joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nīkrāces pagasts

Nīkrāces pagasts ir viena no Kuldīgas novada administratīvajām teritorijām tā dienvidos, Ventas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Rudbāržu un Skrundas pagastiem, Dienvidkurzemes novada Embūtes un Kalvenes pagastiem un Saldus novada Nīgrandes un Pampāļu pagastiem.

Daba 
Atrodas Rietumkursas augstienes malā - Bandavas un Embūtes paugurainēs. Austrumu daļā sākas Kursas zemienes Pieventas līdzenums. Augstākais punkts (141,6 m vjl) atrodas pagasta dienvidrietumu daļā.

Hidrogrāfija

Upes 

 Venta
 Koja
 Dūņupīte
 Lētīža
 Baltupe
 Šķērvelis
 Dzelda

Ezeri un dīķi 
Pagastā nav lielu ezeru (lielākais - Briņķu ezers), ir vairāki dīķi:
 Krievkalnu dīķis
 Darvas dīķis
 Jaunmāju dīķis

Vēsture 
Mūsdienu Nīkrāces pagasta teritorijā vēsturiski atradās Alturpes muiža (Gut Altdorf, Alturpe), Briņķu muiža (Gut Brinkenhof), Dižvormsātes muiža (Gut Groß-Wormsahten, Vormsāte), Lēnu muiža (Gut Lehnen, Lēnas), Lieldzeldes muiža (Gut Groß-Dselden, Dzelda), Lielnīkrāces muiža (Gut Groß-Niekratzen, Nīkrāce), Mazdzeldas muiža (Gut Klein-Dselden), Tukuma muiža (Gut Tuckumshof, Tukums).

1935. gadā Aizputes apriņķa Nīkrāces pagasta (līdz 1925. gadam Briņķu pagasta) platība bija 91,6 km² un tajā dzīvoja 1784 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Nīkrāces, Lieldzeldas un Varoņu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Nīkrāces ciems ietilpis Skrundas (1949-1959), Saldus (1959-1962) un Kuldīgas (pēc 1962. g.) rajonos. Nīkrāces ciemam 1954. gadā pievienoja likvidētos Varoņu un Lēnas ciemus, 1959. gadā - Rudbāržu ciema padomju saimniecības «Nīkrāce» teritoriju. 1966. gadā Nīkrāces ciema padomju saimniecības «Rudbārži» teritoriju pievienoja Rudbāržu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Nīkrāces pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Skrundas novadā. 2021. gadā Skrundas novadu iekļāva Kuldīgas novadā.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Apdzīvotās vietas ir Dzelda (pagasta centrs), Lēnas, Nīkrāce, Altrupe, Bērzkrogs, Tukums, Rogas, Vormsāte, Mazdzelda.

Ievērojamas personības  
 Kristaps Bahmanis (1867—1942), jurists un politiķis
 Jēkabs Peterss (1886—1938), čekists

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 Nīkrāces pagasta teritorijas plānojums. Plānotā teritorijas izmantošana mērogā 1:10 000
 Nīkrāces pagasta teritorijas plānojums. Paskaidrojuma raksts

Kurzeme
Kuldīgas novada pagasti
Ozolmuižas pagasts

Ozolmuižas pagasts ir Rēzeknes novada teritoriāla vienība tā centrālajā daļā. Robežojas ziemeļos pa Rēzekni ar Audriņu pagastu, austrumos ar Rēzeknes pilsētu, dienvidos ar Ozolaines pagastu, rietumos ar Sakstagala pagastu. Pagasta centrs atrodas Ozolmuižā.

Daba 
Atrodas Latgales augstienē. Lielākā daļa atrodas Rēzeknes pazeminājumā, dienvidu mala - Rāznavas paugurainē. Augstākā vieta atrodas Krīveņos (170 m vjl.)

Pagasts bagāts ar derīgajiem izrakteņiem, te atrodami grants, smilts, saldūdens kaļķiezis, kūdra.

Hidrogrāfija

Upes 
 Rēzekne
 Čečora
 Medine
 Jaunive

Ezeri 
Agrākais Ūzulmuižas ezers nosusināts ap 1965. gadu.

Purvi 
 Skuju purvs (279 ha)

Vēsture 
1945. gadā Rēzeknes apriņķa Ozolaines pagastā (līdz 1930. gadu beigām saucās par Ozolmuižas pagastu) izveidoja Slabadas ciema padomi. 1950. gadā Slabadas ciemam pievienoja likvidētos Ratinieku un Bumbišku ciemus. 1971. gadā pievienoja Mežāres ciema padomju saimniecības «Sovetskaja Latvija» teritoriju, bet 1973. gadā vēl tika pievienota daļa no Ozolaines ciema teritorijas. Savukārt 1974. gadā daļu no Slobodas ciema pievienoja Rēzeknes pilsētai, kā rezultātā iedzīvotāju skaits ciemā samazinājās aptuveni par 500 iedzīvotājiem. 1990. gada februārī ciemu reorganizēja par pagastu, bet tā paša gada rudenī Slobodas pagastu pārdēvēja par Ozolmuižas pagastu. 2009. gadā Ozolmuižas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rēzeknes novadā.

Tagadējā Ozolmuižas pagasta teritorija aizņem Ozolaines pagasta bijušās teritorijas ziemeļrietumu daļu un bijušā Makašēnu pagasta teritoriju Rēzeknes upes kreisajā krastā.

Kultūrvēstures pieminekļi 
Pagasta teritorijā atrodas trīs valsts nozīmes un divi vietējās nozīmes kultūrvēstures pieminekļi.

Valsts nozīmes pieminekļi 

 Ozolmuižas katoļu baznīca
 Ozolmuižas baznīcas zvanu tornis un vārti
 Pilskalnes Spriņģu pilskalns (Golberova gora)

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 

Ozolmuižas pagasta teritoriju veido 23 apdzīvotas vietas.

Novadnieki 
Ozolmuižas pagastā dzimis Antonijs Springovičs (1876-1959) - pirmais latviešu katoļu arhibīskaps.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra 
Pagastā darbojas bibliotēka, katoļu baznīca, tūrisma un relaksācijas pakalpojumus piedāvā zirgu sēta "Untumi".

Ozolmuižas pagastā 1991.gadā uzņemta Jāņa Streiča mākslas filma "Cilvēka bērns". Pieminot šo faktu, Spundžānu ciemā izveidota atpūtas vieta - Cylvāka bārna parks.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ozolmuižas pagasta mājaslapa
 Rēzeknes novada informatīvais portāls

Latgale
Rēzeknes novada pagasti
 
Ozolaines pagasts
Padures pagasts

Padures pagasts ir viena no Kuldīgas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļu daļā, Ventas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Kuldīgas pilsētu, Ēdoles, Īvandes, Kurmāles un Rumbas pagastiem, kā arī Ventspils novada Zlēku pagastu.

Daba 
Pagasta austrumu daļu aizņem Kursas zemienes Pieventas līdzenums. Ziemeļu daļā atrodas Ugāles līdzenums bet rietumu un dienvidu daļā - Rietumkursas augstienes Kurmāles pauguraine. Augstākā vieta — 71,0 m vjl ziemeļos no Sausgaļciema.

Hidrogrāfija 
Upes:
 Venta
 Krāčupīte
 Naba
 Kumeļvalks
 Padure
 Rudupe

Ezeri: Lielais Nabas ezers (70,5 ha), Mazais Nabas ezers (65 ha)

Purvi: Lielākais purvs - Umuļpurvs.

Vēsture 
Mūsdienu Padures pagasta teritorijā vēsturiski atradās Deksnes muiža (Gut Deksten, Deksne), Krāču muiža (Gut Kratzen), Ķimales muiža (Gut Kimalen, Ķimale), Padures muiža (Gut Paddern, Padure), Tigas muiža (Gut Tigwen, Tigas), Vēgu muiža (Gut Feegen, Vēgas), Zīles muiža (Gut Mühlhausen).

1935. gadā Kuldīgas apriņķa Padures pagasta platība bija 89,53 km² un tajā dzīvoja 1403 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Padures un Tigas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kuldīgas pagastā 1945. gadā izveidoja Abavas ciemu. Kuldīgas rajona Abavas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidētos Padures un Tigas ciemus, bet kolhoza «Abava» teritoriju pievienoja Rumbas ciemam. 1960. gadā Abavas ciemam pievienoja Kūrmales ciema kolhoza «Traktorists» teritoriju, kuru 1968. gadā pievienoja atpakaļ Kūrmales ciemam. Abavas ciemu 1968. gadā pārdēvēja par Padures ciemu. 1977. gadā daļu Padures ciema teritorijas pievienoja Kuldīgas pilsētai. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Padures pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Kuldīgas novadā.

Vēstures pieminekļi 
 Padures pilskalns
 Padures muiža
 Nabes muiža

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Padure (pagasta centrs), Ķimale, Deksne, Līzesmuiža, Keramika, Vēgas.

Ievērojamas personības 
 Krišs Ķūķis (1874—1945) — Latvijas armijas virsnieks
 Indra Burkovska (1955) — aktrise

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Kurzeme
Kuldīgas novada pagasti
Pāles pagasts

Pāles pagasts ir viena no Limbažu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Katvaru, Viļķenes, Salacgrīvas, Alojas un Brīvzemnieku pagastiem.

Daba 
Pagasts atrodas Viduslatvijas zemienes ziemeļu daļā, Metsepoles līdzenuma ziemeļaustrumu malā. Augstākā vieta - 72,5 m vjl.

Hidrogrāfija 
Upes: 
 Korģe
 Lūdiņupe
 Svētupe
 Pērļupe
 Sausupe

Purvi:
 pagasta ziemeļu daļā atrodas Niedrāju-Pilkas purva daļa (kopplatība 767 ha)
 Lielais Ērgļu purvs (578 ha)

Vēsture 
1920. gada zemes reformas laikā Pāles muižu (Zepkül, Seppkull) 2039 ha kopplatībā sadalīja 120 vienībās, Ārciema muižu (Ahrtzeem, Erkull) 1814 ha kopplatībā 101 vienībā, Āsteres muižu (Poikern) 861 ha kopplatībā 50 vienībās, Šķirstiņu muižu (Napkul) 781 ha kopplatībā 46 vienībās, Drieliņu muižu (Dreeling, Badenhof) 713 ha kopplatībā 50 vienībās, Šucēnu muižu (Sutschen) 487 ha kopplatībā 31 vienībā.

Pāles pagasta platība 1935. gadā bija 174,6 km², iedzīvotāju skaits — 3096. 1945. gadā pagastā izveidoja Ārciema, Āsteres un Pāles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Ārciema ciemam pievienoja Pāles ciemu, 1977. gadā - daļu no Katvaru un Salacas ciemu teritorijām. 1990. gadā Ārciema ciemu reorganizēja par pagastu un pārdēvēja par Pāles pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Limbažu novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Pāle (pagasta centrs), Ārciems un Būdele.

Ievērojamas personības 
 Pauls Kalniņš (1886—1955), ķīmiķis, Latvijas Universitātes profesors
 Indriķis Jurko (1893—1971), latviešu virsnieks. Karoja Pirmajā pasaules karā, Latvijas brīvības cīņās un Otrajā pasaules karā;

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Vidzeme
Limbažu novada pagasti
Pelču pagasts

Pelču pagasts ir viena no Kuldīgas novada administratīvajām teritorijām tā centrālajā daļā, dienvidos no Kuldīgas, Ventas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Kuldīgas pilsētu un Kurmāles, Rumbas, Snēpeles un Vārmes pagasts pagastiem.

Daba 
Rietumu daļa atrodas Rietumkursas augstienes Kurmāles paugurainē. Pagasta austrumu mala atroda Kursas zemienes Pieventas līdzenumā. Augstākā vieta nedaudz pārsniedz 100 m vjl.

Hidrogrāfija 
Upes: 
 Venta
 Alekšupīte
 Einupīte
 Sprincupe
 Pāze

Ūdenskrātuves: Upatnieku dīķi — kopš 16. gadsimta ierīkoti zivju dīķi (40 ha), Rieksātu dīķi (58 ha).

Purvi: Pāzes purvs (339 ha), daļēji nosusināts

Vēsture 
Mūsdienu Pelču pagasta teritorijā vēsturiski atradās Pelču muiža (Gut Pelzen).

1945. gadā Kuldīgas apriņķa Kurmāles pagastā izveidoja Ievukalnu ciema padomi. Kuldīgas rajona Ievukalnu ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Kuldīgas ciemu, bet 1977. gadā daļu teritorijas pievienoja Kuldīgas pilsētai. 1991. gadā ciemu reorganizēja par pagastu un pārdēvēja par Pelču pagastu. 2009. gadā Pelču pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Kuldīgas novadā.

Kultūras pieminekļi 
Krūku pilskalns
Līču senkapi
Pakalnu senkapi
Pelču muižas pils
Zālīšu senkapi

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Pelči (pagasta centrs), Kaltiķi, Raidstacija.

Ievērojamas personības 
 Voldemārs Damroze (1911—2002) — dziednieks
 Eduards Freimanis (1921—2005) — rakstnieks
 Mārtiņš Hartmanis (1882—1941) — Latvijas armijas ģenerālis
 Krists Alberts Manfelds (1908—2005) — gleznotājs

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā pašvaldības vietne

Kurzeme
Kuldīgas novada pagasti
Pelēču pagasts

Pelēču pagasts ir viena no Preiļu novada administratīvajām teritorijām tā dienvidos. Robežojas ar sava novada Aizkalnes, Rušonas, Vārkavas un Upmalas pagastiem, kā arī Augšdaugavas novada Višķu un Dubnas pagastiem.

Daba 
Austrumu mala atrodas Latgales augstienes Feimaņu pauguraines dienvidrietumu malā. Rietumu daļa atrodas Austrumlatvijas zemienes Jersikas līdzenuma dienvidaustrumu malā. Augstākā vieta pagastā - 153,6 m vjl - pagasta austrumu daļā.

Hidrogrāfija

Upes 
 Dubna
 Jaša
 Gubaika
 Robežneice
 Salinkas upīte
 Veirūgne
 Vordauka
 Šusta

Ezeri 
 Vīragnes ezers - pagastā atrodas daļēji, kopplatība 128,4 ha
 Ārdavas ezers (70 ha)
 Pelēču ezers - pagastā atrodas daļēji
 Lielais Solkas ezers - pagastā atrodas daļēji
 Liminkas ezers - pagastā atrodas daļēji

Purvi 
 Pelēču ezera purvs (82 ha)

Vēsture 
1945. gadā Daugavpils apriņķa Aizkalnes pagastā izveidoja Pelēču ciema padomi. Preiļu rajona Pelēču ciemu 1954. gadā likvidēja, tā teritoriju iekļaujot Zaķīšu ciemā. 1975. gadā ciemu izveidoja no jauna, iekļaujot tā teritorijā likvidēto Ārdavas ciemu un daļu no Zaķīšu ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Pelēču pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Preiļu novadā.

Pieminekļi

Arheoloģiskie pieminekļi 
Baraukas pilskalns, Gribustānu senkapi (Franču kapi), Liumaņu senkapi, Maskavecišķu senkapi, Pelēču-Bramaņu senkapi un Rošmaņu senkapi (Vaidu kalns).

Arhitektūras un kultūrvēstures pieminekļi 
Kalnajašu (Gornijašu) kapu kapliča (18. gs.), Pelēču muižas dzīvojamā māja un klēts (18. gs. beigas), Jezupinavas (Jozefinovas) muižas dzīvojamā māja (19. gs., vēlāk Ārdavas pamatskola) un Nīdermuižas katoļu baznīca (1901).

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Pelēči (pagasta centrs), Ārdava.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Preiļu novada pagasti
 
Aizkalnes pagasts
Acupīte

Acupīte (arī Acupe) ir upe Latvijā, Rūjas kreisā krasta pieteka Valkas un Valmieras novados. Sākas Piliča ezerā netālu no Igaunijas robežas, 87 metrus virs jūras līmeņa. 4,6 km garumā ir Latvijas un Igaunijas robežupe (tek caur Pukšezeru). Ietek Rūjā Naukšēnos. Pietekas: Kiviste (Igaunijā), Pētersona grāvis, Baltupe, Ķire (kreisās), Maiļupīte, Spriņģupīte, Gulbene (labās). Upe šķērso valsts autoceļu V257 (Kārķi–Upeslejas). Pie Ērmuižām - Acupes akmens.

Atsauces 

Valkas novada upes
Valmieras novada upes
Naukšēnu novada upes
Latvijas robežupes
Igaunijas upes
Acupīte
Naukšēnu pagasts
Ērģemes pagasts
Kārķu pagasts
Aģes ezers

Aģes ezers (arī Palciema ezers) ir ezers Siguldas novada Lēdurgas pagastā starp Sāra, Aģes un Zaltes purviem.

1966. gadā ūdens līmenis pazemināts. Ūdens līmeņa regulēšanai uzcelts dambis uz Aģes upes. 1930. gados ūdens virsmas laukums bija 1,48 km². Baseina platība 29,4 km², no tā 27% aizņem purvi. Ezera krasti zemi un lēzeni, gultne līdzena, dūņaina. Krastos ar priedēm apauguši osveida vaļņi. Iztek Aģe.

Atsauces 
 

Siguldas novada ezeri
Lēdurgas pagasts
Krimuldas novada ezeri
Aijažu ezers

Aijažu ezers ir ezers Siguldas novada Lēdurgas pagastā. Izvietojies Limbažu viļņotā līdzenuma malā Aijažu purva ziemeļu daļā.

Ieapaļš, 2,4 km garš. Krasti lēzeni, purvaini, gultne dūņaina. Ezerā atrodas sapropeļa atradne. Piekrastē daudz ūdensaugu (meldri, elodejas, ūdensrozes). Iztek Aģes pieteka Igate.

Atsauces 
 

Siguldas novada ezeri
Lēdurgas pagasts
Krimuldas novada ezeri
Ramatas Lielezers

Ramatas Lielezers (arī Reikuls, Reikulis, Puikulis) ir ezers Valmieras novada Ramatas pagastā, Saklauru purvā, pie Igaunijas robežas.

Purva ezers ar brūnu ūdeni. 1 sala, tās platība 0,07 ha, pie salas grunts grantaina. Krasti zemi, grūti pieejami. Atrodas vienā no Baltijas lielākajiem pirmatnējiem dabas apvidiem, tāpēc ezera apkaime salīdzinoši maz pārveidota. Iekļauts Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta dabas lieguma zonā "Ziemeļu purvi". Kādreiz ezera līmenis ticis regulēts, taču iztekas Ezergrāvja koka aizsprosts sabrucis.

Ārējās saites 
 ezeri.lv datubāzes ieraksts

Valmieras novada ezeri
Ramatas pagasts
Mazsalacas novada ezeri
Ramatas Mazezers

Ramatas Mazezers (arī Mazezers, Mazjervs) ir ezers Valmieras novada Ramatas pagastā, Saklauru purvā.

Purva ezers ar brūnu ūdeni. Gultne dūņaina, ar siekstām. Krasti zemi, grūti pieejami. Atrodas vienā no lielākajām pirmatnējas dabas ainavām Baltijā. Iekļauts Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta dabas liegumā "Ziemeļu purvi".

Ārējās saites 
 ezeri.lv datubāzes ieraksts

Valmieras novada ezeri
Ramatas pagasts
Mazsalacas novada ezeri
Lille

Lille (, ) ir pilsēta Francijas galējos ziemeļos pie Beļģijas robežas. Kopā ar Beļģijas puses pilsētu Kortrijku veido vienotu aglomerāciju. Sens tekstilrūpniecības centrs.

Mūsdienās Lille ir liels dzelzceļa transporta mezgls "Eurostar" (Parīze - Londona) ātrgaitas dzelzceļa līnijā. 1983. gadā Lillē tika uzcelts mūsdienīgs metro VAL (Villeneuve d'Ascq à Lille).

Pilsētā atrodas trīs universitātes. Lille ir mājvieta Francijas 1. līgas futbola klubam Lille OSC.

Vēsture 
Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1066. gadā. Pilsētas nosaukums radies no latīņu - insula (sala), jo iesākumā tā bija sala purva vidū. Dažādos laikos bija Flandrijas grāfistes, Burgundijas hercogistes un spāņu Habsburgu īpašumā.

1667. gadā Francijas karalis Luijs XIV ieņēma pilsētu. Lielās franču revolūcijas laikā Lille saglabāja savu katolisko raksturu un iesākumā revolūcijas notikumos faktiski nepiedalījās. 1792. gadā Lille centās ieņemt austriešu armija, tomēr pilsēta izturēja.

Rūpnieciskās revolūcijas laikā pilsētā un tās apkārtnē strauji attīstījās ogļu ieguve. Pilsēta smagi cieta Lielās depresijas laikā, 1935. gadā trešdaļa pilsētas iedzīvotāju bija zem nabadzības robežas.

Izglītība 
 EDHEC Business School
 ESME Sudria
 EPITECH
 IÉSEG School of Management
 ISEFAC Bachelor
 ISEG Marketing & Communication School
 ISG Business School
 SKEMA Business School

Cilvēki 

Lillē dzimuši:

 Alēns no Lilles (Alain de Lille, 1128 - 1202) - teologs
 Silvija Bekāra (Sylvie Becaert, 1975 - ) - biatloniste
 Emīls Bernārs (Émile Bernard, 1868 - 1941) - mākslinieks
 Pjērs Degeitērs (Pierre Degeyter, 1848 - 1932) - komponists 
 Žans Djedonē (Jean Dieudonné, 1906 - 1992) - matemātiķis
 Žiljēns Divivjē (Julien Duvivier, 1896 - 1967) - kinorežisors
 Šarls de Golls (Charles de Gaulle, 1890 - 1970) - politiķis 
 Izabella no Ano (Isabelle de Hainaut, 1170 - 1190) - Francijas karaliene
 Eduārs Lalo (Édouard Lalo, 1823 - 1892) - komponists
 Filips Nuarē (Philippe Noiret, 1930 - 2006) - aktieris
 Žans Batists Perēns (Jean Baptiste Perrin, 1870 - 1942) - fiziķis
 Didjē Sikss (Didier Six, 1954 - ) - futbolists

Ārējās saites 

Odefransas pilsētas
Intel 8042

Intel 8042 jeb i8042 ir tastatūras kontrolieris, kas nodrošina personālā datora IBM PC AT (un vēlāku modeļu) tastatūras funkcionēšanu. Tas atrodas uz mātesplates kā atsevišķa mikroshēma (sākotnējos modeļos) vai integrēts (emulēts) sistēmplates mikroshēmojumā. Savukārt tastatūrā atrodas cits mikrokontrolieris, piemēram, Intel 8048.

i8042 ir programmējams mikrokontrolieris, kuram programma glabājas pastāvīgajā atmiņā, bet programmu nevar izmainīt. Tas nodrošina pārtraukuma pieprasījuma veidošanu pēc skenkoda saņemšanas no tastatūras un vadības komandu apstrādi. Bez tastatūras apkalpošanas mikrokontrolieris var veikt arī citas darbības, piemēram, nolasīt signālus no mātesplates konfigurācijas tiltslēgiem, pārstartēt datora centrālo procesoru, kontrolēt līniju A20 gate. i8042 var uzturēt arī papildu ierīci, piemēram, PS/2 peli. Kontrolierim ir divi porti, kuriem var piekļūt ar kontroliera komandām.

Kontroliera uzbūve

Centrālais procesors 
Tastatūras kontroliera i8042 centrālais procesors sastāv no aritmētiski loģiskās iekārtas (ALI), komandu dešifratora, akumulatora un karodziņu reģistra.
Komandu izpilde tiek atspoguļota karodziņu reģistrā. 
Izvēlētās operācijas kods tiek analizēts komandu dešifratorā, kas savukārt formē vadības signālus ALI, datu avotam un rezultāta saņēmējam. 
Akumulators ir vissvarīgākais procesora reģistrs. Tas ir sākumdatu avots ALI, un bieži kalpo par rezultāta saņēmēju. Caur akumulatoru parasti ienāk un iziet dati uz ievades/izvades portiem un operatīvo atmiņu.

Datoru tastatūras
8042
Mikrokontrolieri
IBM PC
Sabiedrotie (Otrais pasaules karš)

Sabiedrotie Otrā pasaules kara laikā bija valstis, kas pakāpeniski izveidoja militāru aliansi, lai stātos pretī Ass valstīm. Pēc 1941. gada ASV, Lielbritānija, PSRS un Ķīnas Republika izveidoja tā saukto "Lielo četrinieku", lai veidotu kopējo sabiedroto politiku. Kara beigu periodā lielākā daļa pasaules valstu pieteica karu Vācijai vai Japānas impērijai, un to nostāšanos galveno Sabiedroto pusē uzskata par ANO aizsākumu.

Sākotnējie sabiedrotie (1939) 
 Francijas Trešā republika, Britu impērija, Polijas Otrā republika.

Lielbritānijas sabiedrotie (1940) 
Pēc Polijas kampaņas, kas beidzās ar Polijas iznīcināšanu, britu parlaments apstiprināja "Sabiedroto spēku likumu" (Allied Forces Act), sakarā ar kuru Vācijas okupētās valstis varēja veidot savas militārās vienības sadarbībā ar Lielbritāniju:
 Beļģija, Nīderlande, Luksemburga, Francija, Norvēģija, Grieķijas Karaliste, Dienvidslāvijas karaliste, Čehoslovākijas trimdas valdība, Polijas trimdas valdība.

Britu armijas rindās cīnījās 18 000 Polijas, 15 000 Norvēģijas un vairāki tūkstoši citu minēto valstu karavīru un pilotu.

Vācijas iekarotās Višī Francijas vietā nāca Šarls de Golls, kura Brīvo franču kustība kontrolēja daļu Francijas koloniālās impērijas. Sabiedrotajiem pievienojās britu domīnijas Kanāda, Austrālija, Jaunzēlande, Dienvidāfrika. ASV spiediena rezultātā karu nacistiem pieteica arī lielākā daļa Dienvidamerikas valstu, no kurām aktīvi karā iesaistījās Brazīlijas Vargasa diktatūra.

Galvenie sabiedrotie (1942) 
Pēc sarunu par PSRS pievienošanos Ass valstīm izjukšanas Vācija 1941. gada 22. jūnijā uzbruka Padomju Savienībai.  
1942. gada 1. janvārī Vašingtonas Arkādijas konferences laikā pieņēma Apvienoto Nāciju deklarāciju, kurā kā galvenie sabiedroti bija:
 Apvienotā Karaliste, ASV, Ķīnas Republika un PSRS.

Ārējās saites 

Otrais pasaules karš
Militārās savienības
Jānis Jurkāns (politiķis)

Jānis Jurkāns (dzimis  Rīgā) ir poļu izcelsmes Latvijas politiķis, bijis pirmais atjaunotās Latvijas ārlietu ministrs, pēc tam vairāku Saeimu deputāts. Pārstāvējis Tautas saskaņas partiju un ar to saistītās kreisās politiskās apvienības. 2005. gadā pēc TSP iekļaušanās "Saskaņas Centrā" pameta politiku, bet 2011. gadā atgriezās, lai piedalītos 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās kā Šlesera Reformu partijas LPP/LC kandidāts.

Izglītība un politiskā darbība 
Mācījās Rīgas 41. vidusskolā. 1974. gadā beidza studijas Latvijas Valsts universitātē angļu valodas specialitātē.

Atmodas kustības laikā aktīvi iesaistījās sabiedriskajos procesos, bija Latvijas Tautas frontes biedrs. No 1990. līdz 1992. gadam bija pirmais atjaunotās Latvijas ārlietu ministrs Ivara Godmaņa valdībā.

No 1994. līdz 2005. gadam J. Jurkāns bija Tautas Saskaņas partijas priekšsēdētājs. 5., 6., 7., 8. Saeimas deputāts. 1995. gadā tika atkārtoti izvirzīts ārlietu ministra amatam Saeimas uzticību neguvušajā Ziedoņa Čevera sastādītajā Ministru kabineta sastāvā. No 1994. līdz 1996. gadam TSP Saeimas frakcijas priekšsēdētājs, bet no 1997. līdz 2003. gadam — TSP un PCTVL Saeimas frakcijas priekšsēdētājs. 2005. gadā izstājās no TSP un tās Saeimas frakcijas, nepiekrītot iestāšanās "Saskaņas Centrā" nosacījumiem, bet 9. Saeimas vēlēšanās atbalstīja SC. Vēlāk biedrības "Baltijas asociācija — transports un loģistika" prezidents, kā arī Eiropas Parlamenta deputāta Alfrēda Rubika palīgs ārlietu jautājumos.

2011. gadā atgriezās politikā, lai piedalītos 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās kā Šlesera Reformu partijas LPP/LC kandidāts un potenciālais ārlietu ministra kandidāts, taču saraksts nesaņēma vēlētāju atbalstu un viņš Saeimā neiekļuva.

Atbalstīja 2014. gada Krimas aneksiju un iekļaušanu Krievijas sastāvā.

Citāti 
 "Eiropa mūs nesapratīs" (intervijā Z. Kacam, 1992.)
 ... pasaulē, kaut Strasbūrā, kaut Maskavā, Latviju uztver kā izmirstošu, izolacionisku, korumpētu valsti, ar septītā desmitnieka (no pasaules valstīm) dzīves līmeni, kur trešdaļai iedzīvotāju ir atņemtas politiskās tiesības, bet pa ielām maršē bijušie esesieši (intervija avīzei "Čas", 2002).
 "Saskaņas centrs ir mākslīgs baņķieru veidojums, kam nav nekādas ideoloģijas" (intervijā žurnālam "Nedēļa", 2006. gada 3. oktobrī )
 "Apvienībā "Saskaņas centrs" es redzu jaunu maiņu (..) Esmu strādājis ar viņiem, un es zinu, ka viņiem var uzticēt pašu visvērtīgāko saskaņas ideju" (intervijā avīzei "Час", 2006. gada 4. oktobrī )

Privātā dzīve 
Bijis precējies trīs reizes, pēdējā laulība ar finansisti Ilzi Jurkāni šķirta 2016. gadā, pēc tam, kad J. Jurkāns tika pieķerts neuzticībā sievai.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Ziņas Ārlietu ministrijas mājaslapā

1946. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas poļi
PSKP biedri
Tautas saskaņas partijas politiķi
Šlesera reformu partijas politiķi
Latvijas ārlietu ministri
5. Saeimas deputāti
6. Saeimas deputāti
7. Saeimas deputāti
8. Saeimas deputāti
Rīgas 41. vidusskolas absolventi
Latvijas Universitātes absolventi
Jānis Jurkāns

Jānis Jurkāns var būt:

 Jānis Jurkāns (politiķis) - politiķis
 Jānis Jurkāns (dramaturgs) - dramaturgs
Liede

Liede (augštece Liedīte) Aiviekstes labā pieteka Gulbenes un Madonas novados. Tek cauri Daukstu, Jaungulbenes, Dzelzavas, Līgo un Indrānu pagastam. 

Liede sākas kā novadgrāvis 2 km uz dienvidiem no Krapas. Tek cauri Siladzirnavu (Liedes) ezeram un gar Gulbenes paugurvaļņa dienvidaustrumu nogāzi paralēli Liedeskalniem. Upes kritums pirmajos 8 km ir 2—3 m/km, pārējā upes tecējumā vidēji 0,5 m/km, pavisam niecīgs lejtecē. No Jaungulbenes (2 km uz R no A) līdz Dzelzavai upe tek DR virzienā, tad pagriežas uz DA un tek pa Lubāna līdzenumu. Lejpus Madonas—Gulbenes ceļa 48 km garā posmā Liede ir regulēta. Pirms ietekas Aiviekstē pie Lubānas upe met 12 km garu loku uz ziemeļaustrumiem un atpakaļ. Lejtecē baseinā plaši mežu masīvi, tikai gar pašu upi pļavu josla, dažviet tīrumi. Liedes pļavās saglabājušās ozolu grupas. Lejtecē līdztekus Liedei iet Dzelzavas—Lubānas ceļš un divreiz to šķērso.
Upē novērots diezgan daudz nēģu mazuļu, kuri ar straumi tiek nesti uz Aiviekstes ūdeņiem.

Lielākās pietekas 
 Nidrīte (18 km);
 Mandauga (17 km);
 Ušurupe (12 km);
 Olene (6 km);
 Grīvupīte (6 km).

Atsauces 

Gulbenes novada upes
Madonas novada upes
Rennes

Rennes () ir vācbaltiešu dzimta, kas 15. gadsimtā ieceļoja Livonijā un vēlāk izplatījās Lietuvā.

Vēsture 
Rennes dzimta cēlusies no Brēmenes arhibīskapijas (tagadējās Lejassaksijas). 

Kurzemē piederēja Apuzes muiža (Appusen), Drogas muiža (Drogen) un Dāmas muiža (Dahmen). 16. gadsimta beigās dzimtai piederēja arī īpašumi Žemaitijā.
1693. gadā dzimtu ierakstīja Livonijas bruņniecības matrikulā.

Dzimtai piederīgie 
 Kārlis Evalds fon Renne (1663-1716), Krievijas armijas kavalērijas ģenerālis.
 Kārlis Gustavs fon Renne (1720–1786), Krievijas armijas ģenerālleitnants
 Gustavs fon Renne (1779–1849), Krievijas armijas ģenerālmajors
 Doroteja fon Renne (1786–1869), Jelgavas Katrīnas klostera (Cathrinen-Stift zu Mitau) abate
 Georgs fon Renne (1790–1838), Krievijas armijas ģenerālmajors
 Ernests fon Renne (1796–1847), Krievijas armijas ģenerālmajors
 Aleksis fon Renne (1903–1944), Tukumā dzimis Vērmahta ģenerālštāba pulkvedis, piedalījās 1944. gada atentātā pret Hitleru 

Kurzemes bruņniecības dzimtas
Vācbaltiešu dižciltīgo dzimtas
Ulbroka

Ulbroka ir apdzīvota vieta Pierīgā, Ropažu novada un Stopiņu pagasta administratīvais centrs. 2000. gadā Ulbrokā bija 2701 iedzīvotājs, 1989. g. — 3060. Ulbroka atrodas ceļu Rīga — Ērgļi (P4) un Ulbroka — Ogre (P5) krustpunktā. Ulbrokas apbūve izstiepta gareniski abpus Ogres ceļam. Kopš 2005. gada Ulbrokā un tās apkārtnē notiek strauja būvniecība. Galvenokārt tiek būvētas privātmājas. Ulbrokā atrodas Ulbrokas muiža, kurā atradās Radio sakaru centrs, mūsdienās tā ir pamesta. Blakus muižai tika uzcelti trīs radiotorņi, bet divus no tiem nojauca.

Ulbrokā atrodas mūzikas un mākslas skola, bērnudārzs "Pienenīte", ambulance, bibliotēka, Ropažu novada dome, policijas iecirknis, 2 aptiekas, Latvijas Pasta nodaļa, pārtikas veikali "Elvi" un "Top!", lauksaimniecības tehnikas veikals, kafejnīcas, skaistumkopšanas salons, vairāki uzņēmumi.

Lielciemu apkalpo RPSIA "Rīgas satiksme" - 51. autobusa maršruts "Abrenes iela"-"Ulbroka". Daži reisi tiek nodrošināti līdz pieturai "Ulbrokas vidusskola", taču brīvdienās tikai līdz "Ulbrokai".

Ģeogrāfija 

Atrodas Viduslatvijas zemienes Ropažu līdzenumā, pie robežas ar Piejūras zemieni. Vidējā gaisa temperatūra janvārī ir −6 °C, jūlijā — +17 °C. Nokrišņu daudzums 700 mm gadā, bezsala perioda vidējais ilgums ap 145 dienām.

Ulbrokai cauri tekošā Piķurga ir mākslīgi paplašināta, Ulbrokā izveidojot Ulbrokas ezeru, savulaik tas rakts kā muižas dīķis, vēlāk bijis arī dzirnavezers. Ciema ziemeļos Piķurgā ietek Dauguļupīte.

Vēsture 
Ulbrokas nosaukums cēlies no Rīgas birģermeistara Heinriha fon Ūlenbroka un viņa 16. gadsimta otrajā pusē uzceltās muižas.

Pie ceļu P4 un P5 krustpunkta uzcelts piemineklis 1905. gada revolūcijas aktīvistiem un nogalinātajiem Ulbrokas un tās apkārtnes iedzīvotājiem (uzstādīts 1962. gadā, autori ir tēlnieks Jānis Zariņš un arhitekts Jānis Līcītis). Blakus atrodas barikāžu laika piemiņas akmens. Barikāžu laikos (1991. gadā) Ulbroka bija svarīgs posms ceļā uz Rīgu, kurš tika nobloķēts.

Saimniecība 
Lielākais Ulbrokā reģistrētais uzņēmums pēc apgrozījuma 2020. gadā bija koka taras ražotājs SIA "Kronus".

Attālumi līdz dažām pilsētām 
 Rīgas centrs — 11 km;
 Salaspils — 15 km;
 Ogre — 26 km.

Attēli

Skatīt arī 
 Ulbrokas ielu uzskaitījums

Atsauces

Ārējās saites 

 
Latvijas lielciemi
Jurga Ivanauskaite

Jurga Ivanauskaite (; 1961. gada 14. novembris — 2007. gada 17. februāris) bija lietuviešu proziste, esejiste, dramaturģe un māksliniece.

Biogrāfija 
1980. gadā absolvējusi M.K. Čurļoņa māksla vidusskolu, 1985. gadā — grafikas studijas Viļņas Mākslas akadēmijā. Tajā pašā gadā klajā nāca pirmais noveļu krājums Pakalnučių metai (). Izdoti seši romāni, pasaku krājums bērniem, mistisku ceļojumu triloģija par Himalajiem, eseju un publicistikas krājums. Jurgas Ivanauskaites grāmatu ir tulkotas angļu, latviešu, poļu, krievu un vācu valodā.

Latviski ir izdotas tādas Ivanauskaites grāmatas kā:
 "Ragana un lietus" (1994, "Ragana ir lietus", 1993)
 "Ceļojums uz Šambalu" (1998, "Kelionė į Šambalą", 1997)
 "Agnijas maģija: romāns, kas intelektuāļiem nu gan nav domāts" (1999, "Agnijos magija", 1995)
 "Zaudētā Apsolītā zeme" (2000, "Prarasta pažadėtoji žemė", 1999)
 "Trimdā aizdzītā Tibeta" (2001, "Ištremtas Tibetas", 1996)
 "Sapņiem līdzi", (2006, "Sapnų nublokšti", 2000)
 (visas tulkojis Talrids Rullis)

1994. gadā Jurga Ivanauskaite pirmoreiz aizbrauca uz Indiju, kur Dharamsalā iepazinās ar Tibetas budismu. Tas aizsāka jaunu viņas daiļrades posmu. Esejas, publicistikas, arī mistisku ceļojumu iespaidus Jurga Ivanauskaite cenšas papildināt zīmējumu un fotografiju izstādēm. 1998. gadā tika sarīkota zīmējumu izstāde "108 Mandalos", 1999. gadā fotogrāfijas izstāde "Tibetas — kita realybė" (Tibeta - cita realitāte). 

Jurga Ivanauskaite mirusi 2007. gada 17. februārī (nāves cēlonis - sarkoma). Apbedīta Antakaļņa kapsētā Viļņā.

Apbalvojumi 
 Lietuvas nacionālā mākslas un kultūras prēmija, 2005. g. 
 Romāns „Miegančių drugelių tvirtovė“ — labākā 2005. gada grāmata (konkursa organizatori — Lietuvas radio un televīzija un Lietuvas izdevēju asociācija).
 Žurnāla „Moteris" Gada sieviete, 2007. g.

Ārējās saites 
 Teksti (lietuviešu valodā)
 Intervija avīzē „Bičiulystė“ (lietuviešu valodā)

1961. gadā dzimušie
2007. gadā mirušie
Lietuviešu rakstnieki
Lietuviešu valodā rakstošie
Dievs, sargi Ķeizaru!

Dievs, sargi Ķeizaru! () bija Krievijas impērijas himna no 1833. līdz 1917. gadam. Mūzikas autors — Aleksejs Ļvovs, teksta autors — Vasilijs Žukovskis.

Atsauces 

Krievijas Impērija
Valstu himnas
Kūkova

Kūkova (saukta arī Kokava, Kuhva, Kukva) ir upe, kas Latvijā tek caur Ludzas un Balvu novadiem, Krievijā tek pa Pleskavas apgabalu, tai skaitā bijušo Latvijas teritoriju (Abrenes apriņķi). Upe savu tecējumu sāk Kārsavas novada Salnavas pagasta Numernes ezerā, ietek Krievijas upē Veļikajā. Lielākās apdzīvotās vietas tās krastos ir Nosova (agrākā Purvmala), Stupāni, Linova (Linava) un Kahnova, kas visas atrodas Krievijā.

Pietekas Latvijā (virzienā no iztekas) 
 Pazlauga (10 km);
 Supenka (21 km);
 Krākupe (7 km);
 Rika (31 km);
 Moseika (7 km);
 Lodumka (25 km, Latvijā 14 km).

Atsauces 

Balvu novada upes
Ludzas novada upes
Krievijas upes
Veļikajas pietekas
Narvas baseina upes
Latvijas robežupes
Kūkova
Kuja

Kuja ir upe Madonas novadā. Iztek no Liezēra ezera, lai gan Liezēra ezerā ietekošo Sebreci dēvē arī par Kujas augšteci, tādā gadījumā tā iztek uz dienvidiem no Līgotņu mājām, Liezēres pagastā. Tek caur Liezēres, Cesvaines, Sarkaņu un Praulienas pagastiem. Ietek Aiviekstē lejpus Saikavas. Upe ir 84,3 km gara (kopā ar Sebreci, kas tiek uzskatīta par Kujas augšteci, upes garums sasniedz 92,4 km), kritums — 133 m (1,75 m/km). Upe purvainākās vietās kalpoja kā meliorācijas notece, tādēļ tajās vietās iztaisnota. Daudzviet ātra straume. Kujas vidustecē atrodas Kujas dabas parks.

Pietekas 
 Urdava (17km); 
 Apiņupīte (14km); 
 Sūla (19km); 
 Libe (22km); 
 Rieba (15km); 
 Tēce (17km); 
 Upsts (19km); 
 Ilga (12km).

Atsauces 

Madonas novada upes
Cesvaines novada upes
Žiljēns Grīns

Džulians Hertridžs Grīns () jeb Žiljēns Grīns (; dzimis  Parīzē, miris  Parīzē) bija amerikāņu izcelsmes franču rakstnieks. Kaut arī bija ASV pilsonis, pārsvarā rakstīja franciski.

Dzimis Parīzē, ASV pilsoņu ģimenē. Kaut arī ģimene bija protestantiska, 1916. gadā pievērsās katolismam un palika katolis visu mūžu. Pirmā pasaules kara laikā dienēja Francijas armijā. No 1919. līdz 1922. gadam studēja Virdžīnijas Universitātē, vēlāk atgriezās Francijā un sāka literāru darbību. Otrā pasaules kara laikā kopā ar Andrē Bretonu un Julu Brinneru vadīja Amerikas balss radioraidījumus franču valodā. Pēc kara atgriezās Francijā. 1971. gadā tika ievēlēts Franču akadēmijā Fransuā Moriaka vietā, un kļuva par pirmo ārzemnieku, kurš tur ievēlēts. Miris Parīzē, neilgi pirms savas 98. dzimšanas dienas. Pēc paša vēlēšanās apglabāts Klāgenfurtē, Austrijā.

Pazīstamākie darbi — romāni "Adriēna Mezirā" (Adrienne Mesurat, 1927) un "Leviatāns" (Léviathan, 1929). Francijā plašāk pazīstamas ir Grīna dienasgrāmata Journal 19 sējumos (1919–1998), kurās spilgti parāda Francijas kultūras dzīvi 20. gadsimtā.

1900. gadā dzimušie
1998. gadā mirušie
Parīzē dzimušie
Amerikāņu rakstnieki
Franču rakstnieki
Franču valodā rakstošie
Ances pagasts

Ances pagasts ir viena no Ventspils novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļrietumos. Robežojas ar sava novada Tārgales, Popes un Puzes pagastiem, bet austrumos tam ir robeža ar Talsu novada Kolkas un Dundagas pagastiem.

Daba

Reljefa formas 
Bānitskalni, Briežkalns, Dambkalns, Dižpurkangars, Kārškalns, Ķirškalns, Liepkangars, Riekstkalns, Sīpolkalns, Šķībais kalns, Trumpkalns, Veramkalns, Zigatu pilskalns.

Hidrogrāfija

Upes  
Asiķvalks, Avotgrāvis, Ābramgrāvis, Bērzvalks, Brandgrāvis, Čikste, Dižgrāvis, Drollupe, Dzērves valks, Grūžvalks, Irbe, Īvanvalks, Kalējvalks, Kārklvalks, Ķikans, Lāžvalks, Lonaste, Lūžupe, Mālvalks, Mīzalvalks, Nabagvalks, Ostupe, Pāce, Raķupe, Rinda, Rindsupe, Rūšupe, Sātikvalks, Stende, Teļvalks, Trumpe, Vecbelzējvalks, Vedalvalks.

Ūdenstilpes 
Bēržezers, Bočezers, Bogajaņijāra, Ciņu ūdenskrātuve, Dambju ezers, Dangataga, Dūmezers, Garais ezers, Kalpezers, Lukņezers, Makšķerezers, Puterezers, Skarbezers, Stulbezers, Zigatezers.

Purvi 
Anšķenpurvs, Arumpurvs, Bālmaņu purvs, Bānitspors, Bolderpurvs, Bukdangas, Dampurs, Dižais purvs, Dižpuri, Dižpurs, Dižvalki, Duņņu purvs, Jankevicu purvs, Jāņpurvs, Kalnmalpurvs, Kamparposums, Kaucerpurvs, Kaustpurvi, Kāpu purvs, Kriķpurvs, Laipaspurvs, Langstes, Lemešpurvs, Liekne, Lielās Platelspļavas, Līcnieku purvs, Luknas purvs, Lūžpurs, Mazpurs, Mālriņķis, Pakalstes, Pāces purvs, Plikpurvs, Preinvadpurvs, Puteru purvs, Putnviga, Rindzikas, Skaidceļpurvs, Skarbas purvs, Straganu purvs, Stulbezerpurvs, Suņcirtes, Vecbelzēju purvs, Vilkvalkpurs, Zvanu purvs, Zveņģpurvs, Žīddegums.

Dabas liegumi
Ances purvi un meži, Ovīši, Raķupes ieleja

Vēsture 
Līdz 19. gadsimta sākumam ietilpa Piltenes apgabalā.
Ances pagasts izveidots Ventspils apriņķī 1925. gadā, izdalot to no Popes pagasta. 1935. gadā tā platība bija 374,9 km² un tajā dzīvoja 3302 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Ances, Lielirbes, Lonastes un Rindas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Ances ciems ietilpis Dundagas (1949-1956), Ventspils (1956-1962), Talsu (1962-1967) un atkal Ventspils (1967-2009) rajonos. Ances ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Rindas ciemu, 1954. gadā - likvidētos Lonastes un Lielirbes (daļu) ciemus. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Ances pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ventspils novadā.

Iedzīvotāji

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Ance (pagasta centrs), Irbene, Jorniņi, Kārļmuiža, Lonaste, Ostupciems, Rinda, Silciems, Virpe.

Ievērojamas personības 
 Georgs Heinrihs Loskīls (1740—1814) — mācītājs, rakstnieks un garīgo dziesmu autors,
 Ansis Buševics (1878—1943) — finanšu ministrs (1923).

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Kurzeme
Ventspils novada pagasti
Kaulacezers

Kaulacezers (arī Oša ezers, Kaulacu ezers, Kaulača ezers) - ezers Madonas novada Cesvaines pagastā. Ezera platība 7 ha. Ezers atrodas blakus valsts 2. šķiras autoceļam V848, netālu no Kārklu māju kopas. No ezera iztek Apiņupīte, kas tek uz Kuju. Ezerā ir peldvieta.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv

Madonas novada ezeri
Cesvaines pagasts
Cesvaines pagasts

Cesvaines pagasts ir Madonas novada administratīvā teritorija, kas no visām pusēm iekļauj Cesvaines pilsētu. Robežojas ar sava novada Dzelzavas, Sarkaņu, Aronas, Liezēres pagastiem, kā arī Gulbenes novada Druvienas un Tirzas pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Kuja, Sūla, Tirza, Apiņupīte, Ārupīte, Urdava, Kārzdabīte un Rūgupīte

Ezeri 
Kaulacezers (7 ha), Kārzdabas ezers (12 ha), Lielezers (1,8 ha), Lūšu ezers (6,4 ha), Mazais Virānes ezers (47,2 ha), Mucenieks (1,8 ha) un Zupānu ezers (3,3 ha)

Vēsture 
Cesvaines pagasts ietilpa Cesvaines draudzes novadā.
1920. gada zemes reformas gaitā Cesvaines (Seßwegen) muižu ar Kinderu pusmuižu (Kinderhof)  sadalīja 155 vienībās 1297 ha kopplatībā un muižās pilī iekārtoja valsts vidusskolu, Aizkujas (Aiskuje) muižu ar Klaucēnu un Dravnieku (Drawneek) pusmuižām sadalīja 323 vienībās 1493 ha kopplatībā.

1935. gadā Madonas apriņķa Cesvaines pagasta platība bija 62,8 km² un tajā dzīvoja 2096 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Cesvaines un Aizkujas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1950. gadā Cesvaines rajona Cesvaines ciema apdzīvotā vieta Cesvaine ieguva strādnieku ciemata statusu, bet ciema teritoriju pievienoja Aizkujas ciemam. 1956. gadā likvidēja Cesvaines rajonu un Aizkujas ciemu iekļāva Madonas rajonā. 1957. gadā Aizkujas ciemu likvidēja un tā teritoriju pievienoja Cesvainei, izveidojot Cesvaines lauku teritoriju. 1961. gadā Cesvaines lauku teritorijai pievienoja likvidēto Grašu ciemu, bet kolhoza «Sarkanais stars» teritoriju pievienoja Sarkaņu ciemam. 1975. gadā Cesvaines lauku teritorijai pievienoja likvidēto Kraukļu ciemu. 1991. gadā Cesvainei piešķīra pilsētas tiesības. 2009. gadā Cesvaines pilsēta ar lauku teritoriju tika reorganizēta par Cesvaines novadu. 2010. gadā Cesvaines lauku teritorija pārdēvēta par Cesvaines pagastu. No 2021. gada 1. jūlija, apvienojot Cesvaines novadu ar Madonas novadu, pagasts atrodas Madonas novadā.

Pieminekļi 
 Pilsdrupas
 Zemnieka dzīvojamā ēka
 Vēršāru senkapi (Krākals)
 Sauliešu senkapi (Kapu kalniņš)
 Lucu senkapi (Bērzkalniņš)
 Lejasgalšu, Jurguču, Paukšu, Kalnaspieķu un Grantskalnu senkapi
 Grūbu skansts - viduslaiku nocietinājums

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotas vietas ir Kraukļi, Kārzdaba, Graši, Kārkli.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Cēsu apriņķis
Vidzeme
Madonas novada pagasti
 
Latvijas pilsētu lauku teritorijas
Latvijas pilsētciematu lauku teritorijas
Cesvaines rajons
Lūšu ezers

Lūšu ezers (Daukstes ezers) atrodas uz Madonas novada Dzelzavas pagasta un Cesvaines pagasta robežas. Ezera platība ir 6,4 ha, vidējais dziļums - 1,8 m. Ezeram cauri tek Apiņupīte. Ezerā dzīvo bebri, kas paaugstinājuši ūdens līmeni.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv

Madonas novada ezeri
Dzelzavas pagasts
Cesvaines pagasts
Cesvaines novada ezeri
Mazais Virānes ezers

Mazais Virānes ezers atrodas Madonas novada Cesvaines pagastā pie robežas ar Gulbenes novada Tirzas pagastu. Ezerā ietek daudz sīku grāvīšu, no tā iztek strauts (Virāne) uz Lielo Virānes ezeru. Ezera dibens - duļķains, ar lieliem akmeņiem. Krasti zemi. Ūdens līmenis pēc Virānes upes regulēšanas ap 1963. gadu pazeminājies.

Ezerā sastopamās zivis: līdaka, asaris, rauda, līnis, plaudis, zutis, karūsa. Ezerā sastopamie augi: niedres, vilkvālītes, meldri, grīšļi, ūdensrozes, lēpes, kosas, glīvenes, hāras.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv

Madonas novada ezeri
Cesvaines pagasts
Tirzas pagasts
Cesvaines novada ezeri
Kārzdabas ezers

Kārzdabas ezers atrodas Madonas novada Cesvaines pagastā, netālu no Kārzdabas.

Platība - 12,3 ha. Kārzdabas ezera vidējais dziļums ir 1,2 m, bet ezera dibenu klāj vairāk nekā 3,5 m biezs dūņu slānis. 1970. gadā ūdens līmenis pazemināts par 1 metru. Krasti lēzeni, austrumos un dienvidos slīpi. Avotains.

Ezerā sastopamās zivis: karūsa, līnis, līdaka. Ezerā aug: platlapu vilkvālītes, ežgalvītes, meldri, kosas, velnarutki, cirvenes, cūkauši, grīšļi, niedres (maz), sīkās lēpes (daudz), lēpes, ūdensrozes, mazlēpes, spirodellas, glīvenes (skaujošās, plakanās, spožās), hāras.

Ārējās saites 
 www.ezeri.lv

Madonas novada ezeri
Cesvaines pagasts
Cesvaines novada ezeri
Upeslejas

Upeslejas ir ciems Ropažu novada Stopiņu pagastā. Izvietojies Mazās Juglas krastos ziemeļos no tagad slēgtās Rīgas—Ērgļu dzelzceļa līnijas 7 km no novada un pagasta centra Ulbrokas un 19 km no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados pie kādreizējās Daktermuižas, kas 16. gadsimta piederējusi ārstam un astronomam Zahārijam Stopijam. Ciema centrā pamatā daudzdzīvokļu māju apbūve, bet Mazās Juglas labajā krastā — privātmājas (Daktermuiža un Ābeles). Ciema teritorijā ir mazdārziņu kolonija.

Upeslejās atrodas Juglas sanatorijas internātpamatskola, Tuberkulozes un plaušu slimību centrs, pasta nodaļa, veikali un piemineklis Zahārijam Stopijam pie tuberkulozes slimnīcas.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Līči (Stopiņu pagasts)

Līči ir ciems Ropažu novada, Stopiņu pagastā. Ciems atrodas Mazās Juglas kreisajā krastā pie ceļa Rīga—Ērgļi (P4) 4,7 km no novada centra Ulbrokas un 16 km no Rīgas centra.

Mūsdienās Līčos, tāpat kā citos Pierīgas ciemos, notiek aktīva dzīvojamo ēku celtniecība. Līčos atrodas veikals un kafejnīca, SIA "Marko” (kokmateriālu firma), salātu cehs, autoserviss. Līčos atrodas Latvenergo meitas uzņēmuma Sadales tīkls reģionālā bāze.

1919. gadā uz Mazās Juglas tika uzbūvētas Juglas ūdensdzirnavas, kur ražoja elektrību. Mūsdienās šī ēka neatrodas Mazās Juglas krastā, jo upei mainījusies gultne, un pie dzirnavu ēkas atrodas Mazās Juglas vecupe.

2005. gadā tika no jauna uzbūvēts tilts pār Mazo Juglu uz ceļa P4 vecā tilta vietā.

Pirmā pasaules kara laikā pie Līčiem gāja frontes līnija gar Mazo Juglu. Līdz mūsdienām vēl saglabājušies vācu ierakumi gar Mazās Juglas vecupi.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Vālodzes (Stopiņu pagasts)

Vālodzes ir ciems Ropažu novada Stopiņu pagastā. Izvietojušās Piķurgas krastos gar autoceļu P5 2 km no novada centra Ulbrokas un 13 km no Rīgas centra. Gar ciema dienvidu robežu iet slēgtā dzelzceļa līnija Rīga—Ērgļi (stacija Acone).

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā privātmāju rajons. Padomju laikā ciemata nosaukums bija "Progress". Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas apdzīvotā vieta faktiski palika bez nosaukuma. Pirms apdzīvotai vietai tika piešķirts nosaukums "Vālodzes", īsu brīdi šī vieta atradās Ulbrokas administratīvajā teritorijā. Ciema robežas būtiski atšķiras novada teritoriālās plānošanas dokumentos un adrešu reģistrā. Vālodzēs atrodas Ulbrokas vidusskola, Ulbrokas sporta komplekss, veikals, vairāki uzņēmumi.

Fotogalerija

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Dzidriņas

Dzidriņas ir apdzīvota vieta Ropažu novada Stopiņu pagastā pie autoceļa P4 Rīga—Ērgļi. Strauja ciema attīstība sākās 2004. gadā. Atrodas  no novada un pagasta centra Ulbrokas un  no Rīgas. Apkārt tam tek Karātavu grāvis, kas ir otra lielākā Piķurgas pieteka. Dzidriņās nav administratīvu un publisku iestāžu, tikai privātas dzīvojamās mājas. No vairākām pusēm ciemu ieskauj priežu mežs.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Saurieši (Stopiņu pagasts)

Saurieši ir ciems Pierīgā Ropažu novada Stopiņu pagastā. Izvietojies pie autoceļa P5 un bijušā Rīgas—Ērgļu dzelzceļa (stacija Saurieši) 5 km no novada centra Ulbrokas un 16 km no Rīgas centra.

Sauriešos atrodas Stopiņu pamatskola, bibliotēka, dienas centrs, veikali, medpunkts, kā arī uzņēmuma "Knauf" ģipša rūpnīca.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Koraļļpolipi

Koraļļpolipi (Anthozoa) ir dzēlējzarndobumaiņu (Cnidaria) klase, kas apvieno diezgan dažādus pārstāvjus. Koraļļpolipu klasei ir 3 apakšklases: astoņstaraino koraļļu apakšklases (Octocorallia), sešstarainu koraļļu apakšklase (Hexacorallia) un kopš 2013. gada, balstoties uz DNS pētījumiem, ir izdalīta trešā apakšklase - . Kopumā ir zināmas vairāk kā 6100 koraļļpolipu sugas. Visi koraļļpolipi ir jūru iemītnieki un lielākā sugu dažādība sastopama tropu siltajās jūrās. Daudzi no tiem spēcīgi attīstītā skeleta dēļ ir zemes virsmas reljefa veidotāji, jo rada koraļļu rifus un atolus.

ZInātniskais nosaukums Anthozoa cēlies no grieķu valodas un latviski nozīmē zieda dzīvnieks: άνθος (ánthos; zieds), ζώα (zóa; dzīvnieks).

Morfoloģija 

Šajā klasē ietilpst anemones, koraļļi-vieninieki vai arī koloniālie polipi, kuriem ir ektodermāla rīkle, kamerās sadalīts iekšējais dobums un entodermāli dzimumprodukti. Koraļļpolipiem mutes atvere pārsvarā ir nevis apaļa, bet ovāla vai spraugveidīga. Sakarā ar to arī rīkles kanāls ir saplacināts no sāniem. Gar rīkles šaurajām malām stiepjas divas skropstainas rievas, tā sauktās sifonoglifas; pa tām plūst ūdens straume uz polipa iekšējo dobumu. Dobums sadalīts ar starpsienām, kas atiet no iekšējās ķermeņa sienas virsmas un izklātas ar entodermu. Starpsienu iekšienē atrodas mezoglejas starpslānis, kā arī muskuļu valnīši. Polipa augšējā daļā starpsienas saaug ar rīkles kanālu, bet apakšējā daļā — brīvi sniedzas dobumā. To brīvajā malā ir izlocīti pabiezinājumi ar dziedzeršūnām — tie ir tā sauktie mezenteriālie pavedieni. Lielākajai formu daļai ir kaļķa skelets, kas var būt gan ārējs gan arī atrasties mezoglejā. Vienas kolonijas polipi ir ģenētiski identiski.

Bioloģija
Kā visi dzēlējzarndobumaiņi koraļļpolipi savus upurus noķer ar nematocistu (dzeļkapsulu) palīdzību. Jūras anemones spēj nomedīt zivis, bet koraļļi barojas ar planktonu. Dažas no sugām kļūst par mājvietu dinoflagelātu aļģēm - zooksantellām, veidojoties starpsugu simbiozei. Koraļļu rifu veidojošās sugas ir atkarīgas no šādas simbiozes. Dinoflagellates izmanto slāpekli un oglekļa dioksīdu jeb ogļskābo gāzi, kuru izdala koraļļi, bet koraļļi iegūst fotosintēzes spēju un intensīvāku kalcija karbonāta ražošanas procesu.

Sistemātika 

Koraļļpolipu klase (Anthozoa)
 apakšklase  
 kārta 
 kārta 
 kārta 
 apakšklase 
 kārta 
 apakšklase  
 kārta 
 kārta 
 kārta 
 kārta 
 kārta 
 kārta 
 kārta †
 kārta †
 kārta †
 kārta †
 kārta †
 kārta †
 kārta †
 kārta †

Atsauces

Ārējās saites 

WoRMS: Class Anthozoa
ITIS: Anthozoa  Ehrenberg, 1834

 
Dzēlējzarndobumaiņi
Leņķis

Leņķis ir plaknes daļa, ko ierobežo divi stari, kam ir kopīgs sākumpunkts. Šos starus sauc par leņķa malām, bet staru kopējo sākumpunktu — par leņķa virsotni. Leņķi var definēt arī kā figūru, ko veido sākumpunktā fiksēts stars, kuru griež ap šo punktu līdz uzdotajam stāvoklim — tādā gadījumā leņķis ir stara pagrieziena mērs.

Leņķu mērīšana 
SI leņķa mērvienība ir radiāns. Vienu radiānu liels leņķis no riņķa līnijas (kuras centrs sakrīt ar leņķa virsotni) atšķeļ loku, kura garums ir vienāds ar riņķa līnijas rādiusu. Cita bieži izmantota leņķa mērvienība ir leņķa grāds un tā daļas — leņķa minūte un leņķa sekunde. Viens grāds ir deviņdesmitā daļa no taisna leņķa.

Leņķu iedalījums 
Leņķus iedala šauros (0° līdz 89°), taisnos (90°) , platos (91° līdz 179°) , izstieptos (180°), atvērtos (181° līdz 359°) un pilnos (360°).

Stereometrijā apskata arī telpiskus leņķus.

Skatīt arī 
 Radiāns
 Taisnleņķa trijstūris
 Trijstūris

Atsauces 

 
Fizikāli lielumi
Ģeometrija