joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ņasviža

Ņasviža () jeb Ņesviža () ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabala Ņasvižas rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1446. gadā. Atradās Lietuvas lielkņazistē. Pilsēta strauji attīstījās no 1533. gada, kad kļuva par Radzivilu dzimtas rezidences pilsētu (līdz pat 1813. gadam), un kļuva par ievērojamu reformācijas un kultūras centru. 1562. gadā šeit nodibināja tiprogrāfiju, kurā nodrukāja pirmās grāmatas baltkrievu valodā. Pilsētā dibināta arī pirmā teātra trupa Baltkrievijas teritorijā. 1584. gadā tika sākta Ņasvižas pils celtniecība. 18. gadsimtā pilsētā darbojās Radzivilu galma mūzikas kapella, Eiropā lielākā baleta trupa, kadetu korpuss un flotes virsnieku skola.

Pilsēta pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1918. līdz 1939. gadam - Polijas sastāvā. Pievienota PSRS Molotova-Ribentropa pakta rezultātā pēc Polijas kampaņas. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam pilsēta atradās vācu okupācijā. Kopš 1991. gada neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā.

Cilvēki 
Ņasviža ir poļu politiķa Pjotra Jaroseviča (Piotr Jaroszewicz, 1909-1992), Lietuvas dižkunigaitijas augstmaņu Nikolaja Radvila Rudā un Nikolaja Radvila Melnā dzimtā pilsēta.

Tūrisms 
Ņasviža ir ievērojams tūrisma centrs. Šeit atrodas Radzivilu dzimtas rezidence Ņasvižas pils komplekss, kas iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Arī pilsētas centra vēsturiskā apbūve ir arhitektūras piemineklis. Agrā baroka Ņasvižas Dieva Ķermeņa baznīca ir Radzivilu dzimtas atdusas vieta, kā arī pirmā baroka un pirmā jezuītu baznīca Žečpospoļitas valstī.

Ārējās saites 

 Ņasviža vietnē "Baltkrievijas globuss" 
 Ņasvižas muzejs - rezervāts

Baltkrievijas pilsētas
Rietumu frontē bez pārmaiņām (filma)

"Rietumu frontē bez pārmaiņām" () ir 1930. gada amerikāņu pretkara drāma, kuras režisors ir Luiss Mailstouns. Filmas sižets veidots pēc Ēriha Marijas Remarka romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Filmā ir attēloti Pirmā pasaules kara Rietumu frontes notikumi. Filmā galvenās lomas attēlojuši Luiss Volheims un Levs Airss. Filma tās sākotnējās izrādīšanas periodā vairākās valstīs bija aizliegta vai stipri saīsināta.

Filmas režisors Mailstouns par šo filmu saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais režisors. Amerikas Kinoinstitūts oriģinālajā 100 izcilāko filmu sarakstā to ierindoja 54. vietā, 2008. gadā tā tika nosaukta par septīto labāko episko filmu.

1990. gadā filma "Rietumu frontē bez pārmaiņām" tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1930. gada filmas
ASV filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
Universal Pictures filmas
Heilbronna

Heilbronna () ir pilsēta Vācijas dienvidos, Bādenes-Virtembergas federālajā zemē. Pilsēta atrodas Nekāras upes krastos, un Vartberga kalna virsotnē. Kalna augstums ir 372 metri, bet pilsētas vidējais augstums ir 152 metri virs jūras līmeņa. Atrodas Štutgartes aglomerācijas, ziemeļu daļā. Heilbronnā kopumā dzīvo mazliet mazāk pa 120 000 iedzīvotāju un tā ir sestā lielākā Bādene-Virtembergas pilsēta.

Pilsētas osta ir lielākā Bādene-Virtembergas iekšzemes osta. Pilsēta ir plašāk pazīstama ar vīna nozari. Heilbronnas vīna dārzi aizņem vairāk kā 500 hektārus lielu platību un tā ir viena no nozīmīgākajām vīna audzēšanas vietām Vācijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Bādenes-Virtembergas pilsētas
Puhaviču rajons

Puhaviču rajons (, ) ir Minskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Minskas apgabala Starija Darohu, Sluckas, Uzdas, Minskas un Červjeņas rajoniem, kā arī Mogiļevas apgabala Asipoviču rajonu.

Puhaviču rajona Vuzļanu ciemā dzimis amerikāņu uzņēmējs Deivids Sarnovs (David Sarnoff, 1891-1971).

Ārējās saites

Minskas apgabala rajoni
Marjina Horka

Marjina Horka () jeb Marjina Gorka () ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabala Puhaviču rajona centrs. Netālu no pilsētas atrodas valsts ģeogrāfiskais centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1222. gadā. Atradās Lietuvas lielkņazistē. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1920. gada - Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam pilsēta atradās vācu okupācijā.

Ekonomika 
Kopš 20. gadsimta trīsdesmitajiem gadiem Marjina Horka ir ievērojama militārā bāze. Mūsdienās pilsētā bāzejas Baltkrievijas armijas speciālo uzdevumu vienība.

Ārējās saites 
 
 Marjina Horka vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Vikipēdija spāņu valodā

Vikipēdija spāņu valodā () ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas spāņu valodas versija. Tā darbojas kopš 2001. gada maija, 2013. gada maijā spāņu valodas versija sasniedza vienu miljonu rakstu. Pēc 2014. gada oktobra datiem tajā bija vairāk kā 1,113 miljoni rakstu un vairāk kā 3,3 miljoni reģistrētu lietotāju.  

2020. gada janvārī tajā bija vairāk nekā 1,573 miljoni rakstu un tā bija devītā lielākā Vikipēdija pēc rakstu skaita.
Pilnīgākajiem un kvalitatīvākajiem rakstiem tiek piešķirts vērtīga vai laba raksta statuss.

Ārējās saites 
 

Spāņu valoda‎
Spāņu
Stefāno Piraci

Stefāno Pirazzi (; dzimis ) ir profesionāls Itālijas šosejas riteņbraucējs, kura pēdējā pārstāvētā komanda bija . Dzimis Alatri, Piraci 2010. gadā uzsāka profesionāļa karjeru, pievienojoties ; arī viņa dvīņubrālis Roberto ir riteņbraucējs, abi brāļi kopā startēja amatieru komandā Palazzago Rad Logistica 2009. gadā.

Par Piraci lielākajiem sportiskajiem sasniegumiem uzskatāma uzvara 2014. gada Giro d'Italia sacensību posmā un 2013. gada Giro d'Italia kalnu klasifikācijā.

2017. gada maijā, vienu dienu pirms 2017. gada Giro d'Italia starta, UCI paziņoja, ka Piraci un viņa  komandas biedrs Nikola Rufoni uzrādījuši pozitīvas augšanas hormonus izdalošu peptīdu analīzes iepriekšējā mēnesī ārpus sacensībām ņemtos analīžu paraugos. Vēlāk tajā mēneši UCI apstiprināja, ka abu braucēju B proves arī bijušas pozitīvas un Bardiani-CSF apstiprināja, ka lauzīs abu braucēju līgumus.

Atsauces

Ārējās saites 

 Bardiani-CSF profils

1987. gadā dzimušie
Itālijas riteņbraucēji
Giro d'Italia posmu uzvarētāji
Dopinga lietas riteņbraukšanā
Bjerns Vesterlunds

Bjerns Georgs Vilhelms Vesterlunds (Björn Georg Wilhelm Westerlund, dzimis 1912. gada 27. janvārī, miris 2009. gada 11. martā) bija Somijas inženieris, uzņēmējs un politiķis. Nepilnu mēnesi 1961. gadā viņš bija Somijas tirdzniecības un rūpniecības ministrs. Vesterlunda vadībā apvienota korporācija Nokia.

Bjerns kā vecākais bērns dzimis rūpnieka Torstena Vesterlunda (Torsten Westerlund) un Elizabetes Kepelas (Elisabeth Köppel) sešu bērnu ģimenē. Torstena Vesterlunda vecāki bija Helena Pensina (Helena Pentzin) un farmaceits un mūzikas izplatītājs Roberts Emils Vesterlunds (Robert Emil Westerlund), kurš no 1930. līdz 1958. gadam bija Suomen Gummitehdas izpilddirektors, kā arī Nokia un Suomen Kaapelitehdas padomes priekšsēdētājs.

1935. gadā Bjerns Vesterlunds Helsinku tehniskajā augstskolā ieguva elektroinženiera diplomu.
1936. gadā viņš sāka strādāt kabeļu ražošanas uzņēmumā Suomen Kaapelitehdas par inženieri laboratorijā. 1940. gadā viņš kļuva par inženieru nodaļas vadītāju. 1947. gadā — tehniskais direktors.
1956. gadā Vesterlunds kļuva par Suomen Kaapelitehdas izpilddirektoru, nomainot Verneru Vekmani.
1960. gadā pēc Vesterlunda ierosinājuma Suomen Kaapelitehdas tika izveidota elektronikas nodaļa.
1963. gadā viņš kļuva arī par Suomen Kaapelitehdas padomes locekli. Bez tam viņš 1960. gados bija arī Suomen Kumitehdas padomes loceklis un direktora vietnieks.

1961. gadā no 16. jūnija līdz 14. jūlijam Bjerns Vesterlundsbija bija tirdzniecības un rūpniecības ministrs, pārstāvot Zviedru tautas partiju Sukselainena valdībā.
1962. gadā Vesterlundam piešķirts Kalnu padomnieka goda tituls.

1966. gadā Vesterlunda vadībā Suomen Kaapelitehdas Ab apvienojās ar Suomen Kumitehdas Oy un Nokia Ab, izveidojot Oy Nokia Ab (tagad zināma kā Nokia Oyj). Bjerns Vesterlunds kļuva par Nokia izpilddirektoru un padomes locekli. 1977. gada aprīlī viņš atstāja izpilddirektora amatu, viņa vietā tika iecelts Kari Kairamo, kurš kopš 1972. gada bija izpilddirektora vietnieks.
Pēc tam līdz 1979. gadam Vesterlunds bija Nokia padomes priekšsēdētājs.

Bjerns Vesterlunds ar pirmo sievu Gretu Anitu Lehto (Greta Anita Lehto) apprecējās 1939. gadā. Viņa mira 1961. gadā. 1964. gadā Vesterlunds apprecējās ar Airi Jauhiainenu (Airi Jauhiainen). 
Bjernam Vesterlundam bija seši bērni: Kristians (Christian, dzimis 1940. gadā), Ēriks (Eric, 1941), Anita (Anita, 1945), Pērs (Per, 1950), Tarja (Tarja, 1960), Torstens (Torsten, 1964).

Atsauces

Ārējās saites 
 Westerlund, Björn (1912 - 2009) Biografiakeskus

Somijas inženieri
Somijas uzņēmēji
Nokia cilvēki
Prysmian Finland
Kalnu padomnieki
The World Factbook

The World Factbook, pazīstams arī kā CIA World Factbook, ir uzziņu materiāls, ko veidojusi ASV Centrālā izlūkošanas pārvalde almanaha veidā apkopojot informāciju par pasaules valstīm. The World Factbook ir pieejams internetā, vēl pastāv lejupielādējama versija izmantošanai bezsaistē, ik pēc laika tiek izdota oficiālā drukātā versija.

The World Factbook materiālā ir pieejamas ziņas par 267 vienību demogrāfiju, ģeogrāfiju, saskarsmi, valdību, ekonomiku un militārismu. Šo materiālu Centrālā izlūkošanas pārvalde sagatavo ASV valdības ierēdņiem, tā stils, formāts un saturs veidots tā, lai tiktu apmierinātas viņu prasības. The World Factbook tiek bieži izmantots arī akadēmiskos nolūkos un ziņu veidošanai.

Līdz 2001. gada novembrim informācija The World Factbook mājaslapā tika atjaunināta reizi gadā, no 2004. līdz 2010. gadam — ik pēc divām nedēļām, kopš 2010. gada — reizi nedēļā. Mājaslapu apmeklē apmēram 6 miljoni cilvēku ik mēnesi. Agrāk papildu drukātajai un interneta versijai materiāls bija pieejams CD-ROM, disketes, magnētiskās lentas un mikrofišas formātā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Uzziņu materiāli
Vikipēdija japāņu valodā

Vikipēdija japāņu valodā (, Wikipedia Nihongo-ban) ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas japāņu valodas versija. Tā darbojas kopš 2001. gada marta un ir viena no pirmajām Vikipēdijas versijām. 

Pēc 2014. gada oktobra datiem tajā bija vairāk kā 930 000 rakstu, bet 2020. gada janvārī vairāk nekā 1,187 miljoni rakstu un tā bija trīspadsmita lielākā Vikipēdijas versija pēc ievietoto rakstu skaita. Pilnīgākajiem un kvalitatīvākajiem rakstiem tiek piešķirts vērtīga vai laba raksta statuss.

Ārējās saites 
 

Japāņu valoda
Japāņu
Vikipēdija portugāļu valodā

Vikipēdija portugāļu valodā () ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas portugāļu valodas versija. Tā darbojas kopš 2001. gada jūnija un ir piektā vecākā Vikipēdijas versija. 

Pēc 2014. gada datiem tajā bija vairāk kā 828 000 rakstu, bet 2020. gada janvārī vairāk nekā 1,019 miljoni rakstu un tā bija 16. lielākā Vikipēdija pēc rakstu skaita. Pilnīgākajiem un kvalitatīvākajiem rakstiem tiek piešķirts vērtīga vai laba raksta statuss.

Ārējās saites 
 

Portugāles valodas
Portugāļu
Vikipēdija ukraiņu valodā

Vikipēdija ukraiņu valodā () ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas ukraiņu valodas versija. 

Pirmais raksts tika uzrakstīts 2004. gada 30. janvārī. Uz 2022. gada 22. martu ukraiņu Vikipēdijā bija 1 143 770 rakstu, un tā pēc rakstu daudzuma Vikipēdijā ieņēma 17. vietu. Pilnīgākajiem un kvalitatīvākajiem rakstiem tiek piešķirts vērtīga vai laba raksta statuss.

Pēc 2022. gada februāra datiem Vikipēdija ukraiņu valodā bija otrā visvairāk apmeklētā Vikipēdija Ukrainā ar 71 miljonu lapu skatījumiem. Divus miljonus reižu skatīta Krievijā un pa vienam miljonam reižu ASV un Polijā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Ukraiņu valoda
Ukraiņu
Medija O'Reilija

Medija O'Reilija (; dzimusi  Zienmeļkarolīnas štatā) ir amerikāņu pornoaktrise.

Darbojas pornoindustrijā kopš 2011. gada. Ievērību guvusi ar galveno Dorotijas Geilas lomu 2013. gada filmā Not The Wizard of Oz XXX (parodija par filmu "Oza zemes burvis"), par ko tika nominēta 2014. gada AVN balvai kā gada labākā pornoaktrise. 2013. gadā šai pašai balvai nominēta kā labākā jaunā zvaigzne. Kopumā filmējusies vairāk kā 140 filmās.

Atsauces

Ārējās saites 

 IAFD profils 
 AFDB profils 

1990. gadā dzimušie
Ziemeļkarolīnā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Karāts

Karāts ir masas mērvienība. Viens karāts ir vienāds ar 200 miligramiem, vienu piektdaļu no grama jeb 0,2 gramiem. Karātus visbiežāk izmanto, lai mērītu dārgakmeņu un pērļu masu. Mūsdienu definīcija, kas arī ir zināma kā metriskais karāts, tika pieņemta 1907. gada Ceturtajā Ģenerālajā svaru un mēru konferencē un drīz pēc tam daudzās valstīs visā pasaulē. Dārgakmeņi, kuru masa ir mazāka par vienu karātu, tiek mērīti karāta simtdaļās. Viena karāta simtdaļa ir vienāda ar diviem miligramiem. Karātu skaitam pieaugot, pieaug arī akmens vērtība — lielāki dārgakmeņi ir retāki, vērtīgāki un vairāk pieprasīti. Dārgakmeņu klasifikācija ir atkarīga no svara. Par maziem tiek uzskatīti akmeņi ar masu līdz 0,29 karātiem, vidēja lieluma — no 0,3 līdz 0,99 karātiem, lieli — no 1 karāta un vairāk. Citi apakšiedalījumi, un nedaudz citādas svara vērtības, tika izmantotas jau agrāk dažādās valstīs.

Izcelsme 
Pirmās liecības par karātu nāk no Lielbritānijas, 15. gadsimta vidus. Šī vārda nosaukums nāk no itāļu vārda carato, kas nāk no grieķu vārda kerátion (κεράτιον, kas nozīmē ceratonijas sēkla) un pat, iespējams, no arābu vārda qīrāṭ (قيراط), kas bija svara mērvienība jau tad, lai gan tā nebija mērvienība, kuru izmantoja, lai svērtu zeltu vai dārgakmeņus. Ir pārliecība, ka karāts cēlies no ceratoniju sēklu neparasti zemā masas mainīguma. Tomēr zinātnieki ir konstatējuši, ka ceratonijas sēklām ir tipisks svara mainīgums, salīdzinot ar citu sugu sēklām.

Pagātnē katrai valstij bija savs karāts. To bieži izmantoja, lai svērtu zeltu. Sākot ar 1570. gadiem, tas tika izmantots, lai noteiktu svaru dimantiem un citiem dārgakmeņiem.

Atsauces

Ārējās saites 

Masas mērvienības
Torstens Vesterlunds

Karls Torstens Vesterlunds (Karl Torsten Westerlund, dzimis 1888. gada 27. jūlijā, miris 1963. gada 6. martā) bija Somijas inženieris un uzņēmējs.

Torstens dzimis trīs bērnu ģimenrē Oulu. Viņa vecāki bija Helena Pentzina (Helena Pentzin) un farmaceits un mūzikas izplatītājs Roberts Emils Vesterlunds (Robert Emil Westerlund), kurš no 1906. līdz 1912. gadam bija Suomen Gummitehdas padomes loceklis.

Torstens Vesterlunds Vācijas pilsētā Hanovere ieguva enerģētikas inženiera maģistra diplomu ūdens turbīnu specialitātē. Pusotru gadu viņš strādāja Zviedrijas uzņēmumā Karlstads Mekaniska Werkstad. Pēc tam Vesterlunds strādāja Somijā uzņēmumā Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur AB par darbnīcu inženieri un tehnisko vadītāju.

1925. gadā Vesterlundu uzaicināja strādāt gumijas izstrādājumu uzņēmumā Suomen Gummitehdas par direktora vietnieku. 1930. gadā viņš kļuva par izpilddirektoru, nomainot Eduardu Polonu.
Torstens Vesterlunds bija arī Suomen Kaapelitehdas padomes priekšsēdētājs. 1937. gadā viņš kļuva par Nokia padomes priekšsēdētāju, tādejādi de facto bija Suomen Gummitehdas grupas vadītājs.
1958. gadā Torstens Vesterlunds atstāja Suomen Gummitehdas izpilddirektora amatu.

1948. gadā Vesterlundam piešķirts Kalnu padomnieka goda tituls.

Torstens Vesterlunds bija precējies ar Elizabeti Kepelu un viņiem bija seši berni. Vecākais no tiem Bjerns Vesterlunds kļuva par Suomen Kaapelitehdas izpilddirektoru un 1967. gadā visus trīs grupas uzņēmumus apvienoja vienā ar nosaukumu Nokia.

Atsauces 

Somijas inženieri
Somijas uzņēmēji
Nokia cilvēki
Nokian Renkaat
Prysmian Finland
Kalnu padomnieki
Epidemioloģija

Emidemioloģija ir zinātne, kas pēta infekcijas slimību izcelšanās un izplatīšanās likumsakarības, kā arī to apkarošanas iespējas. Šī zinātne arī nodarbojas ar šo slimību profilakses un likvidēšanas metožu izstrādāšanu. Tiek izšķirta vispārīgā un speciālā epidemioloģija.

Ar epidemioloģisko izmeklēšanu var atklāt infekcijas rašanās cēloni - šī ir galvenā pētīšanas metode šajā zinātnē. Tās pirmsākumi meklējami 3.—4. tūkstošgadē p.m.ē., kad tikušas aprakstītas dažas infekcijas slimības.

Atsauces

Ārējās saites 
 Neslimo.lv ieraksts

Medicīna
Bērnabija

Bērnabija () ir pilsēta Kanādā, Britu Kolumbijā. Atrodas uz austrumiem no Kanādas trešās lielākās pilsētas Vankūveras (tās aglomerācijā), netālu no robežas ar ASV. Ar 223 218 iedzīvotājiem 2011. gadā, tā ir trešā lielākā pilsēta Britu Kolumbijā pēc iedzīvotāju skaita (pārspēj tikai Vankūvera un Sari). Bērnabija tika dibināta 1892. gadā, bet pilsētas statusu ieguva 1992. gadā, simts gadus pēc dibināšanas.

Pilsētā dzimuši virkne pazīstamu NHL hokejistu, kā, piemēram, Džo Sakiks, Glens Andersons, Derens Makkartnijs un Raiens Ņūdžents-Hopkinss. Bērnabijā dzimis arī dziedātājs Maikls Bublē.

Ārējās saites 

Kanādas pilsētas
Sērpiņu pilskalns

Sērpiņu pilskalns ir pilskalns, kas atrodas Jēkabpils novada Viesītes pagastā 1,3 km uz dienvidrietumiem no Vārenbrokas muižas kungu mājas. Pirmās ziņas par šo pilskalnu saglabājušās no A. Bīlenšteina pierakstiem 1882. gadā. Pilskalnā un apmetnē uzietie atradumi ļauj Sērpiņu pilskalna izmantošanu datēt ar m.ē. pirmo tūkstošgadi. Uz dienvidaustrumiem no Sērpiņu pilskalna atrodas gandrīz tikpat augsts kalns ar dabīgi līdzenu virsmu, kas kādreiz saukts par Upuru kalnu, un kas varētu būt pilskalnam atbilstošā svētnīcas vieta.

Pilskalna apraksts 
Tas ir savrupstāvošs 36 m augsts pakalns, kam ir izlīdzināts, nedaudz kumps, 25x35 m liels plakums. Austrumu un dienvidu nogāzēs, kur pilskalns ir mazāk stāvs, ierīkotas divas terases. Pilskalna plakumā konstatējams kultūrslānis, bet austrumu un ziemeļaustrumu pakājē ir plaša apmetnes vieta.
Pilskalna palkuma malās konstatētas stabu vietas, kas iezīmējušas pilskalna malas nocietinājumus.

Foto galerija

Atsauces

Ārējās saites 
* Sērpiņu pilskalns

Pilskalni Sēlijā
Viesītes pagasts
Sēlijas vēsture
Edgars Kulda

Edgars Kulda (dzimis  Rīgā) ir latviešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2022) Kulda spēlē Latvijas hokeja virslīgā  "Zemgale/LLU" komandā. 

Viņa vecākais brālis Artūrs ir profesionāls hokejists.

Spēlētāja karjera 
Karjeru Kulda sāka 2009.—10. gada sezonā Latvijas hokeja līgas kluba SK Rīga/Profs 18 rindās. 2011.—12. gada sezonā uzbrucējs aizvadīja vienu spēli Krievijas Jaunatnes hokeja līgas kluba HK Rīga sastāvā. Pārējo sezonu viņš aizvadīja Latvijas čempionāta un MHL B divīzijas vienībā HK Juniors Rīga.

2012. gada vasarā tika izvēlēts CHL draftā, un nākamajā sezonā spēlēja Rietumu hokeja līgas vienībā Edmontonas "Oil Kings". 2013.—14. gada sezonā viņš bija viens no komandas rezultativākajiem spēlētājiem. Kopā ar komandu kļuva par līgas čempionu, vēlāk izcīnot arī Memoriālo kausu. Viņš kļuva par pirmo latviešu hokejistu, kam tas izdevies. Piecās spēlēs Kulda guva septiņus punktus, un ieguva arī Memoriālā kausa vērtīgāka spēlētāja balvu. Pēc sezonas beigām 2014. gada NHL draftā viņu izvēlējās Arizonas "Coyotes".

2015. gada jūlijā pievienojās KHL klubam Rīgas "Dinamo" uz pārbaudes laiku. 27. jūlijā noslēdza ar komandu viena gada līgumu. Nākamās sezonas gaitā 39 spēlēs atzīmējās ar septiņiem (4+3) rezultativitātes punktiem. "Dinamo" spēlēja līdz 2018. gada vasarai, kad pievienojās Čehijas Ekstralīgas vienībai HK Zlīna. Gadu vēlāk noslēdza līgumu ar Karaghandi "Saryarka". 2022. gadā kopā ar HK Zemgale izcīnīja Latvijas čempiona titulu. Kulda tika atzīts par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju.

Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 2016. gada Pasaules čempionātā. Juniora vecumā spēlējis 2013. un 2014. gada Pasaules čempionātos junioriem.

Karjeras statistika

Klubu statistika

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas hokejisti
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
HK Liepājas spēlētāji
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
HK Zemgales spēlētāji
Latvijas čempioni hokejā
Kaupres pilskalns

Kaupres pilskalns atrodas Jēkabpils novada Ābeļu pagastā, Daugavas Ābeļu salu pašā ziemeļu galā pie Kauprenieku mājām. Pilskalna novietojums upes salā, nocietinājumu veids un īpaši mūrējuma paliekas nav raksturīgas tradicionālajiem Latvijas pilskalniem. Zināms, ka pēc Livonijas ordeņa sagrāves to 1599. gadā pārvaldīja Dinaburgas trakta stārasts Georgs no Līdinghauzenes, vēlāk Daugavas kreisajā krastā izveidojās tagadējā Ābeļu muiža.

Pilskalna apraksts 
Kaupres pilskalns apaudzis ar zāli un retām vecām mežābelēm un izmantots kā ganības. Mītņu kārta plakumā vāja un plāna, tā pa daļai noskalota, pa daļai apmesta ar smiltīm. Tajā atrastas plānas un gludas māla trauku lauskas, kuras Ernests Brastiņš datējis ar vēlā dzelzs laikmeta pēdējo pusi. 

Pilskalns no pārējās salas atdalīts ar diviem vaļņiem un grāvi starp tiem. Lielākais valnis ir apmēram trīs metrus augsts. Ārējā valnī atrasts kaļķu javā likts radžu mūrējums, kas varētu liecināt par pilskalna vēlu datējumu. Ziņas par Kaupres mūra nocietinājumu ietvertas Latvijas viduslaiku piļu apkopojumā.

Foto galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 Kaupres pilskalns

Pilskalni Sēlijā
Ābeļu pagasts
Sēlijas vēsture
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
Sets Džonss

Sets Džonss (; dzimis ) ir amerikāņu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2021) Džonss spēlē Nacionālās hokeja līgas vienībā Čikāgas "Blackhawks".

Spēlētāja karjera 
Pēc vairākām dažādās junioru līgās aizvadītām sezonām 2012.—13. gada sezonā Džonss pievienojās Rietumu hokeja līgas vienībai Portlendas "Winterhawks". Tās sastāvā Džonss izcīnīja līgas čempiona titulu, iegūstot arī līgas gada debitanta balvu. Jau pavasarī viņu ar augsto 4. numuru 2013. gada NHL draftā izvēlējās Našvilas "Predators".

2013. gada 3. oktobrī Džonss aizvadīja debijas spēli Nacionālajā hokeja līgā. Kopumā sezonas gaitā Džonss "Predators" sastāvā aizvadīja 77 spēles, tajās atzīmējoties ar 25 (6+19) punktiem. Džonss ātri kļuva par vienu no komandas pamatsastāva spēlētājiem. 2015.—16. gada sezonas vidū tika aizmainīts uz Kolumbusas "Blue Jackets". 2021. gada jūlijā Džonss tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks".

ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2014. gada Pasaules čempionātā. To viņš noslēdza kā turnīra rezultatīvākais aizsargs, iegūstot arī labākā aizsarga balvu un tiekot iekļauts turnīra simboliskajā izlasē.

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Našvilas "Predators" spēlētāji
Kolumbusas "Blue Jackets" spēlētāji
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Teksasā dzimušie
Raiens Makdonehs

Raiens Makdonehs (; dzimis ) ir amerikāņu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2022) Makdonehs pārstāv Nacionālās hokeja līgas kluba Našvilas "Predators" rindas.

Spēlētāja karjera 
Pēc trim NCAA čempionāta Viskonsinas universitātes komandā aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Makdonehs sāka 2010.—11. gada sezonā. Sezonu viņš sāka Amerikas hokeja līgas klubā Konektikutas "Whale", taču 2011. gada 3. janvārī tika izsaukts uz NHL, atlikušo sezonas daļu aizvadot Ņujorkas "Rangers" rindās.

2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja KHL klubā Astanas "Baris", taču tad atgriezās "Rangers" rindās. Pēc sezonas beigām pagarināja līgumu ar klubu uz nākamajiem sešiem gadiem. 2013.—14. gada sezonā, pēc Raiena Kalahena aizmainīšanas, Makdonehs kļuva par "Rangers" kapteini. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem. 2018. gada februārī Makdonehs tika aizmainīts uz Tampabejas "Lightning". 2020. un 2021. gados, kopā ar "Lightning" izcīnīja Stenlija kausu.
2022. gada 3. jūlijā maiņas darījuma rezultātā nonāca NHL komandas Našvilas "Predators" rindās.

ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2014. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī 2011. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites

Atsauces 

1989. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Astanas "Baris" spēlētāji
Tampabejas "Lightning" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Stenlija kausa ieguvēji
Sudava (zeme)

Sudava (, , seprūšu: Sudawa) bija viens no jātvingu apdzīvotās zemes () nosaukumiem tagadējās Lietuvas (Suvalkijas un Dzūkijas rietumdaļas), Polijas ( Podlases vojevodistes daļas) un Baltkrievijas (Grodņas apgabala rietumdaļas) teritorijā.

Nosaukums 
Prūši jātvingu apdzīvoto zemi Nemunas kreisajā krastā dēvēja par Sūdavu (purvaino zemi). Lietuvieši viņu zemes austrumu daļu Nemunas labajā krastā dēvēja par Dainavu (dziesmu zemi). 19. gadsimtā lietuviešu valodas apritē iegājās Dzūkijas nosaukums, norādot uz vietējo iedzīvotāju lietuviešu valodas īpatnējo "dzūkisko izrunu".

Vēsture 
Ap 1040. gadu jātvingu zemes ("Jotvu") mēģināja pakļaut Kijevas lielkņazs Jaroslavs Gudrais, bet 1253. gadā Lietuvas karalis Mindaugs Sudavu ("Dainavu") apsolīja Vācu ordenim. 1281. gadā liels ordeņa karaspēks sakāva sudaviešu ķēniņa Skomanta (Skomanda) karavīrus. Liela daļa jātvingu gāja bojā Ziemeļu krusta karu laikā, bet atlikusī daļa saplūda ar lietuviešiem, baltkrieviem, poļiem un vāciešiem.
Pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts nodibināšanas 1569. gadā Sudavas dienvidu daļu iekļāva Podlēzijas zemē ( - "poļiem (ļahiem) padotā zeme").

Mūsdienās 
Agrākās Sudavas teritorijā tagad atrodas Lietuvas Suvalkija un Dzūkijas dienvidrietumu daļa (Alītas rajona, Prienu rajona rietumdaļa, Lazdiju rajons), arī Polijas ziemeļaustrumu daļa un Baltkrievijas rietumu daļa.

Atsauces 

Lietuvas vēsture
Brovari

Brovari () ir pilsēta Ukrainā, Kijivas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā, valsts galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas ziemeļaustrumu pierobežā, ietilpst tās aglomerācijā. Brovaru rajona centrs.

Vēsture 
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1630. gadā. 1966. gadā bijusi neliela apdzīvotā vieta ar 46 zemnieku un 68 kazaku saimniecībām. Kazaki nodarbojušies lielākoties ar alus darīšanu, no kā cēlies pilsētas nosaukums:  — ‘aldaris’. 1933. gadā Brovaros uzbūvēta lidosta, kas līdz 1941. gadam, kad to sabombardēja Luftwaffe, bija galvenā Kijivas lidosta.

Atsauces

Ārējās saites
Vasiļkiva

Vasiļkiva () ir pilsēta Ukrainā, Kijivas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Stuhnas upes krastā  no valsts galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas, ietilpst tās aglomerācijā.

Vēsture 
Dibināta 988. gadā kā cietoksnis pēc Kijivas kņaza Vladimira pavēles, lai aizsargātu tās dienvidu robežas. Nosaukta pēc kņaza kristītā vārda «Vasīlijs» un sākotnēji dēvēta par Vasiļjevu. Tagadējo vārdu pilsēta ieguva, kad 1157. gadā nonāca kņaza Jurija Dolgorukija dēla Vasiļka pārvaldībā. 1586. gadā ieguva Magdeburgas tiesības, bet 1796. gadā — Krievijas apriņķa pilsētas tiesības.

Atsauces

Ārējās saites
Bazilijs Plīnijs

Bazilijs Plīnijs (Basilius Plinius; ap 1540—1605) bija vācbaltiešu ārsts un dzejnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis apmēram 1540. gadā Rīgā, Domskolas inspektora ģimenē. Iespējams, ir cēlies no latviešiem. No 1595. gada studēja Vitenbergas universitātē Vācijā, pēc atgriešanās Rīgā bija pilsētas ārsts. 
Miris 1605. gadā.

Darbi 

Plīnijs ir vairāku poēmu autors, tāpat rakstījis didaktiskus apcerējumus par dabaszinātņu un medicīnas tēmām (par vēju, magnētismu, krāsām, indēm).
1595. gadā Leipcigā iespieda Plīnija sacerēto poēmu Encomium inclitae civitatis Rigae metropolis Livoniae ("Cildenās Rīgas, Livonijas metropoles slavinājums"), kurā aprakstīta tālaika dzīve Rīgā.   

1997. gadā šo poēmu izdeva atkārtot ar latvisko nosaukumu "Slavas dziesma Rīgai", kas ietvēra Jāņa Stradiņa ievadvārdus, poēmas faksimilizdevumu ar Ināras Ķemeres parindeņiem latviešu valodā un pēcvārdu. Grāmatā bija pievienoti poēmas atdzejojumi gan latviski (autors Leons Briedis), gan arī vāciski (Der Ruhmgesang auf Riga, Matiass Knolls), angliski (The Encomium to Riga, Pēteris Cedriņš) un krieviski (Одическая песнь Риге, Ludmila Azarova). Grāmatā lasāmi Gvido Straubes vēsturiskie komentāri.

Atsauces 

16. gadsimtā dzimušie
Rīgā dzimušie
1605. gadā mirušie
Vācbaltieši
Dzejnieki
Latvijas ārsti
Filips Pauluči

Filips Pauluči (; dzimis  Modēnā, miris ), arī Filipo Pauluči delle Ronkole (), bija marķīzs, itāļu izcelsmes Pjemontas un Krievijas Impērijas militārais un valsts darbinieks. Rīgas (Vidzemes, Igaunijas un Kurzemes) ģenerālgubernators no 1812. līdz 1830. gadam.

Biogrāfija 

Dzimis 1779. gadā Modēnā dižciltīgā itāļu ģimenē. Pēc tēva nāves 1785. gadā viņš kļuva par Sardīnijas karaļa galma pāžu, vēlāk uzsāka militāro karjeru. No 1792. gada ka pusaudzis piedalījās karos pret revolucionārās Francijas armiju. Franču okupētajā Itālijas daļā () organizēja sacelšanos, tādēļ 1799. gadā bija spiests bēgt uz Austriju. 1803. gadā iestājās Bavārijas karalistes armijā, 1804. gadā Vīnē apprecējās ar vācbaltieti Vilhelmīni Francisku fon Koskuli (Wilhelmina Franziska von Koskull). Pēc Svētās Romas impērijas armijas 1805. gada sagrāves Austerlicas kaujā 1807. gadā viņš pārgāja Krievijas Impērijas karadienestā un cīnījās pret Napoleona koalīciju Balkānos. 1808. gadā ieradās sievas dzimtajā pusē Kurzemes guberņā, ģenerāļa Fīdriha Vilhelma fon Bukshēvdena vadībā piedalījās Somijas karā pret Zviedriju. 1810. gadā viņu iecēla par Kaukāza armijas ģenerālkvartīrmeistaru (). Krievu-turku kara (1806—1812) laikā kā Krievijas Impērijas armijas virspavēlnieks Gruzijā vadīja militārās operācijas pret Osmaņu impērijas armiju pie Karsas un pret Persijas armiju Karabahā.

Napoleona Bonaparta karagājiena uz Krieviju laikā 1812. gada oktobrī viņu iecēla par Rīgas ģenerālgubernatoru. 1819. gadā Pauluči iecēla arī par Igaunijas un 1823. gadā — arī par Pleskavas gubernatoru.

1830. gadā Pauluči atgriezās Itālijā, kur bija Dženovas provinces ģenerālgubernators.

Piemiņa 

Līdz Pirmajam pasaules karam Pauluči vārdā bija nosaukts viens no Rīgas bulvāriem, tagadējā Merķeļa iela.  
1851. gadā Vērmanes dārzā atklāja Pauluči pieminekli bez viņa attēla, uz monumenta ir vienīgi godināta viņa ierašanās diena Rīgā 1812. gada 23. oktobrī. Pēc Pirmā pasaules kara glabājās Doma katedrāles galerijā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas piemineklim izgatavo kopiju, ko uzstāda Vērmanes dārzā, oriģināls atrodas Doma baznīcas krustejā.

Atsauces

Ārējās saites

1779. gadā dzimušie
1849. gadā mirušie
Krievijas militārpersonas
Vidzemes gubernatori
Itāļu ģenerāļi
Aleksanders Gersts

Aleksanders Gersts (Alexander Gerst, dzimis ) ir vācu zinātnieks, ESA kosmonauts.

Gersta pirmais kosmiskais lidojums sākās 2014. gada maijā kosmosa kuģī Sojuz TMA-13M, dodoties uz SKS 40. ekspedīcijas sastāvā. Viņš bija arī 41. ekspedīcijas dalībnieks. Uz zemes atgriezās 2014. gada novembrī.

Aleksanders Gersts otro reizi kosmosā devās 2018. gada jūnijā kosmosa kuģī Sojuz MS-09. Viņš bija SKS 56. ekspedīcijas lidojuma inženieris un 57. ekspedīcijas komandieris. Uz zemes atgriezās 20. decembrī.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

Iziešanas atklātā kosmosā:

Ārējās saites 

 Aleksandera Gersta mājaslapa  

Vācijas kosmonauti
ESA kosmonauti
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Perejaslava

Perejaslava () ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainā, Kijivas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā Trubižas upes krastos  no valsts galvaspilsētas un apgabala centra Kijivas. Perejaslavas-Hmeļnickas rajona administratīvais centrs (rajonā neietilpst). Viena no senākajām Ukrainas pilsētām (līdz 1943. gadam Perejaslava), Perejaslavļas kņazistes centrs.

Vēsture 
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 907. gadā kņaza Oļega līgumā ar Bizantiju. Nosaukums, domājams, cēlies no leģendas, ka kādā kaujā ar pečeņegiem vienkāršs karotājs no kņaza karaspēka uzveicis pečeņegu spēkavīru un pārņēmis tā slavu (перея славу) sev. Kņaza Vladimira laikā tika izbūvēts liels cietoksnis, kas aizsargāja Krievzemes robežu pret klejotājiem un saucās par Perejaslavļu-Ruskiju (Переяславль Руський; (lai atšķirtu no Perejaslavļas-Zaļeskas Vladimiras-Suzdaļas kņazistē). Pēc tam, kad kņazs Jaroslavs 1054. gadā sadalīja zemes starp saviem dēliem, tika izveidota Perejaslavas kņaziste.

1239. gadā Prejaslavu nopostīja mongoļu karspēks un pilsēta ietilpa Mankermanas (Kijevas) tatāru ulusā. Vēlāk Prejaslava minēta 1545. gada turku un 1580. gada poļu dokumentos. 1585. gadā pilsētai piešķirtas Magdeburgas tiesības. 1645. gadā Prejaslava kļuva par kazaku pulka pilsētu un bija tāda līdz 1782. gadam. 1654. gadā Perjaslavas rada Bohdana Hmeļnicka vadībā zvērēja uzticību Krievijas caram.

1943. gadā pēc pilsētas iedzīvotāju ierosinājuma Perejaslavas nosaukums tika papildināts ar Hmeļnicka vārdu (Perejaslava-Hmeļnicka), kopš 2019. gada pilsētu atkal sauc Perejaslava.

Atsauces

Ārējās saites
Uzda

Uzda (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabala Uzdas rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1450. gadā. Atradās Lietuvas lielkņazistē. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1920. gada - Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 28. jūnija līdz 1944. gada 29. jūnijam, kad Uzdu ieņēma padomju partizāni, pilsēta atradās vācu okupācijā. No 1991. gada - neatkarīgajā Baltkrievijā.

Ārējās saites 
 
 Uzda vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Umberto II

Umberto II (; dzimis , miris ) bija Itālijas karalis mazliet vairāk nekā mēnesi 1946. gadā.

Itālijas karaļa Viktors Emanuela III vienīgais bērns. De facto kļuva par valsts galvu pēc Benito Musolīni atcelšanas no amata 1944. gadā, Viktoram Emanuelam III saglabājot troni. Lai uzlabotu monarhijas tēlu, Viktors Emanuels III 1946. gada 9. maijā atteicās no troņa par labu Umberto II. Tomēr tas nelīdzēja, un Itālija 1946. gada 2. jūnijā referendumā nobalsoja par monarhijas atcelšanu. Karaliskā ģimene devās trimdā, bet 1947. gada konstitūcija aizliedza karalim vai tā mantiniekiem spert kāju uz Itālijas zemes. 

Lielāko atlikušā mūža daļu Umberto II nodzīvoja Kaškaišā, Portugālē.

Ārējās saites 
 
 

1904. gadā dzimušie
1983. gadā mirušie
Pjemontā dzimušie
Savojas dinastija
Itālijas monarhi
Kārlis Alberts

Kārlis Alberts (; dzimis , miris ) bija Sardīnijas karalis no 1831. līdz 1849. gadam.

Jaunības dienas pavadīja Ženēvā un Francijā. Mantoja troni pēc brālēna Kārļa Feliksa nāves. 1831. gadā apspieda Džuzepes Madzīni iedvesmotos nemierus. 1848. gada 4. martā pieņēma valsts konstitūciju (t. s. Statuto Albertino), kas saglabājās līdz 1948. gadam. Neveiksmīgi cīnījās pret austriešiem Pirmajā Itālijas neatkarības karā (1848 — 1849). 1849. gada 23. martā bija spiests atteikties no troņa. Īsi pēc tam trimdā mira.

Albērvila nosaukta Kārļa Alberta vārdā.

Ārējās saites 
 

1798. gadā dzimušie
1849. gadā mirušie
Pjemontā dzimušie
Pjemontas monarhi
Savojas dinastija
Jāps Stams

Jakobs "Jāps" Stams (; ; dzimis  Kampenā) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais profesionālais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā. Kopš 2020. gada Stams ir MLS kluba FC Cincinnati galvenais treneris,

Viņš savas karjeras laikā pārstāvēja vairākus Eiropas klubus, kā PSV Eindhoven, Manchester United, Lazio, AC Milan un Ajax, līdz 2007. gada oktobrī noslēdza karjeru. Līdz ar klubu trofejām Stams ieguva arī vairākus personīgus apbalvojumus, ieskaitot atzīšanu par labāko 1998.—1999. un 1999.—2000. gada UEFA Čempionu līgas sezonas aizsargu. Viņam piemita "reta kombinācija no ātruma, spēka un bumbas kontroles spējām".

Stams Nīderlandes izlasē aizvadīja 67 spēles, gūstot trīs vārtus. Viņš bija iekļauts izlases sastāvā trijos Eiropas čempionātos un 1998. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
PSV EIndhoven

 Eredivisie: 1996–97
 KNVB beker: 1995–96
 Johan Cruijff Schaal: 1996, 1997

Manchester United

 Anglijas Premjerlīga: 1998–99, 1999–2000, 2000–01
 FA kauss: 1998–99
 UEFA Čempionu līga: 1998–99
 Starpkontinentālais kauss: 1999

Lazio

 Coppa Italia: 2003–04

AC Milan

 Supercoppa Italiana: 2004

Ajax

 KNVB beker: 2006–07
 Johan Cruijff Schaal: 2006, 2007

Individuālie sasniegumi

 Nīderlandes gada futbolists: 1997
 UEFA klubu gada labākais aizsargs: 1998–99, 1999–2000

Atsauces

Ārējās saites 

Oficiālais Ajax profils
Voetbal International profils
World Footballer of the Year 1999, 12. vieta

1972. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Overeiselā dzimušie
Čerkasi

Čerkasi () ir pilsēta Ukrainas vidusdaļā, Čerkasu apgabala centrs. Izvietojusies apgabala austrumdaļā, Dņepras (Kremenčukas ūdenskrātuves) labajā krastā  no valsts galvaspilsētas Kijevas. Čerkasu rajona centrs. Pilsēta administratīvi iedalās divos rajonos. Pilsētas padomei pakļauts Oršanecas ciemats.

Vēsture 
Lai arī apdzīvotas vietas tagadējās pilsētas vietā bijušas arī senāk, par Čerkasu dibināšanas gadu uzskata 1284. gadu. Pilsētas nosaukums, domājams, cēlies no eksoetnonīma «čerkasi», kā tatāri saukuši kazakus, vai arī čerkesiem, kas uz šejieni pārcēlušies no Kurskas kņazistes un nodibinājuši šeit cietoksni. Pirmoreiz vēsturiskos dokumentos minēta jau kā pilsēta 1305. gadā Hustiņas hronikā. Kopš 1360. gada piederējusi Lietuvas lielkņazistei. 16. gadsimtā Čerkasi kļuva par vienu no kazaku sociālā slāņa veidošanās centriem. Pirmo Zaporižjas Seču Horticjas salā izveidoja bijušais Čerkasu kazaku stārasts Dmitro Baida-Višņeveckis.

Pēc Ļubļinas ūnijas noslēgšanas 1569. gadā Čerkasi pārgāja Polijas sastāvā. 1625. gadā Čerkasos tika izveidots pirmais regulārais kazaku pulks un 16.—17. gadsimta Krievijas dokumentos par čerkasiem dēvēja visus ukraiņus. 1791. gadā Čerkasiem piešķīra Magdeburgas tiesības. No 1793. gada Krievijas Impērijas sastāvā, kur ir apriņķa centrs. 19. gadsimta otrajā pusē sākas strauja pilsētas industriālā attīstība — rodas tabakas fabrika, mežrūpniecības, mašīnbūves, metālapstrādes un citi uzņēmumi. 1954. gadā pilsēta kļūst par jaunizveidotā Čerkasu apgabala centru.

Cilvēki 
 Moisejs Urickis (Моисей Соломонович Урицкий, 1873–1918), čekists.

Atsauces

Ārējās saites 

Čerkasu apgabala administratīvais iedalījums
Melnkalnes Helēna

Melnkalnes Helēna (, ; dzimusi , mirusi ) bija Itālijas karaliene konsorte no 1900. līdz 1946. gadam, kad vīrs, karalis Viktors Emanuels III atteicās no troņa. Dzimusi Melnkalnes kņaza, vēlāk karaļa Nikolaja I ģimenē. 1896. gadā apprecējās ar Itālijas troņmantinieku, un 1900. gadā pēc karaļa Umberto I nāves atentatā kļuva par Itālijas karalieni. Valdīšanas laikā plaši nodarbojās ar labdarību. Pēc 1946. gada Itālijas referenduma, kas nodibināja republiku, devās trimdā.

Ārējās saites 

1873. gadā dzimušie
1952. gadā mirušie
Petroviču dinastija
Itālijas monarhi
Švarcmuiža

Švarcmuiža (), agrāk Hāgena muiža (Hagenshof) ir arhitekta M. Holsta celta muižas īpašnieka ēka Daugavgrīvas ielā 19/21 Āgenskalnā. Ēka nodega 1812. gadā, restaurēta 1872, 1997. un 2017. gadā.

Vēsture 

Oriģinālā celtne būvēta senajā Daugavas krastā 17. gadsimtā Rīgas virskonsistorijas prezidenta Heinriha Hāgena vajadzībām, kā vārdā saukta visa saimniecība (Hāgenhofa), no kā savukārt veidojies Āgenskalna nosaukums. Zviedru Vidzemes laikā 1657. gada kartē atzīmēta Hāgena muižiņas saimnieku māja (Hagenshofs Wirthshaus). 1786. gadā muižas zemes iekļāva Rīgas pilsētas teritorijā, šajā laikā tā pārgāja Bērensu ģimenes īpašumā. Tolaik šeit kādu laiku dzīvoja filozofs un rakstnieks Johans Georgs Hāmanis. Viena no ģimenes pārstāvēm apprecējās ar toreizējo Rīgas birģermeistaru Ādamu Heinrihu Švarcu (1740—1800), 1792. gadā muiža pārgāja Švarcu ģimenes mantojumā kā vasaras rezidence. Muiža būvēta neorenesanses stilā, tai raksturīgas tādas Senās Romas arhitektūras iezīmes kā frontoni, pilastri, dzegas un antablements.

1812. gada kara laikā Švarcmuižas ēkas kopā ar citām Āgenskalna ēkām nodedzināja. Pēc dzimtbūšanas atcelšanas 19. gadsimta vidū Švarcmuižas zemes sāka dalīt gruntsgabalos un pārdot apbūvei Rīgā ieceļojušajiem lauciniekiem. 1853. gadā uz muižas zemes tagadējā Āgenskalna apkaimē bija 292 māju īpašnieki. Agrākajā muižas centrā uzcēla pašlaik redzamo muižas kungu māju. No 1873. gada Švarcmuižas īpašnieks bija Johans Kristaps Švarcs (1846—1915). 20. gadsimta sākumā Švarci muižu pārdeva. Pēc 1920. gada agrārās reformas Švarcmuižas neatsavināmo daļu savā īpašumā pārņēma Rīgas pilsēta, ēkā darbojās pilsētas 7. vācu pamatskolas pirmo klašu nodaļa. Pēc Latvijas okupācijas ēku līdz 1970. gadiem izmantoja PSRS okupācijas armijas iestādes, pēc tam tā kādu laiku bija pamesta. 1997. gadā ēku pārņēma Latvijas Valsts arhīvs, Centrālā mikrofilmēšanas un dokumentu restaurācijas laboratorija. Tika veikta fasādes restaurācija, iekštelpu rekonstrukcija.

Literatūra 
 Izmantoti materiāli no izdevuma "Jānis Krastiņš, Ivars Strautmanis Lielais Rīgas arhitektūras ceļvedis"
 Izmantoti materiāli no Rīgas pašvaldības portāla.

Atsauces

Ārējās saites 
 Švarcmuiža portālā ambermarks.com
 Švarcmuiža portālā Cita Rīga
 informācija un attēli portālā Cita Rīga
 Nostāsti par Švarcmuižu portālā pilis.lv

Muižas Rīgā
Rīga
Nacionālo izlašu dalība FIFA Pasaules kausā

FIFA Pasaules kausa finālturnīrā ir piedalījušās 79 nacionālās izlases.

Komandu rezultāti 
Atšifrējums
1. — Čempioni
2. — Finālisti
3. — Trešās vietas ieguvēji
4. — Ceturtās vietas ieguvēji
QF — Ceturtdaļfinālisti (1934–1938, 1954–1970 un 1986–pašlaik)
R2 — 2. kārta (1974–1978: otrā grupu stadija, top 8; 1982: otrā grupu stadija, top 12; 1986–pašlaik: astotdaļfināls)
R1 — 1. kārta
q — Kvalifikācija nākamajam turnīram
 ••  — Kvalificējās, bet atsauca dalību
 •  — Nekvalificējās
 ×  — Nestartēja / izstājās / aizliegta dalība
   — Mājinieki

FIFA Pasaules kauss
Luiss Monti

Luiss Felipe Monti (; dzimis , miris ) bija itāļu izcelsmes Argentīnas futbolists un treneris, spēlēja pussarga pozīcijā.

Karjeru sāka Argentīnā kluba Huracán sastāvā. Pēc tam pārstāvēja Argentīnas Boca Juniors un San Lorenzo klubu, spēlētāja karjeru noslēdza Itālijas Juventus klubā. Karjeras laikā četras reizes kļuvis par Argentīnas čempionu, tikpat reižu uzvarējis Itālijas čempionātā.

Laikā no 1924. līdz 1931. gadam pārstāvējis Argentīnas izlasi. Tās sastāvā uzvarēja 1927. gada Dienvidamerikas čempionātā un izcīnīja sudraba medaļu , kā arī sasniedza  finālu.

No 1932. līdz 1936. gadam pārstāvējis Itālijas izlasi. Tās sastāvā uzvarēja . Monti ir vienīgais spēlētājs, kas spēlējis divās FIFA Pasaules kausa finālspēlēs divu dažādu izlašu sastāvā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām bijis treneris.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Huracán

 Argentīnas pirmā divīzija: 1921

San Lorenzo

 Argentīnas pirmā divīzija: 1923, 1924, 1927

Juventus

 Itālijas Serie A: 1931–32, 1932–33, 1933–34, 1934–35
 Coppa Italia: 1937–38

Itālija

 FIFA Pasaules kauss: 1934

Trenera karjera 
Juventus

 Coppa Italia: 1941–42

Ārējās saites 

1901. gadā dzimušie
1983. gadā mirušie
Buenosairesā dzimušie
Argentīnas futbolisti
Argentīnas izlases futbolisti
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
1930. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1934. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1928. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Šāndors Kočišs

Šāndors Pēters Kočišs (; dzimis , miris ) bija ungāru futbolists.

Karjeru sācis Ungārijā, spēlējis Ferencváros TC, Budapest Honvéd kluba sastāvā un Šveices Young Fellows Zürich sastāvā. Pēc 1956. gada Ungārijas revolūcijas pievienojās Spānijas FC Barcelona klubam. Četras reizes kļuvis par Ungārijas čempionu un divas — Spānijas čempionu.

No 1946. līdz 1956. gadam pārstāvēja Ungārijas izlasi. Tās sastāvā aizvadīja 68 oficiālās spēles, kurās guva 75 vārtus. Kočišs ir viens no visvairāk vārtus starptautiskās futbola spēlēs guvušajiem futbolistiem. Izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu  un  iekļuva finālā. 1954. gada Pasaules kausa finālturnīrā ar 11 gūtiem vārtiem bija turnīra rezultatīvākais spēlētājs. Viņš, Žists Fontēns () un Gerds Millers () ir vienīgie, kas par turnīra rezultatīvākajiem kļuvuši, gūstot vismaz desmit vārtus.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Ferencváros TC

 Ungārijas līga: 1949

Honvéd FC

 Ungārijas līga: 1952, 1954, 1955

Barcelona

 Spānijas La Liga: 1958–59, 1959–60
 Copa del Generalísimo: 1958–59, 1962–63
 Starppilsētu gadatirgu kauss: 1958–60

Ungārija

 Olimpiskās spēles zelta medaļa: 1952

Individuālie sasniegumi

 FIFA Pasaules kausa labākais vārtu guvējs: 1954

Ārējās saites 

 RSSSF 

1929. gadā dzimušie
1979. gadā mirušie
Budapeštā dzimušie
Ungārijas futbolisti
Ungārijas izlases futbolisti
1952. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
1954. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Valencia CF spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Dzelzceļa līnija Pēterburga—Varšava

Dzelzceļa līnija Pēterburga—Varšava () bija 1852. — 1862. gadā uzcelta Krievijas impērijas dzelzceļa līnija, kas savienoja impērijas galvaspilsētu Pēterburgu ar tai pakļautās Polijas galvaspilsētu Varšavu un tālāk ar Vīni. Tai bija atzari uz Rīgu, Kēnigsbergu. Daļa no dzelzceļa līnijas veda cauri Latvijas austrumu daļai un deva spēcīgu impulsu Latgales saimnieciskajai attīstībai 19. gadsimtā.
Līnija bija 1046 verstis (1333 km) gara un tajā bija viens sliežu ceļš. No 1896. līdz 1914. gadam no Pēterburgas līdz Viļņai un tālāk caur Kauņu uz Berlīni pa šo līniju kursēja ekspresvilciens Nord-Express.

Mūsdienās šī dzelzceļa līnija vairs nedarbojas un ir sadalīta starp Krievijas (Октябрьская ж. д.), Latvijas, Lietuvas, Baltkrievijas un Polijas dzelzceļiem. Starptautiskie vilcieni no Pēterburgas uz Rīgu, Viļņu, Brestu (savienojums ar Varšavu), Kaļiņingradu un citām pilsētām tagad atiet no Vitebskas stacijas, bet vēsturiskajā Varšavas stacijā iekārtots muzejs un iepirkšanās centrs.

Stacijas

Atsauces 

Krievijas dzelzceļa līnijas
Latvijas vēsturiskās dzelzceļa līnijas
Lietuvas dzelzceļa līnijas
Baltkrievijas dzelzceļa līnijas
Polijas dzelzceļa līnijas
Krievijas impērijas laika dzelzceļa līnijas
1199. gads

1199. gads () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.

Notikumi

Dzimuši 
 Aleksandrs IV (Alexander IV) - Romas pāvests (miris 1261.)

Miruši 
 Ričards I Plantagenets (Richard Plantagenet) - Anglijas karalis (dzimis 1157.)
Jozefs Mengele

Jozefs Mengele (; dzimis , miris ) bija vācu ārsts. Otrā pasaules kara laikā darbojās Aušvicas koncentrācijas nometnē.

Studēja Minhenes universitātē. Pēc tam uzsāka karjeru kā pētnieks. 1937. gadā pievienojies nacistu partijai, nākamajā gadā — arī Schutzstaffel (SS). Otrā pasaules kara sākumā bijis bataljona ārsts, 1943. gadā ticis pārcelts uz koncentrācijas nometņu dienestu un nozīmēts darbam Aušvicā.

Mengele Aušvicā izvēlējās koncentrācijas nometnē esošās personas, kas nosūtāmas uz gāzes kamerām nomirt. Tāpat viņš veica nezinātniskus un bieži vien nāvējošus eksperimentus ar ieslodzītajiem. Pēc kara aizbēdzis uz Dienvidameriku, kur, netiekot notverts, dzīvoja atlikušo dzīvi.

Ticis iesaukts par "nāves eņģeli" (Todesengel).

Ārējās saites 

1911. gadā dzimušie
1979. gadā mirušie
Vācijas ārsti
NSDAP biedri
Kara noziedznieki
Bavārijā dzimušie
1192. gads

1192. () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.

Notikumi 
 Celestīns III apstiprināja Vācu ordeņa statūtus.

Dzimuši 
 Stefans Radoslavs, Serbijas karalis (miris 1234.)

Miruši 
 Konrāds I, Jeruzālemes karalis (dzimis 1140.)
Skodas iela

Skodas iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Tā sākas iepretīm Iļģuciema vidusskolas sporta laukumam un beidzas industriālās apbūves teritorijā aiz Spilves ielas. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 480 metri.

Vēsture 
Skodas iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta 1923. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām.

Ielas raksturojums 
Skodas iela ir aptuveni 380 metrus gara iela Iļģuciema apkaimes ziemeļrietumos. Tā sākas iepretīm Iļģuciema vidusskolas sporta laukumam un iet rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Apmēram 100 metrus tālāk ielai, krustojoties ar Palangas ielu, priekšā esošās daudzdzīvokļu ēkas dēļ ir pārrāvums. Tā atsākas pēc aptuveni 50 metriem ziemeļu virzienā no Palangas ielas. Turpmākajā posmā Skodas iela krustojas ar Spilves ielu. Skodas iela beidzas turpat esošajā industriālās apbūves teritorijā. Ielas sākumam raksturīga savrupmāju un daudzstāvu paneļēku apbūve.

Ielu savienojumi 
Skodas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Palangas iela
 Spilves iela

Skatīt arī 
 Kurzemes rajons
 Iļģuciems

Atsauces 

Ielas Iļģuciemā
Kurzemes rajons