joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dārza iela (Rīga)

Dārza iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Dzirciema apkaimē. Mūsdienās vēsturiskā Dārza iela ir pārrauta ar Rīgas Stradiņa universitātes ēku kompleksu, Dzirciema ielu un daudzstāvu ēku masīvu, bet ielas daļa, kas atrodas uz rietumiem no Dzirciema ielas ir pārdēvēta par Usmas ielu. Atlikušās Dārza ielas garums ir 390 metri un tā visā garumā ir klāta ar asfalta segumu.

Vēsture 
Dārza iela ir minēta Rīgas adrešu grāmatā jau 1861. gadā. Sākotnēji tā sākās no Aleksandra ielas (tagadējā Kandavas iela), daļēji iekļaujot tagadējo Konsula ielu. Padomju laikā iela ir pārrauta, izbūvējot Rīgas Medicīnas institūta (Rīgas Stradiņa universitāte) ēku kompleksu. Ielas beigu posms ir likvidēts, izbūvējot Jūrmalas gatves satiksmes pārvadu pār dzelzceļu.

2015. gadā ielas daļa, kas atrodas uz rietumiem no Dzirciema ielas Rīgas adresācijas sakārtošanas projekta ietvaros ir pārdēvēta par Usmas ielu.

Ielas raksturojums 
Dārza iela ir 390 metrus gara iela Dzirciema apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Slokas ielu, krustojas ar Ķiršu ielu un izbeidzas aiz Rīgas Stradiņa universitātes ēku kompleksa (šeit caur stāvlaukumu savienota ar Mazo Dārza ielu un Konsula ielu). Dārza ielā ir īres namu un savrupmāju apbūve, kā arī vairākas sabiedriskas ēkas: pie krustojuma ar Slokas ielu atrodas Rīgas 41. vidusskola (Slokas ielā 49a), ielu pārtrauc Rīgas Stradiņa universitātes ēku komplekss (Dzirciema ielā 16). Dārza ielā atrodas Zengbuša muižas kungu māja (Dārza ielā 3) un daļēji saglabājies muižas parks.

Ielu savienojumi 
Dārza iela ir savienota ar šādām ielām:
 Slokas iela (T veida krustojums)
 Ķiršu iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Dzirciems

Atsauces 

Ielas Dzirciemā
Kurzemes rajons
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Vojtehs Polāks

Vojtehs Polāks (; dzimis 1985. gada 27. jūnijā) ir čehu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2020) pārstāv Čehijas Ekstralīgas vienību HC Vitkovice.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru sāka 2000.—01. gada sezonā, kuras gaitā debitēja Čehijas Ekstralīgas kluba HC Karlovy Vary rindās. Komandas sastāvā viņš spēlēja līdz pat 2004.—05. gada sezonas vidum, kad pārcēlās uz Jihlavas "Dukla" vienību.

2005.—06. gada sezonu Polāks sāka Amerikas hokeja līgas kluba Aiovas "Stars". 2005.—06. un 2006.—07. gada sezonās uzbrucējs aizvadīja kopumā piecas spēles arī NHL klubā Dalasas "Stars". 2007.—08. gada sezonas vidū uzbrucējs atgriezās HC Karlovy Vary sastāvā.

2008. gadā Polāks pievienojās HC Oceláři Třinec rindām, 2011. gadā kopā ar klubu izcīnot Čehijas čempiona titulu. 2011.—12. gada sezonu aizvadīja Šveices hokeja līgas klubos Klotenes "Flyers" un Langnau "Tigers", taču 2012.—13. gada sezonu iesāka HK Davosas rindās. Davosas klubs Polāku gan drīz izīrēja HC Karlovy Vary, kā arī HK Homutovas vienībām.

2013. gada septembrī noslēdza līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo", taču vien pēc deviņām aizvadītām spēlēm no komandas rindām tika atskaitīts. Sezonu viņš turpināja Čehijas Ekstralīgas vienībā HC Trinec, savukārt 2014.—15. gada sezonu aizvadīja SM līgas vienībā Tamperes "Ilves".

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Čehijas hokejisti
Dalasas "Stars" spēlētāji
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Čehijas Ekstralīgas čempioni
Hantimansijskas "Jugra" spēlētāji
Vladivostokas "Admiral" spēlētāji
Čerepovecas "Severstal" spēlētāji
Frovorda rags

Frovorda rags (,  — ‘Untumainais rags’) ir zemesrags Čīles dienvidos Magelāna šauruma krastā, Dienvidamerikas kontinentālās daļas galējais dienvidu punkts. Izvietojies Bransvikas pussalas dienvidu galā 85 km no Puntaarenasas pilsētas. Nosaukumu zemesragam 1587. gadā piešķīra angļu korsārs Tomass Kevendišs pēc zemesragā un tā apkārtnē pastāvošajiem neprognozējamajiem un skarbajiem laikapstākļiem.

Atsauces 

Dienvidamerikas zemesragi
Dienvidamerikas ekstrēmi
Čīles ģeogrāfija
Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā — komandu brauciens vīriešiem

Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā — komandu brauciens vīriešiem bija ikgadējs pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā komandu braucienā (TTT), ko organizēja pasaulē vadošā organizācija riteņbraukšanā, Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (UCI).

Čempionātu nacionālajām komandām ieviesa 1962. gada Pasaules čempionātā un tas notika līdz 1994. gadam katru gadu, izņemot kopš 1972. gada ieviesto nosacījumu, ka komandu brauciens nenotika Olimpiskajos gados. Komandā bija četri braucēji un sacensību distance bija ap 100 kilometrus gara.

Pēc tam bija ilgstoša pauze bez šādiem čempionātiem, līdz 2012. gada čempionātā tika ieviesta atsevišķa ieskaite profesionālajām komandām. Komandā bija seši braucēji, 2012. gada sacensību trases garums bija 53,2 kilometri. Šīs sacensības bija arī daļa no UCI Pasaules tūres ieskaites. Sacensības profesionālajām komandām notika līdz 2018. gadam, bet 2019. gada čempionātā tās aizstāja ar jaukto komandu stafeti nacionālajām izlasēm.

Medaļu ieguvēji 
Nacionālās izlases 1962–1994

Profesionālās komandas kopš 2012. gada

Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
Mencendorfa nams

Mencendorfa nams ir 17.—18. gadsimta rīdzinieku dzīvojamais nams — muzejs, kas atrodas Grēcinieku ielā 18, Rīgā. Šī ir Rīgas Vēstures un kuģniecības muzeja filiāle "Mencendorfu nams. Rīdzinieku 17.—18. gadsimta māja—muzejs".

1605. gadā tika uzcelta pati ēka, tika pārbūvēts agrākais spīķeris pēc ugunsgrēka. Dzīvojamā ēka vairākkārt tikusi pārbūvēta (1695, 1755). 1902. gadā tika pārveidota fasāde Grēcinieku ielas pusē, arhitekts — Vilhelms Neimanis.

No 1723. līdz 1902. gadam te atradās Brieža aptieka (Apotheke Brandt), kas ir sestā vecākā aptieka Rīgā. Vēl šajā ēkā atradušies dažādi veikali, J. Kelma stiklinieka darbnīca. PSRS okupācijas laikā Mencendorfa namā bija iekārtoti dzīvokļi. Laikā no 1981. līdz 1992. gadam ēkā tika veikta rekonstrukcija. 1992. gadā Mencendorfa namam piešķirts muzeja statuss.

Laikā no 1900. līdz 1939. gadam ēkā dzīvoja tirgotāju ģimene Mencendorfi, kas bija ēkas īpašnieki un viņu vārdā tā tiek dēvēta.

Muzejā skatāmas ekspozīcijas par Rīgas iedzīvotāju sadzīvi un tradīcijām.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Muzeji Rīgā
Vinnijs Pūks

Vinnijs Pūks vai arī vienkārši Pūks ir antropomorfisks lācis, ko radījis angļu rakstnieks Alans Aleksandrs Milns. Pūka tēls pirmoreiz parādījās dzejas grāmatā When We Were Very Young (1924), tomēr pirmā grāmata par Vinniju Pūku tika publicēta 1926. gadā — "Vinnijs Pūks" (Winnie-the-Pooh) —, pēc diviem gadiem tika izdota grāmata "Jaunā māja Pūka Priedītēs" (The House at Pooh Corner). Visu darbu ilustrators bija Ernests Hauards Šepards.

Milns lāci nosauca viņa dēlam Kristoferam Robinam Milnam piederējušā lāča vārdā. Kristofers (kura vārdā tika nosaukts cits tēls grāmatās par Pūku) savu lāci nosauca Kanādas melnā lāča Vinnija vārdā, ko viņš bieži redzēja Londonas zooloģiskajā dārzā.

Pēc Milna nāves viņa atraitne pārdeva tiesības uz Vinnija Pūka tēlu kompānijai The Walt Disney Company. Par viņu ir tikušas uzņemtas vairākas filmas.

Latviski darbi par Vinniju Pūku ir apvienoti grāmatā "Vinnijs Pūks un viņa draugi", ko tulkojusi Vizma Belševica.

Ārējās saites 
 Oriģinālais Vinnijs Pūks

Literatūras tēli
Vidējais pirksts

Vidējais pirksts ir trešais no pieciem ekstremitātes pirkstiem. Tas atrodas starp rādītājpirkstu un zeltnesi. Rokā tas parasti ir garākais pirksts.

Rietumu kultūrās pacelts vidējais pirksts ir nepieklājīgs rokas žests, kas bieži liecina par parastu vai lielu nicinājumu. Parasti šis žests nozīmē "atšujies" vai arī kaut ko līdzvērtīgu. Žests tiek izpildīts, parādot aizmuguriski slēgtu dūri ar paceltu vidējo pirkstu (tomēr īkšķis arī ir nedaudz pacelts). Žesta pirmsākumi meklējami Senajā Grieķijā, vēsturiski tas simbolizēja fallu.

Plauksta
Vineta Elksne

Vineta Elksne (dzimusi  Līvānos) ir latviešu dziedātāja.

Izglītība 
Mācījusies J. Graubiņa Līvānu bērnu mūzikas skolā, Daugavpils Mūzikas koledžā, Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā (2008. gadā iegūts maģistra grāds mūzikas pedagoģijā (Romāna Vanaga diriģēšanas klase), koncerteksāmens kopā ar Latvijas Universitātes sieviešu kori "Minjona").

Muzikālā karjera 
No 12 gadiem bijusi Turku pagasta bērnu popgrupas “Mēs paši” dibinātāja un vadītāja.

Strādājusi par mūzikas pedagoģi Jaunmārupes, Kadagas pirmsskolas izglītības iestādē un par koncertmeistari RTU jauniešu vokālajā ansamblī “Jauna Nianse”.

Muzikālās gaitas populārajā mūzikā uzsākusi kā fona vokāliste Jānim Stībelim, vēlāk Laimai Vaikulei, Laurim Reinikam. 

Plašu pieredzi guvusi, dziedot, vokālajā trio “Lady’s sweet”. Sadarbojoties ar komponistu Kārli Lāci, koncertējusi dažādās koncertprogrammās, koncertuzvedumos (piem. “Cabaret plin, plin”, “Cabaret Artelis”, u.c.). 2009. gadā izdots grupas solo albums “Princešu ziemas dziesmas”. 2010. gadā ar grupu pārstāvējusi Latviju starptautiskajā konkursā “Jaunais vilnis”.

Piedalījusies dažādos projektos (t.sk. šovā “Dziedi ar zvaigzni” (duetā ar aktieri Arti Robežnieku), kopā ar grupu “MC orķestris” vairākas sezonas rūpējušies par muzikālo noformējumu TV3 šovā “Es mīlu tevi Latvija”).

2013. gadā kopā ar Māri Grigali un bērnu studijas ansambli “Kukaiņi”, ieskaņojusi albumu “Re, kur es”.

Šobrīd aktīvi koncertē ar dziedātāju Intaru Busuli un “Abonementa orķestri”.

Atsauces 

1984. gadā dzimušie
Latviešu dziedātāji
Latvijas Mūzikas akadēmijas absolventi
Līvānos dzimušie
SKS 37. ekspedīcija

SKS 37. ekspedīcija (Экспедиция МКС-37; Expedition 37 jeb ISS-37) bija Krievijas, ASV un Itālijas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2013. gada septembra līdz novembrim.

Apkalpe 

Atšķirībā no iepriekšējām ekspedīcijām, kad vecākā apkalpe atgriežas uz zemes un tad pēc dažām nedēļām stacijā ierodas jauna, šoreiz jaunā apkalpe ieradās vairākas dienas pirms vecās apkalpes aizlidošanas. Tas bija saistīts ar to, ka pirmoreiz vēsturē kosmosā nogādāta olimpiskā lāpa (bez iedegtas uguns) 2014. gada ziemas olimpiskajām spēlēm. Kosmosa kuģis Sojuz TMA-11M SKS ieradās .  9. novembrī lāpa iznesta atklātā kosmosā. 10. novembrī Sojuz TMA-09M atvienojās no stacijas un 11. novembrī nolaidās uz zemes, līdzi vesdams olimpisko lāpu.
Tādējādi trīs dienas stacijā uzturējās deviņi kosmonauti (kopā ar Sojuz TMA-11M apkalpi Mihailu Tjurinu, Ričardu Mastrakjo un Koiči Vakatu).

Ārējās saites 
 37. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 36./37. ekspedīcija Energija mājas lapā  
 37./38. ekspedīcija Energija mājas lapā  

37
Rutku sala

Rutku sala, arī Iļķēnsala (), ir bijusī sala Daugavā. Pastāvējusi vismaz līdz 1915. gadam, tagad Kundziņsalas ziemeļaustrumu daļa. Tā atradās lejup pa Daugavas straumi 7,5 kilometru attālumā no Rīgas centra.

Nosaukumi 
Rutku salu sauca arī par Iļķēnsalu, 1909. gadā tā dēvēta par Hilkensalu un Vilksalu. Atsevišķos avotos salu dēvēja arī par Siena salu, atsaucoties uz 17. gadsimta Dubosa ciemu.

Vēsture 

Iļķēnsalas dzimtīpašumu 1593. gadā izveidoja tā laika Livonijas lielhercogs, Polijas-Lietuvas valdnieks Sigismunds III Vāsa, kas to piešķīra savam sekretāram, humānistam un pirmās Rīgas grāmatspiestuves izveidotājam Rīgas pilsētas rātes sekretāram jeb sindikam (Syndikus der Stadt), tiesībzinātniekam, notāram Dāvidam Hilhenam (1561-1610).  

1782. gadā Iļķēnsalas muižas dzimtskungs bija Vācu nācijas Svētās Romas impērijas valstsgrāfs Ernsts Reinholds fon Mengdens. 1802. gada 24. janvārī kolēģijas asesors barons Frīdrihs Mengdens par 95 tūkstošiem Krievijas rubļu Iļķēnsalas muižu kopā ar Carnikavas muižu uz desmit gadiem ieķīlāja un vēlāk pārdeva. No 1859. gada līdz 1891. gadam uz muižas zemes pastāvēja Iļķēnsalas pagasts, kā Vidzemes guberņas Rīgas apriņķa administratīva vienība. 

1905. gadā Iķēnsalas muižas zemes aptvēra arī sauszemi, pašreizējā Jaunmīlgrāvī — tagadējās Rīgas—Saulkrastu dzelzceļa līnijas Daugavas pusē starp esošajām Mangaļu un Ziemeļblāzmas dzelzceļa stacijām, kā arī tagadējā Ozo golfa kluba vietu. 1915. gadā Iļķēnsalas vietā Daugavā bija Rutku sēklis. 

1917. gadā Kundziņsalu (līdz ar to arī Iļķēnsalu) pievienoja Rīgas pilsētai.

Atsauces 

Daugavas salas
Rīgas salas
Mangaļmuiža

Mangaļmuiža () bija dzimtīpašums, vēlāk Mangaļu-Mīlgrāvja valsts muiža tagadējā Trīsciemā, kura atradās zemēs pie Langas iztekas (tagadējās ietekas) no Ķīšezera.

Vēsture 
18. gadsimtā Mangaļmuiža ( — Magnusa sala) jeb Meņģeles muiža atradās Rīgas apriņķa Daugavgrīvas draudzes novadā. Vēl 1782. gadā "ar četriem Daugavgrīvas zemniekiem" bija mūža lietošanā virsnieka Jēkaba Budberga (Jacob Friedrich von Budberg) atraitnei Marijai Elizabetei, nākamā Krievijas ķeizara Aleksandra I skolotāja un Krievijas Impērijas ārlietu ministra Andreja Ebergarda Budberga, kas dzimis Mangaļmuižā, mātei  .

Mangaļmuiža, kuras lielums bija apmēram 208 hektāri un kura atradās 11 kilometrus no Rīgas centra līdz 1762. gadam piederēja fon Numeru dzimtai, tajā dzimis ģenerālmajora Gustava fon Numersa (1715-1780) dēls Vidzemes landmaršals, landrāts Kārlis Johans fon Numerss (1757-1822).

1920. gada agrārās reformas gaitā tolaik Mangaļu pagastā esošo Mangaļu-Mīlgrāvja valsts muižu 314 ha kopplatībā sadalīja 143 vienībās, no kurām viena bija agrākā rentes māja.

Atsauces un piezīmes 

Muižas Rīgā
Ziemeļu rajons
Rejs Dolbijs

Rejs Miltons Dolbijs (Ray Milton Dolby; dzimis , miris ) bija ASV inženieris, trokšņa novēršanas sistēmas Dolby NR izstrādātājs. Viņš ir video magnētiskās lentas ierakstītāja līdzizgudrotājs. Dibinājis uzņēmumu Dolby Laboratories.

Studējis Stenforda Universitātē. 1961. gadā Kembridžas Universitātē ieguva doktora grādu. Tad viņš bija ANO tehniskais konsultants Indijā.

1965. gadā Dolbijs atgriezās Anglijā, kur dibināja uzņēmumu Dolby Laboratories. Viņš izgudroja elektroniskos filtrus trokšņu novēršanai, kurus varēja izmantot skaņas ieraksta un atskaņošanas sistēmās. Kinoteātriem izstrādātas stereo un telpiskas skaņas sistēmas.

Ārējās saites 

ASV inženieri
ASV uzņēmēji
Oregonā dzimušie
Mamudzu

Mamudzu (, šimaore: Momoju) ir Francijas aizjūras departamenta Majotas galvaspilsēta kopš 1977. gada. Tā atrodas Majotas salas austrumos, Indijas okeāna krastā. 2018. gadā Mamudzu dzīvoja 71,4 tūkstoši iedzīvotāju. Būtībā Mamudzu komūnu veido seši atsevišķi ciemati.

Ekonomika 
Mamudzu ir banka un iepirkšanās centrs. Pilsētas ekonomiskais centrs ir Place du Marche, kur atrodas banka, Air France un Ewa Air biroji un tūrisma birojs. Žurnāla Jana na Leo galvenā mītne, "galvenokārt saistīta ar rakstiem par Mahoras salas sabiedrisko dzīvi", tiek publicēts Mamoudzou. Ievērības cienīgi restorāni Mamoudzou ir Les Terrasses, Hotel Restaurant Isijiva, Le Barfly un Mamoudzou La Kaz.

Ārējās saites 

Majotas pilsētas
Āfrikas galvaspilsētas
Mants Kalnietis

Mants Kalnietis (; dzimis ) ir lietuviešu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv Lietuvas basketbola līgas klubu Kauņas "Žalgiris".

Karjeru sācis Lietuvas līgas klubā Kauņas "Žalgiris", kur spēlēja laikā no 2006. līdz 2012. gadam. Šajā laikposmā četras reizes kļuvis par Lietuvas čempionu, kā arī uzvarējis BBL. 2012. gadā pievienojās Krievijas Profesionālās basketbola līgas klubam Krasnodaras "Lokomotiv-Kuban".

Lietuvas izlases sastāvā ir piedalījies  (8. vieta), divos Pasaules čempionātos (2010. gadā tika izcīnīta bronzas medaļa), kā arī vairākos Eiropas čempionātos (2013. gadā izcīnīta sudraba medaļa).

Ārējās saites 
 Eurobasket profils 

1986. gadā dzimušie
Lietuvas basketbolisti
Saspēles vadītāji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Cilvēki no Kauņas
Stefānija Belmondo

Stefānija Belmondo (; dzimusi ) ir bijusī itāļu distanču slēpotāja.

Piedalījusies piecās Olimpiskajās spēlēs (, , , , ). Kopumā izcīnījusi desmit olimpiskās medaļas, no kurām divas ir zelta (1992. gadā Albērvilā izcīnījusi 30 km distancē un 2002. gadā Soltleiksitijā — 15 km distancē). Viņa kļuva par otro sievieti, kas ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnījusi vismaz desmit medaļas (pirmā bija Raisa Smetaņina) un joprojām ir otrā medaļām bagātākā.

Ar panākumiem startējusi arī Pasaules čempionātā, kur izcīnījusi 13 medaļas, no kurām četras ir zelta. Pasaules kausa izcīņā ir izcīnījusi uzvaru 1996.—1997. gada sezonas kausu sprinta ieskaitē, lielajā kopvērtējumā vairākkārt ir izcīnījusi otro vietu (1991, 1992, 1997, 1999). Ar uzvaru 23 Pasaules kausa posmu distancēs viņa ir ceturtā uzvarām bagātākā sportiste (tāpat 66 reizes finišējusi pirmajā trijniekā un 128 — pirmajā desmitniekā).

 Belmondo iededza olimpisko lāpu.

Sasniegumi

Olimpiskās spēles

Ārējās saites 

 Olympic.org profils

1969. gadā dzimušie
Itālijas distanču slēpotāji
Distanču slēpotāji 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki distanču slēpošanā
Jūso Hietanens

Jūso Hietanens (; dzimis ) ir somu hokejists, aizsargs, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) Hietanens spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Maskavas "Dinamo" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Hietanens sāka 2003.—04. gada sezonā, kad aizvadīja divas spēles SM līgas kluba Hemēnlinnas HPK sastāvā. HPK rindās Hietanenam izdevās nostiprināties 2005.—06. gada sezonā, kopā ar klubu izcīnot arī Somijas čempiona titulu.

Pēc 2006.—07. gada sezonas Hietanens pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam Brynäs IF, tā rindās aizvadot nākamās trīs sezonas, savukārt 2011. gada vasarā aizsargs pievienojās Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindām. "Torpedo" sastāvā četras visnotaļ rezultatīvas sezonas, līdz 2015. gadā pievienojās citam KHL klubam Maskavas "Dinamo".

Somijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2014. gada Olimpiskajās spēlēs, spēlējis arī 2010., 2012., 2013. un 2014. gada Pasaules čempionātos.

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Ņižņijnovgorodas "Torpedo" spēlētāji
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
SM līgas čempioni
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Korenzālisa

Korenzālisa () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Leipcigas apriņķī. Tā atrodas 14 kilometru attālumā no Bornas, 31 kilometra attālumā no Hemnicas un netālu no Čehijas robežas. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 2 750 iedzīvotāju padarot to par vienu no mazākajām Saksijas federālās zemes pilsētām.

Vēsture 
Tā rakstos pirmoreizi ir minēta 974. gadā.

No 1942. gada 1. novembra līdz 1945. gadam pilsētā atradās bērnu nams, kuru vadīja nacistu organizācija. Bērni galvenokārt nāca no Norvēģijas, tos sākumā atveda šeit, lai vēlāk varētu nodot adoptācijā uz ģimenēm, kuras ir lojālas nacistu sistēmai.

Ārējās saites 

Saksijas pilsētas
Momoiro Clover Z

ir 2008. gadā izveidota japāņu popgrupa.

Dalībnieki

Bijušie dalībnieki 

Citi

Diskogrāfija

Singli 

* 2012. gadā

Albumi 

* 2016. gadā

Videogrāfija

Apbalvojumi

Atsauces

Skatīt arī 
 Shiritsu Ebisu Chugaku
 Team Syachihoko

Ārējās saites 

 
 Grupas oficiālā mājaslapa 
 Grupas oficiālā mājaslapa 
 Stardust Music oficiālais YouTube kanāls
 Momoiro Clover Z oficiālais Ustream kanāls 

Japānas popgrupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Konstantīns Počs

Konstantīns Počs (dzimis , miris ) bija latviešu fiziķis, konstruktors.

Biogrāfija 
1940. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Matemātikas un dabaszinātņu fakultāti ar maģistra grādu ģeoloģijā. Pēc tam līdz 1944. gadam strādājis Rēzeknes Valsts komercskolā un ģimnāzijā par fizikas skolotāju un ķīmijas lektoru, kad ticis iesaukts latviešu leģionā. Pēc gada Počs nokļuva Hencenas nometnē, kur 1945. gadā nodibinājis Hencenas latviešu ģimnāziju, līdz 1947. gadam bijis arī tās direktors. 1945. gadā absolvējis Getingenes Universitāti.

1947. gadā pārcēlies uz dzīvi Apvienotajā Karalistē, kur studējis meteoroloģiju Mančestras un Šefīldas Universitātē. No 1949. līdz 1956. gadam bijis fiziķis Nacionālās ogļu pārvaldes centrālajā laboratorijā Mančestrā. Šeit nodibinājis "Daugavas Vanagu" organizācijas nodaļu. 1956. gadā pārcēlies uz Kanādu. Šeit no 1956. līdz 1958. gadam studējis atmosfēras fiziku un meteoroloģiju Toronto Universitātē. Strādājis Ontārio pētniecības fondā par līdzstrādnieku, kā arī Kanādas valsts dienesta komitejā par meteorologu.

1958. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV. 1961. gadā pabeidzis Teksasas Universitāti, kur studējis atmosfēras fiziku. No 1958. līdz 1961. gadam bijis vecākais inženieris uzņēmumā CBS Electronics Lovelā, pēc tam līdz 1962. gadam strādājis Klevaira elektronikas firmas Volthemā par vecāko inženieri.

1962. gadā sāka strādāt par fiziķi, raķešu konstruktoru, projektu koordinatoru un programmas vadītāju, kā arī konsultantu ASV Gaisa spēku un Pasaules telpas pētniecības laboratorijā (Aerospace Instrumentation and Meteorology Division, Air Force Cambridge Research Laboratory) Bostonā.

Počs ir sastādījis aptuveni 50 zinātniski pētnieciskus projektus un publikācijas. Viņš ir viens no militāro brīdinājumu un kontroles aparatūras AWACS izgudrotājiem.

Atsauces 

1912. gadā dzimušie
1994. gadā mirušie
Latvijas fiziķi
ASV fiziķi
ASV latvieši
Latviešu izgudrotāji
Počs

Počs var būt:

 Konstantīns Počs;
 Mārtiņš Počs.

Skatīt arī 
 Poča

Uzvārdi
Braki (muzejs)

"Braki" ir latviešu rakstnieka Rūdolfa Blaumaņa memoriālais muzejs, Madonas Novadpētniecības un mākslas muzeja filiāle. Muzejs atrodas Ērgļu pagastā, 4 km no Ērgļiem.

Šajā ēkā R. Blaumanis ir radījis lielāko daļu savu darbu, kā arī dzīvojis lielāko daļu dzīves. Uz "Brakiem" viņš kopā ar ģimeni pārvācās 1868. gadā.

Rakstnieka memoriālais muzejs "Brakos" ticis izveidots . Muzeja kompleksā ir astoņas koka ēkas, kas celtas no guļbaļķiem un ir ar niedru jumtiem. Dzīvojamā ēka ir celta 1811. gadā, gandrīz visas citas — 19. gadsimta vidū.

Vadītāji 
 1958—1962: Jānis Ķirškalns
 1962—1965: Pēteris Liepa
 1965—1969: Jānis Putra (Meldrājs)
 1969—1975: Ligita Bogdanova (Arkliņa)
 1974—1976: Baiba Vīksna (Kampe)
 1976—1979: Līvija Volkova
 1979—?: Anna Kuzina
 ?—pašlaik: Zinta Saulīte

Atsauces

Ārējās saites 
 

Muzeji Latvijā
Rūdolfs Blaumanis
Ērgļu pagasts
Havjers Dzaneti

Havjers Adelmars Dzaneti (Javier Adelmar Zanetti; dzimis ) ir bijušais argentīniešu futbolists, bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks.

Karjeru sācis Argentīnā, taču kopš 1995. gada spēlē Itālijas A sērijas klubā Internazionale. Tā sastāvā ir piecas reizes kļuvis par Itālijas čempionu (2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10), četras reizes ieguvis Itālijas kausu (2004–05, 2005–06, 2009–10, 2010–11), tāpat četras reizes ieguvis Itālijas superkausu (2005, 2006, 2008, 2010), 2009.—2010. gadā uzvarēja UEFA Čempionu līgā, 1998. gadā ieguva UEFA kausu. Kopš 1999. gada augusta ir kluba kapteinis.

Argentīnas izlases sastāvā piedalījies divos Pasaules kausa izcīņas finālturnīros (1998, 2002), piecos Copa América turnīros (divas reizes iekļuvis finālā).  Argentīnas izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu. Dzaneti ir Argentīnas izlasē visvairāk spēles aizvadījušais futbolists.

2004. gadā bijušais Brazīlijas futbolists Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1973. gadā dzimušie
Buenosairesā dzimušie
Argentīnas futbolisti
Argentīnas izlases futbolisti
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
FIFA 100
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Brimins Kipruto

Brimins Kiprops Kipruto (; dzimis ) ir Kenijas vieglatlēts, kas startē 3000 m šķēršļu skrējienā.

Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (, , ). 2004. gadā Atēnās 3000 m šķēršļu skrējienā izcīnīja sudraba medaļu, pēc četriem gadiem Pekinā šajā distancē kļuva par olimpisko čempionu, bet 2012. gadā Londonā izcīnīja 5. vietu. Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā, kur izcīnījis pilnu medaļu komplektu (zelts 2007. gadā Osakā, sudrabs 2011. gadā Tegu un bronza 2005. gadā Helsinkos).

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Kenijas vieglatlēti
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Vidējo distanču skrējēji
Šķēršļu skrējēji
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Džons Fords

Džons Fords (; dzimis Džons Mārtins Fīnijs (John Martin Feeney) , miris ) bija īru/amerikāņu kinorežisors.

Fords ir pazīstams kā vesternu režisors, uzņēmis tādas šī žanra filmas kā "Vīrs, kas nošāva Libertiju Valensu" (The Man Who Shot Liberty Valance; 1962), "Meklētāji" (The Searchers; 1956), "Pasta kariete" (Stagecoach; 1939). Četras reizes saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais režisors (1935, 1940, 1941, 1952), kas ir balvu pasniegšanas rekords šajā nominācijā.

Karjeras laikā, kas ilga vairāk nekā 50 gadus, Fords uzņēma vairāk nekā 140 filmas, tomēr lielākā daļa viņa uzņemto mēmo filmu ir pazudušas.

Ārējās saites 

1894. gadā dzimušie
Meinā dzimušie
1973. gadā mirušie
Amerikāņu kinorežisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Mēmā kino režisori
Psiho

"Psiho" () ir 1960. gada amerikāņu filma, kuras režisors ir Alfreds Hičkoks.

Filma ir par sekretāres Merionas Kreinas, kas nozagusi savam darba devējam 40 tūkstošus dolāru un tiek nogalināta viesnīcā, un viesnīcas īpašnieka Normana Beitsa satikšanos un notikumiem pēc tam. Filma sākotnēji neguva kritiķu atzinību, taču pēc komerciāli veiksmīgās filmas izrādīšanas kinoteātros kritiķi filmu novērtēja atzinīgi. Filma tika nominēta četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Filmā galvenās lomas atveido Entonijs Pērkinss, Dženeta Lī, Vera Mailsa, Džons Gevins, Mārtins Balsams un Džons Makintairs.

Mūsdienās "Psiho" tiek uzskatīta par vienu no Hičkoka labākajām filmām.

Ārējās saites 

1960. gada filmas
ASV filmas
Alfreda Hičkoka filmas
Universal Pictures filmas
Zlīna

Zlīna () ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala centrs un šī apgabala lielākā pilsēta. Pilsētas attīstība saistīta ar uzņēmēja Tomāša Batjas (Tomáš Baťa, 1876-1932) un apavu ražošanas kompānijas "Bata Shoes" pirmsākumiem. No 1949. līdz 1990. gadam pilsēta tika dēvēta bijušā Čehoslovākijas politiskā līdera Klementa Gotvalda vārdā par Gotvaldovu.

Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1322. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Habsburgu impērijas sastāvā. Līdz 19. gadsimta beigām pilsēta īpaši neizcēlās apkārtējo apdzīvoto vietu vidū. 1894. gadā Tomāšs Batja pilsētā nodibināja apavu ražošanas uzņēmumu. Pirmā pasaules kara laikā rūpnīca apgādāja ar apaviem Austroungārijas armiju.    No 1918. gada pilsēta iekļāvās Čehoslovākijā. Batjas rūpniecības uzņēmumi strauji attīstījās, bet pats Tomāšs Batja 1923. gadā tika ievēlēts par Zlīnas mēru. Starp 1923. un 1932. gadu pilsētas iedzīvotāju skaits pieauga no 5 300 līdz 26 400 iedzīvotājiem. Tika celtas mājas un infrastruktūra Batjas uzņēmumu strādniekiem. Pilsētā tika ieviestas daudzas tolaik modernas arhitektūras idejas. Pēc Otrā pasaules kara Batjas rūpnīcas tika nacionalizētas. Kompānijas "Bata Shoes" galvenā mītne tika pārcelta uz Šveici. 1991. gadā Zlīnā atkal tika nodibināta "Bata Shoes" filiāle. Kopš 1993. gada pilsēta ir Čehijas sastāvā.

Sports
Pilsētā bāzēta 1928. gadā dibinātā Čehijas Ekstralīgas hokeja komanda PSG Zlín.

Cilvēki 

Zlīna ir uzņēmēja Tomāša Batjas (Tomáš Baťa, 1876-1932), hokejista Petra Čajāneka (Petr Čajánek, 1975), hokejista Romana Čehmāneka (Roman Čechmánek, 1971), vieglatlēta Tomāša Dvoržāka (Tomáš Dvořák, 1972), hokejista  Romana Hamrlīka (Roman Hamrlík, 1974), hokejista Karela Rahūneka (Karel Rachůnek, 1979—2011), britu dramaturga Toma Stoparda (Tom Stoppard) un Donalda Trampa sievas Ivanas (Ivana Trump, 1949) dzimtā pilsēta.

Pirms sporta karjeras sākuma Batjas rūpnīcā strādāja vieglatlēts Emils Zātopeks (Emil Zátopek, 1922-2000). Zlīnā strādājis animators Zdeneks Milers (Zdeněk Miler, 1921-2011).

Ārējās saites 
Pilsētas mājaslapa

Čehijas pilsētas
Zlīnas apgabala pilsētas
Carnikavas grāfiene Agripīne

Carnikavas grāfiene Agripīne, dzimusi Apgripīne Džaparidze (), arī Agripīne Dadiani; dzimusi 1855. gada 25. oktobrī (6. novembrī) Imeretijas dižciltīgo Konstatīna un Melānijas Džaparidžu ģimenē, kas zināma no 15. gadsimta un par kuru pēdējā gruzīnu Kartvelu-Kahetijas cara Georgija XII dēls princis Joanu Bagrationu (1768-1830) izpētījis, ka tā cēlusies no mongoļu karavadoņa Džapara (Jap'ar), kas pārgāja Tbilisi patriarha austrumu ortodoksālajā kristietībā, kuru Krievijas impērijas dižciltīgo sarakstos atzina 1850. gadā. 1876. gadā Apgripīne apprecēja gruzīnu dižciltīgo Tarielu Dadiani, no kura laulībā viņiem piedzima Mikels, Levanti un Nino.

Carnikavas grāfienes titulu gruzīnu princesei Apgripīnai Džaparidzei (принцесса Агриппина (Аграфеноа) Константиновна Зарникау) piešķīra Konstatīna brālis Oldenburgas lielhercogs, Aleksandra III ģenerāldjutants Aleksandrs Petrovičs Oldenburgs (1844-1932) 1882. gada 20. oktobrī, pēc tam, kad tā paša gada 8. oktobrī Konstantīns Petrovičs Oldenburgs viņu apprecēja.  
Konstantīns Petrovičs "atpirka" Agripīni no pirmā vīra par astronomisku atkāpšanās naudu - vienu miljonu zelta rubļu. Laulībā ar Konstantīnu Petroviču piedzima trīs dēli un trīs meitas - Aleksandra Nariškina (1888. gada 10. maijs - 1957. gada 28. maijs), Katrīna (1988. gada 16. septembris - 1963. gada 24. decembris), Nikolajs (1885. gada 7. maijs - 1976. gads), Aleksejs (1887. gada 16. jūlijā - 1918. gada 16. septembrī), Pēteris (1889. gada 26. maijs - 1961. gada 1. novembris), Nina (1892. gada 13. augusts - 1922. gads). Lai arī Agripīne neptietiekami labi runāja franciski, tomēr apbūra Krievijas imperatora galmu, par viņu pat Nikolajs II rakstīja: "izcili, ārkārtīgi skaista meitene, no gleznainākajiem reģioniem". Carnikavas grāfiene Agripīne 1896. gadā organizēja skandalozo Nikolaja II brāļa, carēviča lielkņaza Georgija Aleksandroviča (1871-1899) laulību ar savu māsīcu Nakašidzi, kuras rads princis Viktors Nakašidze bija gruzīnu nacionālists, kas piedalījās 1885. gada atentāta mēģinājumā pret Georgija Aleksandroviča tēvu, imperatoru Aleksandru III spridzinot, un plānoja atentātu pret Georgija Aleksandroviča brāli Nikolaju II ar indi. Apgripīne mira 1926. gada 18. oktobrī un ir apglabāta Kutaisi.

Apgripīnes pēcteči, no kuriem 2013. gadā dzīvi ir divpadsmit ir Carnikavas grāfi, jo nevienlīdzīgās laulības dēļ nevarēja saņemt augsto Holšteinu-Gottropu Oldenburgas hercogu titulu. Agripīne kļuva tieši par Carnikavas grāfieni, jo iepriekš atteicās no vāciskā  von Bose, jo gruzīnu valodā tas skan līdzīgi vārdam bozi (ბოზი) jeb "mauka". Pēc 1917. gada apvērsuma Agripīnes bērni aizbēga uz Franciju, izņemot divus - Alekseju, kuru noslepkavoja boļševiki, kā arī psihiski slimo meitu Ninu, kura bija slavena ar it kā esošo spēju izsaukt garus un mira 1922. gadā pēc boļševiku veiktās Gruzijas okupācijas.

Atsauces 

1855. gadā dzimušie
1926. gadā mirušie
Krievijas dižciltīgie
Morton

Morton var būt:
 Mortona šaurums (Morton Strait) — jūras šaurums Antarktikā
 Levi Mortons (Levi Morton) — ASV 22. prezidents
Svīnhūvuda senāts

Svīnhūvuda senāts bija pirmā neatkarīgās Somijas valdība. 1917. gada oktobrī ievēlētais parlaments 1917. gada 27. novembrī izveidoja Senātu Pēra Ēvinda Svīnhūvuda vadībā. Tajā nebija pārstāvēti sociāldemokrāti. Šī valdība 1917. gada 4. decembrī pieņēma Somijas neatkarības deklarāciju, kuru parlaments apstiprināja 6. decembrī. Pilsoņu kara laikā Helsinkus ieņēma Sarkanā gvarde, bet Senāta locekļiem izdevās izbēgt no pilsētas. Valdība no 1918. gada 29. janvāra līdz 3. maijam darbojās Vāsā, kad tika saukta arī par Vāsas senātu. Senāts darbojās līdz 1918. gada 27. maijam, kad Pērs Ēvinds Svīnhūvuds nolika Senāta priekšsēdētāja pilnvaras, jo 18. maijā viņš bija ievēlēts par Somijas karalistes reģentu.

Senāta sastāvs:

Vēl viena Svīnhūvuda vadīta valdība darbojās 1930.—1931. gadā.

Somijas Senāts
Aino Bāliņa-Karmo

Aino Bāliņa-Karmo (dzimusi Lehmusa 1935. gada 3. maijā) ir Latvijas igauņu džeza un popmūzikas dziedātāja. Lielākos panākumus guva 20. gadsimta 50. un 60. gados, uzstājoties kopā ar Rīgas estrādes orķestri.

Dzīves gājums 
Dzimusi kā Aino Lehmusa () 1935. gada 3. maijā Tallinā. Studēja Tallinas Pedagoģiskajā institūtā, aizrāvās ar baletu un mākslas vingrošanu. Dziedāja Tallinas studentu džeza ansamblī "Integrālis". 1955. gadā apprecējās ar latviešu pianistu Ermenu Bāliņu un pēc meitas Ilonas piedzimšanas pārcēlās uz dzīvi Rīgā.

Pēc Rīgas estrādes orķestra (REO) dibināšanas Ringolda Ores un Egila Švarca vadībā viņa kļuva par vienu no tā solistēm, dziedāja latviešu, krievu, igauņu un angļu valodās. Pateicoties unikālajam balss tembram un izpildījuma manierei, ar lieliem panākumiem izpildīja dziesmas no Ellas Ficdžeraldas repertuāra, piemēram, Džordža Šīringa (Shearing) "Putnu zemes šūpuļdziesmu" (Lullaby Of Birdland). Kopā ar orķestri daudz koncertēja bijušās PSRS pilsētās.

Neilgi pēc tam, kad 1964. gadā par REO maksliniecisko vadītāju kļuva Raimonds Pauls, Aino Baliņa pārcēlās uz Maskavu, kur bija soliste Oļega Lundstrēma džeza orķestrī. 1970. gados viņa atgriezās Rīgā, dziedāja Jūrmalas restorānā "Jūras pērle", bet 1976. gadā aizbrauca uz Igauniju, kur dziedāja kopā ar Tallinas Filharmonijas orķestri.

Pazīstamākās dziesmas 
 "Pavasara dziesmiņa" (Ringolds Ore, 1957)
 "Kam gaidi, mans draugs" (Raimonds Pauls, 1958)
 "Lelle" (1970, La Bambola)
 "Saules dimanti" (Alnis Zaķis, 1971)
 "Jau krastu balti sniegi klāj ..."
 "Janušeks"
 "Palīdzi man, Buratīno" 
 The Shadow Of Your Smile 
 Somewhere no "Vestsaidas stāsta"
 Слезинки

Atsauces 

1935. gadā dzimušie
Igauņu dziedātāji
Latvijas igauņi
PSRS dziedātāji
Debesbraukšanas diena

Debesbraukšanas diena, arī Lielā Krustdiena, ir reliģiski svētki kristietībā, kuros tiek svinēta Jēzus Kristus uzņemšana debesīs. Saskaņa ar tradīciju, 40. dienā pēc augšāmcelšanās Jēzus Kristus pēdējo reizi parādījās saviem apustuļiem un no Eļļas kalna pacēlās debesīs.

Debesbraukšanas diena vienmēr tiek svinēta ceturtdienā. Šī ceturtdiena iekrīt laika posmā no 30. aprīļa līdz 3. jūnijam.
 

Kristiešu svētki
Zakarija Bakali

Zakarija Bakali (Zakaria Bakkali; dzimis  Ljēžā) ir marokāņu izcelsmes Beļģijas futbolists, kas šobrīd spēlē Beļģijas klubā K Beerschot VA, ir Beļģijas jaunatnes izlašu dalībnieks. Bakali ir jaunākais Eredivisie spēlētājs, kas guvis hat-trick (17 gadu un 96 dienu vecumā).

Klubu karjera

PSV Eindhoven 
Bakali ir nācis no kluba PSV Eidnhoven jauniešu sistēmas, kurai pievienojās 2008. gadā no Ljēžas "Standard". Viņš spēlē kā labās malas uzbrūkošais pussargs, bieži vien arī kā uzbrucējs.

 Bakali starta sastāvā sāka UEFA Čempionu līgas kvalifikācijas spēli pret Varegemas "Zulte". 80. minūtē viņu nomainīja Florians Jozefzūns. Pirmos vārtus Čempionu līgas kvalifikācijā viņš guva  pret Varegemas "Zulte"  Eredivisie spēlē pret Neimegenas "NEC", ko PSV uzvarēja ar 5-0, Bakali guva trīs vārtus. Tā viņam bija tikai otrā spēle šajā līgā.

Izlases karjera 
Bakali Beļģijas jauniešu izlasēs ir zināms kā labs vārtu guvējs. Gūstot 7 vārtus 9 spēlēs U-17 izlases sastāvā, Bakali tika izsaukts uz U-21 izlasi.

Pēc Bakali veiksmīgās Čempionu līgas debijas, Beļģijas izlases treneris Marks Vilmots iekļāva viņu sastāvā pārbaudes spēlē pret Francijas izlasi. Dienu pirms spēles Bakali treniņā guva savainojumu, un viņu izņēma no sastāva.

Karjeras statistika 
Statistika atjaunota

Klubs

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Beļģijas futbolisti
Beļģijas izlases futbolisti
PSV Eindhoven spēlētāji
Valencia CF spēlētāji
Akoruņas "Deportivo" spēlētāji
Briseles "Anderlecht" spēlētāji
Ljēžas provincē dzimušie
Ričards Gīrs

Ričards Tifānijs Gīrs (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un aktīvists.

Aktiera karjeru sācis 1970. gados ar lomām filmās Looking for Mr. Goodbar (1977) un "Debesu dienas" (Days of Heaven, 1978). 1980. gadā kļuva pazīstams ar lomu filmā "Amerikāņu žigolo" (American Gigolo), kas viņam nodrošināja seksa simbola slavu. Pēc tam filmējies tādās filmās kā An Officer and a Gentleman (1982), "Jaukā sieviete" (1990), "Pirmatnējās bailes" (Primal Fear, 1996), "Šakālis" (The Jackal, 1997), "Dakteris T un sievietes" (Dr. T & the Women, 2000), "Čikāga" (2002), "Neuzticīgā" (2002), "Arbitrāža" (Arbitrage, 2012), "Vēl viena vislabākā eksotiskā viesnīca Kliņģerīte" (2015), Norman: The Moderate Rise and Tragic Fall of a New York Fixer (2016).

Par lomu filmā "Čikāga" Gīrs saņēma Zelta globusa balvu kā labākais aktieris. Vēl par vairākām lomām ir ticis nominēts šai balvai: An Officer and a Gentleman, "Jaukā sieviete", "Arbitrāža".

Ārējās saites 
 

1949. gadā dzimušie
Pensilvānijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Žans Gastons Darbū

Žans Gastons Darbū (, dzimis , miris ) bija franču matemātiķis. Devis ieguldījumu ģeometrijā un matemātiskajā analīzē. 

1899. gadā ieguva doktora grādu Augstākajā Normālskolā. 1884. gadā tika ievēlēts Francijas Zinātņu akadēmijā. No 1900. gada akadēmijas matemātikas nodaļas pastāvīgais sekretārs. Bez darbiem matemātikā sarakstījis Anrī Puankarē biogrāfiju un rediģējis Žozefa Furjē rakstus.

Ārējās saites

Darbū The MacTutor History of Mathematics archive 

Francijas matemātiķi
Frīdrihs Erdmans Štolls

Frīdrihs Erdmanis Štolls () bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs Kurzemē un Vidzemē, izdevis grāmatas latviešu valodā, nodarbojies arī ar ornitoloģiju.

Dzīvesgājums 
Dzimis mācītāja ģimenē, 1760. gada 21. decembrī Albrehtsā (Albrechts in Franken). Mācījās Šlēzingenas ģimnāzijā (Gymnasium zu Schleusingen), no 1780. gada līdz 1784. gadam studēja teoloģiju Leipcigas universitātē, bet no 1784. gada bijis mājskolotājs Vidzemē.. No 1800. gada līdz 1825. gadam mācītājs Jaunpilī (Jurgensburg) un Zaubē, no 1825. gada līdz 1826. gadam Madlienas (Sissegall) un Meņģeles (Altenwoga) draudzē.

Nodarbojās ar ornitoloģiju, papildināja 1773. gada 22. februārī Anatomijas teātra telpās Kalēju ielā 34/36 nodibinātā Himzeļa muzeja (Himselsches Museum) ornitoloģijas kolekciju. Cita starpā nošāvis un ievācis kolekcijai sārto strazdu (Turdus roseus) Vidzemē, kas ir senākais mūsdienās zināmais šīs sugas novērojums Latvijā.
Miris 1826. gada 28. oktobrī (9. novembrī pēc jaunā stila) Madlienas mācītājmuižā.

Darbi 
Latviešu valodā sarakstīja katehismu "Kristīgas ticības īsa mācība" (1812, 1817). Izveidoja lasāmgrāmatu "Jauna boksterēšanas un lasīšanas grāmata" (1813) kopā ar katehismu "Tā ticīga Dieva kalpa Luterus svēta bērnu mācība" (1815); abi darbi bija paredzēti apvienošanai vienā konvolūtā; tos pats apgādājis. Otro izdevumu (1840) pārstrādājis dēls Kārlis Frīdrihs Štolls.

 Kristigas tizzibas ihsa mahziba ar jautaschanahm un atbildeschanahm ne ween preeksch berhneem, bet arri preeksch leelem zilwekeem, kas labpraht gribb mahzitees Jesu swehtu mahzibu pareisi saprast. Riga, 1812-1814. Vorrede u. 88 S. 8
 Jauna bohkstereschanas un lassischanas Grahmata Widsemmes mihleem Behrneem par labbu sarakstita no Fridrika Erdmann Stoll, Jaunpils draudzes Mahzitaja. Rigā: Pee Juhlius Konrad Daniel Mäller, 1813.
 Ta tizziga Deewa kalpa Lutterus swehta Behrnu-Mahziba ar to jaunu bohkstereschanas un lassischanas grahmatu weena wahki salikta. Ebend, 1815. 24 S. 8., und dann vorstehendes ABC-Buch.
 Bey dere Taufe un Beerdigung eigener Kinder; in Grave's Magaz. f.protest. Pred., 1817. S.106-110. - Leichenpredigt auf den Propst Christian Herrmann Frobrig; ebend. S.188-204.
 Atheil an der Kurzen Beschreibung der Vogel Liv- und Esthlands, von Behrn. Meyer. Nurnberg, 1815. S.Rig.Stadbll., 1820. S.315.

Atsauces 

Vācbaltieši
Izdevēji
Latvijas luterāņu mācītāji
Latvijas ornitologi
Villards Van Ormans Kvains

Villards Van Ormans Kvains (); dzimis , miris ) bija analītiskās tradīcijas amerikāņu filozofs, loģiķis un matemātiķis.

No 20. gadsimta trīsdesmitajiem gadiem līdz pat nāvei 2000. gadā darbojies Hārvarda Universitātē. No 1932. līdz 1933. gadam viesojies Eiropā, kur iepazinies ar Vīnes pulciņa dalībniekiem. Neilgi pirms Otrā pasaules kara sākuma ar Kvaina atbalstu ASV nokļuva Alfrēds Tarskis. Kā šifrētājs flotē piedalījies Otrajā pasaules karā. No 1948. gada — universitātes profesors. No 1978. gada — pensijā.

Ārējās saites 

ASV filozofi
20. gadsimta filozofi
Angļu valodā rakstošie
Juka Rahja

Juka Rahja (; dzimis 1887. gada 19. jūlijā, miris 1920. gada 31. augustā) bija somu revolucionārs, Somijas komunistiskās partijas aktīvists.

Jukas brāļi Eino Rahja un Jāko Rahja arī bija revolucionāri.

Juka Rahja 1903. gadā iestājās Krievijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā. 1905. gada revolūcijas laikā bija viens no Kronštates sacelšanās organizētājiem. No 1905. līdz 1913. gadam dzīvoja Somijā, darbojoties strādnieku kustībā. Pēc tam darbojās partijas aktivitātēs Sanktpēterburgā. 1917. gadā piedalījās Februāra revolūcijā.

Pēc Oktobra revolūcijas bija augstākā komisāra palīgs somijas lietās, darbojās somu Sarkanās gvardes organizēšanā. 1918. gada janvārī Juka Rahja noorganizēja vilcienu ar bruņojumu, kuru pavadīja uz Somiju. Vilcienam uzbruka Baltie somi, un Juka tika ievainots kājā. Pēc sarkano zaudējuma Somijas pilsoņu karā Juka Rahja atgriezās Petrogradā. Viņš arī organizēja greznumlietu un pārtikas kontrabandu no Somijas uz Padomju Krieviju.

1918. gadā bija viens no Somijas komunistiskās partijas (SKP) dibinātājiem, un kļuva par tās Centrālkomitejas locekli. 1919. gadā bija SKP pārstāvis Kominternes 1. kongresā.

1920. gada 31. augustā Juku Rahju noslepkavoja (Slaktiņš Kūsinena klubā) ar partijas vadību neapmierināta grupa.

Par godu Jukam Rahjam 1923. gadā ciems Torfjanoje, netālu no Petrogradas, tika pārdēvēts par Rahju.

Atsauces 

Somijas cilvēki
Personas Somijas pilsoņu karā
Somijas komunistiskā partija
Nogalinātie politiķi
Maikls Hopkinss

Maikls Hopkinss (Michael Scott Hopkins, dzimis ) ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) astronauts, ASV Gaisa spēku pulkvedis.

Hopkinsa pirmais kosmiskais lidojums sākās 2013. gada septembrī, startējot kosmosa kuģī Sojuz TMA-10M un esot SKS 37. ekspedīcijas lidojuma inženierim. Uz zemes viņš atgriezās 2014. gada martā.

Otro reizi kosmosā Hopkinss devās 2020. gada 16. novembrī, esot kosmosa kuģa SpaceX Crew-1 komandierim. Viņš bija Starptautiskās kosmosa stacijas 64. un 65. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes viņš atgriezās 2021. gada 2. maijā.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

Ārējās saites 
 NASA Astronaut Michael S. Hopkins NASA 
 Майкл Скотт «Хупер» Хопкинс astronaut.ru 

ASV astronauti
NASA astronauti
Kārlis Lēberehts Bekmanis

Kārlis Lēberehts Bekmanis, (Karl (Carl) Leberecht (Lebrecht) Bäckmann, dzimis 1809. gada 16. decembrī Valtermuižā (Waltershof), Talsu apriņķī, Kurzemē - šobrīd Kandava, miris 1879. gadā 17. novembrī Pēterburgā) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs.

Biogrāfija 
No 1833. gada līdz 1835. gadam kalpojis luterāņu draudzē Minskā. No 1835. gada kalpojis Krimuldas baznīcā. No 1855. gada līdz 1875. gadam Pēterburgas Svētās Katrīnas draudzes mācītājs. Pēterburgā 1855. gadā atvēris labdarības biedrību trūkumcietējiem, 1875. gadā labdarības iestādi nabadzīgām sievietēm, 1860. gadā atraitņu namu, bet 1871. gadā bāreņu patversmi, pārbūvēja Svētās Katrīnas baznīcu (Церковь Святой Екатерины, Большой проспект Васильевского острова, д. 1а), Pēterburgā pēc arhitekta W. Langwagen projekta, 1875. gadā veselības stāvokļa dēļ atkāpās no mācītāja amata.

Ģimene 
Tēvs — Johans Gotfrīds Bekmanis (Johann Gottfried Bäckmann), māte — Kristīne Doroteja Juliāna Bekmane (Julie Dorothea Baeckmann vai Christina Dorothea Juliane Bäckmann), dzimusi Gētlinga (Göttling) (1789).

Pirmā sieva — Karolīne Konkordija Bekmane (Karoline Selma Concordia Baeckmann (Plato); 1812. gads Vidzemes guberņā - ap 1834, Minska). Otrā sieva - Ida Marija Sofija Bekmane, dzimusi Plato (Ida Marie Sophie Baeckmann (Plato)) (1813.gada 20. maijs Iļķēnmuižā (Hilchensfahr), Vidzemes guberņā, tagad Kadagas apkārtne - 1883. gada 11. janvārī Pēterburgā).

Bērni:
 Voldemārs Kārlis Ferdinands Bekmanis, (Woldemar Karl Ferdinand Bäckmann), dzimis 1838. gadā Krimuldā, miris 1904. gadā Pēterburgā
 Zelma Bekmane (Selma Bäckmann), dzimusi 1840. gadā, mirusi 1886. gadā
 Kārlis Vilhelms Leonards Bekmanis, (Carl Wilhelm Leonhard Bäckmann), dzimis 1843. gadā, miris 1909. gadā
 Ida Marija Bekmane (Ida Marie Bäckmann), dzimusi 1845. gada 28. novembrī (10.decembrī)Krimuldas mācītājmuižā, mirusi 1926. gada 7. oktobrī Kauniainen Somijā
 Johans (Ivans) Kārlis Jūlijs Bekmanis, (Johannes (Иван) Karl Julius (Карлович) Bäckmann (Бекман)), dzimis 1847. gada 26. septembrī, miris 1921. gada 21. decembrī Tērbatā
 Lēberehts Teodors Bekmanis, (Leberecht Theodor Bäckmann), dzimis 1850. gadā, miris 1882. gadā

Darbi 
 Bäckmann, Carl Lebrecht. Der Friede, den Christus seinen Gläubigen giebt : Predigt, gehalten zur Eröffnung der Provinzial-Synode in Walk im Jahre 1843. Riga: gedruckt in der Muellerschen Buchdruckerei, 1843.

Atsauces 

Latvijas luterāņu mācītāji
Vācbaltieši
Kandavā dzimušie
Sanktpēterburgā mirušie
Prato

Prato (, ) ir pilsēta Itālijā, Toskānā. Tā ir Prato provinces administratīvais centrs. Prato atrodas pie Bizencio upes, aptuveni 13 km uz ziemeļrietumiem no Florences. 2012. gada beigās Prato dzīvoja 187 tūkstoši cilvēku. Tajā ir otra lielākā haņu (ķīniešu) kopiena Itālijā. Kopš 15. gadsimta pilsētā nozīmīga loma ir tekstilrūpniecībai, īpaši, vilnas izstrādājumiem.

Līdz 1931. gadam pilsētas nosaukums bija Prato Toskānā.

Toskānas pilsētas
Meisene

Meisene () ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Meisenes apriņķa centrs pie Elbas upes. Pazīstama kā vieta, kur 1708. gada tika dibināta pirmā Eiropas porcelāna ražotne.

Vēsture
Pilsētu dibinājis karalis Heinrihs I Putnuķērājs. Meiseni dažkārt uzskata par Saksijas "šūpuli", jo tā 965. gadā kļuva par Meisenes markgrāfistes - Saksijas valstiskuma nodibinātājas, galvaspilsētu. 968. gadā tā kļuva arī par bīskapa rezidenci. 1416. gadā no pilsētas apkārtnes padzina visus čigānus. 1426. gadā Meisenes markgrāfisti pievienoja Saksijas kūrfirstistei. 1710. gadā Albrehtsburgas pilī Meisenē nodibināja porcelāna manufaktūru - pirmo kvalitatīva porcelāna ražotni ārpus Ķīnas. 1861. gadā ražotni pārcēla uz Meisenes pievārti, kur tā atrodas arī šodien.

Ekonomika
Arī mūsdienās darbojās Meisenes porcelāna rūpnīca, kas ražo arī citus modes aksesuārus un interjera priekšmetus.

Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pār Meisenes vecpilsētu dominē 929. gadā uzsāktā gotiskā Albrehtsburgas pils. Pilsētā darbojas 1543. gadā dibinātā skola Sächsisches Landesgymnasium Sankt Afra, kurā savulaik mācījušies dzejnieki Gellerts un Lesings, kā arī ārsts Hānemanis.

Cilvēki 

Bez vairākiem Meisenes kūrfirstiem, Meisene ir ārsta Samuels Hānemanis (Samuel Hahnemann, 1755-1843), kara noziedznieka Eriha Neimaņa (Erich Naumann, 1905-1951), tenora Pētera Šreiera (Peter Schreier, 1935) un šāvēja Ralfa Šūmaņa (Ralf Schumann, 1962) dzimtā pilsēta.

Ļoti iespējams, ka Meisene ir arī hronista Ādama no Brēmenes (Adamus Bremensis, miris pēc 1081) dzimtene.

11. gadsimtā pilsētā darbojās bīskaps Meisenes Benno (Benno von Meißen, 1010-1106)

Sadraudzības pilsētas 
Meisenes sadraudzības pilsētas ir:

 Vitrī pie Sēnas, Francija (1973)
 Arita, Japāna (1979)
 Fellbaha, Vācija (1987)
 Litomeržice, Čehija (1996)
 Kerkīra, Grieķija (1996)
 Provo, ASV (2001)
 Legnica, Polija (2017)

Atsauces

Ārējās saites 

Albrehtsburgas pils
Meisenes porcelāna rūpnīca

Saksijas pilsētas