joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vinčenco Montella

Vinčenco Montella (, ; dzimis ) ir itāliešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks. Klubu līmenī lielākos panākumus guvis AS Roma sastāvā, kļūstot par Itālijas čempionu.

Futbolista karjera 
Futbolista karjeru sāka 1990. gadā Empoli kluba rindās Itālijas C1 sērijā. 1995. gadā pievienojās Genoa, kas tolaik spēlēja B sērijā. Gadu vēlāk pārgāja uz A sērijas klubu Sampdoria. A sērijā debitēja  pret Perugia. 1999. gadā pārgāja uz AS Roma. 2000.—2001. gada sezonā šī kluba sastāvā kļuva par Itālijas čempionu. Karjeras noslēgumā tika izīrēts Anglijas klubam Fulham un Dženovas "Sampdoria".

Itālijas futbola izlasē debitēja  2000. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Velsu. Piedalījies 2000. gada Eiropas čempionāta un 2002. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīros. Kopumā izlases rindās aizvadījis 20 spēles un guvis trīs vārtus.

Trenera karjera 
Trenera karjeru sācis 2009. gadā kā AS Roma U-15 jauniešu komandas treneris. 2011. gada 21. februārī pēc Klaudio Ranjēri atkāpšanās iecelts par pirmās komandas galvenā trenera vietas izpildītāju līdz sezonas beigām. Jau savā pirmajā spēlē izcīnījis uzvaru pār Bologna ar 1-0. Sezonas beigās komanda ierindojās 6. vietā un jauns līgums netika piedāvāts.

2011. gada 9. jūnijā tika iecelts par Catania galveno treneri, parakstot ar klubu divu gadu līgumu. Sezonas beigās pēc abpusējas vienošanās amatu atstāja. 2012. gada 11. jūnijā parakstīja divu gadu līgumu (vēlāk pagarinot līdz 2017. gadam) ar Florences klubu ACF Fiorentina.  

2015. gada 15. novembrī kļuva par Dženovas "Sampdoria" galveno treneri, klubā nostrādāja līdz sezonas beigām. 2016. gada jūnijā parakstīja divu gadu līgumu ar AC Milan. 2017. gada maijā pagarināja līgumu līdz 2019. gadam. Tomēr pēc neveiksmīga sezonas sākuma 2017. gada 27. novembrī tika atbrīvots no amata.

 tika apstiprināts par Spānijas La Liga kluba Sevilla galveno treneri. 2018. gada aprīlī pēc vairākām neveiksmīgām spēlēm atbrīvots no amata.

2019. gada aprīlī vēlreiz kļuva par Fiorentina galveno treneri. Tā paša gada decembrī pēc zaudējuma ar 1:4 pret AS Roma amatu bija spiests atstāt.

Atsauces

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Itālijas futbola treneri
AS Roma spēlētāji
Empoli FC spēlētāji
Fulham FC spēlētāji
Genoa C.F.C. spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
Hercegovina

Hercegovina (, ) ir ģeogrāfisks un vēsturisks reģions Bosnijas un Hercegovinas dienvidos, kas veido 20% no visas valsts (pārējo valsti veido Bosnija), bet nav oficiāla administratīvā iedalījuma vienība.

Hercegovinas lielākā pilsēta ir Mostara. Aptuvena Hercegovinas platība ir 11 tūkstoši km2. Iedzīvotāju skaits sasniedz 435 tūkstošus cilvēku. Mazliet vairāk nekā puse iedzīvotāju ir horvāti.

Vēsture 
Hercegovinas nosaukums cēlies no bosniešu vaivada Stepana Vukčiča titula, kurš sevi pasludināja par "Humas un Piejūras hercogu"  un 1448. gadā pasludināja neatkarību no Bosnijas kā Svētās Savas hercogistes () valdnieks. 

1463. gadā to pakļāva Osmaņu impērija, 1470. gadā izveidojot "Hercoga zemi" jeb sandžaku (), kas pastāvēja līdz 1833. gadam. Sadalot Bosnijas ejāletu, 1864. gadā izveidoja Hercegovinas vilājetu, kura centrs bija Mostara.

1878. gadā pēc Krievu—turku kara province atradās Austroungārijas pārvaldībā, izveidojot Hercegovinas okupēto teritoriju. 1908. gadā tā tika oficiāli anektēta, izraisot Bosnijas krīzi.

Pēc Pirmā pasaules kara Hercegovina bija Serbu, horvātu un slovēņu karalistes (Mostaras apgabals), no 1929. gada Dienvidslāvijas karalistes (Zetas banats), no 1941. gada Horvātijas Neatkarīgās valsts, no 1945. gada Dienvidslāvijas Demokrātiskās Federācijas Bosnijas un Hercegovinas Sociālistiskās Republikas, no 1992. gada Bosnijas un Hercegovinas valsts sastāvā. 1993. gada sākumā sākās bruņots konflikts starp bosniešu un Horcegbosnijas Horvātu Republikas spēkiem. Kopš 1994. gada Hercegovina ir sadalīta starp Bosnijas un Hercegovinas Federāciju (Rietumhercegovinas kantons un Hercegovinas-Neretvas kantons) un Serbu Republiku (Trebiņes kopiena). 

Bosnijas un Hercegovinas ģeogrāfija
Leons Gorecka

Leons Gorecka (; dzimis ) ir Vācijas futbolists, pussargs, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada spēlē Vācijas Bundeslīgas kluba Minhenes "Bayern" sastāvā.

Sasniegumi 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2018–19, 2019–20
 DFB Pokal: 2018–19, 2019–20
 DFL Supercup: 2018, 2020
 UEFA Čempionu līga: 2019–20
 UEFA Superkauss: 2020
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2020

Vācija

 FIFA Konfederāciju kauss: 2017

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Gelzenkirhenes "Schalke 04" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Apes ielu uzskaitījums

Apes pilsētas ielu uzskaitījums iekļauj sevī 35 ielas, kuras atrodas Apē.

Ielu uzskaitījums 

 Aptiekas iela
 Avotu iela
 Bērzu iela
 Brīvības iela
 Cepļa iela
 Darba iela
 Dārza iela
 Dzirnavu iela
 Elīnas Zālītes iela
 Ganību iela
 Jāņa iela
 Jaunā iela
 Kalna iela
 Klusā iela
 Krasta iela
 Lauku iela
 Loku iela
 Meža iela
 Oškalna iela
 Paleju iela
 Parka iela
 Pasta iela
 Priežu iela
 Rīgas iela
 Robežu iela
 Rūpniecības iela
 Skolas iela
 Smilšu iela
 Stacijas iela
 Tilta iela
 Tirgus iela
 Upes iela
 Vaidavas iela
 Valkas iela
 Ziedu iela

Skatīt arī 
 Ape

Atsauces 

 
Ielas
Alekss Oksleids-Čemberleins

Alekss Oksleids-Čemberleins (; dzimis ) ir Anglijas futbolists, pussargs, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Liverpool FC sastāvā.

Sasniegumi 
Arsenal

 FA kauss: 2013–14, 2014–15, 2016–17
 FA Community Shield: 2014, 2015, 2017

Liverpool

 Anglijas Premjerlīga: 2019–20
 FA kauss: 2021-22
 UEFA Čempionu līga: 2018–19
 UEFA Superkauss: 2019
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2019

Ārējās saites

Atsauces 

1993. gadā dzimušie
Hempšīrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Southampton FC spēlētāji
Arsenal FC spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Auces ielu uzskaitījums

Auces pilsētas ielu uzskaitījums iekļauj sevī 41 ielu, kuras atrodas Aucē.

Ielu uzskaitījums 

 1. maija iela
 Alkšņu iela
 Amatnieku iela
 Annas Brigaderes iela
 Aspazijas laukums
 Ausmas iela
 Baznīcas iela
 Bēnes iela
 Bērzu iela
 Brīvības iela
 Dārza iela
 Dzirnavu iela
 Ernesta Dinsberga iela
 Ganību iela
 Jāņa Zālīša iela
 Jaunā iela
 Jelgavas iela
 Jura Mātera iela
 Kalna iela
 Kaļķu iela
 Kapsētas iela
 Ķiršu iela
 Lauku iela
 Lejas iela
 Liepu iela
 Miera iela
 Oskara Kalpaka iela
 Parka iela
 Pils iela
 Pļavas iela
 Puškina iela
 Raiņa iela
 Rūpniecības iela
 Skolas iela
 Sporta iela
 Stacijas iela
 Tehnikas iela
 Tilta iela
 Varoņu iela
 Vītiņu iela
 Zemgales iela

Skatīt arī 
 Auce

Atsauces 

 
Ielas
Svetlana Išmuratova

Svetlana Išmuratova (; dzimusi ) ir bijusī tatāru-baškīru izcelsmes Krievijas biatloniste, divkārtēja olimpiskā čempione, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

Biogrāfija 

Mīlestību uz slēpošanu Išmuratovai ieaudzina viņas tēvs. 1990. gados viņa kļuva par vienu no valsts labākām slēpotājām. 1996. gadā iekļuva eksperimentālā biatlona komandā, kas tika komplektēta no slēpotājām. No 1998. gada kļuva par valsts biatlona izlases dalībnieci.

2006. gada olimpiskajās spēles Turīnā Išmuratova ieguva zelta medaļas 15 km individuālā distancē un 4x6 km sieviešu stafetē. Viņas aktīvā ir arī Soltleiksitijā  izcīnītā 2002. gada olimpisko spēļu bronzas medaļa 4x7,5 km sieviešu stafetē.

Pieckārtēja pasaules čempione — stafetē (2001, 2003, 2005), jauktajā stafetē (2005) un komandu braucienā (1998). Divu sudraba medaļu (2003. gadā masu startā un 2004. gadā stafetē) un vienas bronzas medaļas (2003. gadā iedzīšanā) ieguvēja. Divkārtēja pasaules čempione vasaras biatlonā (1999).

Labākais rezultāts Pasaules kausā — sestā vieta 2000. un 2006. gadā.

1996. gadā startēja arī vienā no etapiem pasaules kausa izcīņā distanču slēpošanā.

2007. gada 2. decembrī S. Išmuratova tika ievēlēta par Krievijas Federācijas Valsts domes piektā sasaukuma (2008—2011) deputāti no partijas "Vienotā Krievija".

1999. gadā beigusi Urālu Valsts fiziskās kultūras un sporta akadēmiju. Viņa ir Krievijas Federācijas bruņoto spēku apakšpulkvede. Ar Aizsardzības ministra pavēli 2016. gada februārī iecelta par futbola kluba CSKA priekšnieka vietnieci.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Apbalvojumi 
 Ordenis "Goda zīme" (2007. gada 22. februārī) — par lielu ieguldījumu fiziskās kultūras un sporta attīstībā un augstiem sasniegumiem sportā.
 Ordeņa "Par nopelniem tēvijas labā" II pakāpes medaļa (2003. gada 5. maijā) — par lielu ieguldījumu fiziskās kultūras un sporta attīstībā un augstiem sasniegumiem sportā 2002. gada olimpiskajās spēlēs Soltleiksitijā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Svetlanas Išmuratovas biogrāfija  

1972. gadā dzimušie
Krievijas biatlonisti
Biatlonisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Goda ordeni apbalvotie
Čeļabinskas apgabalā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Urartu

Urartu (), arī Vanas valsts vai Ararata valsts, bija Dzelzs laikmeta valstisks veidojums Vanas ezera apkārtnē no 9. līdz 6. gadsimtam p.m.ē. Tās galvaspilsēta bija Tušpa, kas atradās Vana ezera krastā. 8. gadsimtā pirms mūsu ēras urartiešu valdnieks Menua uzbūvēja 70 kilometrus garu kanālu, kas nodrošināja saldūdens piegādi Tušpai. 7. gadsimtā p.m.ē. urartiešus pastāvīgi apdraudēja asīrieši, kuri bija pret viņiem ļoti agresīvi. 6. gadsimtā p.m.ē. Urartu valsts pagrima un izzuda. Joprojām dažas celtnes ir saglabājušās no Urartu valsts izcilāko vadnieku Sarduri I, Išpuini, Menua, Argišti I valdīšanas laika.

Bijušās valstis Āzijā
Turcijas vēsture
Armēnijas vēsture
Mēdeja

Mēdeja (, Mēdeia) sengrieķu mitoloģijā ir burve, Kolhīdas valdnieka Aiēta un okeanīdas Idījas meita. Viņa kļuva par Jāsona sievu un vēlāk par Aigeja sievu.

Mīts par Mēdeju ir saistīts ar argonautiem, kuri Jāsona vadībā devās iegūt zelta aunādu. Mēdeja palīdzēja Jāsonam to iegūt un pēc tam kopā ar viņu aizbēga no Kolhīdas, savām mājām. Mēdejas tēvs Aiēts sūtīja vajātājus atgūt Mēdeju un zelta aunādu. Jāsons, pēc ieteikuma, apprecēja Mēdeju, jo pēc likumiem sieva tad piederēja vīra dzimtai. Mēdejai un Jāsonam bija divi dēli — Mermers un Ferēts. Jāsons vēlāk noskatīja Kreonta meitu Kreūsu, bet Mēdeja greizsirdībā viņai uzdāvināja saindētu apmetni. Kreūsa nomira, bet Mēdeja Jāsona acu priekšā nogalināja abus dēlus. Bez prieka bija atlikusī Jāsona dzīve; viņš  mira zem pussagruvušā "Argo ", kas apraka zem tā aizmigušo Jāsonu. Mēdeja apmetās uz dzīvi Atēnās un kļuva par Atēnu valdnieka Aigeja sievu. Par intrigu vērpšanu Aigejs vēlāk Mēdeju padzina no Atēnām, un viņa atgriezās dzimtajā Kolhīdā, kur viņas tēvs jau bija miris.

Ārējās saites 

Sengrieķu mitoloģija
13. Saeima

13. Saeima bija Latvijas Republikas parlamenta 13. sasaukums, kas savu darbību uzsāka 2018. gada 6. novembrī.

2018. gada 6. novembrī no partijas "Saskaņa" frakcijas izstājās Jūlija Stepaņenko, savukārt 2019. gada 6. februārī no partijas "KPV LV" frakcijas tika izslēgts Aldis Gobzems. 29. maijā no "KPV LV" izstājās arī Linda Liepiņa. 30. maijā viņai sekoja Karina Sprūde, bet 5. jūnijā par izstāšanos no "Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"-"Tēvzemei un brīvībai"/LNNK" frakcijas paziņoja Inguna Rībena. 2020. gada 15. septembrī no partijas "Saskaņa" frakcijas tika izslēgts Vjačeslavs Dombrovskis un Ļubova Švecova, savukārt 16. oktobrī par deputātes mandāta nolikšanu paziņoja Linda Liepiņa.
2021. gada maijā, pēc frakcijas balsojuma atsaukt ekonomikas ministru J.Vitenbergu no amata, "KPV LV" frakciju pameta vēl 4 deputāti, samazinot tās lielumu uz 5 pārstāvjiem.

Vēlēšanas 

13. Saeimas vēlēšanas notika 2018. gada 6. oktobrī, vēlēšanās kandidēja 16 saraksti un tajās nobalsoja 845 113 vēlētāji jeb 54,59% balsstiesīgo pilsoņu.

Saeimas partijas un partiju apvienības termiņa sākumā 
5% barjeru pārvarēja un 13. Saeimā iekļuva pārstāvji no 7 vēlēšanu sarakstiem:
 "Saskaņa" — 23 deputāti (19,80% balsu);
 "KPV LV" — 16 deputāti (14,25% balsu);
 "Jaunā konservatīvā partija" — 16 deputāti (13,59% balsu);
 "Attīstībai/Par!" — 13 deputāti (12,05% balsu);
 "Nacionālā apvienība" — 13 deputāti (11,02% balsu);
 "Zaļo un Zemnieku savienība" — 11 deputāti (9,92% balsu);
 "Jaunā Vienotība" — 8 deputāti (6,70% balsu).

Tāpat kā 9. Saeimā, 5% barjeru pārvarēja septiņi vēlēšanu saraksti. Tā ir trešā Saeima pēc kārtas, kurā visvairāk deputātu mandātu pieder partijai Saskaņa. Tāpat pēc vairāku gadu ilgstošām diskusijām un nepieciešamajiem likuma grozījumiem tā bija pirmā Saeima Latvijas valsts vēsturē, kas Valsts prezidentu 2019. gadā ievēlēja atklātā balsojumā.

Saeimas partijas un partiju apvienības termiņa beigās 
13.Saeimas frakciju sastāvs uz 01.10.2022:

Skatīt arī 
 13. Saeimas vēlēšanas
 14.Saeima
 14. Saeimas vēlēšanas

Atsauces

Ārējās saites 
 Latvijas Republikas Saeimas mājaslapa

Latvijas vēsture
Latvijas politika
 
Saeima
Gatarta

Gatarta (no vācu: Gotthardsberg) ir ciems Smiltenes novada Drustu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Drustiem, 30 km no novada centra no Smiltenes un 112 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P29.

Atsauces 

Drustu pagasts
Ādams Lalana

Ādams Lalana (; dzimis ) ir Anglijas futbolists, pussargs, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Brighton & Hove Albion sastāvā.

Sasniegumi 
Liverpool

 Anglijas Premjerlīga: 2019–20
 UEFA Čempionu līga: 2018–19
 UEFA Superkauss: 2019
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2019

Individuālie sasniegumi

 Anglijas gada futbolists: 2016

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Hārtfordšīrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Southampton FC spēlētāji
A.F.C. Bournemouth spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Brighton & Hove Albion F.C. spēlētāji
Heilija Steinfelda

Heilija Steinfelda ir amerikāņu dziedātāja, aktrise. Par savām lomām filmās "Īstenā drošsirdība" un "Gandrīz septiņpadsmit" (The Edge of Seventeen) ir saņēmusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Zelta globusa balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu, BAFTA kino balvu un citas mazsvarīgākas nominācijas.

Viņas populārākie mūzikas singli ir Love Myself, Starving  un Let Me Go. Tāpat aktrise arī sadarbojusies ar vairākiem populāriem māksliniekiem.

Diskogrāfija 
 Haiz (EP, 2015)
 Half Written Story (EP, 2020)

Ārējās saites 

Amerikāņu mūziķi
Ebreji
Ebreju kinoaktieri
Losandželosā dzimušie
Mārtiņš Vilkārsis

Mārtiņš Vilkārsis (dzimis  Jelgavā) ir latviešu scenogrāfs.

Mācījies Jelgavas 1. vidusskolā un Rēzeknes Lietišķās mākslas vidusskolas Dekoratoru nodaļā. 1993. gadā absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas Dizaingrafikas nodaļu. Mācījies arī Aleksandra Dembo Dizaingrafikas meistardarbnīcā un Andra Freiberga Scenogrāfijas meistardarbnīcā.

Strādājis Dailes teātrī gan par reklāmas mākslinieku, gan par galveno mākslinieku, gan par māksliniecisko vadītāju. Tāpat bijis Rīgas Krievu teātra galvenais mākslinieks. 

Veidojis scenogrāfijas vairāk nekā divsimt izrādēm Latvija, Lietuvā, Igaunijā, Krievijā, Kazhstānā, Japānā.

Piecas reizes saņēmis "Spēlmaņu nakts" balvu kā gada scenogrāfs.

Pašlaik brīvmākslinieks.

Atsauces 

1969. gadā dzimušie
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
Latviešu scenogrāfi
Spēlmaņu nakts balvu ieguvēji
Jelgavā dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Inga Krasovska

Inga Seņkāne (dzimusi Inga Krasovska ) ir latviešu horeogrāfe.

1996. gadā absolvējusi Latvijas Lauksaimniecības universitāti ekonomista specialitātē. 2007. gadā absolvējusi Latvijas Kultūras akadēmijas Modernās dejas horeogrāfijas nodaļu.

Pašlaik galvnokārt strādā kā horeogrāfe Dailes teātrī un Liepājas teātrī. Strādājusi arī Maskavas Puškina teātrī, Latvijas Nacionālajā teātrī un Valmieras teātrī.

Vairākkārt bijusi nominēta Spēlmaņu nakts balvai kategorijā Gada kustību režisors. Balvu saņēmusi 2011. un 2012. gadā.

Precējusies ar uzņēmēju Arni Seņkānu.

Atsauces 

1972. gadā dzimušie
Latviešu horeogrāfi
Valters Kristbergs

Valters Kristbergs (dzimis  Rīga) ir latviešu scenogrāfs.

No 1994. līdz 1998. gadam mācījies Saldus sākumskolā. No 1998. līdz 2003. gadam mācījies Saldus pilsētas ģimnāzijā. No 1999. līdz 2003. gadam mācījies Saldus mākslas skolā. 2007. gadā beidzis Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu. 2010. gadā iestājies Latvijas Mākslas akadēmijas Scenogrāfijas nodaļā.

Bijis scenogrāfs vairākām Dailes teātra un Dirty Deal Teatro izrādēm.

Atsauces

Ārējās saites 
 http://www.valterskristbergs.com

1987. gadā dzimušie
Latviešu scenogrāfi
Kantora iela (Rīga)

Kantora iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē, pilsētas daļā Mārupē. Kantora iela sākas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu, turpinās rietumu virzienā un beidzas pie Rīgas robežas krustojumā ar Upesgrīvas ielu, taču turpinās Mārupes novada Mārupē ar tādu pat nosaukumu Kantora iela. Ielas kopējais garums Rīgas teritorijā ir 2000 metri, tā klāta ar asfalta segumu.

Kantora ielā ir lielākoties privātmāju apbūve, tajā ir arī dažas mazstāvu daudzdzīvokļu mājas (to skaitā arī kādreizējā Bieriņu muižas ēka), daži uzņēmumi, kā arī Retro auto muzejs. Kantora iela šķērso Mārupīti.

Ielas nosaukums cēlies saistībā ar 19. gadsimtā celto Bieriņu muižas ēku (Kantora ielā 10) un ceļu, pa kuru varēja nokļūt uz muižas pārvaldes kantora ēku Mārupītes otrā krastā (tagad Kantora ielā 11/13), tālāk ceļš turpinājās virzienā uz veco Bieriņu muižas ēku, kas atradās tagadējās Mārupes vidusskolas ēkas atrašanās vietā (Kantora ielā Mārupes teritorijā).

Ielu savienojumi 
Kantora iela Rīgā ir savienota ar šādām ielām:
 Ojāra Vācieša iela (T veida krustojums)
 Īvandes iela (T veida krustojums)
 Zvārdes iela (T veida krustojums)
 Spirgus iela (T veida krustojums)
 Mežotnes iela (T veida krustojums)
 Cīravas iela (T veida krustojums)
 Amulas iela/Slampes iela/Lutriņu iela
 Brūkleņu iela
 Dauguļu iela
 Upesgrīvas iela
 Kantora iela (ielas turpinājums Mārupē)

Skatīt arī 
 Bieriņi

Atsauces 

Ielas Bieriņos
Zemgales priekšpilsēta
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Atvasinātie finanšu instrumenti

Atvasinātie finanšu instrumenti, saukti arī derivatīvi ir divpusēji līgumi, parasti starp uzņēmumu un banku, kuru vērtība (cena) ir atkarīga un mainās no instrumentam pamatā esošās garantijas (akcijas, valūtas, obligācijas, procentu likmes) vērtības svārstībām. Tos tirgo biržā un ārpusbiržas tirgos (t.s. OTC derivatīvi), parasti bankās.

Tipi 
Pastāv gan “ārpusbiržas”, gan biržas derivatīvi. Pirmajā gadījumā puses (parasti vismaz viena no tām ir finanšu institūcija) savā starpā brīvi saskaņo derivatīvu parametrus, kā arī papildu nodrošinājumu, ja tāds ir nepieciešams, bez jebkādas līgumu standartizācijas. Biržas derivatīvu gadījumā līguma parametri ir biržas, kurā tiek tirgoti instrumenti, standartizēti un papildu nodrošinājums ir obligāts. Turklāt šajā gadījumā birža vienmēr darbojas kā viena no sarunu pusēm, atbildot par visu operāciju noregulēšanu. Ir iespējama arī tirdzniecība, izmantojot CFD (cenu starpības līgumus). Šis līguma tips nodrošina lielāku finanšu sviru, jo operācijas sākumā ir nepieciešama tikai nelielas skaidras naudas summas izmaksa, bet dažos gadījumos skaidras naudas izmaksa vispār nav nepieciešama.

Atvasinātos finanšu instrumentus iedala 

1. Standartizētajos – biržas tirgus (on Exchange) derivatīvi:
 fjūčeri;
 opcijas;
2. Nestandartizētajos – ārpusbiržas (over the counter market – OTC derivatives) derivatīvi;
 forward līgumi;
 mijmaiņas (SWAP) līgumi;
 ārpusbiržas opcijas. 
Darījumi ar atvasinātiem finanšu instrumentiem ir saistīti ar paaugstinātu risku, paralēli produkta struktūrai, pastāv arī riski, kas saistīti ar to, ka daudziem atvasinātajiem finanšu instrumentiem darbojas sviras mehānisms. Tas nozīmē, ka investors iemaksā tikai daļu no saviem līdzekļiem finanšu instrumenta pirkšanai (samaksāta prēmija vai iemaksāts sākotnējais drošības depozīts), bet atlikušo pirkuma summu investors faktiski aizņemas. Rezultātā, tiek palielināti gan iespējamie ieguvumi, gan arī iespējamie zaudējumi.

Pamatveidi 
Forward – pircējs un pārdevējs apņemas nākotnē pirkt vai pārdot noteiktu preču daudzumu (preces vai finanšu aktīvus) par cenu, kas noteikta līguma noslēgšanas dienā.

Nākotnes līgums – līgums par aktīva pirkšanu un pārdošanu par noteiktu cenu nākotnē.

Opciju līgums ir līgums, kas pircējiem vai pārdevējiem dod tiesības, bet ne pienākumu pirkt vai pārdot noteiktu aktīvu nākotnē (opcijas derīguma termiņš) par iepriekš noteiktu cenu (opcijas realizācijas cena, angļu val. strike price).

Swap – līgums, kas nosaka maksājumu plūsmu starp pusēm dažādos datumos nākotnē.

Atsauces 

Finanses
Vesprēma

Vesprēma (, ) ir pilsēta Ungārijas centrālās daļas rietumos, Vesprēmas meģes administratīvais centrs. Atrodas 15 km uz ziemeļiem no Balatona ezera. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 59,9 tūkstoši iedzīvotāju.

Vesprēma ir viena no vecākajam pilsētām Ungārijā. Kad ungāri ienāca šajā teritorijā, tur jau esot bijusi pils. Visticamāk tas bija franku 9. gadsimta cietoksnis.

Atsauces

Ārējās saites 

Ungārijas pilsētas
Indras iela (Jūrmala)

Indras iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Indras iela sākas krustojumā ar Meža prospektu un beidzas krustojumā ar Edinburgas prospektu. Kopējais ielas garums ir 170 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Indras ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi 
Indras iela ir savienota ar šādām ielām:
 Meža prospekts (T veida krustojums)
 Edinburgas prospekts (T veida krustojums)

Sabiedriskais transports 
Pa Indras ielu kursē 4. autobuss.

Skatīt arī 
 Dzintari

Ielas Jūrmalā
Jūrmalas ielas bez kartes
Ilūkstes iela (Jūrmala)

Ilūkstes iela ir iela Jūrmalā, Majoru apkaimē. Ilūkstes iela sākas krustojumā ar Meža prospektu un beidzas krustojumā ar Edinburgas prospektu. Kopējais ielas garums ir 195 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ilūkstes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi 
Ilūkstes iela ir savienota ar šādām ielām:
 Meža prospekts (T veida krustojums)
 Edinburgas prospekts (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Dzintari

Ielas Jūrmalā
Jūrmalas ielas bez kartes
Hašims Tači

Hašims Tači (, , dzimis ) ir Kosovas politiķis, no 2016. gada aprīļa līdz 2020. gada novembrim bija Kosovas prezidents. Viņš bija arī Kosovas premjerministrs no 1999. līdz 2000. gadam un no 2008. līdz 2014. gadam. Viņš ir bijis Kosovas Atbrīvošanas armijas līderis. Šī organizācija bija aktīvi iesaistījusies Kosovas krīzē.

2020. gadā īpašā tiesa Kosovas jautājumos viņam un vēl vairākiem Kosovas Atbrīvošanas armijas dalībniekiem tika izvirzītas apsūdzības par kara noziegumiem. Šī iemesla dēļ viņš atkāpās no prezidenta amata.

Atsauces 

1968. gadā dzimušie
Kosovas prezidenti
Kosovas premjerministri
Karls Persimegi

Karls Persimegi (; dzimis  Oe, Antslas pagastā, miris  Aušvicā) bija igauņu fovisma gleznotājs.

Biogrāfija 
K. Persimegi bija pārtikuša lauksaimnieka dēls. 1919. gadā viņš piedalījās Igaunijas neatkarības karā un saņēma medaļu. Pēc kara, pretēji tēva vēlmēm viņš devās uz Tartu, lai iestātos jaunajā Pallas mākslas skolā, kas bija zināma ar modernās mākslas popularizēšanu. Papildus citiem jaunajiem stiliem kā fovisms, viņu ietekmēja igauņu tautas māksla un Konrāds Megi, kurš tur strādāja par pasniedzēju. Viņš mācījās arī kopā ar Nikolaju Trīku un 1923. gadā devās studiju ceļojumā uz Vāciju. Tajā pašā gadā notika pirmā viņa izstāde. Viņš vairākkārt pārtrauca savu izglītošanos, lai apmeklētu ģimenes saimniecību un glezonu ainavas.

1937. gadā ar tēva finansiālu atbalstu viņš pārcēlās uz Parīzi, kurš bija samitrinājies ar dēla karjeras izvēli. Tur viņš mācījās Académie Colarossi un ietekmējās no Pola Sezāna, lai arī pats bija izpelnījies apzīmējumu "igauņu Matiss". Sākoties Otrajam Pasaules karam pretēji citiem Baltijas māksliniekiem viņš atteicās atgriezties tēvzemē, ko bija okupējusi Padomju Savienība.

1941. gadā viņu arestēja Gestapo un nogādāja Aušvicā. Viņa aresta iemesli joprojām ir neskaidri. Viņš nebija ebrejs, bet, iespējams, bija mēģinājis palīdzēt ebreju draugam, kurš bija aktīvs pretošanās kustībā. Kā iespējams iemesls minēta arī seksuālā orientācija. Viņš tika nonāvēts nākamajā gadā.

Viņa atbalsta Igaunijas neatkarībai dēļ, Padomju periodā viņa darbi netika izstādīti. Pēc 1991. gada interese par viņa daiļradi atjaunojās. Viņa dzimšanas simtgade tika atzīmēta ar izstādi un daudzi viņa darbi tagad ir Tartu mākslas muzeja kolekcijā.

Gleznas

Atsauces

Bibliogrāfija 
 Heie Treier: Pärsimägi: Võrumaa, Tartu, Pariis, Tallinn, Eesti Kunstiakadeemia, 2003 
 Eha Ratnik, Karl Pärsimägi. Tartu Art Museum, 1966.

Ārējās saites 

 Persimegi gleznas  @ Virumaa
 "Karla Persimegi portrets, Heie Treier @ Igaunijas institūts

1902. gadā dzimušie
1942. gadā mirušie
Igauņu mākslinieki
Forth (programmēšanas valoda)

Forth ir uz steku balstīta programmēšanas valoda, kas izmanto apgriezto poļu pierakstu. To izstrādāja Čarlzs H. Mūrs.

ISO standarti
Programmēšanas valodas
Converse

Converse ir 1908. gadā izveidots ASV apavu, sporta inventāra, piederumu un apģērbu zīmols. Converse ir ļoti pieprasīts zīmols ASV.

ASV uzņēmumi
Alisa Agafonova

Alisa Agafonova (, , ; dzimusi  Harkovā) ir bijusī Ukrainas izcelsmes daiļslidotāja, kura kopš 2010. gada sacensībās pārstāvēja Turciju, startējot dejās uz ledus kopā ar Alperu Učaru.

Karjeras sākumā pārstāvēja Ukrainu, startējot kopā ar citu Harkovas slidotāju Dmitriju Dunu. Startējot kopā ar Alperu Učaru vairākkārt bijusi godalgoto trijniekā nozīmīgās sacebsībās, tostarp izcīnījusi sudarba medaļu 2011. gada ziemas Universiādē, kas notika Turcijas pilsētā Erzurumā.

Piedalījusies divās olimpiskajās spēlēs. 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos pāris ieņēma 22. vietu, bet 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā Alisas Agafonovas un Alpera Učara 19. vieta dejās uz ledus bija augstākais sasniegums Turcijai 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. 2018. gada martā paziņoja par lēmumu beigt profesionālā sporta karjeru.

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Harkovā dzimušie
Ukrainas daiļslidotāji
Turcijas daiļslidotāji
Daiļslidotāji 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Daiļslidotāji 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Harkivā dzimušie
Miko Rantanens

Miko Rantanens (; dzimis ) ir somu hokejists, labās malas uzbrucējs. Pašlaik (2018) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Kolorādo "Avalanche" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Rantanens uzsāka jau 16 gadu vecumā, kad 2012.—13. gada sezonā aizvadīja 15 spēles SM līgas komandā Turku TPS. Nākamajā sezonā komandas rindās uzbrucējs piedalījās 37 spēlēs, savukārt 2014.—15. gada sezonu jau pilnībā aizvadīja TPS rindās un ar 28 punktiem bija otrs rezultatīvākais komandas spēlētājs.

2015. gada NHL draftā Rantanenu ar kopējo 10. numuru izvēlējās Kolorādo "Avalanche". Rantanenam izdevās izcīnīt vietu komandas sastāvā, un savu NHL debiju hokejists piedzīvoja 18 gadu vecumā 2015. gada 8. oktobrī. Tiesa, vien pēc sešām "Avalanche" rindās aizvadītām spēlēm Rantanens tika nosūtīts uz AHL, kur spēlēja lielāko daļu 2015.—16. gada sezonas. Rantanens tika atzīts par AHL labāko debitantu un spēlēja arī līgas Zvaigžņu spēlē. 2016.—17. gada sezonā Rantanens "Avalanche" rindās aizvadīja 75 spēles, atzīmējoties ar 38 punktiem, savukārt 2017.—18. gada sezonā uzbrucējs guva jau 84 punktus.

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Karls Bilts

Nilss Daniels Karls Bilts (Nils Daniel Carl Bildt; dzimis ) ir Zviedrijas politiķis, bijušais Zviedrijas premjerministrs (1991—1994) un Zviedrijas ārlietu ministrs (2006—2014).
 
Karls Bilts kā Zviedrijas premjerministrs centās panākt iespējami skaidru un stabilu drošības izkārtojumu visā Baltijas jūras reģionā, viņam izdevās pārliecināt Amerikas Savienoto valstu administrāciju, ka iesaistīties Baltijas reģiona nākotnes drošības izkārtojuma izveidē ir ne tikai ASV interesēs, bet arī šīs valsts pienākums.

Atsauces 

1949. gadā dzimušie
Hallandes lēnē dzimušie
Zviedrijas politiķi
Zviedrijas premjerministri
Mitrovica

Mitrovica () vai Kosovas Mitrovica () ir pilsēta Kosovas ziemeļos, Mitrovicas rajona administratīvais centrs. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 58,5 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Ibaras unm Sitnicas upes krastos. 2013. gadā Ziemeļkosovas krīzes laikā tika atdalīta Kosovas serbu pārvaldītā Ziemeļmitrovica, kur dzīvo aptuveni 15% no Mitrovicas iedzīvotājiem.

Sports

Futbols 
 KF Trepça'89 (futbola klubs)
 KF Trepça Mitrovicë (futbola klubs)
 Rizas Luštas stadions (ietilpība: 5000)
 „Olimpik Adem Jashari“ stadions (ietilpība: 29000)

Kosovas pilsētas
Māris Korsiets

Māris Korsiets (dzimis , Viesītē) ir latviešu aktieris un režisors.

2002. gadā Kiprā apmeklējis vasaras kursus antīkajā traģēdijā. 2003. gadā absolvējis Daugavpils universitāti un ieguvis profesionālā bakalaura grādu aktiera un kultūras pasākumu organizētāja specialitātē. 2000. gadā kļuvis par Daugavpils teātra aktieri.

Atsauces 

1981. gadā dzimušie
Latviešu teātra aktieri
Žanna Lubgāne

Žanna Lubgāne (dzimusi ) ir latviešu aktrise.

No 1974. līdz 1984. gadam mācījusies Daugavpils 5. vidusskolā. No 1984. līdz 1987. gadam apguvusi kultūras darbinieka un masu pasākumu režisora specialitāti Rīgas Kultūras un izglītības darbinieku tehnikumā. 1994. gadā absolvējusi Latvijas Mūzikas akadēmiju kino un aktiera specialitātē.

No 1987. līdz 1990. Latvijas Kultūras centrā strādājusi par kultūras darbinieci un masu pasākumu režisori. 1991. gadā kļuvusi par Daugavpils teātra aktrisi.

Atsauces 

1967. gadā dzimušie
Latviešu teātra aktieri
Cūgšpice

Cūgšpice (, ) ir augstākā virsotne Bavārijas Alpos, kā arī Vācijas augstākā virsotne. Atrodas uz Vācijas un Austrijas robežas. Cūgšpices augstums ir 2962,06 m virs jūras līmeņa. Uz ziemeļiem no Cūgšpices atrodas Garmiša-Partenkirhene, kur 1936. gadā norisinājās ziemas olimpiskās spēles. Cūgšpicē pirmo reizi cilvēki uzkāpa .

Ārējās saites 

Vācijas kalni
Austrijas kalni
Alpi
Tirole
Bavārija
Zlēku pamatskola

Zlēku pamatskola bija vispārizglītojošā skola, kas atradās Ventspils novada Zlēkās. Dibināta 1796. gadā un nepārtraukti darbojusies līdz 2016. gadam. Tā bija senākā skola Kurzemē.

Pēdējā pastāvēšanas gadā skolā mācījās 28 bērni, kas bija uz pusi mazāk nekā valstī paredzētais minimālais skolēnu skaits..

Skolas ēkā atrodas bērnudārzs.

Vēsture 
1796. gadā tiek uzcelta pirmā skola kalpu bērniem – necila vienstāvu koka ēka, kurā bijusi viena istaba, kurā skolēni mācījušies, ēduši un arī gulējuši. Vēlāk ēka papildināta ar otro stāvu, kurš pēdējā skolas pastāvēšanas laikā tika izmantots internātam, virtuvei un ēdamtelpai. 

1884. gadā uzcelta sarkano ķieģeļu divstāvu ēka, kurai pēc kāda laika uzbūvēts trešais stāvs. 

Sporta zāli pie skolas uzbūvēja 1960. gadā.

Nosaukumi 
Skolas nosaukumi gadu gaitā mainījušies.
 1796 – 1900  Zlēku pagasta skola
 1901 – 1917  Zlēku divklasīgā ministrijas skola
 1918 – 1940  Zlēku sešklasīgā pamatskola
 1941 – 1942  Zlēku septiņgadīgā skola, jeb nepilnā vidusskola
 1942 – 1944  Zlēku tautskola
 no 1945 Zlēku septiņgadīgā skola
 1961 – 1989  Zlēku astoņgadīgā skola
 1990 – 1992  Zlēku deviņgadīgā skola
 no 1992. gada 1. septembra līdz skolas slēgšanai 2016. gadā – Zlēku pamatskola

Atsauces 

Skolas Latvijā
Ventspils novads
Ernests Sniķeris

Ernests Sniķeris (1886—1944) latviešu inženieris un sabiedrisks darbinieks. Dzimis 1886. gada 21. maijā, Piltenē namdara ģimenē. Apmeklējis Piltenes draudzes skolu un Ventspils pilsētas skolu, pēc kuras beigšanas iestājies Liepājas biržas pamatskolā. To beidzis 1906. gadā. 1912. gadā ar inženiera tehnologa grādu beidzis Rīgas Politehnisko institūtu. Tanī pašā gadā uzsācis darbu Liepājā Liepājas drāšu fabrikā kā elektrotehniskās nodaļas vadītājs. Darbojas Liepājas latviešu biedrībā. Pirmā Pasaules kara laikā strādājis Tallinas kuģu būvētavā kā galvenais elektroinženieris. Šai laikā vadījis latviešu bēgļu komiteju kā tās priekšsēdētājs.

1920. gadā atgriezies Liepājā, turpinot darbu Liepājas drāšu fabrikā, kā arī ir Liepājas latviešu biedrības valdes loceklis. 1935. gadā iecelts par Latvijas aerokluba Liepājas aviācijas skolas priekšnieku, kuru noorganizējis un vadījis līdz 1937. gada sākumam.

1937. gadā apbalvots ar Trīszvaigžņu ordeņa 4. šķiru.

1941. gadā 14. jūnijā represēts, kopā ar sievu Annu un jaunākajiem bērniem Ivaru un Ināru. Ģimene nometināta Krasnojarskas apgabalā. Pats Ernests Sniķeris miris izsūtījumā 1944. gadā.

Bibliogrāfija 
 Kurzemes Vārds 1937. gada 20. jūnijs

Atsauces 

1886. gadā dzimušie
1944. gadā mirušie
Latvijas cilvēki
Padomju represiju upuri
Astrīda Petaško

Astrīda Petaško ir Daugavpils Valsts ģimnāzijas pedagoģe, skolas muzeja dibinātāja, novadpētniece, Atmodas notikumu aktīva dalībniece, Triju zvaigžņu ordeņa Goda zīmes laureāte un Goda daugavpiliete.

Dzīvesgājums 
A. Petaško ir dzimusi 1927. gada 18. septembrī Daugavpilī skolotājas Annas Švirksts un sekretāra, valdes priekšsēdētāja, apriņķa vecākā un Daugavpils pilsētas valdes priekšsēdētāja Andreja Švirksta ģimenē. Absolvējusi Daugavpils Valsts ģimnāziju, kurā mācījusies no 1942. līdz 1948. gadam un pēc tam piecdesmit gadus strādājusi tur kā logopēde. Izglītības iestādē sapazinusies arī ar savu dzīvesbiedru Leonu Petaško. Daugavpils Valsts ģimnāzijā mācījušies arī abi Astrīdas dēli. Pēc Daugavpils 1. vidusskolas (Daugavpils pilsētas 1. ģimnāzijas) absolvēšanas, mācījusies arī Latvijas Valsts universitātes Vēstures fakultātē un Maskavas Pedagoģiskā institūta Defektoloģijas fakultātē.
A. Petaško aktīvi interesējusies par Daugavpils un Daugavpils Valsts ģimnāzijas vēsturi, un izveidojusi skolas vēstures muzeju. Par iestādes vēsturi sarakstījusi arī divas grāmatas. Astrīdas Petaško nopelns nav tikai materiālu krāšana, bet arī tas, ka viņa pulcē bijušos skolas audzēkņus un skolotājus, kurus no Daugavpils un Latvijas šķīris karš. Viņa palīdzējusi nodibināt kontaktus starp bijušajiem skolasbiedriem.

Apbalvojumi 
 2000. gadā A. Petaško tika apbalvota ar Daugavpils Jubilejas Goda zīmi par ieguldījumu Daugavpils attīstībā.
 2002. gadā 4. maijā skolotāja tika pagodināta ar Triju zvaigžņu ordeņa Zelta goda zīmi.
 Viņa ir arī Daugavpils Goda pilsoņu sarakstā.
 2005. gadā skolotāja iegūst titulu „Nozīmīgākais latvietis Daugavpilī”.
Mirusi 2013. gada 10. augustā.

Atsauces 

1927. gadā dzimušie
2013. gadā mirušie
Daugavpilī dzimušie
Latvijas pedagogi
Triju Zvaigžņu ordeņa goda zīmju saņēmēji
Arno Jundze

Arno Jundze (dzimis ) ir rakstnieks, kultūras žurnālists, Latvijas Rakstnieku savienības priekšsēdētājs.

