joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Upmalas veronika

Upmalas veronika (Veronica anagallis-aquatica) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Ziemeļāfrikā un Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā mitrās, applūstošās ūdenstilpju krastmalās (t.sk. arī jūras piekrastē) un grāvjos.

Morfoloģija 
Upmalas veronika ir daudzgadīgs 15-70 cm garš lakstaugs. Šai augu sugai ir stāvs vai pacils, vienkāršs, kails un zaļgans stublājs. Auga lapas ir pretējas, sēdošas, iegareni olveidīgas līdz lancetiskas, aptuveni 3-8 cm garas un 0,5-3 cm platas. Lapas plātnes mala ir attāli sīkzobaina vai gandrīz gluda, un gals ir smails.

Ziedi ir blīvos ķekaros lapu žāklēs. To vainags ir nedzidri violets līdz violeti sārts ar tumšākām, violetām dzīslām. Seglapas ir lineāras, ziedu laikā īsākas nekā ziedkāts. Auglis ir pogaļa ar seklu jomu. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Makss Komtuā

Maksims Komtuā (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēle kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2018. gada Komtuā pārstāv NHL komandu Anahaimas "Ducks". 2017. gada NHL draftā Komtuā ar kopējo 50. numuru otrajā kārtā izvēlējās Anahaimas "Ducks".

Kopā ar Kanādas jauniešu hokeja izlasi ieguvis pirmo vietu 2018. gada Pasaules junioru čempionātā. Kanādas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medalu 2021. gada Pasaules čempionātā Rīgā un sudraba medaļu 2022 gada Pasaules čempionātā Somijā.

Ārējās saites

Atsauces 

1999. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Montijs Paitons un Svētais Grāls

"Montijs Paitons un Svētais Grāls" () ir 1975. gada Apvienotās Karalistes komēdijas filma, kuras autori un aktieri ir humora trupas Monty Python dalībnieki (Greiems Čepmens, Džons Klīzs, Ēriks Aidls, Terijs Giljams, Terijs Džonss un Maikls Peilins). Filmas režisori ir Giljams un Džonss.

Filmas scenārijs ir radīts, iedvesmojoties no Karaļa Artura leģendas, kurā trupas Monty Python dalībnieki parodē Karaļa Artura meklējumus pēc Svētā Grāla.

Monty Python and the Holy Grail pirmizrāde notika . Filma bija komerciāli veiksmīga un tā saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes. 2011. gadā amerikāņu televīzijas kanāls ABC filmu ierindoja otrajā vietā, kā visu laiku labākā komēdijā.

2005. gadā, 30 gadus pēc filmas izdošanas, Aidls izmantoja filmas scenāriju, lai radītu mūziklu Spamalot, kas saņēma Tony balvu.

Atsauces

Ārējās saites 

1975. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Kinokomēdijas
Monty Python
Kauja par Kijivu (2022)

Kauja par Kijivu bija  Krievijas—Ukrainas kara kauja par Ukrainas galvaspilsētu Kijivu, kas ilga no 2022. gada 25. februāra līdz 2. aprīlim.
Kaujas laikā okupētajās Kijivas piepilsētās krievu karavīrus vaino Bučas slaktiņā un citos kara noziegumos pret civiliedzīvotājiem.

Kaujas gaita 
25. februāra rītā Krievijas diversanti iekļuva Oboloņas rajonā Kijivas ziemeļu daļā 6 kilometrus no Augstākās Radas ēkas. Ukrainas armija likvidēja trīs krievu sabotierus. Dažādās pilsētas vietās visu dienu notika apšaudes; Ukrainas varas iestādes ziņoja, ka norit kaujas ar Krievijas Bruņotajiem spēkiem.

Kijivas mērs Vitālijs Kļičko aicināja iedzīvotājus ķerties pie ieročiem un cīnīties. Viņa brālis Vladimirs no rīta pievienojās rezervistiem.

Krievijas Bruņotie spēki iebruka Hostomeļas lidostā Kijivas priekšpilsetā, divas reizes lidlauks gāja no rokas rokā starp iebrucējiem un pilsētas aizstāvjiem. Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis mudināja pilsētas iedzīvotājus ar paštaisītām degpudelēm pretoties Krievijas karavīriem. Civiliedzīvotājiem tika izdalīti 18 tūkstoši ieroču vienību un tika mobilizēta nacionālā gvarde.

25. februāra naktī bija smagas apšaudes. Ukrainas Bruņotie spēki likvidēja 60 Krievijas diversantu.

26. februāra rītā krievu artilērija vairāk nekā pusstundu apšaudīja pilsētu. Ukrainas spēki atvairīja uzbrukumu Troišķinas spēkstacijai; BBC uzskata, ka Krievijas Federācija vēlējās pilsētai atslēgt enerģiju. Smagas kaujas notika pie Kijivas zooloģiskā dārza Šulinas apkaimē, kur Ukrainas spēki aizstāvēja savu armijas bāzi. Kaujas notika ielās, iedzīvotājus mudināja netuvoties logiem un balkoniem, tomēr Ukrainas spēki spēja apturēt uzbrukumu galvaspilsētai. No 17.00 līdz 8.00 bija noteikta komandantstunda, brīdinot, ka tās pārkāpējus uzskatīs par Krievijas diversantiem.

Zaudējumi 
18. martā Kijivas varasiestādes ziņoja, ka kopš karadarbības sākuma pilsētā nogalināti 222 cilvēki, tai skaitā 60 civiliedzīvotāji (tai skaitā 4 bērni), bet ievainoti 889 cilvēki, tai skaitā 241 civiliedzīvotājs (18 bērni), trīs neatliekamās palīdzības šoferi un viens neatliekamās palīdzības ārsts. Uzbrukumā nodarīti postījumi 36 dzīvojamiem namiem, sešām skolām un četriem bērnudārziem.

Attēlu galerija

Atsauces 

Kaujas ar Krievijas piedalīšanos
Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
Afāras ieplaka

Afāras ieplaka, arī Denakilas ieplaka ziemeļdaļā, ir tektoniska ieplaka Austrumāfrikā, Āfrikas kontinenta zemākā vieta Asala ezers 155 m zem jūras līmeņa. Tā ir viena no karstākajām vietām pasaulē, temperatūra mainās no +25 °C lietus sezonā līdz +48 °C sausajā sezonā.

Ieplaka izvietojusies Austrumāfrikas lūzumzonā, rietumos to norobežo Etiopijas kalniene, dienvidos — Ahmara grēda, bet ziemeļos un austrumos tas piekļaujas Sarkanajai jūrai. Iekļauj Denakila tuksnesi. Vienīgā ieplakas upe ir Āvaša, kas izsīkst 128 km no jūras, pārvēršoties sālsezeru virknē. Apmēram 1200 km² ieplakas teritorijā klāj sāls kārta. Ieplakā norisinās pastāvīgas tektoniskās kustības 1—2 cm gadā, kas noved pie regulārām zemestrīcēm un līdz pat 8 m platu plaisu veidošanās. Vairāki vulkāni, tajā skaitā Ertale, Dallols u.c.

Atsauces

Ārējās saites 

Ieplakas
Etiopijas ģeogrāfija
Eritrejas ģeogrāfija
Džibutijas ģeogrāfija
Somālijas ģeogrāfija
Pavedienu veronika

Pavedienu veronika (Veronica filiformis) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Sugas dabiskais izplatības areāls ir Mazāzija un Kaukāzs, taču tā ir plaši izplatījusies Eiropā, tostarp Latvijā, un dažviet Ziemeļamerikā.

Morfoloģija 
Pavedienu veronika ir daudzgadīgs, 5-20 cm garš lakstaugs. Tās stublājs ir pavedienveidīgs, ložņājošs un galotnē pacils, tas ir skraji apmatots, raksturīga sakņošanās mezglos un maz zari.

Lapas ir sīkas, ieapaļas, aptuveni 0,5 cm platas. Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji. To mala ir attāli un nevienādi zobaina, lapas gals ir strups un lapas kāts ļoti īss.

Ziedi pa vienam ir izvietoti augšējo lapu žāklēs. Uz sīko lapu fona ziedi ir neparasti lieli (diametrā 0,5-0,8 cm lieli). Ziedkāts ir garš, daudzkārt garāks nekā seglapa, kas manāmi neatšķiras no stublāja lapām. Kauslapas ir šauri lancetiskas. Vainaglapas ir gaiši zilas, augšējās lapas ir ar  tumšāku dzīslojumu, apakšējā (vissīkākā) gandrīz balta. Auglis ir pogaļa ar dziļu jomu. Irbuļa palieka matveidīga. Zied aprīļa beigās un maijā (appļautos zālājos reti zied otrreiz vasaras vidū).

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Efejlapu veronika

Efejlapu veronika (Veronica hederifolia) ir ļoti mainīga izskata augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Sugas sākotnējais izplatības areāls ir Eiropas centrālā un dienvidu daļā, un iespējams, arī dažviet Ziemeļāfrikā un Āzijā. Mūsdienās tā ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla, tostarp ir reti sastopama Latvijā - valsts dienvidu-dienvidrietumu daļā, tīrumu malās un smilšainās nezālienēs.

Sugas ietvaros tiek nodalītas 4 pasugas, no kurām Baltijas reģiona dienviddaļu sasniedz divas: V.h. ssp. hederifolia un V.h. ssp. lucorum (Klett et K.Richt.).

Morfoloģija 
Efejlapu veronika ir viengadīgs10-35 cm garš lakstaugs ar gulošu, apmatotu stublāju un paciliem zariem. Auga lapas ir ieapaļas, tomēr platākas nekā garas (aptuveni 1-2 cm garas un 1,5-2,5 cm platas). Lapas plātnes mala ir staraini daivaina - tai parasti ir 3, 5 vai 7 daivas, un vidējā daiva parasti ir visplatākā.

Auga ziedi garos ziedkātos ir izvietoti augšējo lapu žāklēs pa vienam. Vienai no Latvijā sastopamajām pasugām (V.h. ssp. hederifolia) raksturīgs skrajš lapas apmatojums, kails ziedkāts un ar gariem (ap 1 mm), stīviem matiņiem klāta kauslapu mala. Otrai pasugai (V.h. ssp. lucorum) lapu un stublāja apmatojums ir blīvāks: apmatots gan ziedkāts, gan kauslapu mala, gan arī kauslapas pašas īsi apmatotas. Zieda vainags ir gaišzils, aptuveni kausa garumā (0,25-0,4 cm). Atšķirībā no vairākuma citu veroniku, visas 4 zieda vainaglapas ir aptuveni vienādas. Auglis ir kaila vai gandrīz kaila pogaļa ar seklu jomu un īsu irbuļa palieku. Zied no maija līdz jūlijam.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Blāvā veronika

Blāvā veronika (Veronica opaca) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā. Latvijā sastopama gandrīz visā teritorijā, tomēr pārsvarā valsts rietumu daļā un reti, dārzos, tīrumos, nezālienēs un ceļmalās. Virzienā uz ziemeļiem un ziemeļaustrumiem no Latvijas suga sastopama ļoti reti un sporādiski.

Morfoloģija 
Blāvā veronika ir viengadīgs, 5-25 cm garš lakstaugs ar bagātīgi zarojošu, apmatotu, gulošu vai pacilu stublāju.  Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji, tās ir apmatotas, nespodri zaļas, olveidīgas, aptuveni 1-2 cm garas un 0,8-1,5 cm platas. Lapu kāts ir īss, mala attāli un strupi zobaina, lai gan dažreiz zobiņu ir pavisam maz, tie ir sekli un tikko manāmi. Lapas plātnes gals ir strups, retāk smails un tā pamats ir ieapaļš.

Ziedi pa vienam ir izvietoti garos ziedkātos augšējo lapu žāklēs. Augļu laikā ziedkāts pagarinās un nolīkst. Ziedu kauss ir apmatots, četrdaļīgs un tā daļas ir vienādas. Vainags ir zils un mazliet garāks nekā kauss. Auglis ir otrādi sirdsveidīga, apmatota pogaļa ar 10-12 sēklām. Pogaļas joma sekla, irbuļa palieka īsa, apmēram jomas augstumā. Zied no maija līdz septembrim.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Tilpuma deformācija

Tilpuma deformācija ir viens no deformācijas veidiem. Šajā deformācijā nemainās ķermeņa forma, mainās tikai tilpums, tā notiek, pieliekot visiem ķermeņa virsmas punktiem vienādu normālo (virsmai perpendikulāro) mehānisko spriegumu, un ir iespējama visu agregātstāvokļu ķermeņiem. Praktiski tas veicams barokamerā.

Ķermeņa tilpuma izmaiņa

,

kur  ir sākotnējais ķermeņa tilpums,  ir ķermeņa tilpums pēc ārējās iedarbības.

Tilpuma relatīvā izmaiņa

.

Huka likums tilpuma deformācijai:

,

kur  ir tilpuma elastības koeficients (skaitliski vienāds ar ķermeņa tilpuma relatīvo izmaiņu, kuru izraisa vienu vienību liels visai ķermeņa virsmai pielikts normālais mehāniskais spriegums),  ir normālais mehāniskais spriegums.

Šo likumu var uzrakstīt, izmantojot tilpuma elastības moduli, tilpuma elastības koeficienta apgriezto lielumu, :

.

Atsauces 

Deformācija
Materiālzinātne
Klasiskā mehānika
Lieces deformācija

Lieces deformācija jeb vienkārši liece ir viens no deformācijas veidiem, kad ārējo spēku iedarbībā cieta ķermeņa vienā šķēlumā notiek stiepe, bet citā šķēlumā — spiede.

Ārējās saites 

Šādā deformācijā paralēlskaldņa vai cilindra viduslīnijas garums nemainās.

Deformācija
Klasiskā mehānika
Materiālzinātne
Piekarpatu Rutēnija

Piekarpatu Rutēnija (, , ), reizēm Rutēnija (), no 1920. līdz 1945. gadam bija viena no četrām Čehoslovākijas daļām, mūsdienās tajā atrodas Ukrainas Aizkarpatu apgabals. 
Rutēnijas rietumos atradās Slovākija, ziemeļos — Polija, Ungāriju dienvidrietumos un Rumāniju dienvidos.

Teritorijas kopplatība bija 12 660 km2, iedzīvotāju skaits 725 000 (1930), galvenokārt Karpatu rutēņi. Lielākās pilsētas Užhoroda un Mukačevo.

Vēsture 
Agrīnajos viduslaikos šī teritorija bija Lielmorāvijas sastāvā, līdz 906. gadā to sagrāva maģāru (ungāru) uzbrukumi.
Kopš 1000. gada Karpatu pakāje () bija Ungārijas Karalistes pakļautībā. Pēc ungāru sakāves Mohāčas kaujā 1571. gadā rusīnu apdzīvotās teritorijas austrumu daļa kļuva par Transilvānijas hercogistes daļu. Pēc turku sakāves 1683. gada Vīnes kaujā visu Karpatu provinci pakļāva Habsburgu impērija. Pēc ungāru sacelšanās 1867. gadā tā kļuva par Austroungārijas dubultmonarhijas daļu un ietilpa Beregas, Ungas, Ugošas un Maramurešas komitātos.
Pēc Austroungārijas sabrukuma to 1918. gada 1. novembrī to pasludināja par Rietumukrainas Tautas Republikas daļu, drīz to okupēja Rumānijas armija, 1919. gada martā Ungārijas Padomju republikas armija, bet pēc Trianonas līguma nosacījumiem rusīnu un ungāru apdzīvotā zeme ietilpa Čehoslovākijā kā Piekarpatu Rutēnija ().

1938. gada novembrī pēc Minhenes vienošanās Ungārija atguva Karpatu Rutēnijas dienvidu daļu, 
Pēc Slovākijas neatkarības pasludināšanas 1939. gada 15. martā tika pasludināta arī Karpatu Ukrainas neatkarība, tomēr līdz 18. martam to ieņēma Ungārijas karaspēks. 
1944. gada oktobrī Karpatu Ukrainu okupēja Sarkanā armija, tā paša gada novembrī tika nodibināta padomju vara un 1945. gada 29. jūnijā Čehoslovākijas prezidents Edvards Benešs bija spiests parakstīt atteikšanos no Karpatu Rutēnijas, jūlijā tika pasludināta apvienošanās ar Ukrainas PSR. 1947. gada Parīzes miera līgumā Ungārija atteicās no 1938. un 1939. gadā iegūtās teritorijas.

Atsauces

Skatīt arī 
 Rusīnu valoda

Ārējās saites 

Ukrainas vēsturiskie reģioni
Tīruma veronika

Tīruma veronika (Veronica arvensis) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga, kuras sākotnējais izplatības areāls bija Eiropā, Ziemeļāfrikā un Rietumāzijā, taču mūsdienās kā nezāle ir plaši ieviesusies visā pasaulē. Tīruma veronikas ir plaši sastopamas visā Latvijas teritorijā - atsevišķi eksemplāri un dažāda lieluma grupas aug dārzos, tīrumos, nezālienēs, ceļmalās, retāk sausos mežos.

Morfoloģija 
Tīruma veronika ir viengadīgs, 5-25 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir klāts ar atstāvošiem matiņiem, tas ir pacils vai stāvs un bagātīgi zaro.

Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji -  to plātne ir olveidīga, 0,5-2 cm gara un 0,4-1,5 cm plata, lapas mala ir strupi zāģzobaina un gals strups. Apakšējo lapu pamats sekli sirdsveidīgs, bet augšējās lapas pakāpeniski pāriet iegarenās vai lancetiskās seglapās ar gludu malu un parasti 1-2 zobiņiem katrā pusē seglapas pamata tuvumā.

Augšējo lapu žāklēs var attīstīties individuāli ziedi. Ziedkāts ir īss (ap 0,1 cm) - īsāks nekā kauss. Ziedu kauss ir klāts ar dziedzermatiņiem, tas ir četrdaļīgs un divas no kauslapām ir lielākas. Vainags ir gaiši zils, mazliet īsāks vai tikpat garš, cik kauss. Vainaga apakšējā daiva ir šaurāka nekā pārējās. Augšējā daiva parasti visplatākā. Augļu laikā ziedkopa pagarinās un kļūst skraja. Auglis ir otrādi sirdsveidīga pogaļa, īsāka nekā kauss, apmatota. Pogaļas joma dziļa, irbuļa palieka jomas garumā. Zied no maija līdz septembrim.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Ūdens veronika

Ūdens veronika (Veronica catenata) ir ceļteku dzimtas  veroniku ģints reta augu suga, kura ir disjunkti izplatīta Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā tā ir sastopama ļoti reti - tikai dažviet Rīgas līča un Baltijas jūras tuvumā (upju palienēs, peļķēs jūras krastā un grāvjos) vai piekrastē.

Morfoloģija 
Ūdens veronika ir daudzgadīgs, 10-50 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir kails un ar sārtu nokrāsu. Stublājs virzienā uz pamatu resnāks - tipiskā gadījumā izskatās mazliet it kā konisks, tas ir stāvs vai pacils un nezaro.

Lapas ir pretējas, sēdošas, olveidīgas līdz lancetiskas, aptuveni 2-5 cm garas un 1-2 cm platas; to mala ir gluda un gals smails vai strups. Parasti (vismaz) lapas vidusdzīsla ir sārta. Ziedi ir skrajos ķekaros lapu žāklēs. Ziedu vainags ir bāli sārts ar tumšākām, sārtām dzīslām. Seglapas ir lancetiskas, ziedu laikā seglapas ir garākas nekā zieda kāts. Auglis ir pogaļa ar seklu jomu. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Toma Sojera piedzīvojumi

"Toma Sojera piedzīvojumi" (angļu: The Adventures of Tom Sawyer) ir amerikāņu rakstnieka Marka Tvena romāns par zēnu, kas dzīvo pie Misisipi upes.

Grāmata tika izdota 1876. gada jūnijā.

Romāna darbība norisinās 1840. gados Sanktpēterburgas pilsētā, kas atrodas Hannibalā, Misūri štatā, kur Tvens dzīvoja kā zēns. Romānā Tomam Sojeram ir dažādi piedzīvojumi, bieži vien kopā ar savu draugu Haklberiju Finu. No visiem Tvena darbiem šī grāmata kļuva par visvairāk pārdoto viņa dzīves laikā.

Lai gan to aizēno tās turpinājums "Haklberija Fina piedzīvojumi", daudzi grāmatu uzskata par amerikāņu literatūras šedevru. Tas bija viens no pirmajiem romāniem, kas tika uzrakstīts ar rakstāmmašīnu.

Amerikāņu romāni
Skrajā veronika

Skrajā veronika (Veronica prostrata) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas centrālajā, dienvidu un dienvidaustrumu daļā, kā arī Āzijā. Latvijā tā ir uzskatāma par ļoti retu, adventīvu augu sugu - nelielas grupas ir sastopamas sausās ceļmalās, atmatās un gar dzelzceļiem.

Morfoloģija 
Skrajā veronika ir daudzgadīgs, 5-35 cm garš, zaļganpelēks un īsi apmatots  lakstaugs. Parasti vienam augam ir vairāki stublāji - tie ir guloši vai pacili, taču ziedošie dzinumi ir stāvi.

Lapas ir iegareni olveidīgas vai lancetiskas, aptuveni 1-3 cm garas un 0,3-0,9 cm platas. Augšējās lapas ir lineāri lancetiskas, to mala ir zobaina vai gandrīz gluda. Lapas gals ir strups, pamats ķīļveida un kāts ir ļoti īss.

Ziedi ir izvietoti blīvos ķekaros, kuri ir aptuveni 1,5-4 cm garos, augšējo lapu žāklēs. Ziedam ir 5 kauslapas, tās ir lineāri lancetiskas un smailas. Vainaglapas ir zili violetas, aptuveni 0,4-0,7 cm garas, olveidīgas, ar smailu vai strupu galu. Putekšņlapas nepārsniedz vainagu. Auglis ir kaila pogaļa ar seklu jomu. Irbuļa palieka pogaļas garumā. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces 

Veronikas
Ceļteku dzimta
Panātru rinda
Latvijas flora
Pūkainā asinszāle

Pūkainā asinszāle (Hypericum hirsutum) ir augu suga asinszāļu dzimtas asinszāļu ģints augu suga. Savvaļā tā ir sastopama  Eiropā un Rietumāzijā, krūmājos, lapkoku mežos, mežmalās un mežu laucēs. Latvijā tā ir sastopama reti - tikai dienvidu daļā, galvenokārt Zemgales līdzenumā, piemēram, augu suga ir novērota Ukru gāršā.

Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Morfoloģija 
Pūkainā asinszāle ir daudzgadīgs, 25-100 cm garš lakstaugs. Auga stublājs  ir stāvs un (tāpat kā lapas) ir blīvi rūsgani apmatots. Lapas visā stublāja garumā ir iegareni olveidīgas, aptuveni 1,5-5 cm garas un 1-2 cm platas ar caurspīdīgiem dziedzeriem. Ziedi ir izvietoti skarā, kas ir stublāja galotnē. Ziedkāts ir apmatots. Vainaglapas ir dzeltenas, aptuveni 0,8-1,1 cm garas. Kauslapas, kuras ir aptuveni 0,3-0,6 cm garas, ir šauri lancetiskas, to mala ir zobaina, katra zobiņa galā ir tumšs dziedzeris. Auglis ir olveida pogaļa. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces

Ārējās saites 

Asinszāles
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 1000 metri vīriešiem

1000 metri vīriešiem bija viena no 14 disciplīnām ātrslidošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Nacionālajā ātrslidošanas ovālā, Pekinā 2022. gada 17. februārī. Tajās bija pārstāvēti 30 sportisti no 16 valstīm.

Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā ieguva Nīderlandes sportists Tomass Krols (finiša laiks — 1:07.92), sudraba medaļu ieguva Kanādas sportists Lorāns Dibreijs (finiša laiks — 1:08.32), bet bronzas medaļu ieguva Norvēģijas sportists Hovars Lūrencens (finiša laiks — 1:08.48). Nīderlandietim Krolam šī bija pirmā olimpiskā zelta medaļa, bet kanādietim Dubreilam pirmā olimpiskā medaļa.

Kvalifikācija 
 
Šajā disciplīnā bija pieejamas 30 dalībnieku kvota, maksimāli trīs sportisti no vienas valsts. Pirmie 20 sportisti kvalificējās ar savu sniegumu 2021.–2022. gada ISU ātrslidošanas Pasaules kausa izcīņā, bet pārējie desmit ieguva kvotas, sasniedzot labākos laikus starp sportistiem, kuri vēl nav kvalificējušies. Valsts varēja nopelnīt tikai maksimālās trīs vietas Pasaules kausa reitingā.

Disciplīnas kvalifikācijas laiks (1:10.50) tika paziņots 2021. gada 1. jūlijā un tas bija nemainīgs salīdzinot ar 2018. gada Phjončhana spēlēm. Sportisti disciplīnai varēja kvalificēties, laika posmā no 2021. gada 1. jūlija līdz 2022. gada 16. janvārim, Starptautiskās Slidošanas savienības (ISU) pasākumu ietvaros.

Medaļu ieguvēji

Rekordi

Rezultāti 
 Datums — 2022. gada 18. februāris
 Sacensību sākuma laiks — 16:30 (pēc Ķīnas laika UTC+8)
 Atsauce — 

 — olimpiskais rekords;  — trases rekords.

Pārstāvētās valstis un sportisti 
 

Sacensībās startēja 30 sportisti no 16 valstīm.

Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.

Atsauces 

1000 metri vīriešiem
Spēlmanis

"Spēlmanis" () ir 1992. gada ASV satīriska melnās komēdijas filma, kuras režisors ir Roberts Oltmens. Filmā galvenās lomas atveido Tims Robinss, Grēta Skaki, Freds Vords, Vūpija Goldberga, Pīters Galahers, Braions Džeimss, Sintija Stīvensone un Vinsents D'Onofrio.

Filma ir par Holivudas filmu studijas vadītāju, kurš nogalina topošo scenāristu, kurš, viņaprāt, sūta viņam nāves draudus.

"Spēlmanis" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kā arī tā bija komerciāli veiksmīga. "Spēlmanis" tika nominēta trijām Amerikas Kinoakadēmijas balvā kategorijās labākais režisors, labākais adaptētais scenārijs un labākā montāža. Filma saņēma divas Zelta globusa balvas — labākais mūzikls vai kinokomēdija un labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā (Robinss).

65 Holivudas slavenības, kā, piemēram, Džeks Lemons, Malkolms Makdauels, Bērts Renoldss, Džūlija Robertsa, Rods Steigers un Brūss Viliss, filmā attēlo nelielas lomas.

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Roberta Oltmena filmas
Džošs Arčibalds

Džošua Arčibalds (, dzimis ) ir Kanādā dzimis ASV hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2019. gada Arčibalds pārstāv NHL komandu Edmontonas "Oilers". 2011. gada NHL draftā Arčibaldu ar kopējo 174. numuru sestajā kārtā izvēlējās Pitsburgas "Penguins".

2015–16. gada sezonā debitējis Pitsburgas "Penguins" rindās. Tur pavadījis arī nākamās divas sezonas, pārsvarā gan spēlējot komandas fārmklubā Skrentonas "Penguins". 2017. gadā ar "Penguins" izcīnījis Stenlija kausu. 2017. gada decembrī Arčibaldu aizmainīja uz Arizonas "Coyotes", kur viņš tika pie lielāka spēles laika. 2019. gada vasarā Arčibalds noslēdza viena gada līgumu ar Edmontonas "Oilers".

Atsauces

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Pitsburgas "Penguins" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Liass Andešons

Liass Andešons (, dzimis ) ir Zviedrijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2020. gada Andešons pārstāv NHL komandu Losandželosas "Kings". 2017. gada NHL draftā Andešonu ar kopējo septīto numuru izvēlējās Ņujorkas "Rangers".

2015–16. gada sezonā debitējis Zviedrijas hokeja līgas kluba HV71 rindās. 2017. gadā ar komandu kļuvis par Zviedrijas čempionu. 2017–18. gada sezonā debitējis Ņujorkas "Rangers" sastāvā NHL. 2020. gada oktobrī Andešons tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings".

Zviedrijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu 2018. gada Pasaules čempionātā.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Zviedrijas hokeja līgas čempioni
Brendans Lemjē

Brendans Lemjē (, dzimis ) ir ASV dzimis Kanādas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Lemjē pārstāv NHL komandu Losandželosas "Kings". 2014. gada NHL draftā Lemjē ar kopējo 31. numuru otrajā kārtā izvēlējās Bufalo "Sabres".

2017–18. gada sezonā debitējis NHL komandas Vinipegas "Jets" rindās. Nākamās sezonas vidū viņš tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers". 2021. gada martā Lemjē aizmainīja uz Losandželosas "Kings".

Brendana tēvs ir bijušais hokejists Klods Lemjē.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Vinipegas "Jets" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Kolorādo dzimušie
Viktors Tenisons

Viktors Tenisons (dzimis , miris ) bija Tautas Saeimas (1940) deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1917. gada 17. septembrī Rūjienā Riharda un Olgas Tenisonu ģimenē.

Līdz 1938. gadam strādājis Rīgas kokapstrādes rūpnīcā. 1939. gadā iesaukts Latvijas armijā, dienējis 8. Daugavpils kājnieku pulkā Valmierā un instruktoru rotā Cēsīs.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā kļuva par Tautas Saeimas deputātu no Vidzemes apgabala. 7. Siguldas kājnieku pulka politiskais vadītājs.

Otrā pasaules kara laikā no 1941 . gada jūnija līdz 1945. gada jūlijam dienējis Sarkanajā armijā.

Pēc kara - no 1945. līdz 1954. gadam aktīvi piedalījies akcijās pret nacionalajiem partizāniem Talsu apriņķī. 1947. gadā apbalvots ar PSRS medaļām un Sarkanās Zvaigznes ordeni.

Pēc tam - direktora vietnieks sovhozā "Okte", Mērsraga sālijumu ceha vadītāja vietnieks, Stendes graudu sagādes punkta vadītājs, Talsu ražošanas kombināta kadru daļas inspektors, mālderis elektrokonstrukciju rūpnīcā "Jauda".

Komunistiskās partijas biedrs un personālais pensionārs Rīgā.

Brālis - Alberts Tenisons (1913) pazudis bez vēsts Otrā pasaules kara laikā kā Sarkanās armijas kareivis.

Miris 2009. gada 25. martā Rīgā. Apglabāts Rīgas 1. Meža kapos

Atsauces 

1917. gadā dzimušie
Tautas Saeimas deputāti
2009. gadā mirušie
Indijas Premjerlīga

Indijas premjerlīga () ir profesionāla vīriešu kriketa līga, kurā piedalās desmit komandas no desmit Indijas pilsētām. Līgu dibināja Indijas kriketa kontroles padome (BCCI) 2007. gadā.

Indijas premjerlīga ir pasaulē skatītākā kriketa līga, un 2014. gadā tā ierindojās sestajā vietā pēc vidējās apmeklētības starp visām sporta līgām. 2010. gadā Indijas premjerlīga kļuva par pirmo sporta notikumu pasaulē, kas tika pārraidīts tiešraidē pakalpojumā YouTube. Indijas premjerlīgas zīmola vērtība 2019. gadā bija 6,3 miljardi ASV dolāru.

Indijas premjerlīgai turnīrā ir bijušas četrpadsmit sezonas. Pašreizējie premjerlīgas titula īpašnieki ir Chennai Super Kings, kas uzvarēja 2021. gada sezonā.

Atsauces 

Sports Indijā
Breidens Maknebs

Breidens Lūks Maknebs (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2017. gada Maknebs pārstāv NHL komandu Vegasas "Golden Knights". 2009. gada NHL draftā Maknebu ar kopējo 66. numuru trešajā kārtā izvēlējās Bufalo "Sabres".

2011–12. gada sezonā debitējis Bufalo "Sabres" komandas sastāvā. 2014. gadā viņš tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings". "Kings" komandā pavadījis trīs sezonas. 2017. gadā, NHL paplašināšanās drafta ietvaros, Maknebs nonāca Vegasas "Golden Knights" komandā.

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Bufalo "Sabres" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Vegasas "Golden Knights" spēlētāji
Čendlers Stīvensons

Čendlers Stīvensons (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2019. gada Stīvensons pārstāv NHL komandu Vegasas "Golden Knights". 2012. gada NHL draftā Stīvensonu ar kopējo 77. numuru trešajā kārtā izvēlējās Vašingtonas "Capitals".

2015–16. gada NHL sezonā debitējis Vašingtonas "Capitals" rindās. "Capitals" rindās aizvadījis nepilnas piecas sezonas, 2018. gadā uzvarot Stenlija kausa izcīņā. 2019. gada decembrī Stīvensons tika aizmainīts uz Vegasas "Golden Knights".

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Vašingtonas "Capitals" spēlētāji
Vegasas "Golden Knights" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Railijs Nešs

Railijs Nešs (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Nešs pārstāv AHL komandu Sirakjūsas "Crunch". 2007. gada NHL draftā Nešu ar kopējo 21. numuru pirmajā kārtā izvēlējās Edmontonas "Oilers".

Iepriekš pārstāvējis Karolīnas "Hurricanes", Bostonas "Bruins", Kolumbusas "Blue Jackets", Toronto "Maple Leafs", Vinipegas "Jets" un Tampabejas "Lightning".

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Karolīnas "Hurricanes" spēlētāji
Bostonas "Bruins" spēlētāji
Kolumbusas "Blue Jackets" spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Vinipegas "Jets" spēlētāji
Tampabejas "Lightning" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Džeitī Komfers

Džozefs Teilors Komfers (, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2015. gada Komfers pārstāv NHL komandu Kolorādo "Avalanche". 2013. gada NHL draftā Komferu ar kopējo 35. numuru otrajā kārtā izvēlējās Bufalo "Sabres".

ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2016. un 2017. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Ilinoisā dzimušie
2022. gada Lietuvas futbola čempionāta sezona

Lietuvas futbola čempionāta 2022. gada sezonā

Līgas 
 A līga ir 1. līmenis (elites divīzija); 
 Pirmā līga ir 2. līmenis; 
 Otrā līga ir 3. līmenis;

A līga 
 A līga ir 1. līmenis (elites divīzija);
 10 komandu.

Licencijas

Turnīra tabula

Pirmā līga 
 Pirmā līga – ir 2. līmenis.

Turnīra tabula

Otrā līga 
 Otrā līga – ir 3. līmenis, 2. līga;

Turnīra tabula

Pirmais posms

Otrais posms 

 Cīņa par 1-10 vietām

 Cīņa par 11-20 vietām

Atsauces

Ārējās saites 
 RSSSF.com Lietuva 2021
 A lyga
 LFF
 lietuvosfutbolas.lt alyga

Lietuvas futbola sezona
Lietuva
2022. gads Lietuva
Kalnu asinszāle

Kalnu asinszāle (Hypericum montanum) ir augu suga asinszāļu dzimtas asinszāļu ģints augu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas rietumu un centrālajā daļā, kā arī dažviet Āfrikā un Mazāzijā. Latvijā kalnu asinszāle ir sastopama ļoti reti - Daugavas ielejā valsts vidusdaļā, visbiežāk un kaļķaina substrāta, piemēram, Daugavas krastā uz dolomīta.

Morfoloģija 
Kalnu asinszāle ir daudzgadīgs, 15-70 cm garš lakstaugs ar stāvu, kailu un nezarojošu stublāju.

Lapas ir izvietotas pa pāriem visā stublāja garumā, tomēr gandrīz horizontāli atstāvošie lapu pāri cits no cita ir attālu, tie ir īpaši skraji augstāk par stublāja vidu. Lapas ir iegarenas, aptuveni 3-6 cm garas un 0,6-1,5 cm platas. Tās ir visplatākās zem to vidusdaļas; tās ir sēdošas un ar ieapaļu pamatu, to mala ir gluda, gals nosmailots vai strups.

Ziedi ir blīvā un diezgan mazziedainā (visbiežāk 3-10 ziedi) skarā stublāja galotnē. Vainaglapas ir dzeltenas, aptuveni 0,9-1,4 cm garas. Kauslapas ir šauri lancetiskas, aptuveni divreiz īsākas nekā vainaglapas, kauslapu mala ir smaili zobaina, katra zobiņa galā ir tumšs dziedzeris. Auglis ir olveida pogaļa. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces 

Asinszāles
Latvijas flora
Asinszāļu dzimta

Asinszāļu dzimta (Hypericaceae) ir augu dzimta Malpīgiju rindā, kura sevī ietver (atkarībā no klasifikācijas) no 6 līdz 9 augu ģintīm un līdz pat 700 sugām.

Šajā dzimtā ietilpst lakstaugi, krūmi un koki, kuriem raksturīgas pretējas vai mieturos izvietotas lapas bez pielapēm, piecas kauslapas vai vainaglapas, daudz putekšņlapu un trīscirkņu vai pieccirkņu pogaļas.

Dzimtas pārstāvji ir sastopami tropu, subtopu un mērenā klimata joslās. Latvijas pļavās, krūmājos un mežos ir konstatētas šādas asinszāļu dzimtas sugas:

 Pūkainā asinszāle (Hypericum hirsutum),
 Kalnu asinszāle (Hypericum montanum),
 Divšķautņu asinszāle (Hypericum perforatum),
 Plankumainā asinszāle (Hypericum maculatum).

Klasifikācija 
Senāk šīs dzimtas pārstāvji bija klasificēti kā klusiju dzimtas (Clusiaceae) apakšdzimta, taču mūsdienās tiek izdalīta atsevišķa asinszāļu dzimta. Tajā ir nodalītas šādas augu ģintis:

 Cratoxylum Blume
 Eliea Cambess.
 Harungana Lam.
 Hypericum L. (Asinszāles).
 Lianthus N.Robson
 Psorospermum Spach
 Santomasia N.Robson
 Thornea Breedlove & E.M.McClint.
 Triadenum Raf.
 Vismia Vand.

Atsauces 

Asinszāļu dzimta
Malpīgiju rinda
Nepabeigti raksti par botāniku
Jāzeps Trukšāns

Jāzeps Trukšāns (dzimis , miris ) bija Tautas Saeimas (1940) deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1910. gada 10. februārī Eversmuižas pagasta Bārtuļu ciemā (tagad Līdumnieku pagastā) zemnieka Aleksandra Trukšāna ģimenē.

Apmeklēdams Latgales lauksaimniecības vidusskolu, sācis darboties komjaunatnē. Izslēgts no skolas. Beidzis Rēzeknes vakarskolu, pelnījies ar gadījuma darbiem un turpinājis pagrīdes darbību. 1932. gadā uzņemts komunistu partijā un strādājis par nelegālās Latvijas KP Latgales apgabala komitejas sekretāru. 1933. gadā notiesāts uz 8 gadiem spaidu darbos. Atbrīvots 1938. gadā un strādājis kā ostas strādnieks.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā kļuva par Tautas Saeimas deputātu no Latgales apgabala. Bija Iekšlietu tautas komisariāta Rēzeknes apriņķa nodaļas priekšnieks, no 1941. gada maija — Rīgas apriņķa nodaļas priekšnieks.

Otrā pasaules kara laikā Sarkanās armijas Latviešu strēlnieku divīzijas izlūku rotas politiskā darba vadītājs. 1942. gadā pēc ievainojuma un izārstēšanās atkal Iekšlietu tautas komisariātā. PSRS Iekšlietu tautas komisariāta Augstākās skolas operatīvo darbinieku kursu klausītājs Maskavā (1942–1943); Latvijas PSR Valsts drošības tautas komisariāta operatīvās grupas sastāvā - apriņķa priekšnieka amatā Pavlovskij Posadā, Krievijā (1944); Latvijas PSR Valsts drošības tautas komisariāta Jelgavas apriņķa daļas priekšnieks (1944–1946), tad Rīgas apriņķa daļas priekšnieka vietnieks, vēlāk Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas Milicijas pārvaldes kriminālmeklēšanas daļas priekšnieks.

Apbalvots ar Sarkanās Zvaigznes ordeni, I pakāpes Tēvijas kara ordeni un sešām medaļām.

Miris 1965. gada 1. decembrī. Apglabāts Rīgas 1. Meža kapos.

Atsauces 

1910. gadā dzimušie
Tautas Saeimas deputāti
1965. gadā mirušie
Dastins Boids

Dastins Boids (, dzimis ) ir bijušais Kanādā dzimušais Kazahstānas hokejists, spēlēja centra uzbrucēja pozīcijā. 2004. gada NHL draftā Boidu ar kopējo 98. numuru trešajā kārtā izvēlējās Kalgari "Flames".

2006–07. gada sezonā debitējis Kalgari "Flames" rindās. NHL pārstāvējis arī Našvilas "Predators" un Monreālas "Canadiens". 2011. gadā pievienojies KHL komandai Astanas "Baris", kur kopumā pavadījis astoņas sezonas. No 2017. līdz 2018. gadam spēlējis arī Maskavas "Dinamo".

Kazahstānas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2016. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Kazahstānas hokejisti
Kalgari "Flames" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Astanas "Baris" spēlētāji
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Konstantīns Puškarjovs

Konstantīns Puškarjovs (, dzimis ) ir bijušais Kazahstānas hokejists, spēlēja labās malas uzbrucēja pozīcijā. 2003. gada NHL draftā Puškarjovu ar kopējo 44. numuru otrajā kārtā izvēlējās Losandželosas "Kings".

2003–04. gada sezonā debitējis Krievijas Superlīgas komandas Omskas "Avangard" rindās. 2005. gadā parakstījis līgumu ar NHL komandu Losandželosas "Kings", tomēr nākamās divas sezonas lielākoties pavadījis AHL komandās Mančestras "Monarchs" un Aiovas "Stars". Vēlāk spēlējis Krievijas komandās Maskavas CSKA un Magņitogorskas "Metallurg". 2009–10. gada sezonu pavadījis AHL komandā Skrentonas "Penguins", bet nākamsezon pievienojies KHL komandai Astanas "Baris", kur pavadījis astoņas sezonas. 2018. gada decembrī pievienojies Latvijas čempionāta komandai HK Kurbads. 2020. gadā savu karjeru noslēdzis Kazahstānas hokeja līgas komandā HK Almaty.

Kazahstānas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2012., 2014. un 2016. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Kazahstānas hokejisti
Omskas "Avangard" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Astanas "Baris" spēlētāji
HK Kurbada spēlētāji
Kīts Deivids

Kīts Deivids Viljamss (, dzimis ) ir ASV aktieris un kinoproducents.

Piedalījies tādās filmās kā "Radījums" (1982), "Armijas vads" (1986), They Live (1988), Dead Presidents (1995), "Armagedons" (1998), "Šis un tas par Mēriju" (1998), "Rekviēms sapnim" (2000), "Melnais caurums" (Pitch Black, 2000), Barbershop (2002), "Sadursme" (2004), "Ridika hronikas" (The Chronicles of Riddick, 2004), "Mākoņu atlants" (2012) un "Foršie džeki" (2016).

Ierunājis arī lomas animācijas filmās filmās "Princese un varde" (2009) un "Korelaina" (2009).

Ārējās saites 

1956. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV kinoproducenti
Ņujorkā dzimušie
Emmy balvas ieguvēji
Aksela Heiberga sala

Aksela Heiberga sala () vai Uminmatnunāta (, Umingmat Nunaat) ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam. Vienīgā apdzīvotā vieta salā ir Makgilas polārā pētniecības stacija.

Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļos. Ietilpst Sverdrupa salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. Nansena un Jūrikas šaurumi to atdala no Elsmīra salas austrumos, bet Sverdrupa un Mesija šaurumi — no Mīena salas un Amunda Ringnesa salas. Dienvidos krastus apskalo Norvīdžena līcis, bet ziemeļos — okeāns. Krasta līnija stipri izrobota, daudz lielu līču un fjordu. Sala kalnaina, daļi tās teritorijas klāj ledāji un šļūdoņi. Valda arktiska tuksneša klimats ar sausu aukstu ziemu un vēsu vasaru.

Vēsture 
Pirmie no eiropiešiem salu atklāja norvēģa Oto Sverdrupa ekspedīcija 1899. gada aprīlī. Nosaukta par godu vienam no ekspedīcijas sponsoriem, alus magnātam Akselam Heibergam. LĪdz 1930. gadam Norvēģija pretendēja uz salu ar pirmatklājēja tiesībām.

Atsauces

Ārējās saites 

 Ultima Thule. Axel Heiberg, arctic as arctic can be, plus fossil trees from the Eocene
 International Map of the World 1:1,000,000 Belcher Channel NT-12/13/14/15/16
 International Map of the World 1:1,000,000 Robeson Channel NU-14/15/16/17/18/19/20

Kanādas salas
Ziemeļu Ledus okeāns
Sverdrupa salas
Atlantis (kosmoplāns)

Atlantis bija viens no ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) Space Shuttle kosmoplāniem. Tas bija ceturtais no izgatavotajiem orbitālajiem kosmoplāniem 
(apzīmējums OV-104). Pēc Columbia katastrofas bija palikuši tikai trīs darbspējīgi lidaparāti. 2011. gadā misijā STS-135 notika pēdējais Atlantis, kā arī Space Shuttle programmas lidojums.

Kosmoplāns tika nosaukts par godu okeanogrāfiskajam buriniekam Atlantis, ko Woods Hole Oceanographic Institution izmantoja no 1930. līdz 1966. gadam.

Space Shuttle
Atliektā salvija

Atliektā salvija (Salvia reflexa) ir lūpziežu jeb panātru dzimtas salviju ģints suga. Savvaļā tā ir sastopama Ziemeļamerikā un Centrālamerikā. Eiropā, tostarp Latvijā, ir uzskatāma par ļoti retu un ievazātu.

Morfoloģija 
Atliektā salvija ir viengadīgs, 20-80 cm garš lakstaugs ar ļoti spēcīgu mētras smaržu, kura pazūd augam izžūstot. Auga stublājs ir stāvs, zarains un klāts ar ļoti īsiem matiņiem. Lapām ir īss kātiņš, tās pēc formas ir lancetiskas, 2-7 cm garas un 0,5-1,5 cm platas. Lapas plātnes pamats ir ķīļveidīgs, gals ir strups un mala - attāli sīkrantaina. Lapu virspuse ir kaila vai gandrīz kaila, bet apakšpuse - apmatota.

Ziedi ir izvietoti skrajos ķekaros stublāja un zaru galā. Kauss ir apmatots, 0,8-1,2 cm plats, tam ir labi saskatāms dzīslojums un kausam ir smaili zobiņi. Zieda vainags ir aptuveni 1-1,5 cm garš, tas ir gaišzils vai gaiši violets. Vainaga apakšlūpa ir gara, trīsdaivaina, vidējā daiva strupi ieapaļa. Augļi ir šķautņaini, dzeltenpelēki riekstiņi skaldauglī. Zied no jūlija līdz septembrim.

Šī ir vienīgā salviju suga Latvijā ar gaišziliem vai gaiši violetiem ziediem un aromātisku mētru smaržu.

Atsauces 

Salvijas
Panātru rinda
Lūpziežu dzimta
Krustmadaras

Krustmadaras (Cruciata) ir rubiju dzimtas lakstaugu ģints. Savvaļā tās pārstāvji ir satopami Eiropā, Ziemeļāfrikā, kā arī Āzijā - no Turcijas līdz Himalaju rietumiem un Altaja Republikai Sibīrijā.

Sugas 
Krustmadaru ģintī ir identificētas šādas augu sugas:

 Cruciata articulata (L.),
 Cruciata elbrussica (Pobed.),
 Cruciata glabra (L., Opiz)  - Kailā krustmadara,
 Cruciata x grecescui (Prodan),
 Cruciata laevipes (Opiz) - Skropstainā krustmadara,
 Cruciata mixta (Ehrend. & Schönb.-Tem),
 Cruciata pedemontana (Bellardi, Ehrend.,
 Cruciata taurica (Pall. ex Willd.),
 Cruciata valentinae (Galushko).

Atsauces 

Krustmadaras
Rubiju dzimta
Genciānu rinda
Nepabeigti raksti par botāniku
Krustlapu drudzene

Krustlapu drudzene () ir augu suga genciānu dzimtas drudzeņu ģintī. Savvaļā tā ir sastopama dažviet Āzijā, centrālajā un austrumu Eiropā. Latviju šķērso sugas izplatības ziemeļrietumu robeža un tādēļ tā valsts teritorijā ir sastopama reti - galvenokārt upju ielejās, kā arī sausās pļavās.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Morfoloģija 
Krustlapu drudzene ir 20-40 cm garš, drukns lakstaugs ar piezemes lapu rozeti. Tā stublājs ir stāvs, kails un nezarojošs. Lapas uz stublāja ir izvietotas blīvi un krusteniski pretējas. Lapu mala ir gluda, tās plātne ir eliptiska, 4-10 cm gara un 1-2 cm plata, parasti ar 3 dzīslām. Lapas gals ir diezgan strups. Auga ziedi ir zili, 1,5-3 cm gari, sēdoši un parasti atrodas augšējo lapu žāklēs vai stublāja galotnē. Vainaglapas un kauslapas pa 4 un tās ir saaugušas. Kauss manāmi īsāks nekā vainags. Auglis ir iegarena divvāršņu pogaļa. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces

Ārējās saites 

Drudzenes
Genciānu dzimta
Genciānu rinda
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Tumšzilā drudzene

Tumšzilā drudzene () ir augu suga genciānu dzimtas drudzeņu ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā (neiekļaujot lielu daļu Ziemeļeiropas) un Rietumāzijā, atklātās, periodiski vai pastāvīgi mitrās vietās ar kūdras augsni - mitrās un purvainās pļavās, zāļu purvu apmalēs, mežmalās. Latviju šķērso sugas izplatības robeža, tādēļ valsts teritorijā tumšzilā drudzene ir sastopama reti - galvenokārt valsts austrumu daļā. Būdama pret izmaiņām jutīga suga, atradņu skaits Latvijā strauji sarūk pārmitro biotopu meliorācijas un rekultivācijas dēļ.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Morfoloģija 
Tumšzilā drudzene ir daudzgadīgs 25-60 cm garš lakstaugs ar stāvu, aplapotu stublāju, kurš parasti nezaro. Auga lapas ir šauras, lineāras vai lancetiskas, aptuveni 4-7 cm garas un 0,2-0,5 cm platas. Tām ir viena izteikta dzīsla. Piezemes lapu rozetes nav un uz stublāja lapas ir pretējas.

Ziedi pa vienam ir izvietoti augšējo lapu žāklēs. Tie ir 3-5 cm gari, zvanveidīgi, tumši zili vai violeti zili. Vainaglapas un kauslapas pa 5, saaugušas. Kauslapas ir vismaz divreiz īsākas nekā vainags. Vainaga gala nesaaugušās daivas ir smaili trīsstūrainas. Auglis ir iegarena divvāršņu pogaļa. Zied augustā.

Atsauces

Ārējās saites 

Drudzenes
Genciānu dzimta
Genciānu rinda
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Rūgtā drudzenīte

Rūgtā drudzenīte () ir mainīga paskata augu suga genciānu dzimtas drudzenīšu ģintī, kurai nodala vairākas pasugas. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas austrumu un ziemeļu daļā, kā arī rietumu un centrālajā Sibīrijā. Latvijā reti sastopama visā valsts teritorijā, mitrās pļavās (tajā skaitā - piejūras), krūmainās ganībās un atmatās.

Pļavu lauksaimnieciskās apguves un ķimikāliju lietojuma dēļ izplatība samazinās, jo augs jutīgi reaģē uz biotopa pārmaiņām. Augu suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Morfoloģija 
Rūgtā drudzenīte ir divgadīgs, 5-35 cm garš lakstaugs. Augam ir lāpstveidīgu vai otrādi olveidīgu lapu piezemes rozete, kura dažreiz līdz ziedēšanas brīdim jau ir atmirusi. Stublājs sastāv no 4-10 posmiem, no kuriem otrais un trešais apakšējais posms garāks nekā citi, bet galotnes zieda kāts kopā ar augšējo posmu vairākas reizes īsāks nekā pārējā stublāja daļa. Stublājs ir stāvs, zarains, ar sēdošām, pretējām, lancetiskām lapām, kuras ir 1-2,5 cm garas un 0,5-1 cm platas.

Ziedu garums ir 1-2 cm, tie ir tumšāk vai blāvāk violeti un atrodas stublāja galotnē vai lapu žāklēs. Kauslapas un vainaglapas pa 5, saaugušas. Auglis ir aptuveni 1,5 cm gara divvāršņu pogaļa. Zied no jūnija beigām līdz septembrim.

Atsauces

Ārējās saites 

Drudzenītes
Genciānu dzimta
Genciānu rinda
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Lakricas pica

"Lakricas pica" () ir 2021. gada ASV drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Pols Tomass Andersons. Filmā galvenās lomas atveido Alana Haima, Kūpers Hofmans, Šons Penns, Toms Veitss, Bredlijs Kūpers un Benijs Safdijs.

Filmas darbība norisinās 70. gados. 15 gadus vecais aktieris Gerijs Valentains (Hofmans) iemīlas vecākā fotogrāfē Alanā Keinā (Haima) un cenšas viņu aplidot.

"Lakricas pica" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tika nominēta trijām Amerikas Kinoakadēmijas balvām — labākā filma, labākais režisors un labākais oriģinālscenārijs. Amerikas Kinoinstitūts filmu ierindoja savā 2021. gada labāko filmu sarakstā. 79. Zelta globusa balvu ceremonijā "Lakricas pica" tika nominēta četrām balvām, tai skaitā kā labākais mūzikls vai kinokomēdija.

Šī ir kinodebija gan dziedātājai Alanai Haimai, gan aktiera Filipa Sīmora Hofmana dēlam Kūperam Hofmanam.

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Drāmas
Pola Tomasa Andersona filmas
Metro-Goldwyn-Mayer filmas
Andrejs Loktionovs

Andrejs Loktionovs (, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Loktionovs pārstāv KHL komandu Maskavas "Spartak". 2008. gada NHL draftā Loktionovu ar kopējo 123. numuru piektajā kārtā izvēlējās Losandželosas "Kings".

2007–08. gada sezonā debitējis Jaroslavļas "Lokomotiv" rindās. 2009–10. gada sezonā debitējis Losandželosas "Kings" komandā NHL. 2012. gadā ar "Kings" komandu izcīnījis Stenlija kausu. Vēlāk spēlējis arī NHL komandās Ņūdžersijas "Devils" un Karolīnas "Hurricanes", kā arī KHL komandās "Lokomotiv", Magņitogorskas "Metallurg" un Maskavas CSKA.

Krievijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2013. un 2014. gada Pasaules čempionātā, kurā izcīnījis zelta medaļu.

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Ņūdžersijas "Devils" spēlētāji
Karolīnas "Hurricanes" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Ar Goda ordeni apbalvotie
Teilors Beks

Teilors Beks (, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Beks pārstāv KHL komandu Minskas "Dinamo". 2009. gada NHL draftā Beku ar kopējo 70. numuru trešajā kārtā izvēlējās Našvilas "Predators".

Iepriekš spēlējis AHL komandās Milvoki "Admirals", Bridžportas "Sound Tigers", Sanantonio "Rampage", Beikersfīldas "Condors" un Hartfordas "Wolf Pack", NHL komandās Našvilas "Predators", Ņujorkas "Islanders", Edmontonas "Oilers" un Ņujorkas "Rangers", kā arī KHL komandās Jekaterinburgas "Avtomobilist", Pekinas "Kunlun Red Star", Omskas "Avangard" un Magņitogorskas "Metallurg".

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Našvilas "Predators" spēlētāji
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Jekaterinburgas "Avtomobilist" spēlētāji
Pekinas "Kunlun Red Star" spēlētāji
Omskas "Avangard" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Minskas "Dinamo" spēlētāji
Oto Sverdrups

Oto Neimans Knofs Sverdrups (; dzimis  Bindālē, miris  Sannvikā) bija norvēģu polārpētnieks un jūrasbraucējs. Kopā ar Fritjofu Nansenu un Roaldu Amundsenu tiek uzskatīts par vienu no trijiem izcilākajiem «Zelta gadsimta» norvēģu polārpētniekiem. Devis lielu ieguldījumu Kanādas Arktiskā arhipelāga izpētē.

Biogrāfija 
Dzimis zemnieku ģimenē Nūrlannē, 17 gadu vecumā sācis jūrnieka gaitas pie sava onkuļa. 1875. gadā viņš nokārtoja kapteiņa palīga eksāmenu un dažus gadus vēlāk — kuģa kapteiņa eksāmenu un 1877. gadā sāka pildīt kapteiņa pienākumus uz tvaikoņa TRIO.

Polārās ekspedīcijas 
1888. gadā Sverdrups pieveinojās Fritjofa Nansena Grenlandes šķērsošanas ekspedīcijai. 1892. gadā Sverdrups tika nozīmēts par Nansena kuģa Fram būvniecības pārraugu un 1894. gadā kļuva par tā kapteini. Piedalījās Nansena 1895./1896. gada ekspedīcijā uz Ziemeļpolu.

1898. gadā Sverdrups ar kuģi Fram mēģināja apkuģot Grenlandi no Bafina līča puses, bet iestrēga Nersa šaurumā un bija spiests pārziemot Elsmīra salā. Ekspedīcija ar pārziemošanām turpinājās līdz 1902. gadam, kuras laikā tika atklātas un izpētītas Sverdrupa salas un Prinča Gustava Ādolfa jūra, nokartējot ap 260 000 km² Kanādas Arktikā.

1914./1915. gadā Sverdrups ar kuģi Eklips piedalījās glābšanas ekspedīcijā Karas jūrā. 1921. gadā Sverdrups vadīja piecu kravas kuģu konvoju, kas šķērsoja Karas jūru un sasniedza Obas un Jeņisejas grīvas un veiksmīgi atgriezās, kas bija nopietns solis Ziemeļu jūrasceļa izveidošanā.

Miris 1930. gada 26. novembrī savā īpašumā Norvēģijā.

Pagodinājumi 
Sverdrupam piešķirti vairāki Norvēģijas un Prūsijas valsts apbalvojumi.

Viņa vārdā nosaukti:
 Sverdrupa sala Karas jūrā,
 Sverdrupa salas Kanādas Arktikā,
 Sverdrupa Zeme Elsmīras salas dienvidos,
 Sverdrupa šaurums Kanādas Arktikā,
 Vairāki kuģi un lidmašīnas,
 Krāteris Mēness otrajā pusē.

Atsauces

Ārējās saites 

1854. gadā dzimušie
1930. gadā mirušie
Norvēģu polārpētnieki