joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Džūkste

Džūkste ir apdzīvota vieta Tukuma novada Džūkstes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pie Kundziņu strauta ietekas Džūkstē 29 km no novada centra Tukuma un 66 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies netālu no Džūkstes muižas (Siuxt) centra, kur pēc Kurzemes hercoga Gotharda pavēles uzbūvēja Džūkstes luterāņu baznīcu un vēlāk arī krogu un 1860. gadā pagastnamu. 1931. gadā Džūkstei piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu. Džūkstē atrodas apvienotā Slampes un Džūkstes pagastu pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, pasts.

Ciems atrodas autoceļu V1450 (Lancenieki–Džūkste–Lestene), V1451 (Irbes–Džūkste), V1452 (Džūkste–Irlava–Jaunsāti) un V1453 (Praviņas–Džūkste) krustojumā.

Atsauces 

Džūkstes pagasts
Tukuma novada ciemi
Latvijas ciemi
Latvijas pagastu centri
Nakts gārņi

Nakts gārņi, nakts gārņu ģints (Nycticorax) ir viena no gārņu dzimtas (Ardeidae) ģintīm, kas pieder gārņu apakšdzimtai (Ardeinae). Nakts gārņu ģintī ir 2 mūsdienās dzīvojošas sugas.

Nakts gārņu zinātniskais nosaukums Nycticorax grieķu valodā nozīmē nakts krauklis. Ar kraukli tas tiek salīdzināts tādēļ, ka ģints pazīstamākajai sugai nakts gārnim sauciens atgādina kraukļa ķērcienu, un nakts gārnis ir aktīvs naktī. Ziemeļos dzīvojošās populācijas ir daļēji migrējošas. Nakts gārnim ir ļoti plašs izplatības areāls, tas sastopams visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Otra ģints suga rudais nakts gārnis sastopama Dienvidaustrumāzijā un Austrālijā.

Latvijā nakts gārnim (Nycticorax nycticorax) ir tikai 3 novērojumi - 1862., 1901. un 2015.gadā

Izskats un īpašības 
Nakts gārņi ir vidēji lieli putni, ar relatīvi īsām kājām un kaklu. To ķermenis ir kompakti veidots. Abām mūsdienu sugām ir melni cekuli, gaišas pavēderes, bet spārni, krūtis, kakls ir pelēki vai rudi. Nakts gārņi ligzdo kolonijās kokos vai niedrājos uz zemes aizsargātās vietās, piemēram, salās. Kā visi gārņu dzimtas putni tie barojas ar zivīm, vēžveidīgajiem, vardēm, kukaiņiem un nelieliem zīdītājiem. Dienas laikā tie atpūšas kokos, bet medīt dodas nakts laikā.

Klasifikācija 
 ģints Nakts gārņi (Nycticorax)
 †Debesbraukšanas salas nakts gārnis (Nycticorax olsoni)
 †Maurīcijas nakts gārnis (Nycticorax mauritianus)
 Nakts gārnis (Nycticorax nycticorax)
 †Reinjonas nakts gārnis (Nycticorax duboisi)
 †Rodrigesas nakts gārnis (Nycticorax megacephalus)
 Rudais nakts gārnis (Nycticorax caledonicus)

Atsauces 

Nakts gārņi
Gārņu dzimta
In the End

"In the End" ir amerikāņu rokmūzikas grupas Linkin Park dziesma. Šī dziesma tika izdota kā ceturtā grupas debijas albumā Hybrid Theory.

"In the End" ir viena no vispopulārākajām un visveiksmīgākajām Linkin Park dziesmām sasniedzot daudzu topu virsotnes, pat vairākas reizes.

Videoklips 
Videoklips šai dziesmai tika filmēts vairākās reizēs piestājot ceļā 2001. gada Ozzfest tūrē.
Šis video producents bija Neitans Kokss (Nathan "Karma" Cox) un grupas dīdžejs Džo Hāns.

Kaverversijas 
"In the End" ticis ierakstīts neskaitāmas reizes dažādu mākslinieku izpildījumā.

Sastāvs 
Linkin Park
 Chester Bennington - vokālists
 Rob Bourdon - Bundzinieks, perkūsijs
 Brad Delson - ģitāras, basģitāra 
 Joseph Hahn - DJ, Salikšana
 Mike Shinoda - Reps, vokālists, ritmi, lirikas piano

 Producents: Dons Gilmors (Don Gilmore)
 Galvenais producents: Džefs Blū (Jeff Blue)
 Miksēts Soundtrack, Ņujorkā

Atsauksmes 

Linkin Park dziesmas

lt:Hybrid Theory#In The End
Džeimss Bonds

Džeimss Bonds () ir izdomāts britu slepenā dienesta aģents, ko 1953. gadā izveidoja rakstnieks Ians Flemings. Viņš Bondu iekļāva 12 romānos un divos īso stāstu krājumos. Pēc Fleminga nāves romānus ar Džeimsa Bonda piedalīšanos sarakstījuši Kingslijs Emiss, Kristofers Vūds, Džons Gārdners, Reimonds Bensons, Sebastians Folkss, Džefrijs Dīvers, Viljams Boids un Entonijs Horovics. Pēdējais sarakstītais romāns ir 2015. gada septembrī izdotais Entonija Horovica romāns Trigger Mortis. Papildus tam Čārlijs Higsons ir sarakstījis stāstu sēriju par jauno Džeimsu Bondu un Keita Vestbrūka ir sarakstījusi trīs romānus un divus īsos stāstus par citu romāna tēlu — Manīpenijas jaunkundzi.

Tāpat viņa tēls ir ticis izmantots ilgstošākajā un otrajā visu laiku finansiāli veiksmīgākajā veidotajā filmu franšīzē, sākot ar 1962. gada filmu "Doktors No" (Dr. No). Par Džeimsu Bondu ir uzņemtas 24 filmas, no kurām visjaunākā ir 2015. gada nogalē iznākusī "007: SPEKTRS" (Spectre). Pēdējās četrās filmās par Dž. Bondu galveno lomu atveidoja angļu aktieris Denjels Kreigs, taču pazīstamākie šī tēla atveidotāji ir Šons Konerijs, Rodžers Mūrs un Pīrss Brosnans. Dž. Bonda tēls tiek izmantots arī radiolugās, komiksos un datorspēlēs.

Filmas

Citas filmas 
 "Kazino Royale" (1967)
 "Nekad nesaki nekad" (1983)

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

Džeimsa Bonda filmas
ASV filmas
Kino tēli
Tēli
Malmes FF

Malmes FF (, Malmö FF) ir profesionāls futbola klubs, kas ir bāzēts Malmē, Zviedrijā. Klubs spēlē Zviedrijas augstākajā futbola līgā Allsvenskan. Malmes FF tika dibināts . Pastāvēšanas laikā tas ir izcīnījis 21 Zviedrijas čempionu titulu un 14 Zviedrijas kausus, kas to padara par Zviedrijas visu laiku sekmīgāko futbola klubu izcīnīto titulu ziņā. Vēl Malmes FF ir trīs reizes uzvarējis Allsvenskan līgā, kad Zviedrijas čempioni netika noskaidroti ar šī turnīra palīdzību. 1979. gadā klubs sasniedza Eiropas čempionvienību kausa finālu, kur ar rezultātu 0:1 zaudēja angļu klubam Notinghemas "Forest". Līdz pat 2011. gadam Malmes FF ir vienīgie, kas sasnieguši šī turnīra finālu, par šo sasniegumu klubs tika apbalvots ar Svenska Dagbladet zelta medaļu. Klubs savas mājas spēles aizvada Swedbank stadionā.

Klubs pirmoreiz Allsvenskan līgā uzvarēja 1944. gadā. Lielākos panākumus tas guva 1970. gados, kad ieguva 5 Zviedrijas čempiona titulus un izcīnīja 4 Zviedrijas kausus.

