joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Serēna

Serēna () ir pilsēta Beļģijā, Valonijas reģionā, Ljēžas provincē. 2018. gadā Serēnā dzīvoja 64 270 iedzīvotāji. Pilsēta ietilpst Ljēžas pilsētas aglomerācijā.

Pilsētā atrodas gan dzelzs, gan kristālstikla rūpnīcas, no kurām pazīstamākā ir Val Saint Lambert, kas darbojās kopš 1826. gada.

Sadraudzības pilsētas 
Serēnai ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Duē, Francija
  Rimini, Itālija
  Šatēla, Francija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Beļģijas pilsētas
Ljēžas province
Katrīna Gupalo

Katrīna Gupalo ir latviešu dziedātāja.

Biogrāfija 
Studējusi Rietumu Mūzikas akadēmijā Kalifornijā (ASV) un Londonas Karaliskajā mūzikas akadēmijā (UK), guvusi atzinību dažādos starptautiskos konkursos, t.sk. Parīzē, Londonā, Maskavā un ASV. Koncertaģentūras «Aira Laiviņa Artists» dibinātāja un mākslinieciskā vadītāja. Idejas un režijas autore izrādēs „100 gadi ar Piafu” (2015) un „Pēc Pusnakts / After Midnight” (2016), kas notikušas vairāk nekā 20 koncertzālēs Latvijas pilsētās. „Pēc Pusnakts / After Midnight” guvusi augstu britu kritikas novērtējumu Londonas „Camden Fringe” festivālā.  2018. gadā Katrīna iesildījusi britu soulmūzikas dīvu Emeli Sandē koncertzālē Palladium, devusies pirmajā ASV koncerttūrē, uzstājusies festivālā “Laima Vaikule Rendez – Vous Jūrmala 2018” Dzintaru koncertzālē, bijusi Supernova 2018 pusfinālā ar pašas sacerēto dziesmu “Intoxicating Caramel” un kopā ar grupu “Katrina Gupalo & the Black Birds” izdevusi debijas albumu “Gentle and Done”. Dziesmas “SVĀRKI?”, “Fredijs vairs nedziedās”, kā arī Imanta Kalniņa mūzika Katrīnas interpretācijā pievērsušas plašu uzmanību medijos un lielu klausītāju mīlestību koncertos.

Par godu Ukrainas atbalstam K. Gupalo kopā ar 40 mūziķiem radīja dziesmu un klipu ar nosaukumu “Resistance” jeb “Pretošanās” saistībā ar karu Ukrainā. Tajā piedalās mūziķi no Latvijas, Lietuvas, Ukrainas un Krievijas. 

2022. gada 23. aprīlī piedalījās protesta akcijā Krievu balss pret karu.

Albumi

Singli

Privātā dzīve 
Dzimusi Rīgā, kristīta 4. maijā – par godu Latvijas Neatkarības dienai. Dzīvesbiedrs pianists Andrejs Osokins.

Atsauces 

Latviešu mūziķi
Latviešu dziedātāji
Turnē

Turnē () ir pilsēta Beļģijā, Valonijas reģionā, Eno provincē. 2018. gadā Turnē dzīvoja 69 554 iedzīvotāji.

Pilsēta atrodas Šeldas upes krastos, 85 km uz dienvidrietumiem no Briseles. Turnē ir viena no Beļģijas vecākajām pilsētām un tai ir bijusi nozīmīga loma valsts kultūras vēsturē. 413. gadā Turnē kļuva par Franku valsts pirmo galvaspilsētu, šo statusu saglabājot līdz 508. gadam. Romānikas un gotikas stilā celtā Turnē katedrāle, kā arī viens no Beļģijā vecākajiem zvanu torņiem ir iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā.

Cilvēki 
Turnē dzimuši:

 Hlodvigs I (Clovis I, 466.—511.) — franku karalis
 Rogīrs van der Veidens (Rogier van der Weyden, 1399. vai 1400.—1469) — gleznotājs

Sadraudzības pilsētas 
Turnē ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Truā, Francija
  Vilnēva d'Aska, Francija
  Betlēme, Palestīna
  Tariha, Bolīvija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Beļģijas pilsētas
Eno
Krievu balss pret karu

Krievu balss pret karu bija Latvijas krievvalodīgo kopienas protesta akcija, kas notika 2022. gada 23. aprīlī pie Brīvības pieminekļa Rīgā. Uzrunās šajā pasākumā vairāki cilvēki pauda asu nosodījumu Kremļa režīmam un īstenotajai militārajai agresijai Ukrainā.

Pasākumā bija sanākuši vairāki simti cilvēku, turot rokās Ukrainas karogus un plakātus ar tādiem uzrakstiem kā "Apturēt genocīdu Ukrainā", "Pilnīgu Krievijas gāzes un naftas embargo".

Mūziķe Katrīna Gupalo izpildīja Latvijas un Ukrainas himnu. Par notiekošo Ukrainā viņa teica: “Mēs nevaram dalīt cilvēkus, kā to dala Putins, mums jānāk kopā, lai uzvarētu šo vājprātu, kas 21. gadsimtā, izrādās, pastāv uz planētas Zeme.”

“Šim karam nav valodas, un Ukraina cīnās par Eiropu, Baltiju, Poliju un Somiju. Ja Ukraina kritīs, mēs būsim nākamie, kuriem katru nakti būs jāsēž pagrabos un jāslēpjas no bumbām un kuriem būs jābēg, uz kuru zemes notiks izvarošana un notiks nogalināšana, un būs nāve, jo Putina armija nāk ar nāvi,” uzsver pianists Andrejs Osokins.

Kara upuri tika pieminēti ar klusuma brīdi.

Kustības “Krievu balss pret karu” nolūks bija parādīt, ka ne visi krievi identificē sevi ar Putina režīmu. To apliecināja arī zili baltais karogs, kas plīvoja blakus Latvijas un Ukrainas simboliem.

Sanākušo vidū bija arī Latvijā dzīvojošie ukraiņi un tie, kuri šurp ieradušies, bēgot no kara.

Kustības "Krievu balss pret karu" sapulcē pie Brīvības pieminekļa piedalījās vairāki simti cilvēku.

Atsauces 

Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
2022. gads Latvijā
Ovruča

Ovruča () ir pilsēta Ukrainas ziemeļos, Žitomiras apgabala Korosteņas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļos Noriņas upes krastos  no apgabala centra Žitomiras. Līdz 2020. gadam rajona centrs. Dzelzceļa mezgls.

Vēsture 
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 977. gadā Pagājušo gadu vēsturē kā Vručajas (Вручай) drevļanu pilsēta, pie kuras kaujā gājis bojā kņazs Oļegs Svjatoslavičs. 12.—13. gadsimtā Ovruča bija viens no galvenajiem Kijevas kņazistes vietvaru centriem. 1362. gadā nonāca Lietuvas Lielkņazistes valdījumā, minēta 14. gadsimta «Krievu tuvo un tālo pilsētu sarakstā» kā Vručija (Вручии). Pēc 1569. gada nonāca Žečpospoļitas sastāvā kā stārastijas centrs, 1641. gadā Vladislavs IV piešķir Ovručai Magdeburgas tiesības. 1793. gadā pilsēta nonāca Krievijas Impērijas sastāvā un kļūst par apriņķa centru. 19. gadsimta beigās ievērojams rūpniecības, amatniecības un izglītības centrs ar 9845 iedzīvotājiem. Mūsdienās transporta un pārtikas rūpniecības centrs.