Dzimis Jaunpiebalgā 1965. gadā. Strādājis Literatūras, folkloras un mākslas institūtā, bijis kultūras žurnālists laikrakstā “Literatūra un Māksla Latvijā”. Vairāk nekā desmit gadus LTV1 strādājis dažādos kultūras raidījumos — veidojis rakstnieku portretus raidījumā “Melns uz balta”, vadījis raidījumus “100 g kultūras”, “Nacionālie dārgumi”, kopā ar Lindu Olti tapusi televīzijas filma “Jānis. Elza. Mīlas grāmata”, “Rozentāls. Septiņi”. Darbojies Kultūras ministrijas Literatūras un grāmatniecības padomē, Valsts kultūrkapitāla fonda (VKKF) padomē, bijis VKKF Literatūras nozares priekšsēdētājs. Pašlaik strādā par žurnāla “LZA Vēstis” galveno redaktoru un “Neatkarīgās Rīta Avīzes Latvijai” kultūras nodaļas redaktoru.

A. Jundze ir filoloģijas zinātņu doktors, aizstāvējis promocijas darbu “Somijas literatūra Latvijā”, kas publicēta monogrāfijā 2002. gadā. Tapušas grāmatas bērniem “Ķiparu Ļerpatu Šnirks” (2003) un “Ķiparu Ļerpatu Čieps” (2008), romānu pusaudžiem “Kristofers un Ēnu ordenis” (2015), stāstu krājumu “Gardo vistiņu nedēļa” (2012) un romānus “Putekļi smilšu pulkstenī” (2014), “Bergs & relikviju mednieki” (2016) un "Sarkanais dzīvsudrabs" (2017).

Grāmatas vairākkārt tikušas nominētas dažādām kultūras godalgām, savukārt par darbību žurnālistikā saņēmis Latvijas Grāmatizdevēju asociācijas balvu “Grāmatizdevēju draugs 2002”, Latviešu valodas aģentūras balvu “Valodas stāstnieks 2012”.

Atsauces 

1965. gadā dzimušie
Latviešu rakstnieki
Latviešu žurnālisti
Rojas luterāņu baznīca

Rojas Evaņģēliski luteriskā baznīca ir luterāņu dievnams, kas pārdzīvojis vairākas pārvērtības gan 17. un 18. gadsimtā. 1854. gadā koka baznīcai uzcēla slaidu, augstu akmens mūra torni un 1878. gadā tornim piebūvēja akmens mūra baznīcu askētiski vienkāršās formās.

Vēsturiskajam notikumam par godu pie galvenās ieejas (kreisajā pusē) sienā iemūrēja granīta plāksni ar tekstu un gadskaitli. Gadskaitļi 1854, 1992 tornī liecina par baznīcas pārbūvēm. Pirmajā pasaules karā torni sabombardēja, tas atjaunots 1992. gadā tagadējā izskatā.

Baznīcā atrodas altārglezna «Kristus un Svētais Pēteris uz ezera» (1890, M. Pols (M. Pols) kopija no R. Rihtera (R. Rihters) oriģināla). 1883. gadā darinātās ērģeles ir Jēkabpils ērģeļu būvētāja Mārtiņa Krēsliņa darbs.

Par mācītāju baznīcā kalpo Juris Veidenieks.

Atsauces 

Roja
Laimdota Junkara

Laidota Junkara (dzimusi 1951. gada 6. janvārī Rīgā) ir Ventspils novada māksliniece, pedagoģe, novadpētniece, Rubeņa fonda valdes locekle un vairāku grāmatu autore un sastādītāja.

Biogrāfija 
Laimdota Junkara dzīvo Ugālē un ir veicinājusi Ventspils pilsētas un novada sabiedriskās, kultūras un mākslas dzīves attīstību, par ko saņemtas atzinības gan novadā, gan republikā. Latvijas Mākslinieku savienības biedre no 1986. Laimdota Junkara aktīvi darbojas sabiedriskajā organizācijā Rubeņa fonds, kura mērķis ir vākt un saglabāt vēsturiskos materiālus par Roberta Rubeņa atsevišķā bataljona cīņu ceļu, kā arī informēt sabiedrību par bataljona pretošanos abām okupācijas varām un pēdējām kaujām, kuras risinājās Ventspils novadā 2. Pasaules kara noslēgumā.

Mākslinieciskā darbība

Izstādes 
Mūru vārdi. Ventspils Ordeņa pilī (2015), Mājās. Ventspils bibliotēkas konferenču zālē (2014), Tveicē. Ventspils Pārventas bibliotēkā (2013), Visādi meži. Ventspils teātra namā Jūras Vārti (2012), Pilsēta dārzā. Ventspils bibliotēkas konferenču zālē (2010), Pagleznojumi. Ventspils Amatu mājā (2009),  Darbu izstāde. Rīgā, J. Rozentāla un R. Blaumaņa muzejā (2003),  Personas izstāde. Ventspils Ordeņa pilī (2002),  Senleja. Talsu Novada muzejā (2001,),  Zaļais burdons. Rīgā, galerijā Daugava (2001),  Baltie raksti. Rīgā, Rīgas galerijā (1997), 50 -5 =? Rīgā, Raiņa Literatūras un mākslas muzejā (1996).

Literārie darbi 
 „Pussala : Ventspils māksla un mākslinieki” (1998),
 „Ugāles pagasta stāsti: fakti, vietvārdi, teikas, atmiņas” (2009),
 „Uz atkal redzēšanos. Putniņu Krists: Krists Fogelis 1863.-1910.” (2010),
 „Rāpatu grāmata: no Piltenes Ugālē” (2011),
 „Dzīve pie Ventas: Piltenes pagastā un kaimiņos” (2013),
 „Cirkales grāmata : no Zlēkām Ugālē” (2016),
 „Ugāle laikmetu ceļos 1. grāmata. 1905-1945” (2017).

Apbalvojumi 
 Brāļu A. un E. Brastiņu piemiņas balva Latviskas Latvijas labad (2000)
 Latvijas Republikas Kultūras ministrijas balva tautas mākslā: par Ventspils novada mākslinieciskās dzīves rosināšanu un ražīgu pedagoģisko darbu (2004)
 Ventspils novada pašvaldības Goda raksts par ieguldījumu novada kultūrvides saglabāšanu un novadpētniecības attīstībā (2013)

Ārējās saites 
 Ventspils reģiona kopkatalogs (bibliogrāfija)

Latvijas gleznotāji
Latvijas mākslinieki
Latviešu mākslinieki
1951. gadā dzimušie
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Neatkarības laukums (Rīga)

Neatkarības laukums, agrāk Jēkaba laukums, ir laukums Vecrīgā starp Valdemāra, Torņa, Jēkaba un Noliktavas ielu.

Vēsture 
Līdz 17. gadsimtam teritorijā aiz Jēkaba vārtu torņa atradās neapbūvēts lauks. Pēc Rīgas citadeles nocietinājumu izveides Zviedru Vidzemes laikā te atradās Jēkaba bastions. Ap 1783. gadu Jēkaba bastionu noraka un izveidojušos laukumu dēvēja par Mazo Parādes laukumu, kura dienvidu malā 1828. — 1832. gadā uzbūvēja Arsenāla ēku.

1880. gadā Jēkaba laukumā notika Latviešu otrie vispārīgie dziedāšanas svētki. Kopkori veidoja 1653 dziedātāji no 70 koriem, svētku virsdiriģenti bija Jānis Bētiņš un Indriķis Zīle.
1905. gadā pēc Georga Kūfalta projekta laukumā iekārtoja parku, kurā notika publiski sarīkojumi, piemēram, Umurkumura () svinēšana augustā.

Pēc Latvijas padomju okupācijas 1950. gadā laukumu Černiševska vārdā pārdēvēja par Černiševska laukumu.
1987. gada 20. novembrī atjaunoja Jēkaba laukuma nosaukumu, bet 2018. gada 25. oktobrī nolēma pārdēvēt par Neatkarības laukumu. Nosaukuma maiņas ierosinātāji bija "4. maija Deklarācijas kluba" biedri – Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāti, kas nobalsoja par 1990. gada 4. maija deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu".

Atsauces 

Laukumi Rīgā
Vecrīga
Mazūrija

Mazūrija (, ) ir Polijas vēsturiskais novads tagadējās Varmijas-Mazūrijas vojevodistes austrumu daļā.
Atrodas Mazūru ezeru reģionā senās Bārtas, Galindas un Sudavas zemju teritorijā.

Vēsture 
Vācu ordenis šo novadu iekaroja 1277.-1283. gadā. Pēc Prūsijas krusta kariem iznīcināto un padzīto prūšu un jātvingu vietā apmetās ienācēji no Mazovijas, kurus sāka dēvēt par mazūriem. Reformācijas laikā 16. gadsimtā mazūri pārgāja luterticībā.

Pirmā pasaules kara laikā 1914. gada septembrī šeit notika Pirmā Mazūrijas ezeru kauja un 1915. gada februārī Otrā Mazūrijas ezeru kauja pret iebrukušo Krievijas impērijas karaspēku.

Prūsijas vēsture
Polija
Varmijas-Mazūrijas vojevodiste
Žalgira arēna

Žalgira arēna () ir daudzfunkcionāla halle Kauņā, Lietuvā. Lielākā, pēc sēdvietu un stāvvietu skaita, iekštelpu halle un pasākumu vieta Lietuvā. Arēna nodota ekspluatācijā 2008. gada 26. septembrī. Atrodas uz Nemunas upes salas. Mājas spēles šajā arēnā aizvada Kauņas "Žalgiris", taču tās izmantošana paredzēta arī citiem sporta, mūzikas, kultūras un izklaides pasākumiem.

Ārējās saites

Sports Lietuvā
Daudzfunkcionālās halles Lietuvā
Kauņa
Aleksandrs Klumbergs

Aleksandrs Klumbergs (; dzimis , miris ) bija igauņu vieglatlēts, startējis desmitcīņā.

Divas reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs (, ). 1924. gadā Parīzē desmitcīņā izcīnījis bronzas medaļu. 1922. gadā kļuva par pirmo, kura rezultāts desmitcīņā tika atzīts par pasaules rekordu.

Piedalījies Igaunijas neatkarības karā. Bijis Polijas un Igaunijas vieglatlētikas komandu treneris. Pēckara gados tika izsūtīts uz Krieviju.

Ārējās saites 

1899. gadā dzimušie
1958. gadā mirušie
Igaunijas vieglatlēti
1920. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Tallinā dzimušie
Desmitcīņnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
Tauron Arena Kraków

Tauron Arena Kraków ir daudzfunkcionāla halle Krakovā, Polijā. Lielākā, pēc sēdvietu un stāvvietu skaita, iekštelpu halle un pasākumu vieta Polijā. Arēna nodota ekspluatācijā 2010. gada 1. maijā. 

Sports Polijā
Subotica

Subotica (, ) vai Sabadka () ir pilsēta Serbijas ziemeļos, Vojvodinā. Ziemeļbačkas apgabala administratīvais centrs. Suboticā dzīvo 98 tūkstoši iedzīvotāju. Vēsturiski tā ir bijusi lielākā Vojvodinas pilsēta, bet mūsdienās tā ir otra lielākā aiz Novisadas. Aptuveni trešdaļa no iedzīvotājiem ir ungāri (33%), mazliet mazāk ir serbi (30%).

Serbijas pilsētas
Dimitrijs Lundrs

Dimitrijs Lundrs (; dzimis , miris ) bija grieķu vingrotājs un jūras spēku virsnieks, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs. Viņš bija pēdējais dzīvais spēļu dalībnieks.

1896. gada vasaras olimpiskās spēles 
Lundrs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja vingrošanas disciplīnā — komandu sacensībās uz līdztekām. 

Viņš bija Etnikos G.S komandas loceklis, kura šajā disciplīnā izcīnīja bronzas medaļu. Sacensību laikā Lundrs bija 10 gadus un 218 dienas vecs, viņš ir visu laiku jaunākais olimpisko spēļu medaļnieks un dalībnieks. Taču , iespējams, startēja 7 gadus vecs zēns, tomēr šis fakts nav apstiprināts. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.

Rezultāti

Pēc Olimpiskajām spēlēm 
Pēc olimpiskajām spēlēm viņš dienēja Grieķijas karaliskā jūras flotē, cīnījās Pirmajā pasaules karā. 1924. gadā kļuva par Grieķijas Olimpiskās komitejas locekli. Pēc Otrā pasaules kara bija viena no galvenajām personām Grieķijas Šaušanas federācijas dibināšanā, bija tās pirmais prezidents.

Atsauces

Ārējās saites 

 Dimitrijs Lundrs (SOK profils) 

1885. gadā dzimušie
1970. gadā mirušie
Grieķijas vingrotāji
Grieķijas sportisti 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vingrotāji 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1896. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki vingrošanā
Grieķijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Pirmā Mazūrijas ezeru kauja

Pirmā Mazūrijas ezeru kauja (, ) bija viena no Pirmā pasaules kara lielkaujām, kas norisinājās 1914. gada 7.-14. septembrī Mazūrijas ezeru rajonā.

Priekšvēsture 
No 1914. gada 26. līdz 30. augustam Tannenbergas kaujā Vācijas impērijas 8. armija Hindenburga vadībā sakāva Krievijas impērijas 2. armiju ģenerāļa Samsonova vadībā.

Norise 
Vācijas impērijas 8. armija sakāva arī Krievijas impērijas 1. armiju Rennenkampfa vadībā. 12. septembrī 1. armija sāka atkāpšanos no Austrumprūsijas pāri Nemunai.
Pirmajā Mazūru ezeru kaujā Krievijas impērijas karaspēks zaudēja 150 000 vīru un 150 lielgabalu.

Sekas 
Krievijas impērija uz laiku pilnībā tika padzīti no Austrumpūsijas, taču jau 1. oktobrī Augustovas mežā Krievijas impērijas 10. armija deva prettriecienu, šajā frontes sektorā gandrīz pilnībā padzenot vāciešus no Krievijas impērijas teritorijas. Krievijas impērijas karaspēks atkāpās no Austrumprūsijas tikai pēc sakāves Otrajā Mazūrijas ezeru kaujā 1915. gada 7.-21. februārī.

Atsauces 

Pirmais pasaules karš
Pirmā pasaules kara kaujas
Erevānas metro

Erevānas metro, oficiāli Karena Demirčjana Erevānas metro (, Karen Demirchyani anvan Yerevani metropoliten), ir metro sistēma Armēnijas galvaspilsētā Erevānā. Metro pieder valstij un to vada Armēnijas Transporta un satiksmes ministrija.

Metro atklāts 1981. gadā un tāpat kā citi padomju metro, tas atrodas ļoti dziļi pazemē () un bagātīgi izdekorēta ar nacionālajiem motīviem. Metro līnijas garums ir  un to apkalpo 10 stacijas. Kopš pilsētā ir atklāti jauni minibusu maršruti metro līnijas izmantošana ir krietni samazinājusies.

Atsauces

Ārējās saites 

 Erevānas metro karte 

Metro
Armēnija