Sasniegumi

Nacionālie 
 Zviedrijas čempioni
 Uzvarētāji (22): 1943–44, 1948–49, 1949–50, 1950–51, 1952–53, 1965, 1967, 1970, 1971, 1974, 1975, 1977, 1986, 1988, 2004, 2010, 2013, 2014, 2016, 2017, 2020, 2021

Līgas 
 Allsvenskan
 Uzvarētāji (25): 1943–44, 1948–49, 1949–50, 1950–51, 1952–53, 1965, 1967, 1970, 1971, 1974, 1975, 1977, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 2004, 2010, 2013, 2014, 2016, 2017, 2020, 2021
 Otrā vieta (15): 1945–46, 1947–48, 1951–52, 1955–56, 1956–57, 1964, 1968, 1969, 1976, 1978, 1980, 1983, 1996, 2002, 2019

Kausi 
 Zviedrijas kauss
 Uzvarētāji (14): 1944, 1946, 1947, 1951, 1953, 1967, 1972–73, 1973–74, 1974–75, 1977–78, 1979–80, 1983–84, 1985–86, 1988–89
 Finālisti (6): 1945, 1970–71, 1995–96, 2015–16, 2017–18, 2019–20

Dubultie 
 Zviedrijas čempioni un Zviedrijas kausa ieguvēji
 Uzvarētāji (7): 1943–44, 1950–51, 1952–53, 1967, 1974, 1975, 1986

Starptautiskie 
 Eiropas Čempionvienību kauss
 Finālisti (1): 1978–79
 Interkontinentālais kauss
 Finālisti (1): 1979

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā vietne  

Zviedrijas futbola klubi
Malmes FF
SKS 27. ekspedīcija

SKS 27. ekspedīcija (;  jeb ISS-27) bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS).

Apkalpe

Lidojuma gaita 
Maiņas pieņemšana no 26. ekspedīcijas notika naktī no 14. uz 15. martu. Skots Kelijs nodeva stacijas komandēšanu Dmitrijam Kondratjevam.

Atsauces

Ārējās saites 
 27. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 27./28. ekspedīcija Energija mājas lapā  

27
Kevins Rads

Kevins Maikls Rads (, dzimis ) ir austrāliešu politiķis. Viņš bija 26. Austrālijas premjerministrs no 2007. līdz 2010. gadam un 2013. gadā, kā arī Austrālijas ārlietu ministrs. K. Rads pārstāv Austrālijas leiboristu partiju un ir Pārstāvju palātas loceklis kopš 1998. gada. Viņš leiboristiem pievienojās 15 gadu vecumā.

1998. gadā K. Rads tika ievēlēts parlamentā un 2001. gadā tika izvirzīts leiboristu partijas vadības galvgalī. Pēc pieciem gadiem viņš kļuva par partijas līderi un opozīcijas līderi. Leiboristi uzvarēja 2007. gada novembrī notikušajās federālajās vēlēšanās ar iegūtajām 83 deputātu vietām (par 23 vietām vairāk nekā iepriekšējās vēlēšanās). Kļūdams par Austrālijas premjerministru, viņš kļuva par Austrālijas pārstāvi G20. Viņš premjerministra darbu sāka ar Kioto protokola parakstīšanu. Būdams premjerministra amatā, Rads bija vienīgais Rietumu pasaules valsts vadītājs, kurš brīvi pārvalda ķīniešu valodu .

Leiboristu partija ilgu laiku pēc K. Rada kļūšanas par premjerministru izbaudīja lielu popularitāti vēlēšanu aptaujās, kas notika starp 2007. un 2010. gada vēlēšanām. Viņu premjerministra amatā nomainīja Džūlija Gilarde. No  līdz  viņš bija Austrālijas ārlietu ministrs. 2013. gadā no 27. jūnija līdz 18. septembrim atkārtoti bija Austrālijas premjerministrs.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

1957. gadā dzimušie
Austrālijas politiķi
Austrālijas premjerministri
Lauderi

Lauderi ir apdzīvota vieta Ludzas novada Lauderu pagastā, pagasta centrs. Izvietojušies pagasta centrā Lauderu un Mazā Lauderu ezeru krastā 32,5 km no novada centra Ludzas un 310 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Ļauderu muižas centru. 1933. gadā Lauderiem piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. No 1949. gada Lauderu ciema padomes (vēlāk pagasta) centrs. Lauderos atrodas pagasta pārvalde, feldšeru—vecmāšu punkts, kultūras centrs, bibliotēka, bāreņu aprūpes centrs SIA “Bērnu oāze”, kura izvietota bijušajā Lauderu muižas ēkā, pasta nodaļa, Svētā Nikolaja pareizticīgo baznīca un Lauderu Romas katoļu draudzes lūgšanu vieta.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Ludzas novada ciemi
Zvejnieka dēls (1957. gada filma)

"Zvejnieka dēls" ir 1957. gada latviešu padomju drāma. Filmas režisors ir Varis Krūmiņš. Filma uzņemta Rīgas Mākslas un hronikālo filmu studijā, pēc Viļa Lāča tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Šī ir otrā latviešu ražota filma ar šādu nosaukumu.

Sižets 
20. gadsimta 30. gadi. Jaunais zvejnieks Oskars Kļava sapņo par jauniem tīkliem, kas palīdzētu iegūt neatkarību no uzpircēja Garozas, bet viņš neiemanto veco zvejnieku uzticību. Brīvdienās ciemā ierodas Oskara mīlestība, bagātā Bandera meita Anita un Oskara brālis Roberts. Roberts paved Zentu, bet nelaimīgā meitene izdara pašnāvību. Oskars sastrīdas ar brāli un tēvu, un aiziet no mājām. Viņš izgudro jaunu tīklu, kļūst par kooperatīva priekšsēdētāju un apprec Anitu. Pēc dažiem gadiem viņu laulības dzīvē sākas nesaskaņas. Uzpircējs Garoza gandrīz sagrauj kooperatīvu, un zvejnieki lūdz Oskaru atkal kļūt par priekšsēdētāju.

Lomās 
 Eduards Pāvuls — Oskars
 Astrīda Gulbe — Anita
 Jānis Osis — Garoza
 Baiba Indriksone — Marta
 Valda Freimūte — Zenta
 Žanis Kopštāls — Kļava
 Elmārs Ozols — Roberts
 Arkādijs Feldmanis — Fredis
 Jānis Grantiņš — Banders
 Edgars Liepiņš — Edgars
 Jānis Kubilis — Sārtaputns
 Harijs Avens — Džims
 Arnolds Milbrets — Bundžiņš
 Harijs Misiņš — Teodors
 Ērika Ferda — Olga
 Artūrs Kalējs — Krauklis
 Arvīds Briedis — Rumbainis
 Helmārs Velze — Meņģelis
 Mārtiņš Vērdiņš seniors — Āboltiņu Jēkabs
 Antonija Kleimane — Kate
 Atis Krauklis — Osis
Epizodēs:
 Ēvalds Valters

Filmēšanas grupa 
 Režisors: Varis Krūmiņš
 Scenārija autors: Emīls Braginskis
 Operators: Māris Rudzītis
 Mākslinieks: Laimonis Grasmanis
 Komponists: Jānis Ivanovs

Apbalvojumi 
 1958 — I Vissavienības kinofestivālā Maskavā Māris Rudzītis par darbu pie filmas saņēma veicināšanas prēmiju.
 1959 — LPSR Valsts prēmija galvenās lomas tēlotājam Eduardam Pāvulam.

Interesanti fakti 
 Filma ir valdības pasūtījums, lai aizstātu 1939. gada "buržuāziskās" filmas variantu, kas nepatika Padomju valdībai.
 Eduards Pāvuls iesākumā nav vēlējies filmēties Oskara lomā.
 Filma uzņemta Apšuciemā, Klapkalnciemā, Ragaciemā, Engurē, pie Āraišu ezera un Jaltā, jo Latvijā pārāk ātri pienāca rudens.
 Eduards Pāvuls ticis "uzpolsterēts", lai izskatītos plecīgāks, jo bija pārāk tievs.
 Filmā redzams arī Uģis Pāvuls - Eduarda Pāvula dēls, kā Oskara dēls.

Atsauces

Literatūra 
 Matīsa, Kristīne. Vecās labās... : latviešu kinoklasikas 50 spožākās pērles / Kristīne Matīsa ; [red. Pēteris Upesbrants]. - Rīga : ATĒNA, 2005. - 502 lpp.

Ārējās saites 

 Kino Muzejs

Video 
 

1957. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Šķaune

Šķaune (agrāk Landskorona, Poļeščina,  ) ir apdzīvota vieta Krāslavas novada Šķaunes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Baltkrievijas tiešā pierobežā pie reģionālā autoceļa P52 66 km no novada centra Krāslavas un 314 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Landskoronas muižas (Landskorona, Ляндскорона) centra. 1925. gadā apdzīvotajai vietai (Poļeščina) piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. Šķaunē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka (bibliotēkā ir iekārtota dzejnieces Marijas Andžānes piemiņas istaba), pasts. 

Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis ir Landskoronas katoļu baznīca ar žogu un diviem zvanu torņiem (1828), baznīcas altāris un vitrāža ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi, savukārt valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis ir Poliščinas pilskalns (Gorodok). Šķaunes vecajos kapos (ciema centrā) atrodas Borhu dzimtas kapakmens un piemiņas vieta Otrajā pasaules karā kritušajiem Sarkanās armijas karavīriem un vietējiem padomju partizāniem.

Šķaunē ir dzimis komponists Romualds Jermaks (1931).

Atsauces 

Šķaunes pagasts
Krāslavas novada ciemi
Latvijas ciemi
Latvijas pagastu centri
Voldemārs Pūce

Voldemārs Pūce (dzimis  Vestienas pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu teātra un kinorežisors.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1906. gadā Vestienas pagasta "Rēzēnu" kalpu mājā, algādža Pētera un Emīlijas Pūču ģimenē kā trešais bērns. Mācījās Vestienas pagastskolā, vēlāk Rīgā. Vēloties savu turpmāko dzīvi saistīt ar skatuvi, iestājās Latviešu aktieru biedrības skolā.

1930. gadā viņš bija režisora asistents mākslas filmai "Lāčplēsis" (1930), režisors Latvijā pirmajai zinātniski populārajai pilnmetrāžas filmai "Mūsu pelēkais dārgakmens" (1936) un dokumentālai filmai "Latvji, brauciet jūriņā!" (1940). Vadīja Latvijas drāmas ansambli (1935—1944). Režisēja Latvijas Nacionālā operā izrādes "Pajacī" (1938), "Dons Karloss" (1962). Bijis mākslas filmu studijas direktors (1940), scenārija autors un režisors pirmajai Rīgas Kinostudijas mākslas filmai "Kaugurieši" (1941) un uzņēmuma "Rīga-filma" direktors un režisors, kur galvenokārt tika uzņemtas propagandiska rakstura filmas (1943—1944).
Otrā pasaules kara beigās Voldemārs Pūce devās bēgļu gaitās uz Vāciju, no kurienes dzimtenē atgriezās 1947. gadā. Piedalījās filmas "Rainis" tapšanā kā otrais režisors, kuras uzņemšanas laukumā 1948. gada 14. oktobrī viņu aizturēja un ieslodzīja Centrālcietumā.

1949. gada 26. februārī viņu notiesāja "par dzimtenes nodevību" un piesprieda 25 gadus ieslodzījumā stingrā režīma nometnē, ko viņš izcieta Vorkutlagā. 1949. gada 25. marta deportācijas laikā arī viņa sieva Daila kopā ar nesen dzimušo dēlu Inesi Kasparu Pūci kā "notiesātā nacionālista ģimene" tika izsūtīta uz Amūras apgabalu Tālajos Austrumos.

Pēc Staļina nāves Voldemārs Pūce atgriezās dzimtenē. Strādāja par Leļļu teātra režisoru (1959—1963), galveno režisoru Rīgas Operetes teātrī (1963—1978). 1968. gadā uzaicināts Rīgas Kinostudijā uzņemt filmu "Mērnieku laiki", kuras lielāko daļu uzņēma savā dzimtajā Vestienas pusē. Uzrakstīja grāmatu par savu dzīvi "Nelaikā piebaidīts" un atmiņas par Latvijas kino veidošanos "Kinojaunība".

Miris Rīgā, , apbedīts Raiņa kapos.

Ģimene un piemiņa 
Voldemāram Pūcem laulībā ar aktrisi Dailu Kukaini-Pūci piedzima divi dēli — aktieris Kaspars Pūce (1948), komponists Valts Pūce (1962) un meita — čella spēles skolotāja Dace Pūce. 
 atzīmējot Voldemāra Pūces 100. dzimšanas dienu, pie "Daukstu" mājām atklāja režisoram veltītu piemiņas plāksni un iestādīja ozoliņu. Estrādē notika piemiņas koncerts, ko vadīja režisora dēls Kaspars Pūce. Sadarbībā ar Rīgas kino centru tika demonstrēti fragmenti no režisora uzņemtajām filmām.

Filmogrāfija

Režisors 
 1936 — "Mūsu pelēkais dārgakmens" (dokumentāla filma)
 1940 — "Latvji, brauciet jūriņā!" (dokumentālā filma)
 1941 — "Kaugurieši"
 1968 — "Mērnieku laiki"

Scenārija autors 
 1941 — "Kaugurieši"

Lomas 
 1968 — "Mērnieku laiki" — epizodē
 1968 — "24-25 neatgriežas" — epizodē
 1981 — "Ilgais ceļš kāpās" — mācītājs

Atsauces

Ārējās saites 
 Voldemārs Pūce filmas.lv

1906. gadā dzimušie
1981. gadā mirušie
Padomju kinorežisori
Latviešu kinorežisori
Padomju represiju upuri
Raiņa kapos apbedītie
Madonas novadā dzimušie
2020. gadi

2020. gadi ir 21. gadsimta 3. desmitgade, kas sākās  un beigsies .

Notikumi

2020.gads 

 31. janvāris — Brexit: Apvienotā Karaliste izstājās no Eiropas Savienības, sākot 11 mēnešu pārejas periodu.
 11. marts — COVID-19 pandēmija: Pasaules Veselības organizācija COVID-19 pasludināja par pandēmiju.
 26. maijs — Džordža Floida nāve izraisīja plašus protestus daudzās ASV pilsētās.
 18. augusts — Mali bruņoti karavīri sarīkoja valsts apvērsumu; tika arestēts prezidents Ibrahims Keita un premjerministrs Bubu Sisē.
 3. novembris — notika ASV prezidenta vēlēšanas.

2021. gads 

  — pēc Donalda Trampa atbalstītāju mītiņa pie ASV Kapitolija daudzi no tiem ielauzās Kapitolijā; vēlāk iebrucēji tika izdzīti, un nākamajā rītā Kongress apstiprināja ASV prezidenta vēlēšanu rezultātus; nemieros bojā gāja pieci cilvēki, starp tiem arī policists.
  – Mars 2020: uz Marsa virsmas nosēdās NASA pašgājējs Perseverence un helikopters Ingenuity;
  – Taliban ieņēma Kabulu; drīz vien arī pārējā Afganistānas teritorija nonāca Taliban kontrolē, izņemot Pandžeras provinci.
 30. novembris — valsts neatkarības 55. gadadienā Barbadosa kļuva par republiku; par valsts prezidenti kļuva līdzšinējā ģenerālgubernatore Sandra Meisone, nomainot līdzšinējo valsts galvu karalieni Elizabeti II.
 25. decembris — palaista ASV, Eiropas un Kanādas kopēja kosmiskā observatorija "Džeimsa Veba kosmiskais teleskops" (James Webb Space Telescope).

2022. gads 

 4. februāris — Ķīna un Krievija nāca klajā ar kopīgu paziņojumu, iebilstot pret turpmāku NATO paplašināšanos un paužot "nopietnas bažas" par AUKUS drošības paktu, kā arī paziņoja par apņemšanos sadarboties savā starpā virknē jautājumu.
 no  līdz  — Pekinā, Ķīnā notika ziemas olimpiskās spēles.
  — Krievijas karaspēks sāka iebrukumu Ukrainā.
 8. septembris — pēc savas mātes karalienes Elizabetes II nāves Čārlzs III kļuva par Apvienotās Karalistes un 14 citu Sadraudzības karalistes jauno karali.
 15. novembris — Pasaules iedzīvotāju skaits sasniedza 8 miljardus.

Atsauces 

21. gadsimts
Pāvels Armands

Pāvels "Papiņš" Armands (; dzimis , miris ) bija latviešu padomju kinorežisors un scenārists, dziesmu tekstu un mūzikas autors. LPSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1947).

Biogrāfija 
Dzimis 1902. gada 23. aprīlī Puškinā tekstilrūpnieka Nikolaja Armanda un viņa sievas Renē, dzimušas Derbenvilas (d’Herbenville) ģimenē. Viņa mātesmāsa bija Ļeņina līdzgaitniece Inese Armanda (dzimusi Derbenvila).
Piedalījās Krievijas pilsoņu karā.

1928. gada beidza Borisa Čaikovska kino kursus Maskavā. Pēc kursu beigšanas sāka strādāt par režisora asistentu, pēc tam par režisoru kara filmu kinostudijā "Gosvojenkino" (Госвоенкино), kur kopā ar Mihailu Verneru uzņēma filmu "СЭП" (Сборная экспериментальная программа, 1929). Pēc tam strādāja Armēnijas filmu studijā "Armenkino" (1931—1933), kur uzņēma filmu "Aruts" ("Trīsdesmit dienas", "Trīs procenti"), tad Ļeņingradas filmu studijā "Ļenfiļm" (1935—42), kur bija vārdu un mūzikas autors dziesmai "Mākoņi pār pilsētu sacēlās" (Тучи над городом встали) Sergeja Jutkeviča filmā "Cilvēks ar šauteni" (1938), ko pirmo reizi dziedāja Marks Berness. Bija dziesmu tekstu autors Odesas filmu studijas filmā "Tankkuģis Derbenta" (1941).

Pēc Ziemas kara beigām 1940. gada aprīlī Hibīnos sāka uzņemt kara filmu "Poļitruks Kolivanovs" (Политрук Колыванов) ar Borisu Bļinovu galvenajā lomā. Filmu tā arī nepabeidza, jo PSKP Centrālās komitejas propagandas un agitācijas valde tās scenāriju atzina par nekvalitatīvu.

Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā iestājās Komunistiskajā partijā, pārcēlās uz dzīvi Latvijā.
Kopš 1954. gada strādāja Rīgas Kinostudijā, kur uzņēma filmu "Salna pavasarī" (1955). Vēlāk uzņēma kara filmas, kas veltītas latviešu strēlniekiem: "Kā gulbji balti padebeši iet" un "Latviešu strēlnieka stāsts".

Miris  Rīgā. Apbedīts Rīgas Meža kapos.

Filmogrāfija

Režisors 
 1929 — Izlases eksperimentālā programma (Сборная экспериментальная программа)
 1932 — "Aruts" ("Trīsdesmit dienas", "Trīs procenti")
 1942 — "Dūraiņi"
 1955 — "Salna pavasarī"
 1956 — "Kā gulbji balti padebeši iet"
 1958 — "Latviešu strēlnieka stāsts"
 1961 — "Velna ducis"

Scenārija autors 
 1930 — "Kauns teikt"
 1932 — "Aruts"

Otrais režisors 
 1938 — "Cilvēks ar šauteni"
 1947 — "Mājup ar uzvaru"

Dziesmu teksta un mūzikas autors 
 1938 — "Cilvēks ar šauteni"

Atsauces

Ārējās saites 
 Kino Muzejs
 Pāvels "Papiņš" Armands filmas.lv

 Latviešu klasiskā kino pamatlicējam Pāvelam Armandam 110

1902. gadā dzimušie
1964. gadā mirušie
Rīgā mirušie
Padomju kinorežisori
Latvijas PSR Nopelniem bagātie mākslas darbinieki
Rīgas Meža kapos apbedītie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Matrikss

"Matrikss" () ir 1999. gada ASV zinātniskās fantastikas asa sižeta filma, kuras režisori ir Lerijs un Endijs Vačovski, viņi ir arī filmas scenārija autori un vieni no producentiem. Galvenās lomas filmā atveido Kiānu Rīvss, Lorenss Fišbērns, Kerija Anna Mosa, Džo Pantoliano un Hugo Vīvings. Šis ir pirmais darbs par Matriksu veidotajā filmu, komiksu, datorspēļu un animāciju sērijā. Triloģijas otrā daļa "Matrikss atjaunots" (The Matrix Reloaded) iznāca 2003. gadā.

Filma ir par robotiem, kas apveltīti ar mākslīgo intelektu. Filmā ir vairākas atsauces uz kiberpanku un hakeru subkultūrām.

Filma pirmoreiz tika izrādīta  Ziemeļamerikā un  Austrālijā.

"Matrikss" tika nominēts un ieguva četras 72. Kinoakadēmijas balvas: "Labākā montāža", "Labākā skaņa", "Labākā skaņas montāža" un "Labākie vizuālie efekti". 2012. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Oficiālais "Matrikss" sagatavošanas budžets bija 63 miljoni dolāru.

Filmas skaņu celiņš

Atsauces

Ārējās saites 

1999. gada filmas
Alternatīvā realitāte
Kiberpanks
ASV zinātniskās fantastikas filmas
Austrālijas zinātniskās fantastikas filmas
Matrikss
Japānas Impērija

Japānas Impērija () bija valsts, kas pastāvēja no 1868. gada 3. janvāra, kad notika Meidzi dinastijas restaurācija, līdz 1947. gada 3. maijam, kad tika pieņemta jauna Japānas konstitūcija. Tā ir mūsdienu Japānas priekštece.

Vēsture 
Japānas salas ilgstoši bija izolētas no ārvalstu ietekmes, tomēr 1854. gadā valsts atvēra savas ostas ārvalstu tirdzniecības kuģiem. Valsts strauji tika reformēta un pēc dažām desmitgadēm jau spēja sacensties ar lielvalstīm. Otrā pasaules kara laikā Japānas impērija karoja pret Sabiedroto spēkiem. Kara beigās valsts piedzīvoja sakāvi un okupāciju. Līdz ar jaunās konstitūcijas pieņemšanu impērija beidza pastāvēt.

Karogi

Atsauces

Ārējās saites 

Japānas vēsture
Dižona

Dižona (, ) ir komūna un prefektūra Francijas austrumos, Kotdoras departamenta un Burgundijas-Franškontē reģiona administratīvais centrs, vēsturiskā Burgundijas reģiona centrs. Pilsētā 2017. gadā dzīvoja 157 tūkstoši iedzīvotāju, bet tās aglomerācijā (Dižonas metropolē) iedzīvotāju skaits pārsniedz 251 tūkstoti. Dižona atrodas Ušas upes krastos.

Dižona ir ievērojama kā Dižonas sinepju un vīna izcelsmes vieta, kā arī ar to, ka šeit ir dzimis Eifeļa torņa arhitekts Gistavs Eifelis. 2015. gadā Burgundijas vīna darītavas (objektā ietilpst arī Dižonas vēsturiskais centrs) tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Cauri pilsētai iet nozīmīgs autoceļš, kas savieno Parīzi ar Lionu.

Vēsture 
Dižonai ir sena vēsture, tā sākās Senās Romas laikos (pilsētas nosaukums toreiz bija Divio), kad tā bija izvietojusies starp Lionu un Parīzi. Dižona bija Burgundijas hercogistes galvaspilsēta, tā bija Burgundijas hercogu mājvieta laika posmā no 11. gadsimta sākuma līdz 15. gadsimta beigām. Tolaik Dižona bija viens no Eiropas lielākajiem mākslas, mācību un zinātnes centriem.

Izglītība 
Dižonā atrodas Burgundijas Universitāte (agrāk zināma kā Dižonas Universitāte), kā arī Burgundijas Biznesa skola.

Sports 
Dižonā ir bāzēti vairāki dažādu sporta veidu Francijas zemāko līgu klubi. Viens no ievērojamākajiem ir futbola klubs Dijon FCO, kas mājas spēles aizvada Gastona Žerāra stadionā.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 
 

Francijas komūnas
Kannas

Kannas () ir pilsēta Piejūras Alpu departamentā, Provansas-Alpu-Azūras Krasta reģionā, Francijas dienvidaustrumos. Pilsētā 2006. gadā dzīvoja 71 790 iedzīvotāju. Kannas ir vislabāk pazīstamas kā viena no pasaulē slavenākajiem un ievērojamākajiem kinofestivāliem Kannu kinofestivāla norises vieta. Tāpat tā ir slavena ar dažādajiem luksusa klases veikaliem, restorāniem un viesnīcām.

2. gadsimtā p.m.ē. Kannu pašreizējā atrašanās vietā tika dibināta apdzīvota vieta ar nosaukumu Aegitna. Vēsturnieki nav pārliecināti par šī nosaukuma nozīmi. Kannu apkārtnē bija zvejnieku apmetne.

Ārējās saites 

 Mājaslapa  

Francijas komūnas
Renda

Renda ir apdzīvota vieta Kuldīgas novada Rendas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pie Īvandes ietekas Abavā abpus autoceļam P120 26 km no novada centra Kuldīgas un 130 km no Rīgas. Kurzemes Šveices daļa.

Vēstures avotos Rendas vārds pirmo reizi minēts 1230. gadā. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Lielrendas muižas (Groß-Rönnen) centra. 1933. gadā Rendai piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. Rendā atrodas pagasta pārvalde, Kuldīgas 2. vidusskolas Rendas filiāle — ekoskola, kultūras nams, bibliotēka, pasts, luterāņu baznīca. Kultūras pieminekļi ir Rendas pilskalns, Lielrendas muižas komplekss un Rendas mācītājmuiža, dabas pieminekļi — Īvandes ūdenskritumi un Rendas velna laiva.

Atsauces

Ārējās saites 
 Rendas pilskalns

Rendas pagasts
Kuldīgas novada ciemi
Latvijas ciemi
Latvijas pagastu centri
RBMK

RBMK (no  — lielas jaudas kanālu tipa reaktors) ir PSRS izstrādātu un būvētu kodolreaktoru veids. RBMK ir heterogēnie kanālu tipa lēno neitronu urāna-grafīta reaktori (grafīts kā neitronu palēninātājs, ūdens kā dzesētājs). RBMK ir tā saucamie verdošā tipa reaktori, jo to primārais siltumnesējs ir verdošs ūdens (reaktors izstrādā piesātinātu tvaiku ar 70 atmosfēru spiedienu).

AES ar RBMK reaktoriem 
Leģenda:
{|
|-
| – darbojas (ieskaitot izslēgtos)
|   
| – izslēgts
|
| – iznīcināts
|
| – celtniecība pārtraukta
|
|}

Atsauces 

Atomelektrostacijas
USA-227

USA-227, zināms arī kā NRO L-27, ir ASV militārs pavadonis. Tas tika palaists  Nacionālā izmeklēšanas biroja vajadzībām. 

Pavadonis tika palaists  23:38 UTC ar nesējraķeti Delta IV M+(4,2) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas. Starta koda nosaukums Gryphon.

Lai gan kosmiskā aparāta parametri un misijas detaļas oficiāli netiek izpaustas, neatkarīgi eksperti uzskata, ka NRO L-27 ir militārās sakaru sistēmas Satellite Data System trešās paaudzes pavadonis. SDS-3 sistēma sastāv no eliptiskās un ģeostacionārās orbītās riņķojošiem aparātiem, kas paredzēti radiosignālu retranslācijai. 

USA-227 ievadīts ģeostacionārā orbītā. Sākotnēji atradās punktā 30,4° rietumu garuma. No 2011. gada augusta atrodas 10° rietumu garuma, kur nomainījis USA-155

Atsauces

Ārējās saites 
 Delta 4 rocket soars on NROL-27 Pat Corkery/United Launch Alliance 2011-03-12 

Satellite Data System
Albānijas leks

Albānijas leks ir Albānijas oficiālā valūta. Pirmie leki tika sākti lietot no 1926. gada februāra. Leka nosaukums ir dots par godu Aleksandram Lielajam, kura vārds bieži tiek saīsināts ar vārdu Leks. Aleksandra portrets ir attēlots uz pirmā Albānijas viena leka monētām, kur viņš tiek attēlots zirga mugurā.

Ārējās saites 
 Albānijas leks: Albāņu banknotes   

Nacionālās valūtas
Galēni

Galēni (arī Gaļāni, agrāk Vidsmuiža, ) ir apdzīvota vieta Preiļu novada Galēnu pagastā, pagasta centrs. Izvietojušies Ošas upes kreisajā krastā pie autoceļa P58 24 km no novada centra Preiļiem un 210 km no Rīgas.
Galēnos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, Vidsmuižas Svētā Gara Romas katoļu baznīca.

Vēsture 
Vēstures dokumentos Galēni pirmo reizi minēti 1384. gadā.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Galēnu muižas (Golan) centru. 1933. gadā apdzīvotajai vietai ar nosaukumu Vidsmuiža piešķīra ciema statusu.

Atsauces 

 
Latvijas pagastu centri
Karloss Tevess

Karloss Alberto Tevess (; dzimis Karloss Alberto Martiness (Carlos Alberto Martínez)  Buenosairesas provincē, Argentīnā) ir argentīniešu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā. Bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Tevess ir Argentīnas pirmās divīzijas kluba Rosario Central galvenais treneris.

Pirms tam viņš ir spēlējis Boca Juniors, Corinthians, West Ham United, Manchester United, Manchester City, Juventus klubu sastāvos. Uz Manchester City viņš tika aizmainīts 2009.—2010. gada sezonas vasaras transfēra laikā, K. Tevess kļuva par pirmo futbolistu pēc Terija Kūka 1999. gadā, kurš pārgājis no viena no šiem klubiem uz otru.

Boca Juniors sastāvā ir uzvarējis Argentīnas nacionālajā čempionātā (2003. gadā), Corinthians sastāvā kļuvis par Brazīlijas čempionu (2005. gadā), Manchester United sastāvā divreiz triumfējis Premjerlīgā (2007–08, 2008–09).

Argentīnas izlases sastāvā viņš ir aizvadījis 64 spēles, kurās guvis 13 vārtus. Piedalījies 2004. gada Olimpisko spēļu futbola turnīrā, kur izcīnīja zelta medaļu, kā arī 2006. un 2010. gada FIFA Pasaules kausu finālturnīros.

Sasniegumi 
Boca Juniors

 Argentīnas pirmā divīzija: 2003, 2015, 2016–17, 2017–18, 2019–20
 Copa Libertadores: 2003
 Copa Sudamericana: 2004
 Starpkontinentālais kauss: 2004
 Copa Argentina: 2014–15

Corinthians

 Brazīlijas A sērija: 2005

Manchester United

 Anglijas Premjerlīga: 2007–08, 2008–09
 Anglijas Līgas kauss: 2008–09
 FA Community Shield: 2008
 UEFA Čempionu līga: 2007–08
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2008

Manchester City

 Anglijas Premjerlīga: 2011–12
 FA kauss: 2010–11
 FA Community Shield: 2012

Juventus

 Itālijas Serie A: 2013–14, 2014–15
 Coppa Italia: 2014–15
 Supercoppa Italiana: 2013

Shanghai Shenhua

 Chinese FA Cup: 2017

Argentīna

 Olimpiskās spēles zelta medaļa: 2004

Individuālie sasniegumi

 Argentīnas gada labākais futbolists: 2003, 2004
 Dienvidamerikas gada labākais futbolists: 2003, 2004, 2005
 Brazīlijas A sērijas labākais spēlētājs: 2005
 West Ham United gada labākais futbolists: 2006–07
 Anglijas Premjerlīgas labākais vārtu guvējs: 2010–11
 Juventus gada labākais futbolists: 2013–14, 2014–15
 Itālijas A sērijas gada labākais futbolists: 2014–15

Atsauces

Ārējās saites 

 National-Football-Teams.com profils 

1984. gadā dzimušie
Buenosairesas provincē dzimušie
Argentīnas futbolisti
Argentīnas izlases futbolisti
Argentīnas futbola treneri
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
West Ham United F.C. spēlētāji
Manchester United F.C. spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Valentīna Eiduka

Valentīna Eiduka (dzimusi Bondare  Rēzeknē) ir bijusī latviešu vieglatlēte, startējusi šķēpa mešanā, tagad — šķēpa mešanas trenere.

Biogrāfija

Sportistes karjera 

Ar šķēpa mešanu sākusi nodarboties 16 gadu vecumā. Sākumā trenējusies pie Kārļa Libera, trīs gadus vēlāk un pēc kļūšanas par PSRS sporta meistari pārgājusi pie Alberta Putāna (viņš bijis Ineses Jaunzemes treneris). Sportistes karjeras atlikušo daļu trenējusies pie Valentīna Mazzālīša.

Laikā no 1957. līdz 1967. gadam astoņas reizes uzvarējusi Latvijas čempionātā, divas reizes bijusi otrajā vietā un vienu reizi izcīnījusi bronzas medaļu. 1963. gadā izcīnījusi uzvaru PSRS "Dinamo" čempionātā, kā arī ieņēmusi otro vietu starptautiskajā "Dinamo" čempionātā. 1959. gada PSRS Tautu spartakiādē izcīnījusi piekto vietu, divas reizes bijusi sestajā vietā PSRS čempionātā (1964, 1965). Viņas personiskais rekords ir 52,97 m (ar vecās konstrukcijas šķēpu), kas tika sasniegts 1964. gadā. Laikā no 1954. līdz 1969. gadam (16 gadi) bijusi starp desmit labākajām latviešu šķēpa metējām pēc personiskā rekorda.

Treneres karjera 
1967. gadā uzsākusi šķēpa mešanas treneres karjeru. Treneres karjeras sākumā viņas panākumiem bagātākie audzēkņi bijuši Astrīda Ostrovska, Arnis Šimkuss, Jurijs Smirnovs.

Vairāki viņas audzēkņi ir sasnieguši atzīstamus panākumus starptautiskajās sacensībās. Vadims Vasiļevskis ir 2004. gada Atēnu Olimpisko spēļu sudraba medaļas laureāts un pašreizējais Latvijas rekordists, Ainārs Kovals ir šīs pašas godalgas ieguvējs 2008. gada Pekinas Olimpiskajās spēlēs, Zigismunds Sirmais ir pašreizējais pasaules rekordists junioriem. Vēl ir trenējusi Ingu Kožarenoku, Sintu Ozoliņu-Kovalu, Ansi Brūnu, Aneti Kociņu. Par ieguldījumu šķēpa mešanas attīstībā 2008. gadā saņēmusi IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

2006. un 2008. gadā tikusi atzīta par gada treneri Latvijā. 2011. gadā tika atzīta par gada labāko vieglatlētikas treneri Eiropā.

Privātā dzīve 
V. Eiduka ir dzimusi  Rēzeknē. Bijusi precējusies ar treka riteņbraucēju, PSRS izlases dalībnieku Ivaru Eiduku.

Mācījusies Rīgas 15. pamatskolā, 1968. gadā absolvējusi LVFKI.

Literatūra

Atsauces 

1937. gadā dzimušie
Rēzeknē dzimušie
Latvijas vieglatlētes
Šķēpa metēji
Latvijas vieglatlētikas treneri
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Pasaules rekordi vieglatlētikā

Pasaules rekordi vieglatlētikā ir vieglatlētikas rekordi, kurus apstiprina Starptautiskā vieglatlētikas federācija. Rekordi tiek fiksēti visās olimpiskajās disciplīnās, kā arī vairākās vieglatlētikas disciplīnās, kuras nav Olimpisko spēļu programmā.

Vīrieši 
Piezīme

Sievietes 
Piezīme

Atsauces

Ārējās saites 

Vieglatlētika
Valdlauči

Valdlauči ir apdzīvota vieta Ķekavas novada Ķekavas pagastā. Izvietojušies pie Rīgas pilsētas robežas 10,7 km no novada centra Ķekavas un 8,3 km no Rīgas centra.

Valdlaučos atrodas vairākas biroju ēkas, tajā skaitā SEB bankas galvenā ēka, izstāžu komplekss «Rāmava» un vairāki uzņēmumi. Dominē daudzstāvu dzīvojamā apbūve, taču virzienā uz Ķekavu aiz izstāžu kompleksa "Rāmava" veidojas jaunu privātmāju rajons.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta izveidojās 19. gadsimta beigās uz Katlakalna draudzes novada mācītājmuižas zemes, sākotnēji saukta arī par Mācītājkalnu. Māju nosaukumi bija "Štrausi", "Ķilpes", "Tošas", "Putriņi", "Smiltnieki". Valdlauču nosaukums esot cēlies no Valdemāra Lauča vārda un uzvārda, jo dzīvojot mācītājmuižā, viņš mājai pielicis plāksni "Valdlaucis".

Pēc Otrā pasaules kara šeit izveidojās Valsts specializētā konstruktoru biroja (VSKB) ciems ar daudzdzīvokļu mājām. Kad 1974. gadā paplašināja Rīgas robežas, gribējuši iekļaut arī Valdlaučus, bet tur atradās Vadošais specializētais liellopu fermu kompleksās mehanizācijas valsts konstruktoru birojs.

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Rāmava

Rāmava ir ciems Ķekavas novada Ķekavas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļos Daugavas attekas Olektes krastos pie autoceļa A7 un V2  no novada centra Ķekavas un  no Rīgas centra.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Rāmavas muižas (precīzāk — Depkina muižas; Depkinshof). Vēstures avotos pirmo reizi minēta 15. gadsimta beigās, kad V. Meijs šajā vietā ierīkoja muižu.

Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados. Pārsvarā mazstāvu apbūve. Intensīvi apbūvēta 20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā, izveidojot jaunu ciema daļu Mākoņkalnu Olektes otrā krastā.

Arhitektūras pieminekļi 
 Rāmavas muiža — rakstnieka Garlība Merķeļa dzīves vieta (rakstnieks dzīvoja bij. Depkina muižā, tagadējā Rāmavas muižā laika posmā no 1806. līdz 1850. gadam).

Atsauces 

Latvijas lielciemi
Vsevolods Zeļonijs

Vsevolods Zeļonijs (dzimis  Rīgā) ir Latvijas džudists, pašreizējais Latvijas Džudo federācijas ģenerālsekretārs.

Karjera 
Sporto kopš septiņu gadu vecuma. Sākumā trenējies sambo. V. Zeļonijs ir piedalījies četrās Olimpiskajās spēlēs (1992, 2000, 2004, 2008). 2000. gada Olimpiskajās spēlēs Sidnejā viņš izcīnīja bronzas medaļu svara kategorijā līdz 73 kg. Pārējās Olimpiskajās spēlēs nepārvarēja pirmo sacensību kārtu: 1992. gada Barselonas spēlēs svara kategorijā līdz 66 kg, 2004. un 2008. gada spēlēs — līdz 73 kg. V. Zeļonijs ir Latvijas Džudo federācijas ģenerālsekretārs. Viņam ir melnā josta, sestais dans.

V. Zeļonijs ir izcīnījis bronzas medaļu svara kategorijā līdz 71 kg 1997. gada Pasaules čempionātā. Eiropas čempionātos trīs reizes ir izcīnījis sudraba medaļu (1992, 1993, 1995; visas reizes svara kategorijā līdz 65 kg), kā arī divas reizes izcīnījis 3. vietu (2002, 2004; abas reizes svara kategorijā līdz 73 kg). Tāpat viņš ir vairākkārtējs Latvijas čempions. 2009. gadā saņēma Latvijas Gada balvu sportā nominācijā "Paraugs sportā".

Atsauces

Literatūra 
 Zeļonijs kāps ceturto reizi?
 Zeļonijs gaida nākamo olimpiādi
 Zeļonijs atsvaidzina salto iemaņas

Ārējās saites 

 V. Zeļonija džudo skolas profils

1973. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas džudisti
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Latvijas olimpiskie medaļnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki džudo
Sāra Džesika Pārkere

Sāra Džesika Pārkere (; dzimusi  Nelsonvillā, Ohaio štatā, ASV) ir amerikāņu kino, televīzijas un teātra aktrise un producente. Viņa vislabāk pazīstama kā Kerijas Bredšovas lomas atveidotāja TV seriālā "Sekss un lielpilsēta" (Sex and the City; 1998—2004), par ko viņa saņēma četras Zelta globusa balvas, trīs Ekrāna aktieru ģildes balvas un divas Emmy balvas. Tāpat viņa filmējās abās uz seriālu bāzētajās filmās "Sekss un lielpilsēta" (2008) un "Sekss un lielpilsēta 2" (2010). Viņa ir viena no vislabāk apmaksātajām Holivudas aktrisēm.

Vēl S. Dž. Pārkere ir filmējusies filmās "Brīvie" (Footloose; 1984), "Losandželosas stāsts" (L.A. Story; 1991), "Medusmēnesis Lasvegasā" (Honeymoon in Vegas; 1992), "Hokuss pokuss" (1993), "Marss uzbrūk!" (Mars Attacks!; 1996), "Laipni lūgta ģimenītē" (The Family Stone; 2005), "Laukā no ligzdas" (2006), "Gudri cilvēki" (Smart People; 2008) un "Kā klājas Morganiem?" (Did You Hear About the Morgans?; 2009).

Atsauces

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Ohaio dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Mārtins Skorsēze

Mārtins Čārlzs Skorsēze (; dzimis  Ņujorkā, ASV) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, kinoproducents, aktieris un kino vēsturnieks. Viņš ir World Cinema Foundation organizācijas dibinātājs, kā arī AFI mūža ieguldījuma balvas ieguvējs. Skorsēze ir ieguvis Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Zelta globusa balvas, BAFTA kino balvu un Amerikas režisoru ģildes balvas. Par filmu "Atkritēji" saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākais režisors", bet pati filma saņēma balvu nominācijā "Labākā filma". Skorsēze ir The Film Foundation bezpeļņas organizācijas prezidents.

Skorsēze tiek uzskatīts par vienu no sava laikmeta ietekmīgākajiem un nozīmīgākajiem amerikāņu filmu veidotājiem. Viņš ir filmu "Ļaunās ielas" (1973), "Taksists" (1976), "Satrakotais vērsis" (1980), "Labie puiši" (1990) un "Baiļu rags" (1991) režisors, visās šajās filmējās viņa labs draugs Roberts De Niro. Skorsēzes filma "Taksists" Kannu kinofestivālā saņēma galveno balvu Zelta palmas zaru. Bet par filmu "Pēc darba" (1985) Skorsēze saņēma Kannu kinofestivāla balvu kā labākais režisors.

21. gadsimtā uzņēmis šādas filmas: "Ņujorkas bandas" (2002), "Aviators" (2004), "Atkritēji" (2006), "Slēgtā sala" (2010), "Hugo" (2011), "Volstrītas vilks" (2013), "Klusēšana" (2016), "Īrs" (2019).

Skorsēze ir bijis vairāku dokumentālo filmu režisors, piemēram, "Nav ceļa uz mājām. Bobs Dilans" (No Direction Home: Bob Dylan, 2005), "Blūzs" (The Blues, 2003), "Izstarot gaismu" (Shine A Light, 2007) un "Džordžs Harisons: Dzīvojot materiālā pasaulē" (George Harrison: Living in the Material World, 2011).

Ārējās saites 

1942. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji režisori
Zelta globusa balvas ieguvēji
Grammy balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
BAFTA Fellowship balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Cēzara balvas ieguvēji
Zelta palmas zara ieguvēji
Hermes (pavadonis)

Hermes bija CubeSat klases pikopavadonis, kas izgatavots Kolorādo universitātē ASV.
Tas tika zaudēts , kad nesējraķete Taurus XL cieta avāriju.

Pavadonis bija paredzēts liela ātruma datu sakaru sistēmas orbitāliem izmēģinājumiem, lai varētu uz zemi lejuplādēt liela apjoma datus. Tas ļautu nākamos pikopavadoņus apgādāt ar augstākas izšķirtspējas kamerām un liela datu apjoma iegūšanas zinātniskajiem instrumentiem. Pavadoņa nosaukums dots pēc sengrieķu dievu vēstneša Hermeja vārda.

Kosmiskais aparāts bija kuba formas (10 × 10 × 101 cm) aparāts ar masu 1 kg. Pavadoņa elektroenerģiju nodrošinātu saules baterijas, kas izvietotas uz sānu malām. Sakaru sistēma izveidota uz Yaesu VX-7R radioamatieru rokā turama uztvērēja un raidītāja bāzes, kas var darboties pilnā dupleksā režīmā. Dati tiktu sūtīti AX.25 pakešu protokolā.

Hermes tika izgatavots NASA izglītības programmas Educational Launch of Nanosatellite (ELaNA) ietvaros, kurā bija paredzēts palaist trīs nanopavadoņus kā sekundāro kravu Taurus XL raķetes startā ar klimata pētniecības pavadoni Glory. NASA ELaNA vajadzībām bija adaptējusi pikopavadoņu izvērsēju Poly-Picosatellite Orbital Deployer (PPOD), kuru bija izstrādājusi Kalifornijas politehniskā valsts universitāte sadarbībā ar Senfordas universitāti un agrāk jau bija lidojis vairākos raķešu startos. Citi sekundārās kravas pavadoņi bija Kentuki universitāšu KySat-1 un Montānas valsts universitātes Explorer-1 [Prime].

Raķete startēja  10:09:43 UTC. Taurus XL pirmās trīs pakāpes darbojās kā plānots, bet derīgās kravas plūsmvirzis (raķetes konuss) neatvērās 2 minūtes 58 sekundes pēc starta. Tā kā plūsmvirzis nebija atdalījies, tad raķešbloks ar pavadoņiem bija pārāk smags, lai sasniegtu orbītu, un tas beigās iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā.

Atsauces

Skatīt arī 
 Glory
 Explorer-1 [Prime]
 KySat-1

Ārējās saites 
 Projekta vietne (nav atjaunota kopš 2008. gada) 

CubeSat pavadoņi
Romāns Kukļins

Romāns Kukļins (dzimis  Rīgā) ir latviešu bokseris un kikbokseris, 1996. gada Vasaras Olimpisko spēļu dalībnieks.

Biogrāfija 
Dzimis  Rīgā. Skolas gados nodarbojās ar džudo un austrumu cīņām, 1990. gadu sākumā sāk nodarboties ar kikboksu un gandrīz paralēli arī ar boksu, Rīgas Tehniskās universitātes bāzē trenera, starptautiskās klases sporta meistara Andreja Dolgova vadībā. Piecas reizes (1994—1999) kļuvis par Latvijas čempionu smagajā svara kategorijā (91 kg).

1995. gadā piedalījās pasaules čempionātā Berlīnē, tajā tika ieņemta dalīta 9.—16. vieta. 1996. gadā Dānijas pilsētā Vejlē kā vienīgais no Baltijas bokseriem kvalificējās 1996. gada Atlantas Olimpiskajām spēlēm, iekļūstot Eiropas čempionāta ceturtdaļfinālā, kur sīvā cīņā piekāpās nākamajam Eiropas čempionam albāņu izcelsmes vācietim Luanam Krasniki (Luan Krasniqi). Kopvērtējumā tika ieņemta dalīta 5.—8. vieta.

Olimpiskajās spēlēs jau pirmajā aplī izstājās svara kategorijā līdz 91 kg, piekāpjoties Baltkrievijas bokserim Sergejam Diškovam. Cīņā lika sevi manīt divus mēnešus iepriekš gūtā deguna trauma. Starp 24 startējušajiem sportistiem R. Kukļins ieņēma dalītu 17.—24. vietu.

1997. gadā Milānā kļuva par pasaules čempionu kikboksā amatieriem WKA (World Kickboxing Association) versijā.

1998. gadā atkārtoti iekļuva Eiropas čempionāta ceturtdaļfinālā Minskā (dalīta 5.—8. vieta), kur atkal sīvā cīņā piekāpās nākamajam turnīra uzvarētājam, šoreiz itālim Džakobem Fragomeni (Giacobbe Fragomeni), kurš nākotnē kļuva arī par pasaules čempionu profesionāļiem.

1999. gadā piedalījās Pasaules čempionātā Hjūstonā, Teksasas štatā, ASV, kur savā svara kategorijā ierindojās dalītā 5.—8. vietā. Pēdējos karjeras gados pārstāv Ventspils boksa klubu "Viktorija".

Priekš smagsvara, R. Kukļinam bija neraksturīgi mazs augums (tikai 178 cm), nereti viņš bija galvas tiesu zemāks par saviem pretiniekiem, tāpēc vienmēr boksēja uzbrūkošā manierē, cenšoties saīsināt distanci ar pretinieku un izmantoja sava ķermeņa kustību un roku ātrumu, par ko bieži tika salīdzināts ar Maiku Taisonu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Sports-Reference profils 

1974. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas bokseri
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Vijciems

Vijciems ir apdzīvota vieta Valkas novada Vijciema pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Vijas upes krastos pie autoceļa P24 24 km no novada centra Valkas un 153 km no Rīgas.
Vijciemā atrodas pagasta pārvalde, sākumskola, bērnudārzs, tautas nams, bibliotēka, pasts.

Vēsture 
Vijciems vēstures avotos pirmo reizi minēts 1224. gada Tālavas dalīšanas līgumā. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Vijciema muižas (Wiezemhof) centru. 1898. gadā Vijciemā sāka darboties pirmā mežsaimniecības skola Baltijā. 1932. gadā Vijciemam piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu.

Atsauces 

Vijciema pagasts
Valkas novada ciemi
Latvijas ciemi
Latvijas pagastu centri
Šons Vaits

Šons Rodžers Vaits (; dzimis  Sandjego, Kalifornijas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu snovbordists un skeitbordists. Š. Vaits ir trīskārtējs ziemas olimpisko spēļu čempions snovborda akrobātikā rampā. Viņš guva uzvaru 2006. gadā Turīnā, 2010. gadā Vankūverā un 2018. gadā Phjončhanā. Tāpat ir izcīnījis 13 zelta, 3 sudraba un 2 bronzas medaļas X spēlēs (pasaules ekstrēmo sporta veidu spēlēs) snovbordā. Šajās sacensībās viņš kļuvis par visu kalumu medaļu īpašnieku arī skeitbordā. Izcīnītās medaļas viņu padara par vienu no sekmīgākajiem un populārākajiem snovborda un skeitborda pārstāvjiem.

Š. Vaits pārsvarā piedalās snovborda sacensībās Ziemeļamerikā, FIS Pasaules kausa posmos startējis neregulāri, izcīnot sešas uzvaras. Toties abās savās pirmajās olimpiskajās spēlēs Š. Vaits ne vien pārliecinoši uzvarēja, bet abas reizes arī uzstādīja pasaules rekordu akrobātikā rampā.  Sočos ieņēma ceturto vietu. 2018. gada olimpiskajās spēlēs izcīnītais zelts kļuva simto augstākā kaluma medaļu ASV ziemas olimpisko spēļu vēsturē.

Š. Vaits piedzima ar smagu sirds slimību Fallo tetrādi, tāpēc līdz viena gada vecumam viņam tika veiktas divas sirds operācijas.

Rudās matu krāsas dēļ ticis iesaukts par The Flying Tomato (Lidojošais tomāts).

Atsauces

Ārējās saites 

  

 

1986. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
ASV snovbordisti
ASV skeiteri
ASV sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbordisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki snovbordā
2023. gads

2023. gads () būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies svētdienā.

Paredzētie notikumi 
 1. janvāris:
 Horvātija ieviesīs eiro un kļūs par 20. Eirozonas dalībvalsti. Šī būs pirmā monetārās savienības paplašināšanās kopš Lietuvas pievienošanās 2015. gadā.
 Luizs Inasiu Lula da Silva kļūs par nākamo Brazīlijas prezidentu pēc tam, kad vēlēšanu otrajā kārtā  uzvarēja pašreizējo prezidentu Žairu Bolsonaru.
 12. — 28. maijs — Somijā un Latvijā norisināsies Pasaules čempionāts hokejā.
 13. maijs — Liverpūlē norisināsies Eirovīzijas dziesmu konkurss.
 20. jūlijs — 20. augusts — Keiptaunā norisināsies FIFA Pasaules kauss sievietēm.

Nezināms datums 
 Slovēnija šajā gadā slēgs savu vienīgo atomelektrostaciju.
 Starp ASV, Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm un Māršala salām beidzas Kompaktās brīvās apvienības termiņš.
 Volta disneja filmām "Steamboat Willie", kā arī 2 citām "Mickey Mouse" filmām, kuras iznāca 1928. gadā, beidzas autortiesību aizsardzības termiņš.

Atsauces
Denzels Vašingtons

Denzels Hejess Vašingtons (; dzimis  Montvermontā, Ņujorkas štatā, ASV) ir amerikāņu aktieris, scenārists, režisors un producents.

Pirmoreiz Vašingtons kļuva pazīstams pēc filmēšanās seriālā St. Elsewhere, tajā viņš sešus gadus attēloja Dr. Filipu Čāndleru. Aktieris ir saņēmis kritiķu uzslavas par darbību kopš 1990. gadiem, tai skaitā par vairāku cilvēku attēlošanu, piemēram, Stīva Biko, Malkolma X, Rubina Kārtera, Melvina Tolsona, Frenka Lukasa un Hermana Būna.

Denzels Vašingtons ir saņēmis divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas, divas Zelta globusa balvas un Tony balvu. Par lomu 1989. gada filmā "Slava" (Glory) viņš saņēma Oskaru kā labākais otrā plāna aktieris un par lomu 2001. gada filmā "Treniņa diena" viņš tika atzīts par labāko aktieri.

Viņa dēls Džons Deivids Vašingtons arī ir aktieris.

Ārējās saites 

1954. gadā dzimušie
Ņujorkas štatā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Tony balvas ieguvēji