joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Latvijas Republikas atbrīvošanas cīņu 10 gadu jubilejas piemiņas medaļa

Latvijas Republikas atbrīvošanas cīņu 10 gadu jubilejas piemiņas medaļa bija Latvijas piemiņas medaļa, kas veltīta Latvijas Brīvības cīņu desmit gadu jubilejai.

Vēsture 

1928. gada 12. jūlijā Ministru kabinets pieņēma noteikumus par Latvijas atbrīvošanas cīņu 10 gadu jubilejas piemiņas medaļas izveidi, kurus apstiprināja Kara ministrs. Noteikumi ietvēra medaļas izskatu, piešķiršanas kārtību u.c. jautājumus. Medaļas radīšanas mērķi bija atzīmēt desmito gadadienu kopš Latvijas brīvības cīņu sākuma, uzturētu tautas atmiņā vēsturiskos notikumus, atzīmētu karavīru un citu personu dalību šajās cīņas un godinātu tos ārvalstu karavīrus, kuri piedalījās Latvijas atbrīvošanas cīņās, bet nav apbalvojami ar Lāčplēša kara vai Triju zvaigžņu ordeni. Medaļas piešķiršanai bija nepieciešams Kara ministra atzinums.

Izskats 

Medaļa bija apaļa, no tumšas bronzas. Diametrs 35 mm un biezums 2 mm. Priekšpusē bija zīmējums, kurā attēlota uz saules, Daugavas un Rīgas torņu fona ar šautenēm apbruņotu karavīru ierinda. Tās apakšējā malā sīks uzraksts "Zīm. Stromberg Grav. Bercs". Mugurpuses centrā uzraksts «Par Latviju 1918-1928», ka ietverts trijās piecstaru zvaigznēs. Latvijas brīvības cīņu gada. Medaļai klāt bija piestiprināta zīda lenta, kuru saturēja sprādzes abos galos. Lenta bija trijās krāsās: pamatkrāsa sarkana, ar divām zilām (4 mm) svītrām un no abām malām ieslēgta oranžām strīpiņām (0,75 mm).

Personām, kuras Brīvības cīņu laikā bija militārajā dienestā, uz lentas bija šķēpi, bet civilpersonām lenta bija bez tiem. Medaļu varēja nesāt svinīgos brīžos, bet ikdienas gaitās varēja nēsāt lentas atgriezumu. Medaļai bija jāatrodas krūšu kreisajā pusē.

Piemiņas medaļu varēja iegādāties — saņemt Armijas Ekonomiskajā veikalā par Ls 2, uzrādot Latvijas atbrīvošanas kara piemiņas zīmes apliecību, uz kuras bija atzīme, ka: "Šīs apliecības īpašniekam tiesības nēsāt Latvijas Republikas atbrīvošanas cīņu 10 gadu jubilejas piemiņas medaļu.".

Šī bija vienīgā medaļa no Latvijas valsts apbalvojumiem.

Apbalvojamās personas 
Piemiņas medaļu piešķīra par darbību laikā no 1918. gada novembra līdz 1920. gada 11. augustam:
 Militārpersonām:
 Karavīriem, kas Latvijas Brīvības cīņu laikā kalpojuši Latvijas armijā 
 Pēc kara ministra atzinuma ārzemju armiju karavīriem, kas piedalījušies Latvijas Brīvības cīņās.
 Civilpersonām:
 Brīva līguma darbiniekiem, žēlsirdīgajām māsām un ārstiem 
 Civilpersonām, kas atradās mobilizētu uzņēmumu dienestā un uz kuģiem 
 Personām , kas Latvijas Brīvības cīņu laikā sastāvēja skolnieku un kara zēnu rotās 
 Sieviešu palīdzības korpusa dalībniecēm 
 Militārās policijas darbiniekiem, kā arī pašvaldību un apsardzības rotu dalībniekiem 
 "Troickas" un "Imantas" pulku karavīriem
 Pēc kara ministra atzinuma atsevišķiem Latvijas pilsoņiem, kas sekmējuši un pabalstījuši armiju Latvijas Brīvības cīņu laikā.

Piezīmes un atsauces 

Latvijas apbalvojumi
Kazimirs Maļevičs

Kazimirs Maļevičs (, ; dzimis , miris ) bija Kijivā dzimis ukraiņu/poļu izcelsmes Krievijas impērijas un padomju mākslinieks, scenogrāfs un mākslas teorētiķis. Viņš bija ģeometriskās abstraktās mākslas un ukraiņu avangarda supremātisma virziena pamatlicējs. Pazīstamākais darbs — 1913. gadā radītais "Melnais kvadrāts" (atrodas Tretjakova galerijā Maskavā).

Dzīvesgājums 

Dzimis Kijivā cukurfabrikas pārvaldnieka ģimenē. Tēva darba dēļ bērnībā dzīvoja ar cukurrūpniecību saistītās vietās Ukrainā. Pēc tēva nāves 1904. gadā pārcēlās uz Maskavu. No 1904. līdz 1910. gadam mācījās Maskavas mākslas skolā (Московское училище живописи, ваяния и зодчества) un Fjodora Rerberga mākslas skolā.

1911. gadā kopā ar Vladimiru Tatļinu un citiem piedalījās otrajā grupas "Sojuz molodjoži" (Союз Молодежи) izstādē Sanktpēterburgā. Piedalījās arī grupas "Ēzeļa aste" (Ослиный хвост) aktivitātēs. Veidojis scenogrāfiju 1907. gadā Sanktpēterburgā izrādītajai futūristiskajai operai "Uzvara pār Sauli" (Победа над Солнцем). 1914. gadā Parīzē kopā ar Aleksandru Arhipenko, Soņu Delonē, Aleksandru Eksteri un Vadimu Melleru piedalījās izstādē Neatkarīgo salonā. 1916.—1917. gadā darbojās grupas "Kārava kalps" (Бубновый валет) darbībā. Veidojis scenogrāfiju 1918. gadā Maskavā iestudētajai un Vsevoloda Mejerholda režisētajai Vladimira Majakovska izrādei "Mistērija-bufs", kura veltīta Oktobra revolūcijas pirmajai gadadienai.

Pēc Oktobra revolūcijas pasniedza mākslas skolās Vitebskā, Ļeņingradā un Kijivā. Miris 1935. gadā, izpildot viņa gribu, kremēts, apglabāts netālu no savas mājas un uz viņa kapa uzstādīts balts kubs ar melnu kvadrātu.

Kazimira Maļeviča darbi muzejos 

Kazimira Meļeviča darbi atrodas šādos muzejos:

 Krievu muzejs (Государственный Русский музей), Sanktpēterburga, 
 Pilsētas muzejs (Stedelijk Museum), Amsterdama, 
 Tretjakova galerija (Государственная Третьяковская галерея), Maskava, 
 Teātra un mākslas muzejs (Санкт-Петербургский государственный музей театрального и музыкального искусства), Sanktpēterburga, 
 Žorža Pompidū centrs (Centre national d'art et de culture Georges-Pompidou), Parīze, 
 MoMA, Ņujorka,

Ārējās saites 

 Maļevičam veltīta lapa , , 
 Maļevičam veltīta lapa 

1878. gadā dzimušie
1935. gadā mirušie
Krievijas gleznotāji
PSRS gleznotāji
Polijas gleznotāji
Avangardisms
Krievu avangards
Kijivā dzimušie
Krievijas ukraiņi
Igors Činnovs

Igors Činnovs (;  — ) bija Latvijas krievu izcelsmes dzejnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis Tukumā, mācījās Rīgas pilsētas krievu vidusskolā. 1939. gadā beidza studijas LU un strādāja par juriskonsultu. 1933. gadā tika iespiesti viņa pirmie dzejoļi periodikā. 

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 1947. gadā pārcēlās uz Franciju, no 1962. gada dzīvoja ASV. Līdz 1968. gadam profesors Kanzasas Universitātē, pēc tam līdz 1976. gadam profesors Nešvilas universitātē. Dzīvoja Floridā. 

Uz dzejnieka daiļradi atstāja iespaidu periods, kuru viņš pavadīja Francijā. Viņam raksturīgi sirreālisma elementi, formāla izsmalcinātība, lirika, kas skar dzīvības un nāves, ticības, cerību jautājumus. 

 miris Filadelfijā (ASV), apglabāts Maskavā (Krievija).

Darbi 
 "Монолог" (1950., Parīze)
 "Линии" (1960., Parīze)
 "Метафоры" (1968., Ņujorka)
 "Пасторали" (1976., Parīze)
 "Автограф" (1984., ASV) u.c.

Ārējās saites 

 Biogrāfija un dzejoļi 
 Biogrāfija 

1909. gadā dzimušie
1996. gadā mirušie
Tukumā dzimušie
Latvijas krievi
Krievu dzejnieki
Latvijas dzejnieki
Francijas dzejnieki
ASV dzejnieki
Krievu valodā rakstošie
20. gadsimta rakstnieki
Latvijas Universitātes absolventi
The Smashing Pumpkins

The Smashing Pumpkins ir amerikāņu alternatīvā roka mūzikas grupa, kura 1988. gadā izveidota Čikāgā, Ilinoisas štatā. Grupas sastāvā ir bijuši vairāki mūziķi, bet vislielākos panākumus tā guva kopā ar Biliju Korganu (solists, ģitārists), Džeimsu Iha (ģitārists, fona solists), Dārsiju Reckiju (basģitāriste, fona soliste) un Džimiju Čemberlenu (bundzinieks).

Diskogrāfija 

 Gish (1991)
 Siamese Dream (1993)
 Mellon Collie and the Infinite Sadness (1995)
 Adore (1998)
 Machina/The Machines of God (2000)
 Machina II/The Friends & Enemies of Modern Music (2000)
 Zeitgeist (2007)
 Teargarden by Kaleidyscope (2009—pašlaik)
 Oceania (2012)
 Monuments to an Elegy (2014)
 Shiny and Oh So Bright, Vol. 1 / LP: No Past. No Future. No Sun. (2018)
 Cyr (2020)

Ārējās saites 

  Oficiālā mājas lapa
  MySpace profils
  Last.fm profils

1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
ASV rokgrupas
ASV alternatīvā roka grupas
Grammy balvas ieguvēji
Vads (armija)

Vads ir taktiska bruņoto spēku apakšvienība, kurā parasti ir apmēram no trīsdesmit līdz piecdesmit karavīru. Vads parasti sastāv no divām līdz četrām nodaļām. Trīs līdz seši vadi veido rotu. Vads var pildīt arī patstāvīgus uzdevumus. Vadu parasti komandē leitnants vai virsleitnants.

Vada lielums un apakšvienību skaits tajā ir atkarīgs no konkrētās valsts militārās struktūras, ieroču šķiras (piemēram, izlūkvads, tanku vads u.c.) un miera vai kara apstākļiem.

Latvijas Nacionālajos Bruņotajos spēkos vads ir viens no karaspēka apakšvienību veidiem.

Militārā organizācija
Thriller

Thriller ir amerikāņu ierakstu mākslieka Maikla Džeksona sestais studijas albums. To  izdeva ierakstu kompānija Epic Records. Šis albums guva tādus pašus komerciālos panākumus un kritiku, kā iepriekšējais Džeksona albums Off the Wall, kas tika izdots 1979. gadā.

Tas kļuva par vispārdotāko albumu pasaulē mazāk nekā divu gadu laikā.

Dziesmu saraksts 

1982. gada albumi
Maikla Džeksona albumi
Foster

Foster var būt:

 Bens Fosters — Anglijas futbolists, vārtsargs;
 Normans Fosters — britu arhitekts;
 Džodija Fostere — amerikāņu aktrise;
 Fostera kalns (Mount Foster) — kalns Antarktikā.

Uzvārdi
Fosters

Fosters var būt:

 Bens Fosters — Anglijas futbolists, vārtsargs;
 Normans Fosters — britu arhitekts.

Uzvārdi
Aglonas novads

Aglonas novads bija 2009. gadā administratīvi teritoriālās reformas gaitā izveidots novads, kurā tika apvienoti bijušā Preiļu rajona Aglonas un bijušā Krāslavas rajona Grāveru, Kastuļinas un Šķeltovas pagasts. Pastāvēja līdz 2021. gadam.

Daba

Zemes lietojums 
No visas novada platības, 392,7 km2, lielākā daļa tiek izmantota lauksaimniecībā, tie ir 16938,6 ha. 87,3 ha tiek izmantoti dzīvojamajai platībai, bet 4,1 ha komercdarbībai.

Vēsture 

Novadu izveidoja 2009. gadā pēc administratīvi teritoriālās reformas. 2021. gada reformas rezultātā novada Aglonas pagasts tika iekļauts jaunajā Preiļu novadā, bet pārējie trīs pagasti – jaunajā Krāslavas novadā.

Apdzīvotās vietas

Iedzīvotāji

Etniskais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Aglonas oficiālais tūrisma portāls

 
Latvijas bijušie novadi
Petrovs

Petrovs (,  — 'Pjotra (Пётр), Petara (Петър) dēls'; sieviešu dzimtē Petrova) ir izplatīts krievu un bulgāru cilmes uzvārds, kam ukraiņu valodā sastopams līdzīgs uzvārds ar tādu pašu cilmi — Petrivs (). Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Aleksandrs Petrovs:
 Aleksandrs Petrovs (Александр Петров; 1876—1941) — Krievu cīkstonis;
 Aleksandrs Petrovs (Александр Петров; 1794—1867) — Krievijas šahists un dambretists;
 Dmitrijs Petrovs (Дмитрий Петров; 1958) — krievu poliglots, tulks un pasniedzējs;
 Martins Petrovs (Мартин Петров; 1979) — bulgāru futbolists;
 Staņislavs Petrovs (Станислав Петров; 1939—2017) — padomju virsnieks, kura rīcība novērsa kodolkara sākšanos 1983. gadā;
 Stilijans Petrovs (Стилиян Петров; 1979) — bulgāru futbolists;
 Valērijs Petrovs (1984) — Latvijas jurists un politiķis;
 Vitālijs Petrovs (Виталий Петров; 1984) — krievu autosportists;
 Vladimirs Petrovs:
 Vladimirs Petrovs (Владимир Петров; 1907—1991) — PSRS slepeno dienestu darbinieks, diplomāts, pārbēdzējs uz Austrāliju;
 Vladimirs Petrovs (1908—1943) — Latvijas šahists;
 Vladimirs Petrovs (Владимир Петров; 1947—2017) — PSRS hokejists.

Skatīt arī 
 Petrivs

Bulgāru uzvārdi
Krievu uzvārdi
Žo Vilfrīds Conga

Žo Vilfrīds Conga (, ; dzimis  Lemānā, Francijā) ir franču tenisists. Viņa tēvs ir no Kongo Republikas, bet māte — francūziete.

Profesionāļa karjeru uzsāka 2004. gadā. Congas labākais sasniegums ATP tūres rangā ir  sasniegtā 5. vieta, dubultspēlēs — 33. vieta (). Karjerā Conga ir uzvarējis 16 ATP vienspēļu turnīros, bet lielāko panākumu Grand Slam sacensībās viņš guva 2008. gada Austrālijas atklātajā čempionātā, kurā sasniedza finālu.

2012. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja sudraba medaļu dubultspēlēs, pārī ar Mišelu Lodrā finālā piekāpjoties ar pirmo numuru izliktajam ASV pārim brāļiem Maikam un Bobam Braieniem.

Karjeras statistika

Vietas Grand Slam turnīros 

|}

Grand Slam fināli

Zaudējumi

Ārējās saites 

  

1985. gadā dzimušie
Francijas tenisisti
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki tenisā
Pamplona

Pamplona () jeb Irunja () ir pilsēta Navarras autonomajā teritorijā Spānijā. Tā ir Navarras lielākā pilsēta, kura kalpo arī par autonomijas galvaspilsētu. 2006. gadā pilsētā dzīvoja 195 769, bet tās aglomerācijā — 319 208 iedzīvotāju. Pilsēta ir slavena ar savu vēršu skriešanās festivālu un viduslaiku vecpilsētu.

Atsauces 

Navarras pilsētas
Vitorija

Vitorija (; ) ir Spānijas pilsēta, Basku Zemes autonomā apgabala dienvidos, Alavas provincē. Tā ir Alavas provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs, kā arī Basku Zemes administratīvais centrs. Pilsētas kopējā platība ir 276,81 km², pēc 2015. gada datiem pilsētā dzīvo 243 918 iedzīvotāji. 

2012. gadā pilsēta atzīta par Eiropas Zaļo galvaspilsētu un tā ir atzīta par vienu no labākajām Spānijas pilsētām pēc dzīves kvalitātes.

Atsauces 

Basku Zemes pilsētas
Igauņu dziesmu svētki

Igauņu dziesmu svētki () ir tradicionāls igauņu kultūras pasākums, kas norisinās reizi piecos gados Tallinā. Iepriekšējie XXVI dziesmu un XIX deju svētki notika 2019. gadā, un tajos piedalījās ap 153 000 dalībnieku no visas Igaunijas. Nākamie igauņu dziesmu un deju svētki notiks 2024. gada 5.–7. jūlijā.

Vēsture 
Dziesmu svētku tradīcija radās igauņu tautas atmodas laikā. Pirmie dziesmu svētki notika Tartu 1869. gada vasarā . Viens no pirmo dziesmu svētku organizētājiem bija Johans Voldemārs Jansens. Pirmajos trīs dziesmu svētkos piedalījās tikai vīriešu kori un orķestri, pavisam 822 dziedātāju un 56 cilvēki ar pūšamajiem instrumentiem. Sākot ar ceturtajiem dziesmu svētkiem, varēja piedalīties arī jauktā sastāva kori. Sākot ar sesto festivālu 1896. gadā, tā norises vieta tika pārcelta uz Tallinu.

Skatīt arī 
 Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki
 Lietuvas dziesmu svētki

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

Igaunijas mūzika
Igaunijas kultūra
Mūzikas festivāli
Tallina
Alojas novads

Alojas novads bija 2009. gadā administratīvi teritoriālās reformas gaitā izveidota pašvaldība Vidzemē. Novadā bija iekļauta bijušā Limbažu rajona Alojas pilsēta, Alojas pagasts, Staiceles pilsēta, Staiceles pagasts, Braslavas pagasts un Brīvzemnieku pagasts.

Daba

Vēsture

Teritoriālais iedalījums

Apdzīvotās vietas

Iedzīvotāji

Etniskais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki 
 bīskaps Aleksandrs, īstajā vārdā Andrejs Zaķis (1834-1899), pirmais latviešu pareizticīgo bīskaps
 Auseklis, īstajā vārdā Miķelis Krogzemis (1850-1879), latviešu dzejnieks, pedagogs, publicists. Pirmās latviešu tautiskās atmodas ideju paudējs.
 Indriķis Zīle (dzimis 1841. gada 19. maijā [v.s. 7. maijā], miris 1919. gada 15. jūlijs) bija Vispārējo latviešu Dziesmu svētku virsdiriģents, ērģelnieks, komponists un Jāņa Cimzes vadītā Vidzemes skolotāju semināra skolotājs.
 Jānis Širmanis (dz. 1904.4.IV Vilzēnu pag. Annasmuižā - 1992. 9.X Nešvilā, ASV) - rakstnieks.

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 

 
Latvijas bijušie novadi
Slocene

Slocene (arī Pulkaine, Pulkaiņu upīte, Pulkaiņupīte, Sloce, augštecē - Vēžupe, Vēžupīte, lejtecē atteka - Samulomi, Samuloms) ir upe Latvijā, Kaņiera ezera pieteka Zemgales ziemeļrietumos. Augštecē tiek saukta arī par Vēžupi, bet starp Valgumezeru un Kaņiera ezeru par Pulkaiņu upi. Vēstures avotos atrodams arī nosaukums Sloka un Sloce. Upes sākums atrodas uz Tumes un Degoles pagastu robežas. Tā tek cauri Tukuma novada vidusdaļai, caur Tukumu un Valgumezeru, ietek Kaņiera ezerā.

Slocene tiek izmantota elektrības ražošanai divos HESos, kas atrodas Tukuma novadā netālu no Milzkalnes un Smārdes ciemiem. Uzceļot HESu netālu no Milzkalnes tika atjaunots Šlokenbekas ezers. Vairākās vietās Sloceni izmantoto kā peldvietu.

Upi šķērso valsts autoceļi P121 (Tukums—Kuldīga), V1445 (Tukums–Kandava), V1481 (Jaunmokas–Sloklejas), A10 (Rīga—Ventspils) un V1446 (Tukums–Milzkalne–Smārde–Slampe). Tās krastos atrodas Sloklejas, Līdums, Pārupe, Tukums, Milzkalne, Bērzāji, Radziņciems.

Vēsture 
Upe veidojusies apmēram pirms 12 000 līdz 13 000 gadiem, kad no šīs teritorijas atkāpās pēdējie ledāji. Ledus laikmeta beigu posmā upes straume gāja pretējā virzienā, respektīvi, no austrumiem uz rietumiem. Šajā laika posmā kopā ar Abavu bija lielākā upe tagadējās Latvijas teritorijā. Veidošanas stadijā tai bija ledus gultne. Šajā periodā izveidojās terases, kuras ir aplūkojamas arī šodien.

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1225. gadā. Vēl Kurzemes hercogistes laikā tā bija kuģojama upe un tika izmantota kā ūdens satiksmes ceļš. Dažādās vietās un laikos pie tās ir bijušas dzirnavas, cepļi. 20. gadsimta sākumā tika izrakts savienojums starp Kaņiera ezeru un Rīgas līci (Starpiņupīte) un ietece no tā brīža ir Kaņiera ezers. Pirms tam Slocene caur Kaņieri, Duņieri un Slokas ezeru ietecēja Lielupē. Tagad bijusī Slocenes lejtece (Vecslocene) novada Duņiera un Slokas ezeru ūdeņus Lielupē.

Kādreiz arī Tukuma pilsētā bija no Slocenes ūdeņiem uzpludināts ezers, kurš tika iznīcināts Otrā pasaules kara beigās, uzspridzinot tiltu un aizsprostu. Šobrīd aktīvi notiek centieni to atjaunot.

Atsauces 

Tukuma novada upes
Engures novada upes
Kaņiera baseina upes
Slocene
Terminoloģija

Terminoloģija ir mācība par terminiem un to lietošanu. Termins ir jēdziens un tā valodiskais apzīmējums. Specifiskiem jēdzieniem noteiktos laukos ir noteikti apzīmējumi, kas materiāli atspoguļo zināšanu sistēmas. Terminoloģija kā zinātnes nozare pēta, kā šādi termini rodas un kāda ir to savstarpējā saistība.

Terminoloģija ir formāla zinātnes nozare, kas sistemātiski studē jēdzienu apzīmēšanu vai veidošanu, kas raksturīgs vienam vai vairākiem laukiem vai cilvēka darbības jomām. Terminoloģijas teorija pamatojas uz jēdzieniem un virzās uz piemērotu termina definīcija. Tas tiek veikts, pētot un analizējot terminus kā daļu no jēdzieniskas sistēmas un veicinātu pareizu lietošanu. Pētniecība var notikt vienas valodas robežās vai aptvert vairākas valodas vienlaikus, kā arī tā var pētīt terminus dažādu disciplīnu ietvaros.

Pārskats 
Terminoloģija kā zinātne balstās uz saviem teorētiskajiem principiem un sastāv galvenokārt no šādiem aspektiem:
 nozarē vai aktivitātes jomā lietoto jēdzienu un jēdzienu struktūru analīze;
 jēdzieniem atbilstošo terminu identificēšana;
 divvalodu vai daudzvalodu terminoloģijas gadījumā saistības noteikšana starp terminiem dažādās valodās;
 terminoloģijas sistematizācija datubāzēs;
 terminoloģijas datubāžu pārvaldīšana;
 jaunu terminu veidošana.

Terminoloģijas tipi 

Var izšķirt divu veidu terminoloģiju:
 Speciālā terminoloģija, kas nodarbojas ar vienu terminu vai ierobežotu terminu skaitu
 Sistemātiskā terminoloģija, kas nodarbojas ar visiem terminiem noteiktā nozarē vai darbības jomā.
Speciālā terminoloģija dominē tulkotāju profesijā, kur noteiktu terminu (vai terminu grupas) tulkojums ir nepieciešams, lai ātri atrisinātu noteiktu tulkojuma problēmu.

Terminoloģija kā zinātnes nozare 

Kā zinātnes nozare terminoloģija ir saistīta ar tulkošanu un tādēļ bieži tiek pasniegta universitātēs un tulkotāju skolās. Lieliem tulkošanas uzņēmumiem bieži vien ir terminoloģijas nodaļa vai arī tie lūdz tulkotājiem veikt terminoloģijas pētījumus.

Tipoloģija 

Terminoloģiju var definēt arī pēc konteksta, pētot terminus, kas saistīti ar noteiktu kontekstu. Šādi konteksti var būt:
 Militārā terminoloģija
 Sporta terminoloģija
 Reliģiskā terminoloģija
 Zinātniskā terminoloģija
 Tehniskā terminoloģija

Ārējās saites 
 Valsts Valodas Centra terminu datubāze
 Akadēmiskā terminu datubāze
 Terminoloģijas portāls
Kuldīgas Centra vidusskola

Kuldīgas Centra vidusskola ir vispārizglītojošā mācību iestāde Kuldīgā. Skola tika dibināta 1977. gada 1.septembrī ar nosaukumu Kuldīgas 3. vidusskola. Skolas nosaukums tika mainīts 1997. gadā.

Direktori 
Kopš skolas atvēršanas to vadījuši četri direktori:
 no 1977. līdz 1983. gadam - Dzidra Gaile, 
 no 1983. līdz 1990. gadam - Ināra Kuršinska, 
 no 1991. līdz 2002. gadam - Valdis Dainis Ribaks,
 no 2002.gada - Brigita Freija.

Sports 
2008. gada 19. janvārī pie Kuldīgas Centra vidusskolas tika atklāta Kuldīgas vieglatlētikas manēža. Līdz ar to tika būtiski atvieglota Kuldīgas Centra vidusskolas skolēnu iesaistīšana sporta aktivitātēs. Skolas nelielā sporta zāle nespēja vienlaicīgi uzņemt un nodarbināt pat vienu klasi. Ziemas laikā skolēniem bija jāmēro ceļš līdz netālajai Kuldīgas rajona sporta skolai, lai sportotu tur. Kuldīgas vieglatlētikas manēža sniedz nozīmīgu ieguldījumu sporta attīstīšanā skolā.

Debates 
Kopš 1995. gada skolā darbojas debašu klubs, kuru vada latviešu valodas un literatūras skolotāja, debašu kluba trenere Alda Urtāne.

Ārējās saites 
 Kuldīgas Centra vidusskola

Skolas Kuldīgā
Vidusskolas Latvijā
Lielais meža raibenis

Lielais meža raibenis (Argynnis paphia) ir raibeņu dzimtas (Nymphalidae) suga, kas izplatīta Palearktikas ekozonā: mērenajā joslā Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā. Latvijā lielais meža raibenis ir bieži sastopama tauriņu suga. To var novērot lidojam jūlijā un augustā.

Izskats

Lielais meža raibenis ir liels tauriņš, viens no lielākajiem Eiropas raibeņiem. Tēviņi ir nedaudz mazāki nekā mātītes. Tēviņa spārnu plētums ir 69—76 mm, bet mātītes 73—80 mm. Tēviņa spārni ir dziļi oranžā krāsā ar melniem raibumiem un četrām tumšām dzīslām spārnu virspusē, bet apakšpusē spārni, īpaši izteikti aizmugurējie spārni, ir zaļgani. Turklāt atšķirībā no citiem atraitnīšu raibeņiem to aizmugurējo spārnu apakšpuses ir nevis ar pērļbaltiem raibumiem, bet ar bālām, samērā platām svītrām. Tēviņam uz priekšējo spārnu virspuses ir zvīņas, starp pirmo un ceturto dzīslu, kas izdala smaržu. Šī smarža pievilina mātītes un palīdz tām atšķirt partneri no citām raibeņu sugām.

Mātītes ir gaišākas, to spārni ir nedaudz noapaļoti, melnie raibumi lielāki, turklāt tām nav tumšo dzīslu. Kāpurs ir tumši brūns ar divām dzeltenām līnijām uz tā muguras, bet katrā pusē dzeltenajām līnijām savirknējušies sarkanbrūni, gari dzelkšņi.

Ekoloģija
Pieaugušie tauriņi barojas ar dažādu ziedu nektāru, piemēram, kazeņu, dadžu ziedu un rudzupuķu nektāru. Lielais meža raibenis ir spēcīgs lidotājs, daudz ātrāks kā citi atraitnīšu raibeņi. To var redzēt paceļamies augstāk par koku galotnēm, lidojam lielā ātrumā. Tas vislabprātāk mājo retos, saulainos, sasusos lapukoku mežos, priekšroku dodot ozolu mežiem. Tomēr to var novērot arī skujkoku mežos.

Netipiski kopumā tauriņiem lielā meža raibeņa mātītes olas nedēj uz kāpuru barošanās augiem — vijolītēm, bet vienu vai divus metrus virs zemes koku mizas spraugās, kas savukārt atrodas virs vijolīšu augiem. Kad augustā no oliņām izšķiļas kāpuri, tie nekavējoties dodas ziemas miegā līdz pavasarim. Pamostoties tas krīt lejup un barojas ar vijolītēm, kas aug koka tuvumā. Galvenā to barība ir rivina vijolīte (Viola riviniana). Kāpuri parasti barojas nakts laikā, bet dienas laikā nolien nelielā attālumā no vijolītēm. Vēsā, bet saulainā laikā to var novērot sauļojamies uz kritušām, sausām lapām. Kāpuri iekūņojas zemsedzē un jūnijā izlido jaunie tauriņi.

Atsauces

Ārējās saites 
Latvijas daba: Argynnis paphia
Dabas foto: Lielais meža raibenis
Lielais meža raibenis
Lielais meža raibenis. Argynnis paphia. Silver-washed Fritillary
Dziedava: Lielais meža raibenis

Atraitnīšu raibeņi
Latvijas kukaiņi
Eiropas kukaiņi
Āzijas kukaiņi
Āfrikas kukaiņi
Jāņa Daliņa stadions

Jāņa Daliņa stadions ir atvērts vieglatlētikas un futbola stadions, kas atrodas Valmierā. To atklāja 1938. gadā. Stadions bija vajadzīgs, lai sarīkotu starptautiskas sacensības un tajā iekļūtu visi, kas vēlējās redzēt Latvijas tā laika slavenāko sportistu — valmierieti Jāni Daliņu. Viņš 1932. gadā Losandželosas olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu un vairākkārt laboja pasaules rekordus soļošanā. Stadions Jāņa Daliņa vārdu ieguva trešās atmodas laikā. Šajā stadionā tika sarīkotas pirmās Trīszvaigžņu spēles un ik vasaru tajā tiek izcīnīta Valsts prezidenta balva vieglatlētikā.

Jāņa Daliņa stadionu pārvalda uzņēmums SIA "Valmieras Olimpiskais centrs". 2021. gada augustā tika pabeigta stadiona rekonstrukcija, kuras laikā tika veikti lielu uzlabojumu vieglatlētikas sacensību norisei, bet papildu uzlabojumi futbola sacensībām un UEFA sertifikācijai plānoti nākamajās kārtās.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Futbola stadioni Latvijā
Vieglatlētikas stadioni Latvijā
Valmiera
Sports Valmierā
Deniss Bergkamps

Deniss Nikolāss Marija Bergkamps (; dzimis  Amsterdamā) ir bijušais Nīderlandes futbolists. Savu karjeru viņš aizvadīja Ajax, Inter un Arsenal klubos un Nīderlandes izlasē. Bergkamps savas karjeras labākās spēles aizvadīja atvilktā uzbrucēja pozīcijā, kur viņš varēja pielietot savas taktiskās prasmes un negaidītās piespēles.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē. Viņš tiek atzīts arī par vienu no Anglijas Premjerlīgas visu laiku labākajiem spēlētājiem. 2007. gada viņš tika iekļauts Anglijas Futbola slavas zālē, kļūdams par pirmo un vienīgo Nīderlandes futbolistu, kas šo godu izpelnījies. Divas reizes viņš FIFA gada futbolista apbalvojumā ieņēmis trešo vietu.

Aviofobija 
Deniss Bergkamps ir plašāk zināms arī ar savām bailēm no lidošanas, kuras radās pēc tam, kad Nīderlandes izlase bija iesaistīta negadījumā 1994. gada Pasaules kausā, kas notika ASV. Nīderlandes izlase ceļoja kopā ar žurnālistu grupu, no kuriem viens izteica piezīmes par ilgo gaidīšanas laiku, izsakot varbūtību, ka lidmašīnā ir spridzeklis. Tas radīja paniku pasažieru vidū, it īpaši Bergkampam. Šis negadījums atgādināja viņam par lidmašīnas avāriju, kurā bojā gāja daudzi Surinamas izcelsmes Nīderlandes futbolisti, kad tie lidoja uz Surinamu. Kopš tā brīža Bergkampam ir bijusi nepatika pret pārlidojumiem. Šajā sakarā viņš tika iesaukts par Nelidojošo holandieti (non-Flying Dutchman), vārdu spēle angļu valodā no Klīstošais holandietis (The Flying Dutchman). Bieži vien viņš nevarēja pārstāvēt Arsenal klubu spēlēs ārpus Anglijas. Ja bija vajadzība, viņš brauca ar vilcienu vai personisko auto. Nogurdinošo ceļojumu uz Eiropu dēļ, bieži vien viņam nācās izlaist spēles viesos Eiropas klubu sacensībās.

Sasniegumi 
Ajax

 Eredivisie: 1989–90
 KNVB beker: 1986–87, 1992–93
 Eiropas Kausu ieguvēju kauss: 1986–87
 UEFA kauss: 1991–92

Inter Milan

 UEFA kauss: 1993–94

Arsenal

 Anglijas Premjerlīga: 1997–98, 2001–02, 2003–04
 FA kauss: 2001–02, 2002–03, 2004–05
 FA Community Shield: 1998, 2002, 2004

Individuālie sasniegumi

 Nīderlandes gada futbolists: 1991, 1992
 FIFA 100

Atsauces

Ārējās saites 

 Bergkamp Tribute: The Non-Flying Dutchman
 FootballDatabase profils
 Walking in a Bergkamp Wonderland
 Profils 4thegame.com
 Bergkamps Football Heroes
 Bergkampa fanu lapa

1969. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
FIFA 100
Arsenal FC spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Ziemeļholandē dzimušie
Hoseps Gvardiola

Hoseps "Peps" Gvardiola (, dzimis ) ir bijušais Spānijas futbola izlases pussargs un pašreizējais Manchester City galvenais treneris. Kaut gan lielāko savas spēlētāja karjeras daļu viņš aizvadīja spēlējot FC Barcelona, viņš ir pārstāvējis arī Brescia Calcio, AS Roma, Al-Ahli (Doha) un Sinalojas "Dorados". Izlašu turnīros Gvardiola ir pārstāvējis gan Spānijas, gan Katalonijas izlases. Spānijas izlases sastāvā - kļuvis par 1992. gada olimpisko spēļu čempionu. Pēc spēlētāja karjeras beigšanas Gvardiola kļuva par treneri. 2008. gada 8. maijā "FC Barcelona" prezidents, Žoans Laporta, paziņoja, ka Gvardiola pārņem pirmās komandas vadību, nomainot Franku Raikārdu galvenā trenera amatā. 
Pēc 2011-2012. gada sezonas viņš atstāja darbu "FC Barcelona". 2013. gadā Gvardiola kļuva par Minhenes "Bayern" galveno treneri un šajā amatā palika līdz 2016. gadam.

Karjeras statistika 

|-
|1990-91||rowspan="11"|Barcelona||rowspan="11"|La Liga||4||0||1||0||0||0||5||0
|-
|1991-92||26||0||3||0||11||0||40||0
|-
|1992-93||28||0||5||1||6||0||39||1
|-
|1993-94||34||0||5||0||9||0||48||0
|-
|1994-95||24||2||4||0||6||0||34||2
|-
|1995-96||32||1||7||0||7||1||46||2
|-
|1996-97||38||0||8||0||7||1||53||1
|-
|1997-98||6||0||3||0||5||0||14||0
|-
|1998-99||22||1||3||0||1||0||26||1
|-
|1999-00||25||0||5||0||12||1||42||1
|-
|2000-01||24||2||6||1||7||0||37||3

|-
|2001-02||Brescia||rowspan=3|Serie A||11||2||2||0||-||-||13||2
|-
|rowspan=2|2002-03||Roma||4||0||3||1||1||0||8||1
|-
|Brescia||13||1||3||1||-||-||16||1

|-
|2003-05||Al-Ahli|||Qatar Stars League
||18||2||9||3||9||2||36||7

|-
|2005-06||Sinaloa|||Primera División
||10||1||6||1||4||0||20||2
263||6||50||2||71||3||384||11
28||3||8||2||1||0||37||5
18||2||9||3||9||2||36||7
10||1||6||1||4||0||20||2
319||12||73||8||85||5||477||25
|}

Tituli 
FC Barcelona sastāvā

 Eiropas kausa ieguvējs
 1992.: 1. vieta
 Kausu ieguvēju kausa ieguvējs
 1997.: 1
 Spānijas La Liga čempions 
 1991., 1992., 1993., 1994., 1998., 1999.: 6 
 Spānijas kausa ieguvējs
 1997, 1998: 2 
 Spānijas superkausa ieguvējs
 1992, 1993, 1995, 1997: 4
 UEFA Superkausa ieguvējs
 1993, 1997: 2

Ārējās saites 

1971. gadā dzimušie
Katalonijā dzimušie
Katalāņu futbolisti
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
AS Roma spēlētāji
Brescia Calcio spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Spānijas autonomie apgabali

Spānijas autonomie apgabali () ir Spānijas Karalistes pirmā līmeņa politiskais iedalījums, kas izveidots saskaņā ar Spānijas konstitūciju. Konstitūcijas otrais pants atzīst visu "reģionu un tautību" tiesības uz pašpārvaldi un pasludina "Spānijas nācijas nesaraujamo vienotību." 

Spānija ir sadalīta 17 autonomos apgabalos. Šīs reģionālās valdības ir atbildīgas par skolām, izglītību, veselības aprūpi, sociālo nodrošinājumu, kultūru, pilsētu un lauku attīstību, un dažos apgabalos, policiju. Ir arī divas autonomas pilsētas. Kopumā, saskaņā ar autonomiju sistēmu, Spānija tiek uzskatīta par "ārkārtīgi decentralizētu valsti", ar centrālo valdību, kas veido tikai 18% no valsts izdevumiem.

Autonomie apgabali

Autonomās pilsētas

Atsauces 

 
Autonomas komunas
Parapsiholoģija

Parapsiholoģija ( (para) — 'blakus' + psiholoģija) ir disciplīna, kurā, izmantojot zinātniskas metodes, tiek apkopota, sistematizēta un analizēta informācija par paranormālām parādībām, piemēram, par psihokinēzi, gaišredzību, telepātiju, pārmiesošanos, saskarsmi ar mājdzīvniekiem (piemēram, Rūperts Šeldreiks) un citām lietām. Šādi pētījumi tiek veikti privātās laboratorijās, lai gan ir arī dažas universitātes, kas ar to nodarbojušās, bet to skaits samazinās. Vairums zinātnieku parapsiholoģiju uzskata par pseidozinātni.

Kontraversija 
Ap 1889. gadu vācu filozofs Makss Dessoā (Max Dessoir) ieviesa jēdzienu — parapsiholoģija un kopš tā laika pētīt paranormālās parādības ir bijusi zinātniekiem un akadēmiķiem strīdīga nodarbība. Ir zinātnieki, kas lietojot zinātniskas metodes pierādījuši vairāku parapsiholoģisko parādību neapšaubāmo eksistenci. Citi ar zinātniskām metodēm pierāda to pašu dabas fenomenu neeksistenci un apraksta pētnieku kompetenci un motivāciju.

Vairāki fiziķi, kā piemēram, Nobela prēmijas laureāts Braiens Džosefsons (Brian Josephson), kritizē "dogmatiskos" akadēmiķus par nespēju domāt un spriest par lietām ārpus viņu pieņemtās izpētes un doktrīnas robežām.

Savukārt zinātniskie skeptiķi kritizē parapsiholoģiju kā pretrunīgu labi pamatotiem zinātnes principiem. Piemēram bijušais iluzionists Džeimss Randi ir demonstrējis, ka burvju triki var simulēt vai atkārtot dažādas par parapsiholoģiskām uzskatītas parādības.

Skatīt arī 
 Konstantīns Raudive
 Paranormāla parādība
 Pseidozinātne

Atsauces

Ārējās saites 
 Anglijas psihisko parādību pētniecības biedrība
 Amerikas psihisko parādību pētnicības biedrība
 Starptautiskā organizācija — "Remote Viewing"
 Pētnieka Radina mājaslapa
 Rainas laboratorijas mājaslapa
 Biologa Ruperta Šeldreika mājaslapa

 
Pseidozinātne
Galisija

Galisija (, ) ir autonoms apgabals un vēsturisks novads Spānijas ziemeļrietumos. Tas ir viens no septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem, kā arī viens no astoņiem, kuriem piešķirts nācijas nosaukums. Robežojas ar Portugāli dienvidos, ar Kastīliju un Leonu un Astūriju austrumos. To rietumos un ziemeļos apskalo Atlantijas okeāns. Krasta līnijas kopējais garums ir 1660 km, iekļaujot piecas Galisijai piederošās salas Atlantijas okeānā. 

Apgabala kopējā platība ir 29 574 km², pēc 2015. gada datiem apgabalā dzīvo 2 734 915 iedzīvotāji. Pēc šī rādītāja tā ir septītais lielākais Spānijas autonomais apgabals. Kopējā platība ir  km², tā ir septītā lielākā Spānijas province pēc platības (5,8% no kopējās Spānijas teritorijas).

Galisija administratīvi sīkāk dalās četrās provincēs: Akoruņas province, Lugo province, Ourenses province un Pontebedras province. Administratīvais centrs ir Santjago de Kompostela, bet lielākā pilsēta ir Bigo, nākamās lielākās pilsētas ir Akoruņa, Ourense un Lugo.

Etimoloģija 
Galisijas nosaukums radies no latīņu vārda Gallaecia, kā senatnē sauca ķeltu cilti, kas dzīvojusi šajā teritorijā.

Vēsture 
2. gadsimtā pirms mūsu ēras uz tagadējo Galisiju atnāca romiešu leģioni. Nedaudzie saglabājušies Romas impērijas laika  pieminekļi ir Lugo aizsargmūris, romiešu tilts un Herkulesa tornis. Tornis ir vienīgā romiešu bāka pasaulē, kas saglabājusies līdz mūsdienām.

No 5. līdz 6. gadsimtam mūsdienu Galisijas teritorijā, bijušās svēbu valsts vietā, atradās Galisijas karaliste. Sākotnēji tā bija viena no Astūrijas karalistes provincēm.

9. gadsimta sākumā mūsdienu Galisijas galvaspilsētā Santjago de Kompostelā atklāja Apustuļa Jēkaba apbedījuma vietu. Pateicoties šim faktam, pilsēta kļuva par vienu no trīs svētajām pilsētām. Miljoniem svētceļnieku no visas Eiropas devās svētceļojumos, lai to apskatītu. Izveidojās vairākus simtus kilometrus garais Svētā Jēkaba ceļš. Grūtā un ilgā ceļa mērķis bija sasniegt Santjago de Kompostelas katedrāli. Mūsdienās ir izveidojušies vēl daudzi citi svētceļnieku maršruti, tomēr pats senākais un interesantākais ir Franču ceļš, kas sākas Francijā un stiepjas cauri visiem Spānijas ziemeļu rajoniem.

Skatīt arī 
 Galisijas karaliste

Ārējās saites 

Spānijas autonomās komūnas
Baleāru Salas

Baleāru Salas (, ) ir viens no septiņpadsmit Spānijas autonomajiem apgabaliem, kā arī province, kas atrodas tāda paša nosaukuma arhipelāgā Vidusjūras rietumos. Baleāru Salas ir viens no astoņiem apgabaliem, kuriem ir piešķirts "nācijas" nosaukums. Četras lielākās salas arhipelāgā ir Maļorka, Menorka, Ivisa un Formentera. Baleāru Salu administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Palma. 

Apgabala kopējā platība ir 4992 km², pēc 2015. gada datiem apgabalā dzīvo 1 124 744 iedzīvotāji. Pēc platības tas ir Spānijas vismazākais apgabals.

Ārējās saites 

Spānijas autonomās komūnas
Spānijas provinces
Spānijas salas
Arhipelāgi
Vidusjūras salas
Estremadura

Estremadura () ir viens no Spānijas septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem. Apgabals atrodas valsts dienvidrietumu daļā. Estremadura robežojas ar Kastīliju un Leonu ziemeļos, ar Kastīliju-Lamanču austrumos, ar Andalūziju dienvidos, kā arī tā robežojas ar Portugāli rietumos. Estremaduras autonomā apgabala administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Merida.

Apgabala kopējā platība ir 41 634 km², pēc 2015. gada datiem apgabalā dzīvo 1 091 591 iedzīvotāji. Pēc platības tas ir Spānijas piektais lielākais autonomais apgabals. Pēc iedzīvotāju skaita tas ir divpadsmitais lielākais Spānijas autonomais apgabals.

Administratīvi Estremadura sīkāk iedalās divās provincēs: Kaseresas provincē un Badahosas provincē.

Ārējās saites 

  Estremaduras autonomā apgabala oficiālā mājas lapa

Spānijas autonomās komūnas
Kantabrija

Kantabrija () ir viens no Spānijas septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem un vēsturisks novads, kas atrodas valsts ziemeļu daļā pie Biskajas līča. Kantabrija robežojas ar Basku Zemi austrumos, ar Kastīliju un Leonu dienvidos un ar Astūriju rietumos. Kantabrijas autonomā apgabala administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Santandera.

Apgabala kopējā platība ir 5 321 km², pēc 2014. gada datiem apgabalā dzīvo 588 656 iedzīvotāji. Pēc platības tas ir Spānijas piecpadsmitais lielākais autonomais apgabals. Pēc iedzīvotāju skaita tas ir sešpadsmitais lielākais Spānijas autonomais apgabals.

Kantabrijas apgabalā atrodas Altamiras ala, bagāta ar vēlā paleolīta zīmējumiem un gleznojumiem.

Ārējās saites 

Spānijas autonomās komūnas
Spānijas provinces
Kastīlija-Lamanča

Kastīlija-Lamanča () ir viens no Spānijas septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem un vēsturisks novads, kas atrodas valsts centrālajā daļā. Apgabals robežojas ar  Madridi un Kastīliju un Leonu ziemeļrietumos, ar Aragonu ziemeļaustrumos, ar Valensijas apgabalu austrumos, ar Mursijas reģionu dienvidaustrumos, ar Andalūziju dienvidos un ar Estremaduru rietumos. Kastīlijas-Lamančas administratīvais centrs ir Toledo, bet lielākā pilsēta ir Alvasete.

Apgabala kopējā platība ir 79 463 km², pēc 2014. gada datiem apgabalā dzīvo 2 078 611 iedzīvotāji. Pēc platības tas ir trešais lielākais Spānijas apgabals. Pēc iedzīvotāju skaita tas ir devītais lielākais Spānijas apgabals.

Administratīvi Kastīlijas-Lamančas apgabals ir sīkāk sadalīts piecās provincēs: Sjudadrealas provincē, Albasetes provincē, Kvenkas provincē, Gvadalaharas provincē un Toledo provincē.

Ārējās saites 

Spānijas autonomās komūnas
Larjoha (Spānija)

Larjoha () ir viens no septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem, kā arī province Spānijā. Larjohas administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Logronjo.

Ārējās saites 

 Página sobre la Ciudad de Calahorra 

Spānijas autonomās komūnas
Spānijas provinces
Mursijas reģions

Mursijas reģions () ir viens no Spānijas septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem. Tas atrodas Spānijas dienvidaustrumos pie Vidusjūras, starp Andalūziju un Valensiju. Reģiona galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Mursija, bet parlaments atrodas Kartahenā.

Atsauces

Ārējās saites 

Spānijas autonomās komūnas
Spānijas provinces
Madride (apgabals)

Madride () ir viens no Spānijas septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem. Izvietojies valsts centrālajā daļā, robežojas ar Kastīliju un Leonu ziemeļrietumos, kā arī Kastīliju-Lamanču austrumos un dienvidos. Apgabala centrs un lielākā pilsēta ir Madride, citas lielākās pilsētas ir Mostolesa, Alkala de Enaresa, Fuenlavrada, Leganesa, Hetafe un Alkorkona. Apgabals izveidots 1983. gadā un ir jaunākais Spānijas autonomais apgabals.

Ārējās saites 

Spānijas autonomās komūnas
Spānijas provinces
Valensijas apgabals

Valensijas apgabals (valensiešu: Comunitat Valenciana, ) ir viens no Spānijas septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem, kas atrodas valsts austrumu daļā pie Vidusjūras. Apgabals robežojas ar Kataloniju ziemeļos, ar Aragonu un ar Kastīliju-Lamanču rietumos, kā arī ar Mursiju dienvidos. Valensijas apgabala galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Valensija.

Apgabala kopējā platība ir 23 255 km², pēc 2015. gada datiem apgabalā dzīvo 4 939 550 iedzīvotāji. Pēc platības tas ir Spānijas astotais lielākais autonomais apgabals. Pēc iedzīvotāju skaita tas ir ceturtais lielākais Spānijas autonomais apgabals.

Administratīvi apgabals ir sīkāk sadalīts trīs provincēs: Alakantas province, Kastelo province un Valensijas province.

1982. gadā izveidotā autonomā apgabala teritorija lielākoties sakrīt ar agrāk Aragonas karalistei piederošās Valensijas karalistes teritoriju.

Atsauces

Ārējās saites 

 
Spānijas autonomās komūnas
Hilarijs Patnams

Hilarijs Vaithols Patnams (, dzimis , miris ) bija amerikāņu filozofs, kas no 20. gadsimta 60. gadiem bija ietekmīga figūra analītiskajā filozofijā, it īpaši apziņas filozofijā, valodu filozofijā un zinātnes filozofijā. Hārvarda Universitātes profesors. Pazīstams ar to, ka mēdzis pamatīgi analizēt savus uzskatus, tāpēc dažkārt tiek kritizēts par to, ka regulāri tos maina. 20. gadsimta sešdesmitajos un septiņdesmitajos gados bija politiski aktīvs un kreisi noskaņots.

Atsauces

Ārējās saites 

Amerikāņu filozofi
Analītiskā filozofija
Angļu valodā rakstošie
20. gadsimta filozofi
Balvu novads (2009—2021)

Balvu novads bija pašvaldība Latgalē. Novadā bija iekļauta Balvu pilsēta un 10 bijušā Balvu rajona pagasti.

Pēc 2021. gada Administratīvi teritoriālās reformas novadā iekļauts Baltinavas pagasts, Balvu pagasts, Balvi, Bērzkalnes pagasts, Bērzpils pagasts, Briežuciema pagasts, Krišjāņu pagasts, Kubulu pagasts, Kupravas pagasts, Lazdukalna pagasts, Lazdulejas pagasts, Medņevas pagasts, Rugāju pagasts, Susāju pagasts, Šķilbēnu pagasts, Tilžas pagasts, Vectilžas pagasts, Vecumu pagasts, Viļaka, Vīksnas pagasts un Žīguru pagasts.

Daba

Vēsture 
Līdz 1224. gada Tālavas un Adzeles dalīšanai mūsdienu Balvu novada teritorijā atradās Adzeles zemes Abrenes (Abrene) un Purnavas (Pornuwe) pilsnovadi. 13.-16. gadsimtā tas atradās Rīgas arhibīskapijas Marienhauzenas pilsnovada sastāvā.
Kad 1549. gadā Kokneses soģis Gotarts Neils tika apvainots vecās zemes grāmatas nenodošanā, nodokļu slēpšanā, zemnieku mantas atņemšanā un prettiesiskā zemes lietošanā, viņa taisnošanās pierakstā pieminēta Purnava, Bērzene un Balvi (Balbe). 1551. gada 3. martā Rīgas arhibīskaps Vilhelms izlēņoja zemi pie Balvu ezera bruņiniekam Hansam Meihsneram. Pieminēts arī vecais un jaunais Balvu ceļš, Balvu ezers, pie kura atrodas akmens ar iezīmētu krustu, un Bolupe.
17.-18. gadsimtā novada teritorijā atradās Inflantijas vaivadijas Viļakas stārastijas Balvu gals, 19. gadsimtā tas ietilpa Vitebskas guberņas Ludzas apriņķa teritorijā. 
 
Līdz 1920. gada zemes reformai novadā atradās Balvu, Biržu, Bonifacovas, Domopoles, Ludvinovas, Ruskulovas, Vecpils, Zosuļu un citu muižu zemes. Pēc Latvijas valsts izveides Balvu novada teritorija atradās Jaunlatgales apriņķī (1924-1938), Abrenes apriņķī (1938-1945), Viļakas apriņķī (1945-1949), tad Balvu rajonā (1949—2009).

Teritoriālais iedalījums

Apdzīvotās vietas

Iedzīvotāji

Etniskais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Balvu reģiona kultūrvēstures datu bāze

 
Latvijas bijušie novadi
Bārnarda zvaigzne

Bārnarda zvaigzne ir ļoti mazas masas sarkanā pundura zvaigzne, kura atrodas aptuveni 6 gaismas gadu (otra tuvākā zvaigzne Saulei aiz Centaura Alfas) attālumā no Zemes Čūskneša zvaigznājā. 1916. gadā amerikāņu astronoms Edvards Emersons Bārnards izmērīja šīs zvaigznes kustību debesjumā, kas bija 10,3 leņķa sekundes gadā. Tas ir lielākais zināmais zvaigznes ātrums pie debesīm, skatoties no Saules sistēmas.

2018. gada novembrī tika ziņots, ka ap Bārnarda zvaigzni tika atklāta citplanēta, kurai tika dots nosaukums Bārnarda zvaigzne b. Tā kā planētas masa 3 reizes pārsniedz Zemes masu, tā tiek klasificēta kā “superzeme” (Super-Earth) un pašlaik skaitās kā otra tuvākā citplanēta (aiz Centauras Proksimas b) Saules sistēmai.

Skatīt arī 

 Sarkanais punduris

Atsauces 

Zvaigznes
Hermans Balke

Hermanis Balke (Hermann Balke, arī Hermann Balko, Hermann Balco, Hermann Balk, latīņu: Hermannus Falco, miris 1239.) bija pirmais Vācu ordeņa mestrs Livonijā 1237.V-1239.5.III., vienlaicīgi arī Prūsijas mestrs (1230—1239).

Dzīvesstāsts 
 Hermanis Balke droši vien cēlies no Vācijas vidienes, bet tuvāka dzimšanas vieta nav zināma (Fenske, Militzer, 1993).
 1219.-1230. gadā viņš bija Vācu ordeņa vācmestrs. 
 1230. gadā viņš tika izvēlēts par Vācu ordeņa Prūsijas zemes mestru. 
 1237. gadā pēc Zobenbrāļu sagrāves Saules kaujas laukā viņš tika iecelts par zemes mestru arī Livonijas un Igaunijas zemēs 
 1238. gadā viņš Stensbijas līgumā vienojās ar Dānijas karali Valdemāru II par Ziemeļigaunijas sadalīšanu 
 1239. gadā Hermanis Balke Rīgas bīskapa Nikolaja un citu ordeņa brāļu neapmierinātības dēļ bija spiests atstāt Livoniju un doties pie Vācu ordeņa virsmestra, kas viņu atbrīvoja no amatiem.

Dokumenti

Skatīt arī 
 Livonijas ordeņa mestri

Valdnieki Latvijas teritorijā
1239. gadā mirušie
Livonijas ordeņa mestri
Andreass no Felves

Andreass no Felves (, ), otrajā valdīšanas periodā biežāk dēvēts par Andreasu no Štīrijas (vācu: Andreas von Stirland) vai Andreasu Štuklandu (latīņu: Andreas a Stucklant, Andreas à Stockland), bija Livonijas ordeņa mestrs divas reizes (1240.-41. un 1248.-53.). Vēsturiski pazīstams kā labs diplomāts un sarunu vedējs.

Viņa valdīšanas pirmajā periodā ordenis iekaroja Pleskavas zemi un mēģināja to pakļaut Romas pāvesta virsvarai, otrajā periodā panāca Lietuvas dižkunigaiša Mindauga kristīšanos un veica viņa kronēšanas ceremoniju.

Dzīvesgājums 

Dzimis Felvē (tagad Felbenes ciems Zalcburgas zemē Austrijā), cēlies no Zalcburgas bīskapijas ministeriāliem. Jaunībā iestājās Vācu ordenī. 1240. gadā tika pirmo reizi izvēlēts par ordeņa Livonijas provinces mestru, mēģināja iekarot Pleskavas zemi. Pēc 1242. gada sakāves Ledus kaujā vedis miera sarunas ar Novgorodas kņazu Aleksandru Ņevski. Kā ordeņa mestra vietas izpildītājs 1243. gada 1. oktobrī kopā ar Rīgas, Sāmsalas un Tērbatas bīskapiem noslēdza Livonijas Konfederācijas līgumu.

1248. gadā tika atkārtoti ievēlēts par mestru.
1250. gadā noslēdza savienību ar Polockas lietuviešu kņazu Tautvilu, kas no Lietuvas dižkunigaiša Mindauga bija atbēdzis uz Rīgu, kļūdams par Andreasa vasali. 
1251. gadā Vācu ordeņa virsmestrs Ginters no Villerslēbenes par savu pārstāvi ar īpašām pilnvarām Prūsijā un Livonijā iecēla Sainas Eberhardu. 
1252. gadā mestra Andreasa veselības stāvokļa dēļ Sainas Eberhards ieradās Livonijā un "mestrs Andrēss priecājās un cēla viņu amatā cildenā un godātā". Kā mestra pienākumu pildītājs Ēberhards kopā ar Kurzemes bīskapu 1252.—1253. gadā vienojās par kuršu zemju sadali, baznīcu un nocietinājumu celšanu, kā arī uzcēla ordeņa pili Klaipēdā.

1252./1253. gadā mestrs Andreass kristīja Mindaugu un pēc izlīguma ar Livonijas ordeni Tautvils saņēma atpakaļ Polockas kņazisti. Pēc atteikšanās no amata Andreass no Felves ceļā uz Vāciju apciemoja savu draugu ķēniņu Mindaugu.

Dokumenti

Skatīt arī 
 Livonijas ordeņa mestri
 Ledus kauja
 Karagājiens uz Nalseni, Lietuvu un Žemaitiju (1250)

Valdnieki Latvijas teritorijā
Livonijas ordeņa mestri
Dītrihs fon Grīningens

Dītrihs no Grīningenas vai Greningas Ditriķis (. , Theodorus à Gronen) bija Livonijas ordeņa vicemestrs (1239.—1241.) un mestrs (1242.—1245.VII), Vācu ordeņa mestra vietnieks (1245) un sūtnis pie Romas pāvesta, Livonijas un Prūsijas mestrs (1249—1254) un vēlāk Vācu ordeņa mestrs (1254—1256), pēc tam atkārtoti Prūsijas mestrs (1258).

Dzīves gājums 
Dītrihs cēlies no Tīringenes landgrāfu ministeriāliem. 1234. gadā iestājies Vācu ordenī un jau 1237. gadā bijis kandidāts Livonijas mestra amatam, taču pieredzes trūkuma dēļ aizstāts ar Hermani Balki, kuru viņš tad pavadījis uz Livoniju (Benninghoven, 1965; Fenske, Militzer 1993). No 1239. līdz 1241. gadam pēc Hermaņa Balkes aizbraukšanas pildīja mestra pienākumus Livonijā, taču no 1242. līdz 1245. gadam bija Livonijas ordeņa mestrs.

1245. gadā Livonijas ordeņa komturu sapulce nolēma viņu sūtīt uz Svēto zemi pie Vācu ordeņa lielmestra, kas viņu iecēla par savu vietnieku un sūtni Romā. No 1249.—1254. gadam viņš kalpoja kā Vācu ordeņa Prūsijas zemes mestrs. 1254. gadā Dītrihs vadīja Vācu ordeņa sūtniecību pie Romas pāvesta Inocenta IV, kur viņš panāca pāvesta bullas izdošanu prūšu zemes Bārtas un Galindas kristīšanas atbalstam. No 1254. līdz 1256. gadam Dītrihs bija Vācu ordeņa mestrs Vācijā. 1254. gada decembrī viņš panca izlīgumu ar Rīgas arhibīskapu, Sāmsalas, Kurzemes un Tērbatas bīskapiem. No 1258. gada atkārtoti Prūsijas mestrs.

Dokumenti

Skatīt arī 
 Livonijas ordeņa mestri,
 Karagājiens uz Kursu un Kuldīgas nodibināšana (1242),
 Embūtes kauja (1244)
 Karagājiens uz Nalseni (1245)

Valdnieki Latvijas teritorijā
1210. gadā dzimušie
1259. gadā mirušie
Livonijas ordeņa mestri