Atsauces

Ārējās saites
Vervjē

Vervjē () ir pilsēta Beļģijā, Valonijas reģionā, Ljēžas provincē. 2018. gadā Vervjē dzīvoja 55 198 iedzīvotāji.

Ūdenim ir bijusi nozīmīga loma pilsētas ekonomikā, jo īpaši tās tekstilrūpniecības un vēlāk arī tūrisma nozares attīstībā. Vervjē ir uzbūvētas daudzas strūklakas, kā rezultātā to nodēvēja par Valonijas "Ūdens galvaspilsētu".

Cilvēki 
Vervjē dzimuši:

 Violeta Villasa (Violetta Villas, 1938—2011) — dziedātāja

 Filips Žilbērs (Philippe Gilbert, 1982) — riteņbraucējs

Sadraudzības pilsētas 
Vervjē ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Arla, Francija
  Menhengladbaha, Vācija
  Rubē, Francija
  Bredforda, Apvienotā Karaliste
  Lamote Šalankona, Francija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Beļģijas pilsētas
Ljēžas province
Vilvorde

Vilvorde () ir pilsēta Beļģijā, Flandrijas reģionā, Flāmu Brabantes provincē. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 44 015 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas aptuveni 12 km uz ziemeļiem no Briseles. Vilvorde atrodas Sennas upes krastos.

Cilvēki 
Vilvordē ir dzimuši:

 Janiks Karasko (Yannick Carrasco, 1993) — futbolists

Sadraudzības pilsētas 
Vilvordei ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Enepetāle, Vācija
  Mobēža, Francija
  Midelburga, Nīderlande
  Penjarroja Pueblonuevo, Spānija
  Komacu, Japāna

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Beļģijas pilsētas
Flāmu Brabante
Amstelvēna

Amstelvēna () ir pilsēta Nīderlandē, Ziemeļholandes provincē. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 90 838 iedzīvotāji. Amstelvēna ir Amsterdamas priekšpilsēta un tā ietilpst Amsterdamas aglomerācijā.

Amstelvēnā atrodas Nīderlandes nacionālās lidsabiedrības KLM galvenā mītne.

Cilvēki 
Amstelvēnā ir dzimuši:

 Martins Garriks (Martin Garrix, 1996) — dīdžejs
 Mihāls Reizegers (Michael Reiziger, 1972) — futbolists

Sadraudzības pilsētas 
Amstelvēnai ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Obuda Bēkāmeģera, Ungārija
  Tempelhofa, Vācija
  Vilja Elsalvadora, Peru
  Vokinga, Apvienotā Karaliste

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Nīderlandes pilsētas
Ziemeļholande
Denheldera

Denheldera () ir pilsēta Nīderlandē, Ziemeļholandes provincē. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 56 369 iedzīvotāji.

Denheldera ir Ziemeļholandes pussalas vistālāk uz ziemeļiem esošā pilsēta. Pilsētā atrodas valsts galvenā jūras spēku bāze.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Ziemeļholande
Helmonda

Helmonda () ir pilsēta Nīderlandē, Ziemeļbrabantes provincē. 2019. gadā Helmondā dzīvoja 91 524 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas 14 km uz austrumiem no Eindhovenas.

Helmondā ir vairāki tekstilrūpniecības uzņēmumi. Pilsētas centrā atrodas viduslaiku pils, kas ir izveidots kā muzejs. Pilsētā bāzējas futbola klubs Helmond Sport.

Cilvēki 
Helmondā ir dzimuši:

 Renē van de Kerhofs (René van de Kerkhof, 1951) — futbolists
 Villijs van de Kerhofs (Willy van de Kerkhof, 1951) — futbolists

Sadraudzības pilsētas 
Helmondai ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Mehelena, Beļģija
  Sanmarkosa, Nikaragva
  Zelona Gura, Polija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Ziemeļbrabante
2022. gada 24. februāra pikets Ukrainas atbalstam Rīgā

2022. gada 24. februārī, dažas stundas pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā pie Krievijas vēstniecības Rīgā sāka pulcēties cilvēki, lai paustu atbalstu Ukrainai. Cilvēki pulcējās visas dienas garumā, visvairāk vakarpusē.

Sanākuši bija dažāda vecuma cilvēki, tostarp daudz jauniešu. Piketētāji ieradās ar karogiem un plakātiem, arī atskaņoja ukraiņu dziesmas un skanēja saucieni "Brīvību Ukrainai!".
Savukārt garām braucošie autovadītāji signalizēja ar skaņu signāliem. Pie Krievijas vēstniecības bija vērojama pastiprināta policijas klātbūtne.

Piketā piedalījās arī Eiropas Parlamenta deputāte Sandra Kalniete. “Sajūta ir, ka mēs visi esam vienoti, tomēr sajūta ir ļoti skumja,” sacīja Kalniete. Viņa pauda, ka iedzīvotāji pulcējas, lai parādītu, ka mums nav vienalga, kas notiek Ukrainā. “Ka mēs saprotam, ka Ukrainā notiek karš arī par mums, tāpēc ka ar lielummāniju apsēstais Kremļa saimnieks zaudējis jebkādu mēra sajūtu, – ne jau velti viņš ir piedraudējis NATO un Eiropas Savienībai ar atgādinājumu, ka Krievija ir atomlielvara,” norādīja Kalniete.

Tāpat daudzi ukraiņi piketā atbalstīja gan sev pazīstamos, gan nepazīstamos ukraiņus.

Tikmēr labdarības organizācija Ziedot.lv atvēra ziedojumu kontu palīdzībai Ukrainai.

Galerija

Atsauces 

Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
Armija (bruņotie spēki)

Armija (no  — "ierocis") ir liela militāra vienība, kurā ietilpst vairākas brigādes, un tajā ir vairāk nekā 100 000 karavīru. To parasti komandē armijas virspavēlnieks jeb armijas ģenerālis. Vairākas armijas var apvienot armijas grupā vai frontē.

Napoleons Bonaparts savu karaspēku 19. gadsimta sākumā nosauca par Grande Armée, vēlāk Padomju Krievijas armiju nodēvēja par Sarkano armiju. 

Militārā organizācija
Starijkrima

Starijkrima (, ) jeb Eski Kirima () ir pilsēta Krimas Autonomajās Republikas, Kirovskas rajonā. Izvietojusies Krimas pussalas dienvidaustrumos  no republikas galvaspilsētas Simferopoles.

Vēsture 
Sena apdzīvota vieta, arheoloģiskajos izrakumos pilsētā un tās apkārtnē atradumi datēti līdz pat 4. gadsimtam p.m.ē. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1. gadsimtā kā tauru pilsēta Karija. Vēlākos laikos bija nozīmīgs tirdzniecības centrs un bija zināma kā Surhata, Solhata. Pēc Krimas nonākšanas Zelta Ordas pakļautībā pilsētu dēvēja par Kerimu un tā bija Krimas Jurtas arministratīvais centrs. Pēc Krimas hanistes izveidošanās pilsēta zaudēja savu nozīmi tika dēvēta par Eski Kirimu — ‘Veco Krimu’. Pēc Krimas iekļaušanas Krievijas Impērijā gandrīz visi tās iedzīvotāji emigrēja (1805. gadā tautskaitē reģistrēti 114 iedzīvotāji) pilsētai tika piešķirts preidogrieķisks nosaukums Leukopole — ‘Klusā pilsēta’, bet tas neiedzīvojās un pilsētu turpināja saukt par Starijkrimu.

Atsauces

Ārējās saites 

Krimas pilsētas
Ukrainas pilsētas
Zigmunts Serakovskis

Zigmunts Serakovskis (, 1827—1863) bija poļu virsnieks. Janvāra sacelšanās laikā vadīja brīvības cīnītāju vienības Kauņas guberņā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1826. gada 18. maijā (6. maijā pēc v.s.) Lisovas ciemā Volīnijas guberņā. Mācījās Žitomiras ģimnāzijā, studēja Sanktpēterburgas Universitātes matemātikas nodaļā, bet pēc tam juridiskajā un administratīvajā nodaļā. 1848. gadā viņu apcietināja par darbošanos Lietuvas studentu slepenajā biedrībā un nosūtīja dienēt Krievijas impērijas karaspēka Orenburgas korpusā. Pēc ķeizara Nikolaja I nāves viņu 1856. gadā amnestēja un praporščika pakāpē uzņēma Pēterburgas Ģenerālštāba Kara akadēmijā. Pēc akadēmijas absolvēšanas 1859. gadā viņš sāka strādāt Kara ministrijas ģenerālštābā un kopā ar Jaroslavu Dombrovski vadīja poļu virsnieku slepenu biedrību. 1862. gada augustā Serakovskis Ķēdaiņos apprecējās ar Apoloniju Daļevsku un kopā ar viņu kāzu ceļojumā apceļoja Eiropu, kur tikās ar daudziem poļu emigrantiem, apspriežot Lietuvas sacelšanās plānus.

Pēc sacelšanās sākuma viņu iecēla par Žemaitijas karaspēka komandieri un 1863. gada 21. aprīlī Genētiņu kaujā pie Raguvas (tagad Panevēžas rajona pašvaldībā) viņš sakāva Krievijas karaspēka vienību un atkāpās uz Biržiem Kurzemes guberņas pierobežā, kur gaidīja ieroču piegādi no kuģa Ward Jackson, kas 1863. gada 25. martā bija devies no Londonas uz Kurzemes piekrasti, tomēr 12. aprīlī Zviedrijas muita Malmes ostā pēc Krievijas pieprasījuma to konfiscēja. 
7.—9. maija kaujās pie Medeiķiem, Gudišķiem un Šnūrišķiem Serakovskis pēc smaga ievainojuma krita gūstā un tika operēts Viļņas kara hospitālī. Tomēr pēc gubernatora Mihaila Muravjova pavēles Serakovski pakāra 1863. gada 27. jūnijā Lukišķu laukumā Viļņā. Viņa mirstīgās atliekas slepeni apraka Ģedimina kalna pakājē.

Pārapbedīšana 
2016. gada nogalē pēc vairākiem zemes nogruvumiem Ģedimina kalnā atklājās 1863. gada sacelšanās līderu mirstīgās atliekas. 2019. gads 22. novembris tās svinīgi apglabāja Viļņas Rasu kapu kapličas kolumbārijā. Uz sēru ceremoniju Viļņas katedrālē ieradās Lietuvas prezidents Gitans Nausēda, Polijas prezidents Andžejs Duda, Baltkrievijas vicepremjers Ihars Petrišenka, kā arī Latvijas un Ukrainas valdību pārstāvji. Bija ieradušies arī Baltkrievijas opozīcijas aktīvisti ar Baltkrievijas Tautas Republikas karogiem.

Atsauces 

1827. gadā dzimušie
Volīnijas apgabalā dzimušie‎
1863. gadā mirušie
Krievijas impērijas virsnieki‎
Polijas virsnieki
Lietuvas vēsture
Polijas vēsture
Jaroslavs Dombrovskis

Jaroslavs Dombrovskis (, 1836—1871) bija poļu virsnieks. Militārais komandieris Janvāra sacelšanās un Parīzes komūnas laikā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1836. gada Žitomiras pilsētā muižnieku ģimenē. 
No 1845. līdz 1853. gadam mācījās Brestas kadetu korpusā, tad Pēterburgas Dižciltīgo pulkā.
1855. gadā viņu iedalīja 19. lauka artilērijas brigādē un nosūtīja piedalīties Kaukāza karā.
1859. gadā Dombrovskis iestājās Ģenerālštāba akadēmijā un pievienojās slepenam ģenerālštāba poļu virsnieku lokam.
1862. gada 6. februārī štabskapteinis Dombrovskis ieradās Varšavā un sāka pagrīdes darbu kā viens no Polijas Krievu virsnieku komitejas vadītājiem un Centrālās Nacionālās komitejas loceklis. 

1862. gada jūnijā tika pieņemts Dombrovska izstrādātais sacelšanās plāns, bet vēl pirms sacelšanās sākuma 14. augustā Dombrovski arestēja un ieslodzīja Varšavas citadelē. Tomēr tas netraucēja viņam koordinēt 1863. gada Janvāra sacelšanā norisi.
Pēc sacelšanās sakāves viņam piesprieda 15 gadu ieslodzījumu katorgā, bet 1864. gada decembrī Dombrovskim izdevās izbēgt no Maskavas tranzītcietuma, 1865. gada maijā izglābās arī viņa sieva Pelagija Dombrovska un abi caur Zviedriju, Vāciju un Beļģiju 1865. gada rudenī ieradās Parīzē.
1868. gadā tika izdota viņa "Kritiskā eseja par 1866. gada karu Vācijā un Itālijā".

Pēc Francijas-Prūsijas kara sākuma 1870. gadā Dombrovskis devās uz Lionu, lai komandētu poļu leģionu, taču šis plāns izgāzās, tāpēc martā viņš atgriezās Parīzē un piedalījās Parīzes komūnas aizsardzības spēku veidošanā.

Viņš vadīja XI leģionu, pēc tam tika iecelts par Parīzes nocietinātās zonas komandantu un Parīzes rietumu aizsardzības sektora karaspēka komandieri ģenerāļa pakāpē. 1871. gada 23. maijā viņš kaujā guva smagu ievainojumu un 2 stundas vēlāk slimnīcā nomira.

1836. gadā dzimušie
Žitomirā dzimušie
1871. gadā mirušie
Francijas virsnieki
Krievijas impērijas virsnieki
Polijas virsnieki
Francijas vēsture
Polijas vēsture
Hengelo (Overeisela)

Hengelo () ir pilsēta Nīderlandē, Overeiselas provincē. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 80 683 iedzīvotāji.

Pilsētai cauri iet E30 autoceļš. Hengelo ir Latvijas pilsētas Ogres sadraudzības pilsēta.

Cilvēki 
Hengelo ir dzimuši:

 Lūkass van Forēsts (Lucas van Foreest, 2001) — šahists

Sadraudzības pilsētas 
Hengelo ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Emsdetene, Vācija
  Ogre, Latvija
  Plzeņa, Čehija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Overeisela
Horna (Ziemeļholande)

Horna () ir pilsēta Nīderlandē, Ziemeļholandes provincē. 2021. gadā Hornā dzīvoja 73 619 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas pie Markermēra ezera, 20 km uz austrumiem no Alkmāras un 35 km uz ziemeļiem no Amsterdamas.

Horna pilsētas tiesības ieguva 1357. gadā un strauji uzplauka 16. gadsimta beigās, tā saucamajā Holandes Zelta laikmetā. Šajā periodā Horna attīstījās par plaukstošu ostas pilsētu, kurā atradās viena no sešām Nīderlandes Austrumindijas kompānijas ostām. Tomēr 18. gadsimta beigās Hornai kļuva arvien grūtāk konkurēt ar tuvumā esošo Amsterdamu. Galu galā Horna zaudēja ostas pilsētas funkcijas un kļuva par reģionālo tirdzniecības centru. Mūsdienās Horna ir pilsēta ar moderniem dzīvojamiem rajoniem un vēsturisku pilsētas centru.

Šīs pilsētas vārdā ir nosaukts Hornas rags un Hornas salas.

Cilvēki 
Hornā ir dzimuši:

 Villems Shautens (Willem Schouten, 1567—1625) — jūrasbraucējs
 Franks de Būrs (Frank de Boer, 1970) — futbolists
 Ronalds de Būrs (Ronald de Boer, 1970 — futbolists

Sadraudzības pilsētas 
Hornai ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Bērsele, Beļģija
  Pršībrama, Čehija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Ziemeļholande
Kampena

Kampena () ir pilsēta Nīderlandē, Overeiselas provincē. 2019. gadā Kampenā dzīvoja 53 779 iedzīvotāji. Viena no bijušās Hanzas savienības pilsētām. Pilsēta atrodas Eiselas upes krastos.

Kampenā ir viens no vislabāk saglabātajiem Nīderlandes vecpilsētas centriem, tostarp senā pilsētas mūra paliekas (no kurām joprojām stāv trīs vārti) un daudzas baznīcas. No 14. līdz 16. gadsimtam tā bija lielākā pilsēta Nīderlandes ziemeļos. Kampena atrodas 90 km no Amsterdamas.

Cilvēki 
Kampenā ir dzimuši:

 Jāps Stams (Jaap Stam, 1972) — futbolists

Sadraudzības pilsētas 
Kampenai ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Elata, Izraēla
  Meinerchāgene, Vācija
  Zosta, Vācija
  Pāpa, Ungārija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Overeisela
Hanzas pilsētas
Katveika

Katveika () ir pilsēta Nīderlandē, Dienvidholandes provincē. 2020. gadā Katveikā dzīvoja 65 929 iedzīvotāji.

Pilsēta atrodas pie Ziemeļjūras, ziemeļrietumos no Leidenes un 16 km uz ziemeļiem no Hāgas.

Cilvēki 
Katveikā ir dzimuši:

 Dirks Kijts (Dirk Kuyt, 1980) — futbolists

Sadraudzības pilsētas 
Katveikai ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Ohrida, Ziemeļmaķedonija
  Zīgene, Vācija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Dienvidholande
Kerkrade

Kerkrade () ir pilsēta Nīderlandē, Limburgas provincē. 2019. gadā Kerkradē dzīvoja 45 642 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas pie Vācijas robežas.

Kerkradei ir sadalīta pilsēta. Līdz 1815. gadam tā bija daļa no Vācijas pilsētas Hercogenrātes, bet pēc Vīnes kongresa tika novilkta robeža un pilsēta tika sadalīta. Pilsētā bāzējas futbola klubs Roda JC.

Cilvēki 
Kerkradē ir dzimuši:

 Jergs Millers (Jörg Müller, 1969) — autosportists

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Limburga (Nīderlande)
Purmerenda

Purmerenda () ir pilsēta Nīderlandē, Ziemeļholandes provincē. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 80 117 iedzīvotāji. Purmerenda ir Amsterdamas priekšpilsēta un tā ietilpst Amsterdamas aglomerācijā.

Pilsēta ir veidojusies kā reģiona tirdzniecības centrs. Laika posmā no 1960. gadiem, iedzīvotāju skaits ir audzis no 10 000 līdz 80 000.

Sadraudzības pilsētas 
Purmerendai ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Jihlava, Čehija

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Ziemeļholande
Rūrmonda

Rūrmonda () ir pilsēta Nīderlandē, Limburgas provincē. 2019. gadā Rūrmondā dzīvoja 58 209 iedzīvotāji.

Rūrmonda ir vēsturiski nozīmīga pilsēta, tā atrodas Rūras upes lejtecē, Māsas upes krastos. Savas pilsētas tiesības pilsēta ieguva 1231. gadā. Rūrmondas pilsētas centrs ir kļuvis par aizsargājamo teritoriju.

Gadsimtu gaitā pilsēta ir pildījusi viens no galvenajiem tirdzniecības centriem Geldernes hercogistē. Kopš 1559. gada tā ir Rūrmondas Romas Katoļu diecēzes centrs. Pilsētas centrā atrodas divas nozīmīgas baznīcas, kā arī daudzi aizsargājamo objektu sarakstā iekļautas ēkas un pieminekļi.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Mājaslapa
Nīderlandes pilsētas
Limburga (Nīderlande)
Hanzas pilsētas
Last Pizza Slice

Last Pizza Slice (LPS; no angļu valodas — 'pēdējā picas šķēle') ir slovēņu grupa. Tā pārstāvēs Slovēniju 2022. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu "".

Karjera 
Grupa tika izveidota 2018. gada decembrī ģimnāzijas Celje-Center mūzikas kabinetā.

2022: Eirovīzijas dziesmu konkurss 
Slovēnijas sabiedriskā raidorganizācija Radiotelevizija Slovenija (RTVSLO) 2021. gada 26. novembrī paziņoja, ka LPS ir izvēlēta kā viena no 24 pretendentēm, kam būs iespēja pārstāvēt Slovēniju 2022. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā . Grupa uzvarēja konkursa trešajā duelī, pārspējot Nelijas Džero dziesmu "", lai iekļūtu pēdējā kārtā. LPS uzvarēja arī finālā un rezultātā pārstāvēs Slovēniju Eirovīzijas dziesmu konkursā 2022 ar "".

Dalībnieki 

 Filips Vidušins — dziedātājs
 Gašpers Hlupičs — bungas
 Marks Semeja — elektriskā ģitāra
 Zala Velenšeks — bass, tenors un alta saksofons
 Žiga Žvižejs — elektroniskā klavieres

Atsauces

Ārējās saites 

 

Slovēnijas Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
Slovēnijas mūzikas grupas
Rīgas hipodroms

Rīgas hipodroms bija hipodroms, kurā norisinājās zirgu skriešanās sacensības. Tas atradās Grostonas ielā, Rīgā, Latvijā.

Tas piederēja Rikšošanas sporta biedrībai, un to izveidoja 1904. gadā (citos avotos 1891). Pirmā pasaules kara laikā hipodroms tika nopostīts, bet 1924. gadā tika atjaunots ar 600 skatītāju vietām tribīnēs, un tolaik tas kļuva par vienīgo Rīgas hipodromu, līdz tā slēgšanai 1965. gadā.

Mūsdienās bijušajā hipodroma teritorijā atrodas Olimpiskais Sporta centrs un Arēna Rīga.

Atsauces 

Skanste
Spoža talanta nepanesamais smagums

"Spoža talanta nepanesamais smagums" () ir 2022. gada ASV asa sižeta komēdijas filma, kuras režisors ir Toms Gormikans. Filmā galveno lomu atveido Nikolass Keidžs, kurš attēlo izdomātu sevis paša versiju, kā arī Pedro Paskāls, Šerona Horgana, Tifānija Hediša, Ike Barinholcs, Alesandra Mastroardi, Džeikobs Skipio un Nīls Patriks Heriss.

Nikolass Keidžs, lai nopelnītu miljons dolāru, piekrīt piedalīties sava fana miljardiera Havi (Paskāls) dzimšanas dienas ballītē. Viss negaidīti mainās, kad Keidžu savervē CIP, lai iegūtu informāciju no Havi.

"Spoža talanta nepanesamais smagums" pirmizrāde notika . Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot Keidža un Paskāla sniegumu.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Rikardu Košta

Rikardu Migels Moreira da Košta (, dzimis ) ir bijušais Portugāles futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Portugāles futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Portugāles komanda Porto, kur no 2002. līdz 2007. gadam izcīnījis četrus Portugāles Premjerlīgas čempionu titulus, kā arī uzvarējis 2003–04. gada UEFA Čempionu līgas sezonā. Vēlāk pārstāvējis komandas Vācijā, Francijā, Spānijā, Katarā, Grieķijā, Šveicē un Portugālē. Ar VfL Wolfsburg komandu 2009. gadā uzvarējis Vācijas Bundeslīgā.

Portugāles futbola izlases sastāvā debitējis 2005. gadā. Piedalījies 2006., 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Porto

 Portugāles Premjerlīga: 2002–03, 2003–04, 2005–06, 2006–07
 Taça de Portugal: 2002–03, 2005–06
 Supertaça Cândido de Oliveira: 2003, 2004, 2006
 UEFA Čempionu līga: 2003–04
 UEFA kauss: 2002–03
 Starpkontinentālais kauss: 2004

VfL Wolfsburg

 Vācijas Bundeslīga: 2008–09

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
FC Porto spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji
LOSC Lille spēlētāji
Valencia CF spēlētāji
Granada CF spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Heiki Nabi

Heiki Nabi (; dzimis ) bija igauņu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 2012. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvējs, divkārtējs pasaules čempions, Eiropas spēļu medaļnieks, daudzkārtējs Igaunijas čempions.

Biogrāfija 
Heiki Nabi dzimis Hillestes ciemā, netālu no Kerdlas pilsētas Hījumā salā, Igaunijā. Heiki pirmais treneris bija Tīts Madalvē, pēc viņa treneri bija Kristjans Sāre (2001—2002), Henns Pelluste (2002—2016), Aleksandrs Jairuse (2017), Igors Bugajs (2017–19).

2006. gada pasaules čempionāts bija pirmais, kurā Nabi piedalījās. Pēc četrām uzvarām, viņš iekļuva finālā, kur, uzvarot čehu cīkstoni Mareku Švecu, izcīnīja zelta medaļu. Par šo panākumu viņš tika atzīts par Igaunijas Gada labāko sportistu.

2010. gada nogalē apprecējās ar Egli Elleri. 2011. gada 28. maijā Nabi ģimenē piedzima meita Renata.

2012. gada olimpiskajās spēlēs Londonā Nabi izcīnīja sudraba medaļu aiz kubieša Mihaina Lopesa.

2015. gadā viņš bija Igaunijas karognesējs 1. Eiropas spēlēs un izcīnīja bronzas medaļu. 2017. gada pasaules čempionātā cīņā viņš izcīnīja sudraba medaļu.

Pirms olimpiskajā 2019. gada pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 130 kg Heiki izcīnīja bronzas medaļu un ieguva savas valsts Olimpiskai komitejai olimpisko licenci.

Galveno sacensību rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāti

Eiropas spēles

Eiropas čempionāti

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Baltās Zvaigznes ordenis, 2. šķira (2013)

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Hījumā apriņķī dzimušie
Igaunijas cīkstoņi
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Pasaules čempioni grieķu-romiešu cīņā
Olimpiskie sudraba medaļnieki cīņas sportā
Maikls Bredlijs

Maikls Šīens Bredlijs (, dzimis ) ir ASV futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, ASV futbola izlases dalībnieks. Kopš 2014. gada Bredlijs pārstāv MLS līgas komandu Toronto FC.

Savu karjeru 2004. gadā sācis MLS komandā MetroStars. Pēc tam pavadījis vairākus gadus Eiropā, spēlējot Nīderlandes komandā Heerenveen, Vācijas komandā Borussia Monchengladbach, Anglijas komandā Aston Villa un Itālijas komandās Chievo un Roma. 2014. gadā atgriezies MLS un pievienojies Toronto, ar kuru 2017. gadā ieguvis MLS kausu.

ASV futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sasniegumi 
Toronto FC

 MLS kauss: 2017
 Kanādas čempionāts: 2016, 2017, 2018

ASV

 CONCACAF Zelta kauss: 2007, 2017

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
ASV futbolisti
ASV izlases futbolisti
Menhengladbahas "Borussia" spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Veronas "Chievo" spēlētāji
AS Roma spēlētāji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Ņūdžersijā dzimušie
Bergišgladbaha

Bergišgladbaha () ir pilsēta Vācijā, Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajā zemē. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 111 636 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas aptuveni 10 km uz austrumiem no Ķelnes.

Cilvēki 
Bergišgladbahā ir dzimuši:

 Matss Hummelss (Mats Hummels, 1988) — futbolists
 Heidija Kluma (Heidi Klum, 1973) — modele un aktrise

 Tims Vīze (Tim Wiese, 1981) — futbolists

Sadraudzības pilsētas 
Bergišgladbahai ir šādas sadraudzības pilsētas:

  Beitdžala, Palestīna
  Burguīna Žaljē, Francija
  Ganeitikva, Izraēla
  Žoinvila le Pona, Francija
  Limasola, Kipra
  Lūtona, Anglija
  Marijampole, Lietuva
  Gmina Pščina, Polija
  Ranimede, Anglija
  Velsena, Nīderlande

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa

Ziemeļreinas-Vestfālenes pilsētas
Tomāšs Satoranskis

Tomāšs Satoranskis (; dzimis  Prāgā) ir čehu basketbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Spānijas ACB līgas un Eirolīgas klubu FC Barcelona. Vairākas sezonas aizvadījis Nacionālajā basketbola asociācijā (NBA). Starptautiskās sacensībās pārstāv Čehijas basketbola izlasi.

Karejera 
T. Satoranskis sākotnēji pārstāvējis dzimtās Prāgas komandu USK Praha, bet 2009. gadā noslēdza 5 gadu līgumu ar Spānijas ACB līgas komandu CB Sevilla.

2012. gada NBA drafta otrajā kārtā T. Satoranski ar kopējo 32. kārtas numuru izraudzījās Vašingtonas "Wizards". "Wizards" sastāvā T. Satornskis spēlēja NBA Vasaras līgā, tomēr arī pēc drafta izvēles viņš turpināja spēlēt Eiropā, pildot līguma saistības ar CB Sevilla, bet 2014. gadā pārceļoties uz vienu no spēcīgākajām Spānijas un Eiropas komandām FC Barcelona.

2016. gada vasarā T. Satoranskis pārcēlās uz Ameriku, noslēdzot līgumu ar Vašingtonas "Wizards". 2019. gada jūlijā viņš tika aizmainīts uz Čikāgas "Bulls" sign-and-trade darījumā. 2021. gada augustā "Bulls" T. Satoranski kopā ar Garetu Templu un nākotnes drafta izvēli aizmainīja uz Ņūorleānas "Pelicans" pret Lonzo Bolu. Arī "Pelicans" sastāvā T. Satoranskis nespēlēja ilgi, 2022. gada februārī tiekot aizmainīts uz Portlendas "Trail Blazers" plašā maiņas darījumā, kura rezultātā "Pelicans" ieguva C.J. Makkolumu un vairākus citus spēlētājus, taču dienu vēlāk trīs komandu maiņas darījumā T. Satoranskis tika aizmainīts tālāk — uz Sanantonio "Spurs". Viņš aizvadīja tikai vienu spēli "Spurs" sastāvā pirms vienojās ar komandu par līguma izpirkšanu. 2022. gada 28. februārī T. Satoranskis noslēdza līgumu ar savu pirmo NBA komandu Vašingtonas "Wizards", kurā nospēlēja līdz sezonas beigām.

2022. gada vasarā T. Satoranskis atgriezās Eiropā un klubā, kurā jau bija spēlējis, noslēdzot 4 gadu līgumu ar vienu no spēcīgākajiem Spānijas ACB līgas un Eirolīgas klubiem FC Barcelona.

Čehijas izlase 
T. Satoranskis ir spēlējis visu vecumu Čehijas jaunatnes izlasēs. 2009. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas ciklā viņš debitēja Čehijas pieaugušo izlasē. Pārstāvējis izlasi vairākos Eiropas čempionāta finālturnīros, kā arī 2019. gada FIBA Pasaules kausā un 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā. Nokļūšana šajos turnīros bija pirmā reize Čehijas basketbola izlases vēsturē, un T. Satoranskim ir bijusi liela loma komandas pēdējo gadu labajos rezultātos.

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Prāgā dzimušie
Čehijas basketbolisti
Uzbrūkošie aizsargi
Saspēles vadītāji
Vašingtonas "Wizards" spēlētāji
Čikāgas "Bulls" spēlētāji
Ņūorleānas "Pelicans" spēlētāji
Sanantonio "Spurs" spēlētāji
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Nikolass Lombārtss

Nikolass Roberts Kristians Lombārtss (, dzimis ) ir Beļģijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Lombārtss ir Beļģijas Pirmās A divīzijas komandas Gent trenera asistents.

Savu spēlētāja karjeru sācis Gent komandā, bet lielāko tās daļu pavadījis Krievijas komandā Zenit Saint Petersburg, ar kuru izcīnījis četrus Krievijas Premjerlīgas čempionu titulus. Kopumā Zenit rindās nospēlējis 288 mačus un guvis 11 vārtus. Savu karjeru noslēdzis Beļģijas komandā KV Oostende.

Beļģijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Zenit

 Krievijas Premjerlīga: 2007, 2010, 2011-12, 2014–15
 Krievijas kauss: 2010
 Krievijas Superkauss: 2008, 2011
 UEFA kauss: 2007–08
 UEFA Superkauss: 2008

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Beļģijas futbolisti
Beļģijas izlases futbolisti
Beļģijas futbola treneri
KAA Gent spēlētāji
Sanktpēterburgas "Zenit" spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Rietumflandrijā dzimušie
Darjušs Dudka

Darjušs Dudka (, dzimis ) ir bijušais Polijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā pārstāvējis komandas Polijā, Francijā, Spānijā un Anglijā. Ar Wisła Kraków komandu 2008. gadā kļuvis par Ekstraklasa uzvarētāju.

Polijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. un 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Amica Wronki

 Polijas Superkauss: 2000

Wisła Kraków

 Ekstraklasa: 2007–08

Lech Poznań

 Polijas Superkauss: 2015, 2016

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
Levante UD spēlētāji
Birmingham City F.C. spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Lubušas vojevodistē dzimušie
Ludoviks Obraņaks

Ludoviks Obraņaks (, dzimis ) ir Polijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Obraņaks ir Francijas komandas Le Touquet galvenais treneris.

Savu karjeru sācis Francijas komandā Metz. 2007. gadā pievienojies Lille, ar kuru 2011. gadā kļuvis par Ligue 1 uzvarētāju. Vēlāk spēlējis arī Vācijā, Turcijā un Izraēlā, bet karjeru noslēdzis Francijas komandā AJ Auxerre.

Polijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2012. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Lille

 Ligue 1: 2010–11
 Francijas kauss: 2010–11

Bordeaux

 Francijas kauss: 2012–13

Maccabi Haifa

 Izraēlas kauss: 2015–16

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
Polijas futbola treneri
FC Metz spēlētāji
LOSC Lille spēlētāji
Bordo "Girondins" spēlētāji
Brēmenes "Werder" spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Nauris Sējējs

Nauris Sējējs (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2022) pārstāv Šveices līgas komandu HC La Chaux-de-Fonds.

Sējēja tēvs Normunds ir bijušais hokejists, tagag treneris, profesionāls hokejists ir arī Naura dvīņu brālis Nils.

Spēlētāja karjera 
2016. gadā Sējējs pievienojās Nacionālās līgas kluba Genève-Servette HC jauniešu sistēmai, tajā aizvadot turpmākās piecas sezonas. 2021. gada pavasarī noslēdza viena gada līgumu ar pamatkomandu. Nākamajā sezonā gan tika izīrēts Šveices līgā spēlējošajai HC La Chaux-de-Fonds, tās rindās Sējējam aizvadot savu pirmo profesionālo sezonu.

Latvijas hokeja izlases sastāvā aizvadīja vienu spēli 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Pirmos vārtus izlases sastāvā guva 2022. gada 1. maija pārbaudes spēlē pret Šveices izlasi.

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Latvijas hokejisti
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Blāzmas iela (Rīga)

Blāzmas iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Vecāķos. Iela sākas krustojumā ar Vecāķu prospektu un krustojumā ar Mazsalacas ielu. Blāzmas iela garums ir 84 m, tā ir klāta ar grants segumu un tajā ir Vecāķiem raksturīgā vasarnīcu-savrupmāju apbūve.

Ielu savienojumi 
Blāzmas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Vecāķu prospekts (T veida krustojums)
 Mazsalacas iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Vecāķi

Atsauces 

Ielas Vecāķos
Ziemeļu rajons
Elektrokardiostimulators

Sirds muskuļa kontrakciju visiem dzīvniekiem ierosina elektriskie impulsi, ko sauc par darbības potenciālu. Ātrums, ar kādu šie impulsi uzliesmo, kontrolē sirds kontrakcijas ātrumu, tas ir, sirdsdarbības ātrumu. Šūnas, kas rada šos ritmiskos impulsus, nosakot asins sūknēšanas tempu, sauc par elektrokardiostimulatora šūnām, un tās tieši kontrolē sirdsdarbības ātrumu. Tie veido elektrokardiostimulatoru jeb dabisko elektrokardiostimulatoru. Lielākajai daļai cilvēku elektrokardiostimulatora šūnu koncentrācija sinoatriālajā (SA) mezglā ir dabiskais elektrokardiostimulators un tā radītais ritms ir sinusa ritms.

Dažreiz ektopiskais elektrokardiostimulators nosaka ritmu, ja ir bojāts SA mezgls vai ir problēmas ar sirds elektriskās vadīšanas sistēmu. Sirds aritmijas var izraisīt sirds blokādi, kurā kontrakcijas zaudē jebkuru noderīgo ritmu. Cilvēkiem un dažreiz arī citiem dzīvniekiem mehānisku ierīci, ko sauc par mākslīgo elektrokardiostimulatoru (vai vienkārši elektrokardiostimulatoru), var izmantot pēc ķermeņa iekšējās vadīšanas sistēmas bojājumiem, lai radītu šos impulsus mākslīgi.

Kontrole

Primārais elektrokardiostimulators 
Sinoatriālais mezgls (SA mezgls) ir galvenais sirds elektrokardiostimulators. Tas ir sirds muskuļa apgabals augšējā labā ātrija sienā netālu no augšējās dobās vēnas ieejas. Šūnas, kas veido SA mezglu, ir specializēti kardiomiocīti, kas zināmas kā elektrokardiostimulatora šūnas, kuras var spontāni radīt sirds darbības potenciālu. Šie signāli tiek izplatīti caur sirds elektriskās vadīšanas sistēmu. Tikai viens procents sirds muskuļa šūnu ir vadošas, pārējie kardiomiocīti ir kontraktili. 

Elektrokardiostimulatora šūnas ir savienotas ar blakus esošajām kontraktīlajām šūnām, izmantojot spraugas savienojumus, kas ļauj tām lokāli depolarizēt blakus esošās šūnas. Spraugas savienojumi nodrošina pozitīvu katjonu pāreju no elektrokardiostimulatora šūnas depolarizācijas uz blakus esošajām kontraktilām šūnām. Tas sāk depolarizāciju un iespējamo darbības potenciālu saraušanās šūnās. Ja kardiomiocīti ir savienoti caur spraugas savienojumiem, visas sirds kontrakcijas šūnas var darboties saskaņoti un sarauties kā vienība. Visu laiku atrodoties sinhronizācijā ar elektrokardiostimulatora šūnām; šī ir īpašība, kas ļauj elektrokardiostimulatora šūnām kontrolēt kontrakcijas visos citos kardiomiocītos. 

Šūnas SA mezglā spontāni depolarizējas, galu galā izraisot kontrakciju, aptuveni 60-100 reizes minūtē. Šo dabisko ātrumu pastāvīgi maina simpātisko un parasimpātisko nervu šķiedru darbība caur autonomo nervu sistēmu, kā rezultātā vidējais sirdsdarbības ātrums miera stāvoklī pieaugušiem cilvēkiem ir aptuveni 70 sitieni minūtē.

Atsauces 

Sirds elektrofizioloģija
Anatomija
Mākslīgais elektrokardiostimulators

Elektrokardiostimulators (vai mākslīgais elektrokardiostimulators, lai to nejauktu ar dabisko sirds elektrostimulatoru) ir medicīniska ierīce, kas ģenerē elektriskus impulsus, ko piegādā elektrodi, lai izraisītu sirds muskuļa kambaru (augšējos — priekškambaros un / vai apakšējos — kambaros) saraušanos un tādējādi sūknētu asinis; šādi rīkojoties, šī ierīce aizstāj un / vai regulē sirds elektriskās vadīšanas sistēmas darbību.

Elektrokardiostimulatora galvenais mērķis ir uzturēt atbilstošu sirdsdarbības ātrumu vai nu tāpēc, ka sirds dabiskais elektrokardiostimulators nav pietiekami ātrs, vai arī tāpēc, ka sirds elektriskās vadīšanas sistēmā ir blokāde. Mūsdienu elektrokardiostimulatori ir ārēji programmējami un ļauj kardiologam, jo īpaši sirds elektrofiziologam, izvēlēties optimālos stimulēšanas režīmus atsevišķiem pacientiem. Mūsdienu ierīces ir pieprasījuma elektrokardiostimulatori, kuros sirds stimulācija balstās uz asinsrites sistēmas dinamisko pieprasījumu. 

Konkrēts elektrokardiostimulatora veids, ko sauc par defibrilatoru (ICD — implantable cardioverter defibrilator), apvieno elektrokardiostimulatora un defibrilatora funkcijas vienā implantējamā ierīcē, ko skaidrības labad sauc par defibrilatoru. Citiem, ko sauc par biventrikulāriem elektrokardiostimulatoriem, ir vairāki elektrodi, kas stimulē dažādas pozīcijas zemākajos sirds kambaros, lai uzlabotu sirds kambaru, sirds apakšējo kameru, sinhronu darbību.

Atsauces 

Medicīniska iekārta
Kibernētika
Sirds elektrofizioloģija
Paulu Bentu

Paulu Žorže Gomešs Bentu (, dzimis ) ir Portugāles futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Portugāles futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Bentu ir Dienvidkorejas futbola izlases galvenais treneris.

Savas spēlētāja karjeras laikā pārstāvējis divus no Portugāles spēcīgākajiem klubiem – Benfica un Sporting CP. Kopumā Portugāles Premjerlīgā nospēlējis 284 mačus un guvis 16 vārtus. Četrus gadus pavadījis arī Spānijā. Portugāles futbola izlases sastāvā piedalījies 2000. gada Eiropas čempionātā un 2002. gada FIFA Pasaules kausā.

Savu trenera karjeru sācis Sporting. 2010. gadā kļuvis par Portugāles futbola izlases galveno treneri. Vadījis izlasi 2012. gada Eiropas čempionātā un 2014. gada FIFA Pasaules kausā. Vēlāk strādājis Brazīlijā, Grieķijā un Ķīnā, bet 2018. gadā kļuvis par Dienvidkorejas futbola izlases treneri.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Estrela Amadora

 Portugāles kauss: 1989–90

Benfica

 Portugāles kauss: 1995–96

Sporting CP

 Portugāles Premjerlīga: 2001–02
 Portugāles kauss: 2001–02
 Supertaça Cândido de Oliveira: 2002

Trenera karjera 
Sporting CP

 Portugāles kauss: 2006–07, 2007–08
 Supertaça Cândido de Oliveira: 2007, 2008

Olympiacos

 Grieķijas Superlīga: 2016–17

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Portugāles futbolisti
Portugāles izlases futbolisti
Portugāles futbola treneri
Lisabonas "Benfica" spēlētāji
Sporting CP spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Portugāles futbola izlases treneri
Dienvidkorejas futbola izlases treneri
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
2014. gada FIFA Pasaules kausa treneri
2022. gada FIFA Pasaules kausa treneri
Nataļja Morskova

Nataļja Morskova (Kirčika) (; dzimusi  Rostovā pie Donas) ir bijusī PSRS, Krievijas un Spānijas handboliste, PSRS Nopelniem bagātā sporta meistare.

Biogrāfija 
Handbolu Nataļja Morskova sāka spēlēt Rostovā pie Donas treneres Olgas Karpenko vadībā. 17 gadu vecumā tika uzaicināta uz Rostseļmaš, 1985. gadā uzvarēja pasaules junioru čempionātā, kopš 1986. gada spēlēja PSRS izlasē. Tās sastāvā divkārtēja pasaules čempione (1986, 1990). Divkārtēja olimpiskās bronzas medaļas ieguvēja (1988, 1992). Pasaules kausa (1990) un Labas gribas spēļu (1986) rezultatīvākā spēlētāja. Viņa bija Krievijas izlases līdere 1993. gada Pasaules kausa izcīņā (piektā vieta), kur ar 50 vārtiem kļuva par turnīra otro rezultatīvāko spēlētāju.

Rostseļmaš sastāvā viņa kļuva par divkārtēju PSRS čempioni (1990, 1991), PSRS čempionātu sudraba (1989) un bronzas (1988) medaļnieci, kā arī devusi nozīmīgu ieguldījumu kausa ieguvēju klubu kausa izcīņā 1989./1990. gada sezonā, kļūstot par Rostseļmaš rezultatīvāko spēlētāju šajā turnīrā.

1991. gadā viņa pārcēlās uz Spāniju, spēlēja Valensijas komandā, ar kuru uzvarēja Čempionu līgā (1996/97), Eiropas Superkausā (1997), Kausu ieguvēju kausā (1999/2000). 1998. gadā viņa ieguva Spānijas pilsonību, 1998. gada Eiropas čempionātā debitēja Spānijas izlases sastāvā.

Pēc 2004/2005. gada sezonas noslēdza savu sportistes karjeru. Šobrīd pēc sporta karjeras beigām viņa dzīvo Spānijā. Meita — Natālija, mazdēls — Bogdans.

Atsauces

Ārējās saites 

 Natalia Morskova — Instagram

1966. gadā dzimušie
Rostovas apgabalā dzimušie
PSRS handbolisti
Spānijas handbolisti
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Baikal

Baikal ( — ‘Baikāls’) ir Padomju Savienības izcelsmes bezalkoholiskais dzēriens tumši brūnā krāsā. Dzēriena pamatā ir ūdens, bet tajā ir arī dabīgo augu ekstrakti, cukurs, citronskābe, oglekļa dioksīds. Sastāvdaļas ietver melnās tējas ekstraktu, Eleutherococcus senticosus, kardamona eļļu, eikalipta eļļu, citronu eļļu, lakricu, asinszāli un lauru.

Vēsture 
Baikāla ražošana sākās 1969. gadā. Tas tika izstrādāts kā Coca-Cola padomju līdzinieks. Pēc Pepsi Cola ražošanas sākuma PSRS 1973. gadā formula tika pārskatīta.

Dzēriens tika izstrādāts, domājot par 1980. gada Maskavas olimpiskajām spēlēm, jo Rietumu gāzēto dzērienu uzņēmumi PSRS nedarbojās. Dzēriens tika nosaukts par godu Baikāla ezeram kā tīrības un unikālās dabas simbolam. Baikāla formula tika pārveidota pēc Pepsi ienākšanas PSRS tirgos 1973. gadā. Baikāls bija oficiālais 1980. gada Maskavas Olimpisko spēļu dzēriens.

1990. gados Maskavā Baikal atrast bija gandrīz neiespējami; tomēr Sanktpēterburgā dzērienu ražošanu turpināja ražotne "Polustrovo".

Baikal šodien 
Šobrīd ar nosaukumu Baikal ir vairāki vispārīgi gāzēti bezalkoholiskie dzērieni ar kofeīnu saturošu gvarānas ekstraktu, ko ražo dažādi uzņēmumi, piemēram, SLCO GmbH (Siberia Group) Vācijā. To līdzības pakāpe ar sākotnējo padomju Baikāla dzērienu nav zināma.

Baikal ražošanas formulas tiesības pieder Krievijas valdības brūvēšanas institūtam, Всероссийский научно-исследовательский институт пивоваренной, безалкогольной и винодельческой промышленности — филиал ФГБНУ «Федеральный научный центр пищевых систем им. В.М. Горбатова» РАН, kas licencē Baikal ražošanu. Pašlaik formula ir licencēta Pepsi, Dohler un Ost-Aqua, kā arī citiem mazākiem uzņēmumiem. Institūts izstrādā jaunas formulas zemu kaloriju saturu un diabēta slimniekiem draudzīgam Baikāla bezalkoholiskajam dzērienam.

Viens no zināmākajiem gāzēto dzērienu zīmoliem, ko iedvesmojis dzēriens Baikal, ir WOSTOK (‘austrumi’). Saskaņā ar uzņēmuma datiem 2009. gadā nīderlandiešu fotogrāfs, kurš Maskavā pavadīja gandrīz divus gadu desmitus, Vācijā atsāka dzēriena ražošanu, mainot tā dizainu, garšu un tirdzniecības nosaukumu. Tiek apgalvots, ka Wostok's Tannenwald pamatā ir sākotnējā 1973. gada recepte.

Šī dzēriena koncentrāta ražošanas tehnoloģiju un preču zīmes tiesību īpašnieks ir valsts institūcija "Viskrievijas Alus darīšanas, bezalkoholisko un vīna rūpniecības pētniecības institūts".

Rospatent no 2019. gada 1. maija atzina kombinēto apzīmējumu Baikal par plaši pazīstamu preču zīmi Krievijas Federācijā attiecībā uz Nicas klasifikācijas 32. klases "bezalkoholiskie gāzētie dzērieni" precēm uz Baikal LLC, Irkutska vārda.

Atsauces 

Padomju Savienība
Bezalkoholiskie dzērieni
Juris Lapinskis

Juris Lapinskis (dzimis 1942. gadā) ir skaņu inženieris, mūzikas kolekcionārs, radio raidījumu vadītājs, bijušais nelegālo mūziku ierakstu izplatītājs Padomju Savienībā. Pašlaik strādā AM Radio Merkurs, kur vada raidījumu "Gaismas pils" un citus.

Biogrāfija 
Juris Lapinskis dzimis 1942. gadā Rīgā. 1966. gadā beidzis Rīgas Politehnisko institūtu ar radioinženiera izglītību.

Laikā, kad padomju savienības iedzīvotāju mūzikas klausīšanās paradumus noteica Padomju Savienības ideologi, Juris Lapinskis piedāvāja alternatīvu — kopš 1958. gada, 16 gadu vecumā viņš uzsāka kopēt, pavairot un izplatīt visdažādākos rietumu mūzikas ierakstus. Mūzika, kuru kopēja Lapinskis, sasniedza cilvēkus gan Latvijā, gan visā Padomju Savienībā, par ko Lapinskis ir saņēmis astoņu mēnešu cietumsodu un divu gadu labošanas darbus. Paralēli mūzikas izplatīšanas hobijam Lapinskis strādāja inženiera darbu akustikas nodaļā Popova radiorūpnīcā ("Radiotehnika").

Juris Lapinskis savu radio raidījumu vadītāja karjeru iekš AM Radio Merkurs sācis pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.

1996. gadā tika producēta Roberta Vinovska filma par Lapinski, "Juris Lapinskis — ierakstu karalis"

Ārējās saites 
1991. gada raidījums "Vecais Ratiņš Nr.4 Nora Bumbiere, Raidījumu vada Kārlis Vahšteins un Viola Lāzo"

Atsauces 

1942. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi