joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zē Robertu

Žuzē Robertu da Silva Žuniors (, dzimis ), plašāk pazīstams kā Zē Robertu (Zé Roberto), ir bijušais Brazīlijas futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks.

Vislabāk pazīstams spēlējot Bayer Leverkusen un Bayern Munich komandās. Ar Bayer Leverkusen komandu 2002. gadā sasniedzis UEFA Čempionu līgas finālu, kurā viņš zaudēja savai bijušajai komandai Real Madrid. Vēlāk ar Bayern Munich komandu izcīnījis četrus Vācijas Bundeslīgas titulus un četrus Vācijas kausus.

Ar Brazīlijas futbola izlasi spēlējis 1998. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā. 1997. un 1999. gadā ar izlasi uzvarējis Copa América turnīrā.

Sasniegumi 
Real Madrid

 La Liga: 1996–97
 Supercopa de España: 1997
 UEFA Čempionu līga: 1997–98

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2007–08
 DFB Pokal: 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2007–08
 DFL Ligapokal: 2004, 2007

Santos

 Campeonato Paulista: 2007

Al-Gharafa

 Emir of Qatar Cup: 2012

Palmeiras

 Brazīlijas A sērija: 2016
 Copa do Brasil: 2015

Brazīlija

 Copa América: 1997, 1999
 FIFA Konfederāciju kauss: 1997, 2005

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Sanpaulu štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
Madrides "Real" spēlētāji
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Hamburger SV spēlētāji
Mikaels Landro

Mikaels Vensāns Andrē Marī Landro (, dzimis ) ir Francijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Francijas 1. līgā Landro ir nospēlējis 618 mačus, kas ir līgas rekords. Savas karjeras laikā pārstāvējis Nantes, Paris Saint-Germain, Lille un Bastia. Ar Nantes komandu Landro 2001. gadā izcīnīja Ligue 1 titulu, bet 2011. gadā viņš to paveica ar Lille komandu.

Ilgstoši kā rezerves vārtsargs pārstāvējis Francijas futbola izlasi. Pārstāvējis izlasi 2006. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2004. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Nantes

 1. divīzija: 2000–01
 Coupe de France: 1998–99, 1999–2000
 Trophée des Champions: 1999, 2001

Paris Saint-Germain

 Coupe de la Ligue: 2007–08

Lille

 1. līga: 2010–11
 Coupe de France: 2010–11

Francija

 FIFA Konfederāciju kauss: 2001, 2003

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
Francijas futbola treneri
FC Nantes spēlētāji
Parīzes "Saint-Germain" spēlētāji
LOSC Lille spēlētāji
SC Bastia spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Luijs Sahā

Luijs Lorēns Sahā (, dzimis ) ir bijušais Francijas futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Metz komandā. 1999. gadā ticis izīrēts Newcastle United. 2000. gadā Sahā pārcēlās uz Anglijas komandu Fulham. Savā pirmajā sezonā Sahā kļuva par nozīmīgu komandas spēlētāju, palīdzot komandai izcīnīt vietu Anglijas Premjerlīgā. 2004. gadā viņš pievienojās Manchester United komandai. Lai gan Sahā bieži traumu dēļ nespēlēja, viņš divreiz uzvarēja Premjerlīgā un vienreiz izcīnīja UEFA Čempionu līgas trofeju. Vēlāk spēlējis Everton, Tottenham Hotspur, Sunderland un Lazio.

Francijas futbola izlasi pārstāvējis 2004. gada Eiropas čempionātā un 2006. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Fulham

 Anglijas futbola līgas Pirmā divīzija: 2000–01
 UEFA Intertoto kauss: 2002

Manchester United

 Anglijas Premjerlīga: 2006–07, 2007–08
 Anglijas Līgas kauss: 2005–06
 UEFA Čempionu līga: 2007–08

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
FC Metz spēlētāji
Newcastle United F.C. spēlētāji
Fulham FC spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
Everton F.C. spēlētāji
Tottenham Hotspur F.C. spēlētāji
Sunderland A.F.C. spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Parīzē dzimušie
Tiesības nogalināt

"Tiesības nogalināt" () ir 1989. gada Eon Productions producēta Džeimsa Bonda filmu sērijas sešpadsmitā filma, kā arī otrā un pēdējā filma, kurā MI6 aģentu 007 Džeimsu Bondu attēlo britu aktieris Timotijs Daltons. Filma nebija īpaši ienesīga, taču tas skaidrojams ar citu populāru franšīžu filmu iznākšanu vienā laikā. Filmas režisors ir Džons Glens, kas režisējis arī iepriekšējās četras Džeimsa Bonda filmas. Šī ir pirmā Bonda filma, kuras nosaukums nav ņemts no Iana Fleminga romāna.

Filmā Bonds tiek atstādināts no MI6, jo viņš vajā narkotiku oligarhu Fransu Sančesu, kurš ir pasūtījis Bonda drauga CIP aģenta Fēliksa Laitera un vuņa sievas slepkavību pēc viņu kāzām.

Galvenās lomas attēlo Timotijs Daltons, Kerija Louella, Roberts Davi, Talisa Soto un Entonijs Zerbe.

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Džeimsa Bonda filmas
Metro-Goldwyn-Mayer filmas
Piedzīvojumu filmas
Villijs Saņols

Villijs Davids Frederiks Saņols (, dzimis ) ir Francijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Saņols ir Gruzijas futbola izlases galvenais treneris.

Karjera

Spēlētāja karjera 
Savu karjeru sācis savas dzimtās pilsētas komandā Saint-Étienne. 1997. gadā Saņols pievienojās citai Francijas komandai Monaco. Ar Monaco komandu Saņols 1999–2000. gada sezonā kļuva par Francijas 1. divīzijas čempionu. 2000. gadā pievienojies Vācijas komandai Bayern Munich. Bayern Munich sastāvā Saņols piecas reizes kļuva par Vācijas Bundeslīgas čempionu, četras reizes ieguva Vācijas kausu, kā arī vienu reizi ieguva UEFA Čempionu līgas trofeju un Starpkontinentālo kausu.

Francijas futbola izlasi pārstāvējis 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2004. un 2008. gada Eiropas čempionātā. Divas reizes uzvarējis FIFA Konfederāciju kausā.

Trenera karjera 
No 2013. līdz 2014. gadam bijis Francijas U21 izlases galvenais treneris. 2014. gadā parakstījis divu gadu līgumu ar Ligue 1 komandu Bordeaux. Pirmajā sezonā Saņols palīdzēja komandai izcīnīt sesto vietu Ligue 1.  Saņols tika atbrīvots no amata. 2017. gada jūnijā kļuvis par Karlo Ančeloti asistentu Minhenes "Bayern" komandā.  Ančeloti tika atbrīvots no amata un Saņols kļuva par Bayern Munich pagaidu treneri. Saņols pameta klubu pēc astoņām dienām, kad par treneri kļuva Jups Heinkess. 2021. gadā kļuvis par Gruzijas futbola izlases galveno treneri.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Monaco

 Francijas 1. divīzija: 1999–2000
 Trophée des Champions: 1997

Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2007–08
 Vācijas kauss: 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2007–08
 DFL Ligapokal: 2000
 UEFA Čempionu līga: 2000–01
 Starpkontinentālais kauss: 2001

Francija

 FIFA Konfederāciju kauss: 2001, 2003

Atsauces

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
Francijas futbola treneri
AS Saint-Étienne spēlētāji
AS Monaco FC spēlētāji
Minhenes "Bayern" spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Gruzijas futbola izlases treneri
Šanči un leģenda par desmit gredzeniem

"Šanči un leģenda par desmit gredzeniem" () ir 2021. gada ASV supervaroņu filma, kas balstīta uz Marvel Comics izdevumiem par Šanči. Filmu producēja Marvel Studios un izplata Walt Disney Studios Motion Pictures. Šī ir Marvel Cinematic Universe (MCU) franšīzes 25. filma. Filmas režisors ir Destins Denjels Kretons, scenāriju viņš sarakstījis kopā ar Deivu Kalahemu un Endrū Lenemu. Simu Lu atveido Šanči lomu, pārējās lomās filmējas Akvafina, Menjera Žana, Fala Čena, Florians Muntanu, Benedikts Vongs, Mišela Jeo, Bens Kingslijs un Tonijs Luns. Filmā Šanči ir spiests stāties pretī savai pagātnei, kad viņa tēvs Venvu (Luns), Desmit gredzenu organizācijas līderis, Šanči un viņa māsu Sjalinu (Žana) iesaista mītiska ciema meklējumos.

Filmas ideja par Šanči parādījās jau 2001. gadā, taču darbs pie filmas nopietni sākās tikai 2018. gada decembrī, kad darbā pieņēma Kalahemu. Kretons projektam pievienojās 2019. gada martā, un projektu izziņoja kā pirmo Marvel filmu ar aziātu galvenajā lomā. Filmas nosaukumu un galveno aktieru sastāvu paziņoja jūlijā, atklājot filmas saistību ar Desmit gredzenu organizāciju, kas iepriekš parādījās MCU, un tās vadītāju Venvu. "Šanči un leģenda par desmit gredzeniem" ir pirmā Marvel Studios filma ar Āzijas režisoru un lielākoties Āzijas aktieru ansambli. Filmēšana sākās Sidnejā 2020. gada februārī, bet martā apturēta COVID-19 pandēmijas dēļ. Filmēšana atsākās augustā un pabeigta oktobrī, papildu filmēšana norisinājās Sanfrancisko.

Filmas "Šanči un leģenda par desmit gredzeniem" pirmizrāde notika  Losandželosā, bet ASV un Latvijas kinoteātros filmu sāka demonstrēt no 3. septembra kā daļu no MCU Ceturtās fāzes. Filmas starptautiskie ieņēmumi ir vairāk nekā  ASV dolāru, ierindojot filmu devītajā vietā starp ienesīgākajām 2021. gada filmām. Filma saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes, kas slavē cīņas ainu horeogrāfiju, Āzijas kultūras atspoguļojumu un popularizēšanu, kā arī Lu un Luna aktierspēli. Filma saņēmusi vairākas balvas un nominācijas, tostarp tā ir nominēta 94. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākie vizuālie efekti". Turpinājums atrodas izstrādes procesā, un Kretons būs turpinājuma scenārists un režisors.

Atsauces

Ārējās saites 

2021. gada filmas
ASV filmas
Marvel Cinematic Universe
Nikolass Latifi

Nikolass Daniels Latifi (; dzimis  Monreālā) ir Kanādas autosportists, kurš šobrīd (2022) piedalās Formula 1 sacīkstēs, pārstāvot Williams komandu.

Ar kartingu sācis nodarboties relatīvi vēlu, 13 gadu vecumā. 2012. gadā pārgājis uz formulu sacensībām, piedaloties dažādās junioru formulu sērijās. No 2015. gada līdz 2019. gadam startējis Formula 2 sacensībās (kas līdz 2016. gadam bija zināmas kā GP2 sērija), 2019. gada sezonā izcīnot 2. vietu kopvērtējumā.

2016. gada sezonā Latifi kļuva par Formula 1 komandas Renault testu pilotu. 2018. gada sezonā viņš kļuva par Force India testu un rezerves pilotu, sezonas gaitā piedaloties piecos piektdienu testos. 2019. gada sezonā Latifi pievienojās Williams komandai kā testu un rezerves pilots, sezonas gaitā piedaloties sešos piektdienu testos.

2020. gada sezonā Latifi kļuva par pilnvērtīgu Formula 1 pilotu, Williams komandā aizstājot Robertu Kubicu. COVID-19 pandēmijas ietekmētajā sezonā Latifi debitēja , kur viņš kvalificējās 20. vietā, bet pēc 9 dalībnieku izstāšanās finišēja 11. vietā. 11. vietu viņš guva vēl divās sacīkstēs, sezonu, tāpat kā visa Williams komanda, pabeidzot bez punktiem, kopvērtējumā ieridojoties 21. vietā. Williams saglabāja Latifi 2021. gada sezonā.  pēc haosa un vairākām avārijām viņš no 18. vietas startā pacēlās uz 3. vietu, kurā aizvadīja lielu daļu sacīkstes, beigās gan finišējot 8. vietā, pēc sacīkstes beigām tiekot paaugstināts uz 7. vietu pēc Sebastiāna Fetela diskvalifikācijas. Tie bija Latifi pirmie punkti viņa Formula 1 karjerā. Punktus viņš guva arī nākamajā sacīkstē, lietus dēļ stipri saīsinātajā Beļģijas Grand Prix ierindojoties 9. vietā. Kopvērtējumā Latifi sezonu noslēdza 17. vietā ar 7 punktiem.

Formula 1 rezultāti 

 Sacīkstes treknrakstā sāktas no pirmās starta pozīcijas.
 Sacīkstēs slīprakstā ir uzrādīts ātrākais apļa laiks.

 Nefinišēja, bet tika klasificēts, jo veica vairāk kā 90% no sacīkstes.

 Par sacīksti tika piešķirti puse no punktiem, jo tika veikts mazāk par 75% no plānotā sacīkstes garuma.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa
 Twitter profils

1995. gadā dzimušie
Formula 1 piloti
Kanādas autosportisti
Sudraba laura lapa

Sudraba laura lapa () ir Vācijas augstākā sporta balva, ar kuru kopš 1950. gada 23. jūnija apbalvo Vācijas prezidents. To piešķir izciliem sportistiem un komandām, kas ir izcīnījuši medaļas olimpiskajās vai paralimpiskajās spēlēs, ieguvuši nozīmīgus starptautiskus titulus, piemēram, Pasaules kausu futbolā, vai vairākas reizes bijuši medaļnieki starptautiskos čempionātos.

Kandidāti balvai Vācijas Olimpiskās sporta konfederācijas prezidentam jāiesniedz izskatīšanai Vācijas prezidentam. Pieprasījumu izskata Valsts prezidenta aģentūra, kā arī Federālā Iekšlietu ministrija, jo šī iestāde ir atbildīga par sportu Vācijā. Iekšlietu ministrija paraksta apstiprinājuma pieteikumu, pamatojoties uz "Vācijas Federatīvās Republikas pamatlikuma" 58. pantu.

Pazīstamākie balvas ieguvēji 
 Fricis Tīdemanis, jāšana, apbalvots 1950. gada 25. jūnijā.
 Francs Bekenbauers, futbols.
 Eda Būdinga, teniss, apbalvota 1964. gada 1. janvārī.
 Helga Nīsena, teniss, apbalvota 1970. gada 22. jūlijā.
 Bernds Kannenbergs, sološana, apbalvots 1972. gadā.
 Štefija Grāfa, teniss.
 Fābians Hambīhens, vingrošana.
 Matiass Šteiners, svarcelšana.
 Birgita Princa, futbols.
 Jenss Veisflogs, tramplīnlēkšana.
 Boriss Bekers, teniss, apbalvots 1985. gadā
 Boriss Bekers un Mihaels Štihs, 1992. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa dubultspēļu čempioni, apbalvoti 1992. gada 6. oktobrī.
 Mihaels Šūmahers, tajā laikā, divkārtējs F1 čempions, apbalvots 1997. gadā.
 Sebastiāns Fetels, tajā laikā, divkārtējs F1 čempions, apbalvots 2012. gada 22. februārī.
 Dirks Novickis, 2011. gada NBA čempions, 2007. gada NBA sezonas vērtīgākais spēlētājs, 2011. gada Billa Rasela NBA finālsērijas vērtīgākais spēlētājs, 13× NBA All-Star.
 Lēna Šēneborna, modernā pieccīņa, apbalvota 2008. gadā.
 Hanss Lenks, airēšana.
 Magdalēna Neinere, biatlons.
 Olafs Pollaks, airēšana, apbalvots 2001. gadā.
 Sāra Dēbrica, futboliste, apbalvota 2016. gadā
 Mesuts Ezils, futbolists, apbalvots 2014. gadā.

Komandas 
 Vācijas airētāju astotnieks (par iegūto olimpisko zelta medaļu 2012. gada olimpiskajās spēlēs Londonā)
 Vācijas airētāju astotnieks (par iegūto olimpisko sudraba medaļu 2016. gada olimpiskajās spēlēs Buenosairesā)
 VfB Stuttgart (par uzvaru 1950. gada Vācijas futbola čempionātā)
 Bayern Munich (par uzvaru 1967. gada Vācijas futbola čempionātā)
 Team Telekom (Pirmā vieta 1997. gada Tour de France)
 Vācijas futbola izlase (1972., 1980., 1996. gada Eiropas čempions un 1954., 1974., 1990., 2014. gada pasaules čempions)
 Vācijas sieviešu futbola izlase (1989., 1991., 1995., 1997. gada Eiropas čempions un 2003., 2007. gada pasaules čempions)
 Vācijas vīriešu rokasbumbas izlase (2007. gada pasaules čempions)

Atsauces

Ārējās saites 

Apbalvojumi sportā
Sports Vācijā
Mičels Salgado

Migels Anhels "Mičels" Salgado Fernandess (, dzimis ) ir bijušais Spānijas futbolists, spēlēja labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Pēc sekmīga karjeras sākuma Celta Vigo komandā, Salgado 1999. gadā pievienojās vienam no Spānijas spēcīgākajiem klubiem Real Madrid. Real Madrid sastāvā Salgado nospēlēja 10 gadus, kuru laikā viņš izcīnīja četrus La Liga titulus, divreiz uzvarēja UEFA Čempionu līgā, kā arī ieguva vienu UEFA Superkausu un vienu Starpkontinentālo kausu. Vēlāk trīs sezonas spēlēja Anglijas komandā Blackburn Rovers.

Spānijas futbola izlases sastāvā piedalījies 53 mačos. Piedalījies 2000. gada Eiropas čempionātā un 2006. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Real Madrid

 La Liga: 2000–01, 2002–03, 2006–07, 2007–08
 Supercopa de España: 2001, 2003, 2008
 UEFA Čempionu līga: 1999–2000, 2001–02
 UEFA Superkauss: 2002
 Starpkontinentālais kauss: 2002

Ārējās saites 

1975. gadā dzimušie
Galisijā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
Bigo "Celta" spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
Blackburn Rovers F.C. spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Davids Albelda

Davids Albelda Alikess (, dzimis ) ir Spānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Lielāko daļu karjeras pavadījis Valencia, kur viņš piedalījās kopumā 480 mačos. Vairāk nekā desmit gadus bijis komandas kapteinis. Kopā ar Valencia komandu Albelda izcīnīja divus La Liga titulus, vienu UEFA kausu un vienu UEFA Superkausu.

Spānijas futbola izlasi pārstāvējis 2004. gada Eiropas čempionātā, kā arī 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Valencia

 La Liga: 2001–02, 2003–04
 Supercopa de España: 1999
 UEFA kauss: 2003–04
 UEFA Superkauss: 2004

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Valensijas apgabalā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
Valencia CF spēlētāji
Villarreal CF spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Krista Baumane

Krista Baumane (dzimusi ) ir latviešu blogere, uzņēmēja, sabiedriskā darbiniece un politiķe. Bijusi 13. Saeimas deputāte, ievēlēta no politisko partiju apvienības "Attīstībai/Par!" Rīgas vēlēšanu apgabalā. Iepriekš bijusi domnīcas "Providus" vadītāja.

Biogrāfija 
Studējusi Latvijas Universitātē (politikas zinātne) un Starptautiskajā universitātē Ženēvā (uzņēmējdarbības vadība un diplomātija).

Darba gaitas sākusi valsts pārvaldē, no 1993. līdz 1995. gadam strādājot Starptautisko organizāciju nodaļā Ārlietu ministrijā, bet pēc tam turpinot Valsts Cilvēktiesību birojā no 1995. līdz 1998. gadam.

No 2002. līdz 2005. gadam bijusi domnīcas "Providus" vadītāja, blogere (veido kulināro blogu), uzņēmēja, kā arī Latvijas Dabas fonda projektu vadītāja.

Politiskā darbība 
K. Baumane ir partijas "Kustība Par!" biedre. 2018. gadā kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta Rīgas vēlēšanu apgabalā. Sākotnēji netika ievēlēta, taču 2020. gadā kļuva par 13. Saeimas deputāti Rīgas domē ievēlētā Mārtiņa Staķa vietā. Darbojoties 13. Saeimā panāca, ka Saeimas sieviešu tualetēs tiek ieviestas miskastes ar iespēju aizvērt vāku un iesūdzēja Jūliju Stepaņenko un Aldi Gobzemu Saeimas Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā.

2022. gadā notikušajās 14. Saeimas vēlēšanās K. Baumane kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.

Personīgā dzīve 
Ir kopdzīvē ar bijušo Ministru prezidenta biroja vadītāju un Nord Stream 2 projekta konsultantu Baltijas valstīs Romānu Baumani.

Atsauces

Ārējās saites 
 Personīgais Twitter konts

1973. gadā dzimušie
Kustības “Par!” politiķi
13. Saeimas deputāti
Ex Machina

Ex Machina ir 2014. gada zinātniskās fantastikas trilleris, kura režisors ir Alekss Gārlends. Filmā galvenās lomas atveido Domnels Glīsons, Alīsia Vīkandere un Oskars Aizeks.

Filma ir par programmētāju Keilebu, kurš uzvar uzņēmuma rīkotajā konkursā un iegūst iespēju nedēļu pavadīt uzņēmuma īpašnieka savrupmājā. Keilebam tiek dota iespēja vadīt Tjūringa testu inteliģentam humanoīdam robotam.

Filma saņēma kopumā pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši izceļot aktierspēli, scenāriju, vizuālos efektus un montāžu. National Board of Review filmu atzina kā vienu no 10 gada labākajām neatkarīgajām filmām. Ex Machina saņēma labāko vizuālo efektu balvu 88. Kinoakadēmijas balvas ceremonijā. Filmas režisors Gārlends tika nominēts arī labākā oriģinālscenārija balvai. Vīkandere tika nominēta Zelta globusa balvai, BAFTA kino balvai, Empire balvai un Saturna balvai. Filma tika nominēta BAFTA balvai, kā labākā britu filma, kā arī Hugo balvai.

Atsauces

Ārējās saites 

2014. gada filmas
Apvienotās Karalistes filmas
ASV filmas
Zinātniskās fantastikas filmas
Dzīvības koks (filma)

"Dzīvības koks" () ir 2011. gada ASV eksperimentāla drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Terenss Maliks. Filmā galvenās lomas atveido Breds Pits, Šons Penns un Džesika Česteina.

Filma stāsta par pusmūža vīrieša bērnības atmiņām par savu ģimeni, kas dzīvoja 50. gadu Teksasā, kā arī par viņa centieniem meklēt atbildes par dzīves jēgu.

Pēc vairāku gadu izstrādes un plānoto 2009. un 2010. gada izlaišanas datumu nokavēšanas, "Dzīvības koks" sacentās 2011. gada Kannu kinofestivālā, kur tā ieguva Zelta palmas zaru. Metacritic "Dzīvības koku" atzina par labāko 2011. gada filmu. Filma tika iekļauta 2012. gada Sight & Sound kritiķu aptaujas 250 labāko filmu sarakstā. BBC filmu iekļāva savu labāko amerikāņu filmu sarakstā. Vēlāk BBC kritiķu vērtējumā to atzina par septīto labāko filmu kopš 2000. gada. 2019. gada decembrī Associated Press "Dzīvības koku" atzina par labāko desmitgades filmu. "Dzīvības koks" saņēma trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas: labākā filma, labākais režisors un labākais operatora darbs.

Atsauces

Ārējās saites 

2011. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Terensa Malika filmas
Ķīniešu kvartāls

"Ķīniešu kvartāls" () ir 1974. gada ASV neo-noir mistērijas filma, kuras režisors ir Romans Polaņskis. Filmā galvenās lomas atveido Džeks Nikolsons, Feja Danaveja, Džons Hilermens, Perijs Lopess, Bērts Jangs un Džons Hjūstons. Filmu iedvesmoja Kalifornijas ūdens kari, strīdi par ūdens tiesībām Kalifornijas dienvidos 20. gadsimta sākumā. "Ķīniešu kvartāls" bija Polaņska pēdējā filma ASV.

Filma ir par Losandželosas privātdetektīvu Džeiku Gitisu, kuru noalgo kāda sieviete, lai tas izsekotu viņas vīru Malreja kungu. Drīz pie Džeka ierodas īstā Malreja kundze, kura viņam draud ar tiesu darbiem, ja iesāktā lieta netiks atcelta. Gitiss izmeklēšanu turpina, un tās laikā viņš atklāj ar ūdens tiesībām, zemes līgumiem un korumpētību saistītu sazvērestību.

1991. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". "Ķīniešu kvartāls" bieži tiek minēta kā viena no visu laiku labākajām filmām. 47. Kinoakadēmijas balvas ceremonijā filma tika nominēta 11 Oskariem, tomēr tā saņēma vienīgi labākā oriģinālscenārija balvu. Zelta globusa balvas ceremonijā filma ieguva labākās drāmas, labākā režisora, labākā aktiera un labākā scenārija balvu. 2008. gadā Amerikas Kinoinstitūts 10 labāko mistikas filmu sarakstā "Ķīniešu kvartālu" ierindoja 2. vietā.

1990. gadā filmai iznāca turpinājums "Divi Džeiki" (The Two Jakes), kurā galveno lomu atkal atveidoja Nikolsons.

Atsauces

Ārējās saites 

1974. gada filmas
ASV filmas
Romana Polaņska filmas
Paramount Pictures filmas
Olafs Šolcs

Olafs Šolcs (; dzimis ) ir Vācijas kanclers, ievēlēts . Pirms tam bijis vicekanclers un Vācijas finanšu ministrs.

Šolcs pēc profesijas ir jurists. Viņš Vācijas Sociāldemokrātiskajai partijai pievienojās 1975. gadā, sākumā iestājoties Sociāldemokrātiskās partijas Jauno sociālistu organizācijā. 1998. gadā tika ievēlēts Bundestāgā, kurā strādāja līdz 2011. gadam. No 2001. gada maija līdz 2001. gada oktobrim viņš bija Hamburgas federālās zemes iekšlietu ministrs.  Šolcs tika ievēlēts par Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas ģenerālsekretāru. 2011. gadā viņš kļuva par Hamburgas mēru. 2018. gadā Šolcs tika izraudzīts gan par Vācijas finanšu ministru, gan par Vācijas vicekancleru.

2021. gada Bundestāga vēlēšanās Vācijas Sociāldemokrātiskā partija izvirzīja Šolcu kā savu kandidātu Vācijas bundeskanclera amatam. Partija vēlēšanās uzvarēja, iegūstot 206 vietas Bundestāgā un izveidoja koalīciju ar Zaļajiem un Brīvo demokrātu partiju. 2021. gada 8. decembrī Bundestāgs Šolcu ievēlēja un viņš nodeva kanclera zvērestu.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Olafs Šolcs Oficiālā mājaslapa

1958. gadā dzimušie
Lejassaksijā dzimušie
Vācijas politiķi
Vācijas kancleri
Pašreizējie valstu vadītāji
SC Cambuur

SC Cambuur  ir profesionāls Nīderlandes futbola klubs no Leuvardenas. Klubs ir dibināts 1964. gadā. Pašlaik spēlē Nīderlandes futbola augstākajā līgā Eredivisie. Mājas spēles aizvada Cambuur stadionā, kura ietilpība ir 10 500 vietu. Labākais sasniegums Eredivisie ir 12. vieta 2013.—2014. un 2014.—2015. gada sezonās. Klubs ir trīs reizes uzvarējis Nīderlandes Pirmajā divīzijā (Eerste Divisie).

Sasniegumi 
 Pirmā divīzija (Eerste Divisie)
 Čempioni (2): 1991–92, 2012–13, 2020–21
 Otrā divīzija (Tweede Divisie)
 Čempioni (2): 1964–65

Latvijas futbolisti 
Klubu ir pārstāvējuši Latvijas futbolisti. 2018.—2019. gada sezonā, kad komanda spēlēja Pirmajā divīzijā, tajā spēlēja Andrejs Cigaņiks. Kopš 2021. gada augusta to pārstāv uzbrucējs Roberts Uldriķis.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 Kluba profils soccerway.com 
 Kluba profils transfermarkt.com 

Nīderlandes futbola klubi
Go Ahead Eagles

Go Ahead Eagles  ir profesionāls Nīderlandes futbola klubs no Deventeras. Klubs ir dibināts 1902. gadā. Pašlaik spēlē Nīderlandes futbola augstākajā līgā Eredivisie. Mājas spēles aizvada De Adelaarshorst stadionā, kura ietilpība ir 10 000 vietu. Kluba futbolisti četras reizes ir izcīnījuši Nīderlandes čempionu titulu (1917., 1922., 1930. un 1933. gadā), bet 1965. gadā spēlēja Nīderlandes kausa izcīņas jeb KNVB kausa finālā.

Sasniegumi 
 Nīderlandes čempionāts (tagad — Eredivisie)
 Čempioni (4): 1916–17, 1921–22, 1929–30, 1932–33
 Vicečempioni (5): 1915–16, 1917–18, 1918–19, 1928–29, 1934–35
 KNVB kauss
 Finālisti (1): 1964–65
 Otrā divīzija (Tweede Divisie)
 Uzvarētāji (2): 1958–59

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 Kluba profils soccerway.com 
 Kluba profils transfermarkt.com 

Nīderlandes futbola klubi
NEC Nijmegen

Nijmegen Eendracht Combinatie, pazīstams kā NEC vai NEC Nijmegen,  ir profesionāls Nīderlandes futbola klubs no Neimegenas. Klubs ir dibināts 1900. gadā. Pašlaik spēlē Nīderlandes futbola augstākajā līgā Eredivisie. Mājas spēles aizvada Goffertstadion, kura ietilpība ir 12 500 vietu. Kluba futbolisti ir četras reizes spēlejuši Nīderlandes kausa izcīņas jeb KNVB kausa finālā, bet ne reizi nav uzvarējuši. Labākais sasniegums Eredivisie ir 5. vieta 2002.—2003. gada sezonā. Klubs ir divas reizes uzvarējis Nīderlandes Pirmajā divīzijā (Eerste Divisie).

Sasniegumi 
 KNVB kauss
 Finālisti (4): 1972–73, 1982–83, 1993–94, 1999–2000
 Pirmā divīzija (Eerste Divisie)
 Uzvarētāji (2): 1974–75, 2014–15
 Otrā divīzija (Tweede Divisie)
 Uzvarētāji (1): 1963–64

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 Kluba profils soccerway.com 
 Kluba profils transfermarkt.com 

Nīderlandes futbola klubi
Mērija Džo Fernandesa

Mērija Džo Fernandesa (; dzimusi ) ir bijusī ASV tenisiste, trenere un televīzijas komentētāja. Divkārtēja Grand Slam dubultspēļu uzvarētāja, astoņkārtējā Grand Slam fināliste (3 — vienspēles, 5 — dubultspēles), divkārtējā olimpiskā čempione (abas reizes dubultspēlēs), 26 WTA turnīru uzvarētāja (7 — vienspēles), bijusī pasaules 4. rakete vienspēļu un dubultspēļu rangā, Federācijas kausa ieguvēja (1996) ASV izlases sastāvā, divkārtēja šī turnīra fināliste kā kapteine (2009—10).

Mērija Džo Fernandesa ir dzimusi Dominikānas galvaspilsētā Santodomingo, kur viņas vecāki bija ieceļojuši no Spānijas un Kubas.

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Sāras Palfrijas Dancigas balva (1996)

Ārējās saites 

1971. gadā dzimušie
Santodomingo dzimušie
ASV tenisisti
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki tenisā
Tūlītējā apstrāde

Tūlītējā apstrāde (, STP) ir nepārtraukta, pilnībā automatizēta informācijas apstrāde. Pirmdati var būt automātisko sistēmu radīti vai arī ievadīti manuāli, taču to apstrāde notiek pilnīgi automātiski.

Šaurākā nozīmē STP tehnoloģija paredz to, ka brokeru uzņēmums darbojas kā automātisks starpnieks starp klientiem un ārējo tirgu. Klientu orderi tiek automātiski novirzīti darījumu noslēgšanai ārējā tirgū vai lieliem kontraģentiem.

Transakcijas 
STP tehnoloģija tika izstrādāta 1990. gadu sākumā Londonā akciju tirdzniecības nolūkos, lai varētu veikt automatizētu datu apstrādi fondu tirgos.

Agrāk maksājumu veikšana vienmēr prasīja manuālu darbu, un tā apstrāde bieži vien aizņēma vairākas stundas, turklāt cilvēka papildu iejaukšanās varēja izraisīt daudzas kļūdas.

Ar STP palīdzību darījumus ar naudu un vērtspapīriem var apstrādāt un noslēgt vienas dienas laikā.
Maksājumi dažādu iemeslu dēļ var tikt veikti bez STP izmantošanas.

Priekšrocības 

STP ieviešana pilnā apmērā aktīvu pārvaldītājiem var saīsināt apstrādes ciklu, kā arī samazināt ar norēķiniem saistīto risku un darbības izmaksas.

Daži nozares analītiķi apgalvo, ka 100% automatizāciju sasniegt nav iespējams. Tās vietā viņi virza ideju par STP tehnoloģijas līmeņu paaugstināšanu firmas ietvaros, mudinot uzņēmumu grupas uzlabot savstarpējo transakciju informācijas automatizētas apstrādes kvalitāti vai nu uz divpusēja pamata, vai arī kā lietotāju kopiena (ārējā STP). Tomēr citi analītiķi uzskata, ka pilnīga automatizācija tiks sasniegta tad, kad biznesa procesi kļūs funkcionāli savienojami.

Atsauces 

Finanses
Ekonomika
Bengts Šite

Bengts Šite (, , 1614—1683) bija zviedru valstsvīrs un diplomāts. Zviedru Igaunijas ģenerālgubernators (1654—1656).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1614. gadā karaļa Gustava II Ādolfa mājskolotāja un valsts finanšu kambarpadomnieka Juhana Šites un viņa sievas Marijas, dzimušas Nīfas (Näf), ģimenē.
Jau 10 gadu vecumā 1624. gadā viņš kļuva par Upsālas Universitātes studentu, jo viņa tēvs bija šīs augstskolas kanclers. Tajā pašā gadā viņa tēvam piešķīra brīvkunga (barona) titulu un Duderu dzimtmuižu (Duderhof, Дудергоф) tagadējās Pēterburgas teritorijā.
1629. gadā Šiti nosūtīja uz Anglijas karaļa Čārlza I galmu, kur iecēla dižciltīgo kārtā un viņš turpināja studijas Leidenes Universitātē (1629—1630).

Kad pēc Poļu-zviedru kara beigām 1629. gadā Gustavs Ādolfs viņa tēvu iecēla par Vidzemes, Ingrijas un Karēlijas ģenerālgubernatoru, Bengts Šite dzīvoja Tērbatā, 1631. gadā apmeklēja Krieviju, 1632. gadā īslaicīgi imatrikulējās tēva dibinātajā Tērbatas Gustava akadēmijā.

Pēc karaļa Gustava Ādolfa nāves Zviedrijas valsts kanclers Aksels Ūksenšerna Bengtu Šiti kopā ar tēvu 1633. gadā atsauca uz Stokholmu, kur viņu iecēla par nepilngadīgās karalienes Kristīnes kambarkungu. 1634. gadā Ūkšenšerna viņu izsauca pie sevis uz Magdeburgu un nosūtīja diplomātiskā misijā pie kardināla Rišeljē uz Parīzi, tad uz Sicīlijas karalisti.

Pēc tēva nāves 1648. gadā viņu iecēla par Tērbatas Gustava akadēmijas kancleru (1648—1649).
1651. gadā viņš devās papildināties pie Komēnija uz Patakas akadēmisko ģimnāziju Šārošpatakā Transilvānijā un uzturējās tur līdz 1652. gadam, pētīja igauņu, somu un ungāru valodas līdzību. Vēlāk bija Zviedru Igaunijas gubernators (1654—1656).
1659. gadā viņš kā Zviedrijas sūtnis Londonā tikās ar Robertu Boilu un citiem Neredzamās kolēģijas (Invisible College) locekļiem, lai apspriestu Komēnija ierosinātās Sofopoles (Sophopolis, Gudrības pilsētas) izveidi, kas noveda pie Londonas Karaliskās biedrības dibināšanas 1660. gadā.

1666. gadā Zviedrijas valdība Bengtu Šiti nosūtīja uz Brandenburgas markgrāfistes galvaspilsētu Berlīni tikties ar Frīdrihu Vilhelmu, kuram viņš ierosināja dibināt universitāti un Tangermindē (Tangermünde) uzbūvēt Zālamana māju zinātniekiem.
1667. gadā viņš mēģināja pārliecināt Leibnicu pievienoties pansofistu un poliglotu kopai.
Pēc Trīsdesmitgadu gara beigām 1669. gadā Šiti nosūtīja uz Hānavas firsta galmu.

Darbi 
 nepublicēts manuskripts Sol praecipuarum linguarum subsolarium.

Ārējās saites 
  Tolerance, Reform, and Scholarship: J. A. Comenius, Bengt Skytte, G. W. Leibniz, and Daniel Ernst Jablonski by Werner Korthaase
 Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard von Napiersky, Theodor Beise, Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland, Volume 4 (1832), pp. 210—2; Google Books.

Atsauces 

Zviedru Igaunijas ģenerālgubernatori
Zviedrijas dižciltīgie
Jānis Kukainis

Jānis Kukainis (dzimis , miris ) bija ASV latviešu inženieris un sabiedriskais darbinieks. Bijušais Pasaules Brīvo latviešu apvienības (PBLA) un Amerikas Latviešu apvienības (ALA) priekšsēdis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1943. gada 12. jūnijā Rīgā. Otrā pasaules kara beigās ar ģimeni devies bēgļu gaitās uz Vāciju, 1951. gadā uz ASV. 
Ieguva bakalaura grādu inženierzinātnēs Sinsinati Universitātē, maģistra grādus Tenesijas un Mičiganas pavalsts universitātēs, bija studentu korporācijas Talavija loceklis.

Strādāja Forda autobūves koncernā Ford Motor Company Detroitā kā dažādu nodaļu vadītājs, publicēja 20 rakstus par aerodinamikas jautājumiem.

1973. gadā sāka vadīt Latviešu apvienību Detroitā, darbojās Latviešu fonda padomē, Latviešu centra Garezerā padomē, Mičigānas baltiešu komitejā un Detroitas latviešu skolā.
1996. gadā Kukaini ievēlēja par Amerikas Latviešu apvienības priekšsēdi, rīkoja konferences par Baltijas valstu drošības jautājumiem. Pēc pensionēšanās 2000. gadā savu laiku veltīja darbam latviešu sabiedrībā.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (2000) 
 Viestura ordenis, 1. šķira (2004)
 Latvijas Republikas Aizsardzības ministra Atzinības medaļa, 
 “Daugavas vanagu” zelta nozīme 
 PBLA balva

Atsauces 

1943. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
ASV latvieši
Latviešu inženieri
Rīgā dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Viestura ordeņa lielkrusta komandieri
Toronto Starptautiskais kinofestivāls

Toronto Starptautiskais kinofestivāls, saīsināti TIFF, bieži stilizēts kā tiff, ir viens no lielākajiem publiski apmeklētajiem kinofestivāliem pasaulē, kas katru gadu piesaista vairāk nekā  cilvēku. Kopš tā dibināšanas 1976. gadā TIFF ir kļuvis par pastāvīgu filmu kultūras galamērķi, kas darbojas ārpus TIFF Bell Lightbox, kas atrodas Toronto centrā. TIFF misija ir "caur kino izmainīt cilvēku pasaules redzējumu".

Visu gadu TIFF Bell Lightbox piedāvā seansus, lekcijas, diskusijas, festivālus, seminārus, nozares atbalstu un iespēju satikt filmu veidotājus no Kanādas un visas pasaules.

2016. gadā Toronto kinofestivāla norises vietās uz 28 ekrāniem tika demonstrētas 397 filmas no 83 valstīm, un tika uzņemti aptuveni  apmeklētāju, no kuriem vairāk nekā  bija nozares profesionāļi. TIFF sākas ceturtdienas vakarā pēc Darba svētkiem (pirmā septembra pirmdiena Kanādā) un ilgst vienpadsmit dienas.

TIFF, kas dibināts 1976. gadā, mūsdienās ir viens no lielākajiem un prestižākajiem šāda veida notikumiem pasaulē. 1998. gadā žurnāls Variety atzina, ka TIFF "ar augsta līmeņa filmām, zvaigznēm un tirgus aktivitāti" piekāpjas tikai Kannu kinofestivālam.

Festivāla Tautas izvēles balva, kuras pamatā ir skatītāju balsojums, ir kļuvusi par veiksmes rādītāju kino balvu sezonā, īpaši Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Iepriekšējie šīs balvas saņēmēji ir filmas, kas saņēmušas Kinoakadēmijas balvas, piemēram, "Dzīve ir skaista" (1998), "Amerikāņu skaistums" (1999), "Tīģeris un drakons" (Crouching Tiger, Hidden Dragon, 2000), "Graustu miljonārs" (2008), "Karaļa runa" (2010), "12 gadi verdzībā" (2013), "La La Land: Kalifornijas sapņi" (2016), "Trīs paziņojumi pie Ebingas Misūri štatā" (2017), "Zaļā grāmata" (2018), "Trusis Džodžo" (2019) un "Klejotāju zeme" (2020).

Festivāla pašreizējā izpilddirektore un līdzpriekšsēdētāja ir Džoana Visente. Festivāla mākslinieciskais vadītājs un līdzpriekšsēdētājs ir Kemerons Beilijs.

2021. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls norisinājās no 2021. gada 9. līdz 18. septembrim.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

Toronto Starptautiskais kinofestivāls
Kinofestivāli
Toronto
Eds Heriss

Edvards Alens Heriss (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris, kinorežisors, kinoproducents un scenārists. Par lomām filmās "Apollo 13" (1995), "Trūmena šovs" (1998), "Poloks" (Pollock, 2000) un "Stundas" (2002) viņš tika nominēts Kinoakadēmijas balvām.

Piedalījies arī tādās filmās kā Knightriders (1981), Creepshow (1982), The Right Stuff (1983), "Bezdibenis" (The Abyss, 1989), Glengarry Glen Ross (1992), "Firma" (1993), "Niksons" (Nixon, 1995), "Klints" (The Rock, 1996), "Pamāte" (Stepmom, 1998), "Brīnišķais prāts" (2001), "Divkauja" (2001), "Vardarbības pēctecība" (2005), "Ardievu, mazā, ardievu!" (2007), "Nacionālie dārgumi: Noslēpumu grāmata" (2007), "Cauri sniegiem" (2013), "Vaiga sviedros" (Pain & Gain, 2013), "Nakts skrējiens" (Run All Night, 2015), "Māt!" (2017) un "Supervētra" (2017). Bijis viens no režisoriem filmai "Poloks", kā arī režisējis filmu Appaloosa (2008).

Piedalījies arī televīzijas miniseriālā Empire Falls (2005) un televīzijas filmā Game Change (2012), par ko viņš saņēma Zelta globusa balvu. Par lomu seriālā "Mežonīgo rietumu pasaule" (Westworld, 2016—pašlaik) saņēmis Emmy balvas nomināciju.

Ārējās saites 

1950. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
ASV kinoproducenti
Zelta globusa balvas ieguvēji
Džekija Brauna

"Džekija Brauna" () ir 1997. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Kventins Tarantīno. Filmā galvenās lomas atveido Pema Grīra, Semjuels Džeksons, Roberts Forsters, Bridžita Fonda, Maikls Kītons un Roberts De Niro.

Filma ir par stjuarti Džekiju Braunu, kura piepelnās, pārvadājot noziedznieku naudu no Meksikas uz ASV.

Roberts Forsters par savu sniegumu tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā, kā arī Zelta globusa balvai. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gada filmas
ASV filmas
Kventina Tarantīno filmas
Komēdijas karalis

"Komēdijas karalis" () ir 1982. gada ASV satīriska melnā kinokomēdija, kuras režisors ir Mārtins Skorsēze. Filmā galvenās lomas atveido Roberts De Niro, Džerijs Lūiss, Sandra Bernhārda un Daiena Ebota.

Filma ir par komiķi ar psihiskiem traucējumiem Rupertu Papkinu (Roberts De Niro), kurš tic, ka viņa iespēja kļūt par zvaigzni ir piedalīšanās Džerija Langforda (Džerijs Lūiss) šovā. Atteikuma rezultātā, Ruperts ar citu Langforda fani Mašu (Sandra Bernhārda) sāk Džeriju vajāt.

Filma savu pirmizrādi piedzīvoja 1982. gada 18. decembrī Islandē. Tā tika izrādīta 1983. gada Kannu kinofestivālā. Filma saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes, lai gan tā bija finansiāla izgāšanās, kopumā iegūstot 2,5 miljonus ASV dolārus pie 19 miljonu budžeta.

Atsauces

Ārējās saites 

1982. gada filmas
ASV filmas
Mārtina Skorsēzes filmas
Kinokomēdijas
20th Century Fox filmas
Pulkvedis Sanderss

Pulkvedis Hārlands Deivids Sanderss (; dzimis 1890. gada 9. septembrī, miris 1980. gada 16. decembrī) bija amerikāņu uzņēmējs, kas vislabāk pazīstams ar ātrās ēdināšanas restorānu tīkla Kentucky Fried Chicken dibināšanu, un vēlāk darbojās kā uzņēmuma zīmola vēstnieks un simbols. Viņa tēls aizvien tiek izmantots KFC zīmolā.

ASV uzņēmēji
Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā — jauktā komandu stafete

Jauktā stafete Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā ir sacensību veids, kas iekļauts pasaules čempionāta šosejas riteņbraukšanā programmā. Čempionātā sacenšas nacionālās komandas, kuras veido seši braucēji — 3 vīrieši un 3 sievietes. Pirmo reizi Pasaules čempionāta programmā šis veids tika iekļauts 2019. gada Pasaules čempionātā, kas notika Apvienotajā Karalistē.

Medaļu ieguvēji

Medaļas pēc valsts

Atsauces 

Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
Roberto Donadoni

Roberto Donadoni (, dzimis ) ir itāļu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Karjera

Spēlētāja karjera 
Savu karjeru sācis Itālijas klubā Atalanta. 1986. gadā pievienojies AC Milan komandai, kur viņš pavadīja savu lielāko daļu spēlētāja karjeras. Milan komandā Donadoni spēlēja ļoti veiksmīgi, izcīnot sešus Itālijas A sērijas titulus, trīs UEFA Čempionu līgas trofejas, trīs UEFA Superkausus un divus Starpkontinentālos kausus. Neilgu laiku spēlējis MLS līgas klubā MetroStars. Savu spēlētāja karjeru noslēdza Saūda Arābijā.

Itālijas futbola izlases sastāvā spēlējis 1988. un 1996. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā.

Trenera karjera 
Savu trenera karjeru sācis Lecco, Livorno un Genoa komandās. 2006. gadā viņš kļuva par Itālijas futbola izlases galveno treneri, nomainot Marčello Lipi. Euro 2008 turnīrā Itālijas izlase sasniedza ceturtdaļfinālu, zaudējot nākamajiem čempioniem Spānijai. Pēc turnīra Donadoni tika atbrīvots no amata. Vēlāk Donadoni trenēja Itālijas komandas Napoli, Cagliari, Parma un Bologna. No 2019. līdz 2020. gadam bijis Ķīnas komandas Shenzhen treneris.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Atalanta

 Itālijas B sērija: 1983–84
 Itālijas C1 sērija: 1981–82

AC Milan

 Itālijas A sērija: 1987–88, 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1995–96, 1998–99
 Supercoppa Italiana: 1988, 1992, 1993, 1994
 Eiropas kauss/UEFA Čempionu līga: 1988–89, 1989–90, 1993–94
 UEFA Superkauss: 1989, 1990, 1994
 Starpkontinentālais kauss: 1989, 1990

Al-Ittihad

 Saūda Arābijas Premjerlīga: 1999–2000

Ārējās saites 

1963. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
Itālijas futbola treneri
Itālijas futbola izlases treneri
Bergamo "Atalanta" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
Masimo Ambrozīni

Masimo Ambrozīni (, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, pārsvarā spēlējis balsta pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Klubu līmenī Ambrozīni ir vislabāk pazīstams no laika Milan komandā, kur viņš pavadīja 18 gadus. Pēc Paolo Maldīni spēlētāja karjeras beigām 2009. gadā viņš kļuva par Milan komandas kapteini. Savu karjeru noslēdza 2014. gadā Fiorentina komandā.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, 2000. un 2008. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Milan

 Itālijas A sērija: 1995–96, 1998–99, 2003–04, 2010–11
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 2004, 2011
 UEFA Čempionu līga: 2002–03, 2006–07
 UEFA Superkauss: 2003, 2007
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
AC Milan spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Kristians Kivu

Kristians Eudžens Kivu (, dzimis ) ir Rumānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Rumānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Kivu ir Itālijas komandas Internazionale jauniešu komandas treneris.

Karjera 
Savu karjeru sācis Rumānijas komandās FCM Reșița un Universitatea Craiova. 1998. gadā Kivu pievienojās Eredivisie komandai Ajax. Kļuvis par Ajax komandas kapteini. 2003. gadā Kivu par 18 miljoniem eiro pievienojās Itālijas komandai Roma. Roma komandas sastāvā spēlējis četras sezonas, pēdējā no tām izcīnot Coppa Italia. No 2007. gada līdz 2014. gadam Kivu spēlēja Internazionale komandā, kur arī viņš noslēdza savu karjeru. Ar Internazionale komandu viņš izcīnīja trīs Itālijas A sērijas titulus, divus Coppa Italia kausus, vienu UEFA Čempionu līgas trofeju un vienu FIFA Klubu Pasaules kausu.

Rumānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1999. līdz 2010. gadam, kopumā nospēlējot 75 mačus un gūstot 3 vārtus. Pārstāvējis izlasi 2000. un 2008. gada Eiropas čempionātā.

Pēc karjeras beigām strādājis par futbola ekspertu Itālijas televīzijas kanālos Sky Sports un FOX Sports. Kivu strādā arī UEFA kā tehniskais novērotājs.

Sasniegumi 
CSM Reșița

 Divizia B: 1996–97

Ajax

 Eredivisie: 2001–02
 KNVB beker: 2001–02
 Johan Cruijff Schaal: 2002

Roma

 Coppa Italia: 2006–07

Inter Milan

 Itālijas A sērija: 2007–08, 2008–09, 2009–10
 Coppa Italia: 2009–10, 2010–11
 Supercoppa Italiana: 2008, 2010
 UEFA Čempionu līga: 2009–10
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2010

Individuālie sasniegumi

 Nīderlandes gada futbolists: 2002
 Ajax gada labākais spēlētājs: 2001, 2003
 Rumānijas gada futbolists: 2002, 2009, 2010

Atsauces

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Karašas-Severinas žudecā dzimušie
Rumānijas futbolisti
Rumānijas izlases futbolisti
Rumānijas futbola treneri
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
AS Roma spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Gaisa balonu lidošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Gaisa balonu lidošana bija viens no sporta veidiem, kas tika aizvadīts 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Tajās tika izmantoti gaisa baloni, kuriem tika izmantota gāze kā "degviela". Šīs sacensības tika aizvadītas no 1900. gada 17. jūnija līdz 9. oktobrim un starta vieta bija Vensāna, Parīzes pilsētas pievārtē. Kopā šajās sacensībās startēja 46 piloti, kuri veica 156 lidojumus ar 48 dažādiem gaisa baloniem. Sacensībās bija sadalītas 6 disciplīnās.

Gaisa balonu lidošana šobrīd netiek atzīta par oficiālu sporta veidu olimpisko spēļu programmā, kaut 1900. gadā šāds apzīmējums nepastāvēja.

Franču gaisa balonu pilots, aviācijas pionieris, Anrī de La Volks šajās sacensībās uzstādīta tā laika divus pasaules rekordus — attāluma un ilguma lidojumā ar gaisa balonu.

Rezultāti 

Pirmie trīs piloti katrā disciplīnā:
 Attālums
 1. vieta — Anrī de La Volks, Francija, 1237 km
 2. vieta — Žaks Balzāns, Francija, 1237 km
 3. vieta — Žaks Forē, Francija, 1183 km

 Ilgums
 1. vieta — Žaks Balzāns, Francija, 35:09
 2. vieta — Kastiljons de Senviktors, Francija, 18:00
 3. vieta — Ž. Ervē, Francija, 17:51

 Augstums
 1. vieta — Žaks Balzāns, Francija, 8417 m
 2. vieta — Žoržs Žišmēss, Francija, 6867 m
 3. vieta — Anrī de La Volks, Francija, 6820 m

 Mērķa sasniegšana bez apstāšanās
 1. vieta — E. Lasaņē, Francija, 2100 m
 2. vieta — L. Krisjērs, Francija, 2000 m
 3. vieta — Anrī de La Valets, Francija, 800 m

 Mērķa sasniegšana ar apstāšanos kopā
 1. vieta — Anrī de La Volks, Francija, 24 000 m
 2. vieta — E. Godards, Francija, 21 200 m
 3. vieta — Žaks Forē, Francija, 16 400 m

 Distance un attālums kopā
 1. vieta — Anrī de La Volks (un Kastiljons de Senviktors), Francija, 5080 punkti
 2. vieta — Žaks Balzāns, Francija, 4360 punkti
 3. vieta — Žaks Forē, Francija, 2910 punkti

Atsauces 

1900. gada vasaras olimpisko spēļu sporta veidi
Virve (filma)

"Virve" () ir 1948. gada ASV psiholoģiskais trilleris, kura režisors ir Alfreds Hičkoks. Filma ir balstīta uz 1929. gada Patrika Hamiltona tāda paša nosaukuma lugas. Filmā galvenās lomas atveido Džeimss Stjuarts, Džons Dols, Fērlijs Grendžers, Džoana Čendlera, Sedriks Hārdviks, Konstanse Koljera, Daglass Diks un Edita Evansone.

Divi jauni vīrieši savā Manhatanas dzīvoklī nožņaudz savu bijušo klases biedru. Vēloties pierādīt, ka viņi ir paveikuši "ideālu slepkavību", abi paslēpj līķi lielā lādē un sarīko savā dzīvoklī viesības.

Ārējās saites 

1948. gada filmas
ASV filmas
Alfreda Hičkoka filmas
Warner Bros. filmas
Lāčsūnas

Lāčsūnas jeb dzegužlini (Polytrichum) ir zaļsūnu apakšklases dzegužlinu dzimtas (Polytrichaceae) ģints, kas agrāk bija iekļauta samtīšu dzimtā (Bryaceae). Ģints latīniskais nosaukums veidots no diviem vārdiem polys — "daudz", un thrix — "mati", sakarā ar sporofītu pārklājumu ar sīkām matveidīgām šķiedrām.

Lāčsūnas aug purvainās pļavās un mežos ar palielinātu mitruma daudzumu. Visbiežāk izplatītākā ir parastā lāčsūna.

Uzbūve 
Parastās lāčsūnas stumbrs sasniedz līdz 30 cm garumu, tas ir brūnganzaļš, klāts ar šauŗam, smailām lapām. Stumbra apakšdaļā redzami smalki pavedienveida izaugumi — rizoīdi. Ar rizoīdu palīdzību, lāčsūnas uzsūc no augsnes ūdeni un minerālvielas. Lāčsūnu stumbrs jau ir anatomiski diferencēts. Stumbra vidū atrodas koncentrisks vadaudu kūlītis, kura centrā atrodas nedzīvas šūnas, kas vada ūdeni un funkcionāli atbilst augstāk organizēto augu traheīdam. Ap nedzīvajām šūnām atrodas dzīvas šūnas, kas vada plastiskās vielas un funkcionāli atbilsts sietstobriem.

Lapu virspusi sedz asimilatori, jeb ar hlorofilu bagāti plātņveida izaugumi, kas sastāv no vienas šūnu rindas un stipri palielina lapas asimilācijas virsmu.

Atsauces 

Pirmsvasas augi
Slepkavība (filma)

"Slepkavība" () ir 1956. gada ASV film noir, kura režisors un scenārija autors ir Stenlijs Kubriks. Filmā galvenās lomas atveido Stērlings Heidens, Kolīna Greja un Vinss Edvardss.

Noziedznieks noalgo komandu, lai pastrādātu savu pēdējo noziegumu un apprecētos: nozagt 2 miljonus dolāru no zirgu skriešanās sacīkšu vietas.

Filma nebija finansiāli veiksmīga, tomēr tā ieguva pozitīvas kritiķu atsauksmes. Šī bija Kubrika pirmā filma ar profesionāliem aktieriem un filmēšanas komandu.

Ārējās saites 

1956. gada filmas
ASV filmas
Stenlija Kubrika filmas
Film noir
Arizonas audzināšana

"Arizonas audzināšana" () ir 1987. gada ASV kriminālkomēdija, kuras veidotāji ir Džoels un Ītans Koeni. Filmā galvenās lomas atveido Nikolass Keidžs, Hollija Hantere, Trejs Vilsons, Viljams Forsaits, Džons Gudmens, Frānsisa Makdormanda, Sems Makmarijs un Rendels Kobs.

Noziedznieks Hajs (Nikolass Keidžs) iemīlas un apprec policisti Edvinu (Hollija Hantere). Uzzinot, ka viņiem nevar būt bērnu, abi nolaupa vienu no pieciem  vietējā mēbeļu ražotāja Neitana Arizonas bērniem.

"Arizonas audzināšana" saņēma dažādas kritiķu atsauksmes, tomēr tā bija finansiāli veiksmīga. Amerikas Kinoinstitūts, 100 labāko komēdiju sarakstā, filmu ierindoja 31. vietā.

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas