsauces

Ārējās saites 
 

2010. gada filmas
ASV filmas
Deivida Finčera filmas
Amerikas Kinoakadēmijas balvas ieguvēji
Cēzara balvas ieguvēji
Relativity Media filmas
Soja

Sarmatainā soja (Glycine max) ir viengadīgs tauriņziežu dzimtas pākšaugs. Sojas iespējamā izcelsmes vieta ir Austrumāzija. Pārtikā izmanto sojas pupiņas, kas ekonomiski ir visnozīmīgākās pupiņas pasaulē un vairākiem miljoniem cilvēku ir svarīgs augu olbaltumvielu avots.

Sojas augu izcelsme ir neskaidra, bet daudzi botāniķi uzskata, ka tās izcelsme ir saistīta ar savvaļas soju (Glycine soja), kuras dabiskais izplatības areāls ir Ķīnas vidiene. Zināms, ka soja jau vairāk nekā 5000 gadus Ķīnā tiek lietota ne tikai uzturā, bet arī kā zāļu sastāvdaļa. Mūsdienās visvairāk soja tiek izaudzēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Brazīlijā un Argentīnā.

Sojas produkti 

Sojas pupiņas ir galvenais augu olbaltumvielu avots. Sojas olbaltumvielu sastāvā nav holesterīns un tās organismā viegli pārstrādājas, tāpēc sojas pupiņas arvien vairāk izmanto dažādu sojas produktu ražošanā. No sojas olbaltumvielām veido šķiedras, ko pēc tam apvieno kūlīšos, iekrāso, aromatizē un pievieno garšvielas, iegūstot mākslīgo gaļu, bet sojas olbaltumvielu izolātus mēdz pievienot desu masai. Sojas olbaltumvielu izolātus (ar renīnu) lieto arī kā olas baltuma aizvietotājus.

Tradicionāli sarecinot sojas pienu iegūst sojas biezpienu — tofu, kas ir izplatīts ēdiens ķīniešu un japāņu virtuvē.

Atsauces 

Tauriņziežu dzimta
Frančesko Petrarka

Frančesko Petrarka (; dzimis , miris ), arī Petrarka, bija itāliešu dzejnieks, rakstnieks, filozofs un filologs. Viņš ir pazīstams kā viens no pirmajiem renesanses humānistiem un tiek dēvēts arī par “humānisma tēvu”, kā arī par vienu no itāļu literatūras pamatlicējiem. Viens no slavenākajiem Petrarkas darbiem ir “Dziesmu grāmata” (Canzoniere), uz kuru balstoties divus gadsimtus vēlāk, 16. gadsimtā, itāļu rakstnieks Pjetro Bembo izveidoja modernās itāļu valodas modeli (šis modelis balstījās arī uz citu autoru, kā Džovanni Bokačo un Dantes Aligjēri darbiem). Petrarkas sonetus renesanses laikā apbrīnoja un imitēja visā Eiropā, un tie kļuva par liriskās dzejas paraugu.

Dzimis Toskānā, tomēr skolā gājis Aviņonā. Mācījies jurisprudenci Monpeljē Universitātē un Boloņas Universitātē. Pēc mācību beigām kļuva par garīdznieku. Līdzīgi kā Dantem bija mūza Beatriče, arī Petrarkam bija mūza — Laura, kuru  sastapa Aviņonā. Petrarka apmetās uz dzīvi Aviņonas pievārtē, kur ar pārtraukumiem nodzīvoja 16 gadus, pamazam kļūdams par slavenu dzejnieku. 1341. gadā Romā svinīgi tika kronēts ar lauru vainagu. 1353. gada pameta Voklīzu un pārcēlās uz Itāliju. Iesākumā dzīvoja Milānā, vēlāk pārcēlās uz Venēciju.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

1304. gadā dzimušie
1374. gadā mirušie
Itālijas dzejnieki
Itāliešu valodā rakstošie
Latīņu valodā rakstošie
1551. gads

1551. gads () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās ceturtdienā.

Notikumi 
 12. maijs — Limā (Peru) tika dibināta Sv. Marka universitāte, kas bija pirmā universitāte Dienvidamerikā.
 17. jūnijs — tika izdots Šatobrianas edikts, kas aizliedza Francijā protestantiem veikt jebkādas municipālas vai tiesvedības funkcijas.

Dzimuši 
 19. septembris — Anrī III (Henri III), Francijas karalis (miris 1589.)
 nezināms datums — Boriss Godunovs (Борис Годунов), Krievijas cars (miris 1605.)

Miruši 
 8. maijs — Barbara Radzivile, Lietuvas dižkunigaiša Sigismunda Augusta sieva, Polijas karaliene. Dzimusi Radzivilu ģimenē un kļuvusi par vienīgo sievieti lietuvieti — karalieni, kura nav cēlusies no valdnieku dzimtas. (dzimusi 1520.)
Pīlādžu iela (Rīga)

Pīlādžu iela ir Rīgas iela Kurzemes rajonā, Imantas apkaimē. Kopējais ielas garums ir 245 metri un tā sastāv no 1 braukšanas joslas.

Ielas raksturojums 
Pīlādžu iela ir īsa, daļēji asfaltēta iela Imantas apkaimes dienvidu daļā (iela vairāk atgādina iekšpagalmu pievadceļu nekā patstāvīgu ielu). Tā aizsākas savienojumā ar Anniņmuižas bulvāri un virzās rietumu virzienā. Iela virzās cauri 9 stāvu ēkai (Anniņmuižas bulvāris 84) un tālāk gar privātmājām vienā pusē un autostāvvietu otrā pusē. Krustojas ar Dubultu ielu, nelielu posmu turpinās kā zemes ceļs un beidzas kā strupceļš iepretīm 5 stāvu dzīvojamai ēkai (Jūrmalas gatve 91 un 91/1).

Ielu savienojumi 
Pīlādžu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Anniņmuižas bulvāris
 Dubultu iela

Skatīt arī 
 Kurzemes rajons
 Imanta
 Sabiedriskais transports Rīgā

Atsauces

Ārējās saites 
 Pīlādžu iela portālā UzKartes.lv

Ielas Imantā
Kurzemes rajons
Suns (albums)

Suns ir latviešu grupas Tumsa sestais studijas albums. Albums tika izdots  sadarbībā ar ierakstu kompāniju Mikrofona Ieraksti. Albuma producenti ir Mārtiņš Freimanis un Gints Stankevičs. Albuma nosaukums ir veltīts M. Freimaņa kucītei Pepei. Šis ir pēdējais grupas studiju albums, kura ierakstā piedalījies Freimanis.

Dziesmu saraksts 
 Un varbūt mēs — 3:33
 Bet maijpuķītēm jāpaliek — 3:45
 Suns — 3:50
 Riesta dziesmiņa — 3:07
 Satīties sapīties — 3:37
 Pat Parisai tā nav — 3:27
 Tāls Pārīzes radio — 3:26
 21 grams — 3:22
 Dažreiz līķus var neaprakt — 3:41
 Kā ir būt divatā — 2:53
 Miegs neatnāc — 3:20
 This is not paradise '2008 — 3:00
 Ai, bāliņi — 2:05

Atsauces

Ārējās saites 
 Doremi profils
 MicRec profils

Grupas Tumsa albumi
2008. gada albumi
Olimpisko medaļu skaits pēc valsts

Šajā lapā ir apkopota informācija par visu valstu iegūtajām medaļām visās Olimpiskajās spēlēs.

Tabulās nav iekļauta informācija par 1906. gada neoficiālajās Olimpiskajās spēlēs iegūtajām medaļām, jo šīs sacensības SOK vairs neatzīst.

Medaļas ieguvušās valstis

Valstis bez medaļām 
Pēc 2010. gada Ziemas Olimpiskajām spēlēm 80 no 205 pašreizējām 205 Olimpiskajām komitejām nav izcīnījušas nevienu medaļu.

Ārējās saites 
 SOK medaļu datubāze
Jordāna

Jordāna (, Nahr al-Urdunn, , Nehar haYarden) ir upe Tuvajos Austrumos, kas sākas Golānas augstienēs, tālāk plūst uz dienvidiem, ietek Kinnereta ezerā (Galilejas jūrā), bet pēc tam turpina tecējumu uz dienvidiem līdz ietek Nāves jūrā. Upes garums ir 251 km. Upes augštecē Jordāna lielākoties ir sekla un strauja. Pēc iztecēšanas no Kinnereta, tā kļūst plata ar stāviem krastiem. Jordāna ir upe, kuras ietekas augstums ir viszemākais pasaulē (418 metri zem jūras līmeņa).

Jordānas upes izveidotajā ielejā ir maz nokrišņu, tāpēc tai ir liela nozīme lauksaimniecībā. Upes ūdens tiek izmantots lauku apūdeņošanā. Atsevišķas teritorijas upes krastos ir aizsargātas, lai saglabātu dabas daudzveidību.

Kristietībā Jordāna ir ievērojama ar to, ka Jānis Kristītājs šajā upe kristīja Jēzu Kristu. Liela nozīme Jordānai ir arī jūdaismā un islāmā.

Ģeogrāfija 
Jordānas izteka atrodas Golānas augstienēs, Hermona kalna dienvidrietumu nogāzē, netālu no Libānas, Izraēlas un Sīrijas robežas. Upe izveidojas saplūstot kopā trim avotiem — Hasbani, Baniasai un Danai. Tālāk tā plūst uz dienvidiem pa Austrumāfrikas lūzumzonu līdz sasniedz Kinneretu (Galilejas jūru), pa starptautiski atzīto Izraēlas un Sīrijas robežu līdz 1967. gadam. Šajā posmā Jordāna ir strauja un krāčaina. Ja Jordānas iztekas augstums ir 2814 m vjl., tad Kinnereta ezers atrodas zem jūras līmeņa, tas ir, -210 m vjl. Pēc iztecēšanas no Kinnereta, Jordāna plūst tālāk uz dienvidiem. Vietā, kur upe sāk plūst pa Jordānijas un Izraēlas robežu, Jordānā ietek kreisā krasta pieteka Jermūka, kas atdala Golānas augstienes no Jordānijas. Pēc tam tā tek pa Jordānijas un Palestīnas autonomijas (Rietumkrasta) robežu. Šajā posmā Jordānas ūdeņus stipri papildina kreisā krasta pieteka Zarka. Jordāna ietek Nāves jūrā, -418 m vjl.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

Izraēlas upes
Jordānijas upes
Palestīnas ģeogrāfija
Bībeles vietas
Šova

Šova (; Shōwa Kichi, ) ir Japānas vissezonas polārstacija Antarktīdā. Izvietota Karalienes Modas Zemes piekrastē, Īstongulas salā Flatveru salu grupā Licova-Holma līča austrumos. Stacija izveidota 1957. gada 29. janvārī Starptautiskā ģeofizikas gada programmas ietvaros un nosaukta par godu Šovas ērai (1926–1989), kuras laikā tā dibināta. Kā vissezonas stacija darbojas kopš 1966. gada.

Pirmsākumos stacija sastāvēja no trim ēkām ar kopējo platību 184 m². 2001. gadā stacijā bija 48 ēkas ar kopējo platību 6820 m². Šova, tāpat kā pārējās Japānas polārstacijas, pieder Nacionālajam Polāro pētījumu institūtam (NIPR) un to ekspluatē Japānas Antarktisko pētījumu ekspedīcija (JARE).

Stacijā tiek veiktas pētījumu un novērojumu programmas meteoroloģijā, seismoloģijā, glacioloģijā, ģeoloģijā, bioloģijā un citās nozarēs. Kopš 1970. gadiem Šovas stacijā tiek veikta regulāra atmosfēras augšējo slāņu zondēšana ar raķetēm S-160 un S-210.

Atsauces

Ārējās saites 
 Šovas stacijas tīmekļa kamera
 JARE. Šovas stacija
 StratoCat. Showa Station

Antarktiskās polārstacijas
Japānas polārstacijas
Karalienes Modas Zeme
Starptautiskā ģeofizikas gada polārstacijas
Jaunzēlandes regbija izlase

Jaunzēlandes regbija izlase ir komanda, kas pārstāv Jaunzēlandi starptautiskās regbija spēlēs. Jaunzēlandes izlase uzvarēja pirmajā Pasaules kausa izcīņā 1987. gadā un 2011. gadā, 2015. gadā. Vēl 1995. gada Pasaules kausā ierindojās 2. vietā. Pašlaik izlase ieņem otro vietu IRB Pasaules rangā, tai skaitā tā ir visvairāk Pasaules ranga 1. vietā bijusī izlase. Jaunzēlandes izlases iesauka ir "Visi melnā" (). 3 reizes (2005, 2006, 2008) Starptautiskā regbija padome atzina Jaunzēlandes izlasi par gada labāko izlasi. 15 bijušie izlases dalībnieki ir uzņemti Starptautiskajā regbija slavas zālē un viens ir ticis uzņemts IRB slavas zālē.

Pirmo oficiālo starptautisko spēli Jaunzēlandes izlase aizvadīja  pret Austrālijas izlasi, šajā spēlē jaunzēlandieši uzvarēja ar 22-3.

Parasti pirms spēlēm Jaunzēlandes izlases dalībnieki izpilda haka deju.

Pasaules kauss 
 1987 — Čempioni
 1991 — 3. vieta
 1995 — 2. vieta
 2003 — 3. vieta
 2007 — Ceturtdaļfināls
 2011 — Čempioni
 2015 — Čempioni
 2019 — 3. vieta

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

Regbija izlases
Sports Jaunzēlandē
Aleksejs Širovs

Aleksejs Širovs (; dzimis  Rīgā) ir Latvijas krievu izcelsmes Latvijas un Spānijas šahists, lielmeistars. Darbojas arī politikā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1972. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 60. vidusskolā, beidza Rīgas 22. vidusskolu.

Šaha meistars kopš 1987. gada, par starptautisko meistaru kļuva 1989. gadā, par starptautisko lielmeistaru 1990. gadā. 1992. gadā pārstāvēja Latviju šaha olimpiādē Manilā, spēlējot pie pirmā galdiņa (8 no 13). Šādu pašu rezultātu uzrādīja arī pēc diviem gadiem Maskavā. 

1996. gadā ieguva Spānijas pilsonību un sacensībās pārstāvēja šo valsti. 2000. gadā FIDE pasaules čempionāta finālā cīnījās ar Višvanatanu Anandu, kurš uzvarēja ar rezultātu 3½:½ un kļuva par pasaules čempionu FIDE versijā.

No 2012. līdz 2018. gadam A. Širovs šaha turnīros pārstāvēja Latviju, bet pēc tam atkal Spāniju.

2015. gada maijā A. Širovam bija 51. augstākais reitings starp aktīvajiem šahistiem.

2021. gada novembrī Rīgā izcīnījis 8. vietu 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Politiskā darbība 
A. Širovs kandidēja 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no Latvijas Krievu savienības saraksta, taču netika ievēlēts.

Sacensības 
2013. gads - 1. vieta J.Mileikas piemiņas turnīrā.
2015. gads - 1. vieta Latvijas ātrā šaha čempionātā Mežezerā

Atsauces

Ārējās saites 

Rīgā dzimušie
Latvijas krievi
Latvijas šahisti
PSRS šahisti
Spānijas šahisti
Laima Vaikule

Laima Vaikule (dzimusi  Cēsīs) ir latviešu dziedātāja, aktrise un dejotāja, filmējusies vairākās kinofilmās. Lielāko popularitāti guvusi Krievijā un citās bijušajās padomju republikās.

Biogrāfija 
Laima Vaikule dzimusi Cēsīs, pārdevējas (vēlāk veikala direktores) un strādnieka ģimenē. Bez Laimas ģimenē bija vēl divas meitas un dēls. Trīs gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlusies uz Rīgu. Divpadsmit gadu vecumā sākusi uzstāties kopā ar Latvijas Radio un televīzijas orķestri. Pēc pamatskolas pabeigšanas Vaikule mācījusies medicīnas skolā, paralēli strādājot ātrajā palīdzībā. 

1979. gadā sāka uzstāties Jūrmalas restorāna "Jūras pērle" varietē. Bet plašāku atpazīstamību dziedātāja iegūst 1985. gadā uzsākot sadarbību ar Raimondu Paulu. Pēc uzstāšanās PSRS Centrālās televīzijas ikgadējā dziesmu aptaujā "Dziesma 86" (Песня—86) ar Paula komponēto "Nakts ugunskurs" (Ночной костер), Vaikule kļūst pazīstama visā PSRS teritorijā. Panākumus nostiprina uzstāšanās R. Paula jubilejas koncertos koncertzālē "Rossija", kas arī tiek translēti televīzijā.

1987. gadā dziedātāja uzvarēja Čehoslovākijā notiekošajā konkursā "Bratislavas lira". Turpmākajos gados sniegusi koncertus Japānā, ASV, Vācijā, bet pēc PSRS sabrukuma — valstīs, kas izveidojās no tās bijušajām republikām. Regulāri darbojas Jūrmalas starptautiskā jauno dziedātāju konkursa Jaunais Vilnis žūrijā.

2011. gada 2. augustā viņa saņēma Krievijas Draudzības ordeni. 2019. gadā Krievijas mūzikas balvu pasniegšanas ceremonijā saņēma prēmiju "Zelta gramofons" par ieguldījumu šovbiznesa attīstībā.

Diskogrāfija 
 1987 — Песни на стихи Ильи Резника — Вернисаж
 1992 — Я за тебя молюсь
 1993 — Laima Tango
 1993 — Ах, вернисаж, ах, вернисаж! (kopā ar Valeriju Ļeontjevu)
 1994 — Милый, прощай!
 1996 — Я вышла на Пикадилли
 1996 — Viss nāk un aiziet...
 1998 — Латинский квартал
 1999 — Зеркало
 2000 — Лучшие песни (izlase)
 2002 — Имена на все времена (izlase)
 2005 — О чём играет пианист?
 2013 —  Atkal mājās
 2019 —  Leģendas (izlase)

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Laimas Vaikules oficiālā mājas lapa 
 Raimonds Pauls un viņa zvaigznes (Laima Vaikule) 

1954. gadā dzimušie
Latviešu dziedātāji
PSRS dziedātāji
Cēsīs dzimušie
Veģetārieši
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Arsēns Vengers

Arsēns Vengers, OBE (; ; dzimis  Strasbūrā) ir Francijas futbola treneris. Viņš ir panākumiem bagātākais Arsenal treneris pēc izcīnīto trofeju skaita, kā arī visilgāk strādājušais kluba treneris. Vengers kļuva par pirmo menedžeri, kurš nav brits, kurš izcīnījis divus titulus vienā sezonā, kas viņam izdevās 1998. un 2002. gadā. 2004. gadā viņš kļuva par vienīgo treneri, kam visas Premjerlīgas sezonas laikā nenācās zaudēt ne spēli. Vengers ir plaši pazīstams kā viens no pasaules labākajiem futbola treneriem pēc panākumiem ar AS Monaco un Arsenal. Bijušais Arsenal viceprezidents Deivids Deins viņu nosauca par "brīnumdari" par viņa tālredzīgajām vadības prasmēm un sasniegumiem futbolā.
Vengeram ir grāds elektrotehnikā un maģistra grāds ekonomikā, kas iegūts Strasbūras universitātē. Viņš brīvi pārvalda franču, vācu un angļu valodu, kā arī daļēji itāļu, spāņu un japāņu valodu.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Strasbourg

 Francijas 1. divīzija: 1978–79

Trenera karjera 
Monaco

 Francijas 1. divīzija: 1987–88
 Coupe de France: 1990–91

Nagoya Grampus

 Imperatora kauss: 1995
 Japānas Superkauss: 1996

Arsenal

 Anglijas Premjerlīga: 1997–98, 2001–01, 2003–04
 FA kauss: 1997–98, 2001–02, 2002–03, 2004–05, 2013–14, 2014–15, 2016–17
 FA Community Shield: 1998, 1999, 2002, 2004, 2014, 2015, 2017

Individuālie sasniegumi

 Japānas J līgas gada labākais treneris: 1995
 Anglijas Premjerlīgas sezonas labākais treneris: 1997–98, 2001–02, 2003–04

 Pasaules labākais treneris: 1998
 Francijas gada treneris: 2008

Atsauces

Ārējās saites 

 Arsēna Vengera profils Arsenal.com 
 Arsēna Vengera profils BBC Sport

1949. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas futbola treneri
Strasbūras "Racing" spēlētāji
1550. gads

1550. gads () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās trešdienā.

Notikumi 
 6. janvāris — spāņu kapteinis Ernando de Santana Kolumbijas teritorijā, Dienvidamerikā, dibināja pilsētu Valleduparu.
 7. februāris — par 221. Romas pāvestu tika pasludināts Jūlijs III.

Dzimuši 
 17. jūnijs — Šarls IX, Francijas karalis. Karaļā valdīšana saistās ar "Bērtuļa nakti", hugenotu masveidīgu iznīcināšanu. (miris 1574.)
 4. oktobris — Kārlis IX (Karl IX), Zviedrijas karalis (miris 1611.)

Miruši 
 11. oktobris — Georgs Pencs, vācu mākslinieks, grafiķis, Albrehta Dīrera skolnieks. (dzimis 1500.)
Sid Meier's Civilization V

Sid Meier's Civilization V (arī Civilization 5) ir Firaxis izstrādāta un 2010. gadā izlaista gājienu stratēģijas datorspēle. Standarta spēlei sākoties ir 4000. gads p.m.ē., spēlētāja rīcībā ir viens karotājs un vienība pilsētas izveidošanai. Spēles gaitā spēlētājam jāizpēta pasaule, iepazīstot citu civilizāciju vadoņus, jāiegūst kontrole pār dažādiem resursiem un jāizpēta jaunas tehnoloģijas, kuras atklājot spēlētājs iegūst dažādas jaunas iespējas (piemēram, pieeju jauniem resursiem, vienībām un ēkām). Spēles mērķis ir izveidot savu impēriju. Spēlē ir pieci dažādi uzvaras nosacījumi — visi citi spēlētāji zaudē savas galvaspilsētas, spēlētājs pieņem visas sociālās politikas piecās grupās no astoņām un uzbūvē utopijas projektu, spēlētājs uzbūvē kosmosa kuģi, spēlētājs uzvar ANO vēlēšanās vai vienkārši viņam ir augstākais punktu skaits 2050. gadā. Spēlētājs var arī izveidot spēli ar citādiem nosacījumiem. Spēlē ir pieejamas 18 dažādas civilizācijas, kā arī iespējas nopirkt vēl papildu civilizācijas. Katrai no civilizācijām ir viena vai divas unikālās vienības, kas aizstāj kādu no standarta vienībām, otras vienības vietā dažām civilizācijām ir unikāla celtne. Visām civilizācijām ir arī sava īpašā spēja.

Civilizācijas

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 
 Izstrādātāja mājaslapa 

Civilization sērija
Gājienu stratēģijas datorspēles
PC spēles

de:Sid Meier’s Civilization#Civilization V
Domufudži

Domufudži (; Dōmu Fuji Kichi, ) ir Japānas vasaras polārstacija Antarktīdā, Karalienes Modas Zemē. Atrodas uz otra augstākā Polārā plato paaugstinājuma — Valkīras leduskupola 3810 m vjl ~800 km no piekrastes un 1400 km no Dienvidpola. Izveidota 1995. gadā  no japāņu bāzes stacijas Šovas un nosaukta pēc Valkīras leduskupola japāņu nosaukuma (Fudzi leduskupols) par Domufudži novērojumu bāzi (, Dōmu Fuji Kansoku Kyoten). 2004. gadā pārdēvēta par Domufudži staciju.

Stacija sastāv no 8 ēkām ar kopējo platību 407 km², lielākā daļa no kurām atrodas zem sniega. Stacija izveidota ledus dziļurbuma projekta veikšanai. 1996. gadā tika sasniegts  dziļums, kas ļauj iegūt  gadus vecus ledus paraugus. Otrs urbšanas projekts tika sākts 2003. gadā un četru sezonu laikā tika sasniegta 3035,22 m dziļums, kas atbilst  gadu senai pagātnei.

Atsauces 

Japānas polārstacijas
Antarktiskās polārstacijas
Karalienes Modas Zeme
Batālais žanrs

Batālija ir tēlotājas mākslas žanrs vai šī žanra atsevišķs mākslas darbs, kurā attēlo kompozīcijā sakārtotus kaujas ainu un frontes dzīves motīvus.

Mākslinieku, kas darbojas batālajā žanrā, sauc par batālistu.

Batāliju žanra galvenās tēmas ir kājnieku un jūras kauju, kā arī karagājienu ainas. Batāliju darbos tiek attēlota kauju varonība, raksturīgākie un nozīmīgākie kauju ainu momenti, kara darbības nozīme, kas to satuvina ar vēsturisko žanru, savukārt kara sadzīves ainas tiek bieži saistītas ar sadzīves žanru.

Žanra attīstība 
Batāliju motīvi ir atrodami jau senajās civilizācijās, par ko liecina gleznojumi uz sengrieķu vāzēm, senajos tempļos, kuros ir redzami kauju attēli, parādot mitoloģisko varoņu drošsirdību. Motīvi ir redzami arī reljefos uz Senās Romas triumfa arkām — imperatoru uzvaras un karagājieni. Viduslaikos kaujas bija raksturīgi attēlot grāmatu miniatūrās, uz gobelēniem, paklājiem, arī uz ikonām. Batāliju kā žanra veidošanās ir attiecināma uz 16. gadsimtu. Renesanses laikā Itālijā tika radīti pirmie reālistiskie kauju atainojumi, pakāpeniski pārejot no oficiālajām batālijām uz reālu kara epizožu atainošanu. Krievijā batāliju žanrs sāka attīstīties ar 17. gadsimtu, kas ir saistīts ar Pētera I uzvaru laiku, vēlāk aktualizējās Pirmā un Otrā Pasules kara laikā un pēc tā.

Batālijas latviešu mākslā 
Žanrs sācis veidoties 19. gadsimtā, batāliju žanrā darbojušies gleznotāji Jānis Staņislavs Birnbaums, Kārlis Veidemanis un Kārlis Baltgailis.

Atsauces

Ārējās saites 

Tēlotājas mākslas žanri
1549. gads

1549. gads () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās otrdienā.

Notikumi 
 29. marts — tika dibināta Salvadora, pirmā Brazīlijas galvaspilsēta.
 15. augusts — Kagosimas pilsētā Japānā izsēdās katoļu misionārs, jezuīts, Francisks Ksavers.

Dzimuši 
 17. jūnijs — Frančesko Bassano, renesances laika itāļu gleznotājs. (miris 1592.)
 1. novembris — Anna no Austrijas, Spānijas un Portugāles karaliene. (mirusi 1580.)

Miruši 
 10. novembris — Pāvils III, Romas pāvests. (dzimis 1468.)
Tatāru valoda

Tatāru valoda (татарча, tatarça, تاتارچا) ir tjurku valoda, kurā galvenokārt runā tatāri. Visradnieciskākā ir baškīru valoda, ar kuru ir daļējas fonētiskas un gramatiskas atšķirības. Tatāru valoda ir oficiālā valoda Krievijas Tatarstānas Republikā. Šajā valodā runā arī daudzi cilvēki, kas dzīvo Rumānijā, Bulgārijā, Turcijā un Ķīnā. Tiek lēsts, ka tatāru valoda ir dzimtā valoda aptuveni 6,5 miljoniem cilvēku.

Atsauces

Ārējās saites 

Tatāri
Kipčaku valodas
Krievijas valodas
Tatarstāna
Veckalsnava

Veckalsnava ir ciems Madonas novada Kalsnavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos Kalsnavas ezera krastā pie autoceļa P37  no pagasta centra Jaunkalsnavas,  no novada centra Madonas un  no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies  ap kādreizējo Rīgas arhibīskapa vasaļa pili (Calcenoide) un vēlāk — Veckalsnavas muižas (Alt-Kalzenau) centru.

Vēsture 

1905. gada revolūcijas laikā 1905. gada 28. novembrī vietējiem LSDSP kaujas pulciņa biedriem tika dots rīkojums apbruņoties un sapulcēties Veckalsnavas mežā, lai iznīcinātu Brimmera muižu, kurā bija apmetušies soda ekspedīcijas karavīri. Tikšanās vieta tika nozīmēta pie Kalsnavas kapsētas. Veckalsnavas muižu ielenca ap 3000 kaujinieku, taču kazaki atteicās padoties. 

30. novembrī kazaki no aplenktās Veckalsnavas vairākas reizes neveiksmīgi centās izlauzties uz Stukmaņu pusi. 1. decembra rītā kazaki pārgāja uzbrukumā uz Bērzaunes puses pozīcijām, taču sacelšanās dalībnieki uzbruka kazakiem no mugurpuses, revolucionāri ieņēma Veckalsnavas muižu un to nodedzināja.

Atsauces
Jānis Reinis

Jānis Reinis (dzimis , miris ) bija latviešu aktieris. Viņš ir strādājis Latvijas Nacionālajā teātrī un Dailes teātrī, kā arī piedalījies vairākās filmās.

Biogrāfija 
Jānis Reinis piedzima 1960. gada 13. decembrī Obeļos, Lietuvā. Bērnību pavadījis Subatē.

1983. gadā Reinis pabeidza studijas Drāmas teātra kursā. Šajā pašā gadā uzsāka darbu teātrī, tēloja galveno lomu lugā "Princis un ubaga zēns". 1984. gadā tēloja Romeo lomu Šekspīra lugā "Romeo un Džuljeta". Džuljetu atveidoja Reiņa nākamā sieva Lāsma Kugrēna. 1987. gadā Reinis notēloja vēl vienu nozīmīgu lomu teātrī — muzikantu Klāvu izrādē "Tikai muzikants". Starp citām teātra lomām bija arī Skapēns Moljēra "Skapēna nedarbos', Ķencis "Mērnieku laikos" un Ješka "Hipnotiskajā braucienā".

Reinis attēlojis lomas vairākās kinofilmās un televīzijas seriālos. Pazīstamākā no tām ir Mārtiņa loma filmā "Rīgas sargi" (2007), kā arī Roberta loma populārajā Latvijas televīzijas seriālā "Sirdsmīļā Monika" (2000, 2015).

Reinis strādāja teātrī līdz pat 2010. gadam, kad nācās pamest darbu alkohola radīto problēmu dēļ. Tomēr pēc trim gadiem intervijā žurnālam "Privātā dzīve" viņš pastāstīja, ka no alkohola atkarības ir atbrīvojies. Viņš bija arī vēlreiz apprecējies — ar Vitu Frinbergu. No 2015. gada rudens Reinis strādāja par taksometra šoferi, kā arī bija iesaistījies ar aktiera darbu saistītos projektos.

2016. gada 26. augustā Reinis nomira pēkšņā nāvē 55 gadu vecumā.

Filmas

TV seriāli

Atsauces

Ārējās saites 
 Jānis Reinis filmas.lv

1960. gadā dzimušie
2016. gadā mirušie
Latvijas kinoaktieri
Latviešu kinoaktieri
Elita Kļaviņa

Elita Kļaviņa (dzimusi Elita Dobulāne  Jēkabpilī, Latvijā) ir latviešu aktrise un kinorežisore, bijusī žurnāliste.

Viņa strādā Jaunajā Rīgas teātrī, kā arī piedalījusies vairākās filmās.  saņēmusi Spēlmaņu nakts balvu kā gada aktrise par Alīdes Trū lomu izrādē Muša. Par galvenās lomas atveidošanu filmā "Rīga. Dublis 1" aktrise saņēma Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākā aktrise". 2020. gadā saņēma Spēlmaņu nakts balvu Gada aktrise otrā plāna lomā par Felicitas Ertneres lomu izrādē "Meklējot Spēlmani" Jaunajā Rīgas teātrī.

2019. gadā Elita Kļaviņa debitēja režijā ar dokumentālo filmu "Zorjana Horobraja", par ko ieguva Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākā studentu filma".

Filmogrāfija

Ārējās saites 
 
 Kino-teatr profils 
 Jaunā Rīgas teātra aktiera profils

Atsauces 

1966. gadā dzimušie
Latvijas kinoaktieri
Latviešu kinoaktieri
Latviešu žurnālisti
Jaunā Rīgas teātra aktieri
Jēkabpilī dzimušie
Spēlmaņu nakts gada aktrises balvas ieguvējas
Lielā Kristapa balvas ieguvējas aktrises
Pornogrāfija

Pornogrāfija (, pórni - "prostitūta", γράφω, graphein - "rakstīt") ir cilvēka ķermeņa un dzimumattiecību attēlojums grāmatās, attēlos, statujās, kinofilmās un citos plašsaziņas līdzekļos, kura mērķis ir izraisīt uzbudinājumu. Atšķirība starp pornogrāfiju un erotiku lielā mērā ir subjektīva, ko galvenokārt nosaka sabiedrības standarti. 

Pornogrāfija izsauc regulārus strīdus starp tās publiskas piekļuves atbalstītājiem un noliedzējiem. ANO līmenī šādu polemiku izraisījis ANO Bērnu fonda pētījums Eiropas Savienības valstīs, kurš parādīja, ka vairumā pētīto valstu pornogrāfija Internetā lielāko daļu bērnu nekādi neietekmē, bet, piemēram, Spānijā 39% bērnu apgalvojuši, ka jutušies laimīgāki pēc pornogrāfijas noskatīšanās. Tā rezultātā ANO Bērnu fonds paziņoja, ka traucēt bērniem pieeju pornogrāfijai ir bērnu tiesību pārkāpums un pieejas liegšana viņiem vitāli svarīgai informācijai. Pornogrāfijas pretinieki, kā Līza Tompsone no ASV Nacionālā Seksuālās ekspluatācijas centra, savukārt apgalvoja, ka pornogrāfija satur tādas lietas kā vardarbību, izvarošanu, rasismu un incestu, ko bērni nedrīkst patērēt.

Senajā Grieķijā pornogrāfija bija jebkurš mākslas vai literārais darbs, kas atainoja prostitūtu dzīvi. Tur arī radās nosaukums "pornogrāfija", jo prostitūtas grieķu valodā sauc par pórni.

Skatīt arī 
 Interneta pornogrāfija

Atsauces

Ārējās saites
1548. gads

1548. gads () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās svētdienā.

Notikumi 
 1. aprīlis — Sigismunds II Augusts kļuva par Polijas karali un Lietuvas lielkņazu.

Dzimuši 
 5. janvāris — Francisko Suaress, spāņu jezuīts, filozofs un teologs (miris 1617.)
 2. septembris — Vinčenco Skamoci (Vincenzo Scamozzi), itāļu arhitekts (miris 1616.)
 dzimšanas datums nezināms — Džordāno Bruno (Giordano Bruno), itāļu filozofs un mistiķis (miris 1600.)
 dzimšanas datums nezināms — Simons Stevins (Simon Stevin), flāmu zinātnieks (miris 1620.)

Miruši 
 1. aprīlis — Sigismunds I Vecais, Polijas karalis un Lietuvas dižkunigaitis. (dzimis 1467.)
Artūrs Skrastiņš

Artūrs Skrastiņš (dzimis  Jelgavā) ir latviešu teātra un kino aktieris, televīzijas raidījumu vadītājs un aizkadra balss. Pazīstams kā Dailes teātra aktieris (kopš 1996. gada) un ar dalību vairākās latviešu filmās. Ieguvis gan "Lielā Kristapa", gan "Spēlmaņu nakts" balvu kā labākais (gada) aktieris.

1998. gadā viņš saņēma apbalvojumu "Lielais Kristaps" par viņa lomu filmā "Likteņdzirnas". Tajā pašā gadā viņš arī saņēma balvu par labāko debiju filmu festivālā "Baltijas pērle". 2015. gadā apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Filmogrāfija

TV

Vadītie raidījumi

Vadītie šovi

Atsauces

Ārējās saites 

 Artūrs Skrastiņš Filmas.lv
 Artūrs Skrastiņš Dailes teātra mājaslapā

1974. gadā dzimušie
Jelgavā dzimušie
Latviešu kinoaktieri
Latvijas kinoaktieri
Lielā Kristapa balvas ieguvēji aktieri
Spēlmaņu nakts gada aktiera balvas ieguvēji
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
TV3 darbinieki
Dailes teātra aktieri
Avoti (Baldone)

Avoti ir Baldones pilsētas daļa tās dienvidos, Ķekaviņas kreisajā krastā. Līdz 2016. gadam bija ciems Baldones pagastā. Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados ap bijušo Baldones mācītājmuižu, kad tur tika uzbūvēts kolhoza «Baldone» ciemats. Apbūve dalās trijos rajonos: daudzdzīvokļu namu apbūve rietumos no Iecavas ielas, individuālā apbūve iepretī bijušajām dzirnavām un jaunā apbūve starp Kolhoza dīķi un Vanagkalnu.

Avotos atrodas Baldones novada dome, ugunsdzēsēju dežūrdaļa, veikals; Vanagkalnā — brīvdabas estrāde.

Atsauces 

Ķekavas novads
Baldone
Latvijas bijušie ciemi
Jānis Brekte

Jānis Brekte ( — ) bija latviešu gleznotājs — akvarelists. Dzimis Rīgā. Bijis viens no sava laika ražīgākajiem un populārākajiem akvaleristiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis Rīgā dārznieka ģimenē 1920. gada 15. augustā, bērnību pavadīja Lizumā. 1934. gadā atgriezās Rīgā un mācījās Kārļa Brencēna zīmēšanas kursos (1936-1939) un studēja Latvijas Mākslas akadēmijā (1940—1948), kur viņa pedagogi bija Leo Svemps, Nikolajs Breikšs, Kārlis Miesnieks. 1950. gadā viņu uzņēma Mākslinieku savienībā. 
Miris Rīgā, apbedīts Lizuma Sila kapos.

Meita — akvareliste Ilona Brekte, arī viņas bērni, dvīņi Kristians Brekte un Patrīcija Brekte ir mākslinieki.

Pagodinājumi 
 Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1981).

Glezniecība 
Strādājis pamatā akvareļa tehnikā, retāk eļļas tehnikā.
Dzīves laikā radījis vairākus tūkstošus akvareļu, tāpēc ir uzskatāms par vienu no ražīgākajiem sava laika akvarelistiem. Īpašu atzinību guvis ar Vecrīgas un Rīgas gleznojumiem dažādās dabas noskaņās un gadalaikos. Mākslinieciskās darbības sākumposmā pievērsies industriālajai ainavai, gleznodams pamatā ostu skatus, vēlāk pievērsdamies dabas ainavai, gleznodams mežus, kalnus, ūdeņus, kā arī klusās dabas un ziedus. Mākslinieka darbi izceļas ar individuālu, izkoptu rokrakstu ar tam raksturīgu atraisītu un brīvu pludinājumu, spilgtiem krāsu akcentiem un tieksmi konkrētu motīvu pacelt vispārinājuma pakāpē.

Izstādes 
Izstādēs piedalījies no 1943. gada.
Nozīmīgākās personālizstādes
 Rīgā (1977, 1980),
 Jelgavā (1981)
Piemiņas izstādes
 Cēsīs (1986),
 Rīgā (1991, 1992).

Piemiņai 
Lizumā iekārtota pastāvīga mākslinieka darbu ekspozīcija. Izdotas reprodukciju mapes ar mākslinieka darbiem: Rīgā (1980); Maskavā (1982); Mākslas kalendārs (1982).

Atsauces 

1920. gadā dzimušie
1985. gadā mirušie
Latvijas mākslinieki
Latvijas gleznotāji
Latviešu mākslinieki
PSRS gleznotāji
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Rīgā dzimušie
Kiānu Rīvss

Kiānu Čārlzs Rīvss (, izrunā: , dzimis  Beirūtā, Libānā) ir kanādiešu aktieris. Aktiera karjeru uzsāka deviņu gadu vecumā ar lomām dažādās teātra izrādēs. Viņš vislabāk pazīstams ar lomām filmās "Bila un Teda neticamie piedzīvojumi" (Bill & Ted's Excellent Adventure; 1989), "Drakula" (1992), "Ātrums" (1994), "Džons Viks" (2014) un "Matrikss" triloģijā. Par jauna FIB aģenta lomu drāmā "Lūzuma punkts" (Point Break; 1991) viņu uzslavēja The New York Times kritiķe Dženeta Maslina, sakot, ka Rīvss demonstrē vērā ņemamu disciplīnu un sasniegumus. Par lomu filmā "Matrikss" saņēma Saturna balvas nomināciju kā labākais aktieris.

Paralēli lomām kino darbojas teātra mākslā. Viņš attēloja princi Hamletu Manitoba Theatre Centre izrādē "Hamlets".  Holivudas slavas alejā tika atklāta viņa zvaigzne.

Atsauces

Ārējās saites 

 TV.com profils  
 People.com profils 
 Kianu Rīvzs — aktieris, kas bīstas tumsas

1964. gadā dzimušie
Kanādiešu kinoaktieri
Amerikāņu kinoaktieri
Aizliegtā pilsēta

Aizliegtā pilsēta bija Ķīnas imperatoru pils, kas kalpoja kā rezidence imperatoriem no Minu dinastijas līdz Cjinu dinastijai. Tā atrodas Ķīnas galvaspilsētas Pekinas centrālajā daļā, mūsdienās Aizliegtajā pilsētā atrodas Pils muzejs. Aizliegtajā pilsētā imperatori un viņu ģimenes locekļi dzīvoja gandrīz piecus gadsimtus. Objekts tika būvēts laikaposmā no 1406. līdz 1420. gadam.

Komplekss sastāv no 980 ēkām, kurās kopumā ir 8707 istabu. Teritorija aizņem 720 000 m². Aizliegtā pilsēta ir labs tradicionālās ķīniešu pilsveidīgās arhitektūras piemērs. Tā ir ietekmējusi kultūras un arhitektūras attīstību Āzijā un citviet pasaulē.

Aizliegto pilsētu apvij 7,9 metrus augsts aizsargmūris, 6 metrus dziļš un 52 metrus plats aizsarggrāvis. Saskaņā ar 1925. gada datiem, Aizliegtajā pilsētā ir uzglabāti 1 170 000 kolekcijas vienību. Gada laikā apmeklē vairāk nekā 10 miljoni apmeklētāju no visas pasaules.

1987. gadā Aizliegtā pilsēta tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā, tā atzīstot tās nozīmīgo lomu Ķīnas arhitektūras un kultūras jomā. UNESCO ir atzinusi, ka tas ir pasaulē lielākais saglabāto seno koka ēku komplekss.

Atsauces

Ārējās saites 

 Pils muzeja oficiālā mājaslapa 

Celtnes un būves Ķīnā
Ķīnas vēsture
Muzeji
Pekina
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Ķīnā
Koimbra

Koimbra (, ) ir viena no senākajām Portugāles pilsētām, tajā atrodas vecākā Portugāles universitāte — Koimbras Universitāte (1290).

Vēsture 
Koimbru dibinājuši Ibērijas ķelti. Romas impērijas laikā tā bija pazīstama ar Emīnijas (Aeminium) vārdu un atradās pie lielceļa, kas savienoja Lisabonu (Olisipo) ar Bragu (Bracara Augusta). 468. gadā svēbi sagrāva netālu esošo Konimbrigas pilsētu, tās iedzīvotāji pārcēlās uz Emīniju un pārdēvēja to Konimbrigas vārdā. 711.-878. un 987.-1064. gadā pilsētu pakļāva mauri, 1139.-1256. gadā Koimbra bija Portugāles galvaspilsēta. 1290. gadā pilsētā tika nodibināta universitāte.

Apskates objekti 

 Akvedukts (Arcos do Jardim, no jauna uzbūvēts 16. gadsimtā) 
 Koimbras bīskapu pils (tagad muzejs Machado de Castro) ar romiešu foruma atliekām 
 Vecā katedrāle Sé Velha (1064)
 Koimbras universitātes ēkas ar zvanu torni, kapelu (Capela de São Miguel) un bibliotēku (Biblioteca Joanina) ar aptuveni 300 000 grāmatām 
 Jaunā katedrāle Sé Nova (1598)
 Botāniskais dārzs (Jardim Botánico, 18. gs.)
 Bijušais augustīniešu klosteris Igreja de Santa Cruz (1131)

Attēlu galerija

Portugāles pilsētas
Bijušās galvaspilsētas
Gimarainša

Gimarainša, arī Gimaraiša (, izrunā: ) ir pilsēta Portugāles ziemeļos, pazīstama kā pirmā Portugāles karaļa Alfona I dzimšanas vieta un rezidence (1140). Gimarainša 2012. gadā ieguva Eiropas kultūras galvaspilsētas statusu.

Vēsture 
Pilsētas pirmsākumi meklējami 9. gadsimta vidū, kad Galīsijas grāfs Vimārs šeit mauriem atņemtajās zemēs nodibināja cietoksni (Castelo de Vimaranes), pie kura grāfiene Mumadona apmēram 950. gadā ierīkoja klosteri. Portugāles grāfs Burgundijas Indriķis (Conde D. Henrique, 1066–1112) pili 1095. gadā padarīja par savu rezidenci. 1139. gadā viņa dēls Alfons I (Afonso I) tika kronēts par pirmo Portugāles karali. Pēc galvaspilsētas pārcelšanas uz Koimbru tā 15. gadsimtā kļuva par Braganzas hercogu rezidenci. 20. gadsimtā Salazara diktatūras laikā Gimarainšas pils tika atjaunota un pilsēta tika pasludināta par "Nācijas šūpuli".

Apskates objekti 
 Gimarainšas pils (Castelo, 11.-12. gs.)
 Braganzas hercogu pils (Paço dos Duques de Bragança) 
 Gimarainšas vecpilsēta

Ārējās saites

Portugāles pilsētas
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Portugālē
Kārlis Miesnieks

Kārlis Miesnieks ( — ) bija latviešu gleznotājs, izcils latviešu reālistiskās glezniecības skolas pārstāvis, mākslinieku biedrības "Sadarbs" biedrs. Rakstnieka Jonāsa Miesnieka brālis.

Biogrāfija 
Kārlis Miesnieks dzimis Jaunpiebalgas pagasta Vecviņķos zemnieku ģimenē 1887. gada 31. janvārī. 

Piedalījies 1905.g. revolūcijas notikumos. Strādājis par zīmēšanas skolotāju daudzās skolās — Nītaures pagastskolā, Jaunpiebalgas Mārtiņa pagastskolā (1907 — 1910). 

Glezniecību apguvis Jūlija Madernieka studijā (1910), Pēterburgas Ķeizariskās mākslas veicināšanas biedrības skolā (1911) un mācījies Štiglica Centrālās tehniskās zīmēšanas skolā, kur beidzis teātra dekorāciju klasi (1915). 

Latvijā atgriezās 1918.gadā. Strādājis par zīmēšanas skolotāju Jaunpiebalgas draudzes skolā (1918-1919) un Mazsalacas vidusskolā, Rīgas Olava komercskolā (1920). 

Bijis Latvijas Kultūras veicināšanas biedrības mākslas studijas vadītājs (1920 — 1924). Kopā ar mākslinieku Ludolfu Libertu vadījis savu mākslas studiju (1924 - 1929), bijis Latvijas Mākslas akadēmijas zīmēšanas pedagogs (1922 — 1953) un profesors no 1947. gada. Darbojies Neatkarīgo mākslinieku vienībā (1920 — 1924), un mākslinieku biedrībā "Sadarbs" (1924 — 1940).  Latvijas PSR Mākslinieku savienības biedrs no 1944. gada. 1955. gadā saņēma Latvijas PSR Tautas mākslinieka goda nosaukumu. 

Miris 1977. gada 25. oktobrī Rīgā.

Glezniecība 
Gleznojis klusās dabas, ainavas, sadzīves ainas un portretus. Ievērojamu vietu mākslinieka radošajā dzīvē ieņēmuši arī zīmējumi,darbojies karikatūrā. Portretos dominē psigoloģiskais aspekts, ainavas žanra darbos jūtama cilvēka darba klātbūtne, svarīga lauku dzīves tēlošana. Daiļrades sākumposmā gleznoti un zīmēti tuvinieku portreti un pašportreti, ka arī virkne ainavu. Cilvēku figūras tēlotas plastiskās pozās, asos raksturos. Pēc ceļojuma uz Parīzi radītie darbi izceļas ar lielāku krāsu intensitāti. 1920. gadu otrajā pusē pievērsies dabas studijām, gleznojot žanriskas ainavas un lauku dzīves norises dabā. Vēlākos gados daiļradē dominē ainava un portrets, bet sadzīviskā žanra darbi parādās reti. Šo gadu radītajos portretos efektīgus žestus un pozas nomaina svinīgāks ārējais veidojums, palielinoties apkārtējās vides un aksesuāru nozīmei.

Izstādes 
Izstādēs piedalās kopš 1920. gada. Personalizstādes Rīgā (1959, 1967, 1971, 1977), Madonā (1959), Cēsīs (1959), Ventspilī (1960), Liepājā (1960), Jēkabpilī (1960), Pļaviņu HES (1960), Kandavā (1961), Tukumā (1961, 1976), Bauskā (1961), Jaunpiebalgā (1968; kopā ar Jāni Strazdiņu un Kārli Baltgaili). Piemiņas izstāde tika sarīkota Rīgā (1987).

Izmantotā literatūra 
 Red. Romis Bēms. Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940. Rīga:Zinātne, 1986. 500lpp.

Ārējās saites 
 Biogrāfija un darbi
 Darbi
 Biogrāfija

Atsauces 

1887. gadā dzimušie
1977. gadā mirušie
Cēsu novadā dzimušie
Latvijas mākslinieki
Latvijas gleznotāji
Latviešu mākslinieki
PSRS gleznotāji
Mākslinieku biedrības "Sadarbs" mākslinieki
Neatkarīgo mākslinieku vienības mākslinieki
Latvijas PSR Tautas mākslinieki
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Sifiliss

Sifiliss ir seksuāli transmisīva slimība, kuras izraisītājs ir bālā treponēma (Treponema pallidum) Slimība primārā stadijā izpaužas kā cietais šankrs (ulcum durum) izraisītāja iekļūšanas vietā. Dzemdes kakls ir otrā biežākā (pēc vulvas) šankra lokalizācijas vieta sievietēm.

Diagnostika

Sūdzības un simptomi 
Sifilisa inkubācijas periods vidēji ir 21-24 dienas, bet var saīsināties pat līdz 14 dienām.
Pacientes vienīgā sūdzība var būt par nelielu izdalījumu daudzumu palielināšanos ar vai bez asins piejaukuma. Šādos gadījumos jāveic visi izmeklējumi, kuri apstiprina vai izslēdz sifilisa diagnozi. Pozitīvu atbilžu gadījumā nepieciešama dermatovenerologa konsultācija, lai apstiprinātu diagnozi un sāktu ārstēšanu.

Diferenciāldiagnostika 
Cieto šankru bieži jauc ar dzemdes kakla īsto eroziju. Šankram parasti raksturīga blīvāka pamatne un pastiprinātas malas („valnītis”), ko aptver tūskas zona, bet tas var izskatīties kā epitēlija bojājums, ko nosedz pelēcīgs aplikums. Tas nesāp.

Ārstēšana 
Terapiju ordinē dermatovenerologs. Ģimenes ārsta, ginekologa galvenais uzdevums ir identificēt un izmeklēt partneri (-us).
Lieto penicilīna, tetraciklīna vai makrolīdu grupas antibiotikas pēc dažādām shēmām.

Skatīt arī 
 Gonoreja

Atsauces un piezīmes

Ārējās saites 
 Sifiliss Populārā Medicīnas Enciklopēdija

Seksuāli transmisīvās slimības
Džūlija Robertsa

Džūlija Fiona Robertsa (; dzimusi  Atlantā, Džordžijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise. Viņa kļuva pazīstama pēc filmēšanās 1990. gada romantiskajā komēdijā "Jaukā sieviete", filmas ieņēmumi sasniedza 464 miljonus ASV dolāru. Par nominēšanas Amerikas Kinoakadēmijas balvām par lomām filmās Steel Magnolias (1990) un "Jaukā sieviete" (1991) viņa saņēma Oskaru kā labākā aktrise 2001. gadā par lomu filmā "Ērina Brokoviča". Vēl ir filmējusies tādās filmās kā "Mana labākā drauga kāzas", "Mistiskā pica", "Notinghilla", "Bēgošā līgava", "Valentīna diena", "Pelikānu lieta", "Oušena banda", "Oušena ducis", kuras ir bijušas arī komerciāli veiksmīgas. 2022. gadā atveidoja galveno sieviešu lomu filmā "Biļete uz paradīzi".

Ārējās saites 

1967. gadā dzimušie
Džordžijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Dalasas "Stars"

Dalasas "Stars" () ir profesionāls ASV hokeja klubs, kas ir bāzēts Dalasā, Teksasas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Rietumu konferences Centrālajā divīzijā. Tas tika dibināts 1967. gadā kā Minesotas "North Stars" un kopš dibināšanas brīža spēlē NHL.

Savas pastāvēšanas vēsturē "Stars" ir vienu reizi iezcīnījusi Stenlija kausu (1999. gadā), trīs reizes kļuvusi par konferences uzvarētāju. Mājas spēles komanda aizvada American Airlines Center hallē.

Līdz pat 2010. gadam viens no kluba atpazīstamības simboliem, kā arī rezultatīvākajiem spēlētājiem bija amerikāņu centrs Maiks Modano, kurš "North Stars" un "Stars" rindās kopā aizvadīja 21 sezonu. Viņš ir arī kluba visu laiku rezultatīvākais spēlētājs.

Sasniegumi 
 Stenlija kauss: 1
 1998.—99.

 Konferences čempioni: 3
 1998.—99., 1999.—00., 2019.—20.

 Regulārās sezonas čempioni: 2
 1997.—98., 1998.—99.

Spēlētāji

Pašreizējais sastāvs 
Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 9. oktobrī.

Vārtsargi 
 29  Džeiks Etingers
 41  Skots Vedževūds

Aizsargi 
 2  Janni Hakanpā
 4  Miro Heiskanens
 5  Nilss Lundkvists
 6  Kolins Millers
 20  Raiens Saters
 23  Esa Lindels
 33  Vils Bučers
 44  Džoels Henlijs
 55  Tomass Hārlijs

Uzbrucēji 
 11  Lūks Glendenings
 12  Radeks Faksa
 14  Džeimijs Benns (Kapteinis)
 16  Džo Pavelskis (Kapteiņa palīgs)
 21  Džeisons Robertsons
 24  Rope Hincs
 25  Joels Kiviranta
 27  Meisons Mārčments
 34  Deniss Gurjanovs
 40  Jākobs Pētešons
 91  Tailers Segīns (Kapteiņa palīgs)

Latvijas hokejisti "Stars" sastāvā

Līderi

Komandas visu laiku rezultatīvākie spēlētāji

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa
Losandželosas "Kings"

Losandželosas "Kings" () ir profesionāls ASV hokeja klubs, kas ir bāzēts Losandželosā, Kalifornijas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Rietumu konferences Klusā okeāna divīzijā. Tas tika dibināts  un kopš dibināšanas brīža spēlē NHL.

Kluba pastāvēšanas vēsturē "Kings" divas reizes ir kļuvis par NHL čempionu, tāpat divas reizes ir kļuvis par konferences un vienu reizi — divīzijas uzvarētāju. 1992.—1993. gada Stenlija kausa izcīņas finālā "Kings" piecu spēļu sērijā zaudēja Monreālas "Canadiens". Mājas spēles komanda aizvada Crypto.com Arena hallē. Stenlija kausu komandai izdevies izcīnīt 2012. un 2014. gadā.

Sasniegumi 
 Stenlija kauss: 2
 2011–12, 2013–14
 Konferences čempioni: 3
 1992–93, 2011–12, 2013-14
 Divīzijas čempioni: 1
 1990–91

Spēlētāji

Pašreizējais sastāvs 
Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 06. oktobrī.

Vārtsargi 

 29  Fīniks Koplijs
 32  Džonatans Kviks
40  Kals Pītersens

Aizsargi

 2  Aleksandrs Edlers
 3  Mets Rojs
 8  Drū Dautijs (Kapteiņa palīgs)
 26  Šons Volkers
 44  Mikijs Andersons
 50  Šons Durci
 57  Jakobs Moverare

Uzbrucēji 

 9  Adrians Kempe
 11  Anže Kopitars (Kapteinis)
 12  Trevors Mūrs
 13  Gabriels Vilardi
 17  Liass Andešons
 19  Alekss Aifalo
 22  Kevins Fiala
 24  Filips Dano
 27  Ostins Vāgners
 28  Džarets Andersons–Dolans
 33  Viktors Arvidsons
 34  Artūrs Kalijevs
 39  Alekss Tarkoti
 46  Bleiks Lizots
 48  Brendans Lemjē
 55  Kvintons Baifelds
 89  Rasmuss Kupari
 91  Karls Grundstrēms

Komandas visu laiku rezultatīvākie spēlētāji

Kluba spēlētāju rekordi 
 Visvairāk gūto vārtu sezonā: Bērnijs Nikolss, 70 (1988.—89.)
 Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Veins Greckis, 122 (1990.—91.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā: Veins Greckis, 168 (1988.—89.)
 Visvairāk soda minūšu sezonā: Mārtijs Maksorlijs, 399 (1992.—93.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā, starp aizsargiem: Lerijs Mērfijs, 76 (1980.—81.)
 Visvairāk gūto punktu sezonā, starp debitantiem: Lūks Robiteils, 84 (1986.—87.)
 Visvairāk gūto uzvaru sezonā: Džonatans Kviks, 40 (2015.—16.)
 Visvairāk sauso spēļu sezonā: Džonatans Kviks, 10 (2011.—12.)

Latvijas hokejisti "Kings" sastāvā

Galvenie treneri

 Reds Kellijs:1967-1969
 Hals Leiko:1969-1970
 Džonijs Vilsons:1969-1970
 Lerijs Rīgans:1970-1972
 Freds Glovers:1971-1972
 Bobs Pulfords:1972-1977
 Rons Stjuarts:1977-1978
 Bobs Berijs:1978-1981
 Parkers MakDonalds:1981-1982
 Dons Perijs:1982-1984
 Rodžijs Vačons (pagaidu):1984, 1988, 1995
 Rodžers Neilsons:1984
 Pets Kvins:1984-1987
 Maiks Mērfijs:1987-1988
 Robijs Ftoreks:1988-1989
 Toms Vebsters:1989-1992
 Berijs Melrouzs:1992-1995
 Lerijs Robinsons:1995-1999
 Endijs Marejs:1999-2006
 Džons Torčeti (pagaidu):2006
 Marks Kraufords:2006-2008
 Terijs Marejs:2008-2011
 Džons Stīvens (pagaidu):2011, 2017-18
 Derils Saters:2011-2017
 Villijs Dežardēns (pagaidu):2018-2019
 Tods Maklelans:2019-pašlaik

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Hockey-Reference profils