joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Visvaldis Mucenieks

Visvaldis Mucenieks (dzimis ) ir latviešu inženieris, tulks, politiķis un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Kuldīgas apriņķī, Valtaiķos. Pēc studijām Rīgas Politehniskajā institūtā Elektroenerģētikas fakultātē no 1961. gada strādāja par inženieri un projektu grupas vadītāju Latvijas Valsts lauku celtniecības projektēšanas institūtā, vēlāk par elektriķi — brigadieri Jūrmalas brīvprātīgo ugunsdzēsēju biedrībā, viņa vārds atrodams VDK aģentu kartotēkā, ieraksts par savervēšanu kartītē veikts 1989. gada 24. novembrī.

Atmodas kustības laikā V. Mucenieks iesaistījās Latvijas Nacionālās neatkarības kustības (LNNK) veidošanā, 1988. gada jūnijā viņš bija pirmās LNNK padomes loceklis un tās juridiskās nodaļas vadītājs. 1989. gada 10. decembrī Latvijas PSR vietējo padomju vēlēšanās viņu ievēlēja par Rīgas darbaļaužu deputātu padomes deputātu. Šajā pašā gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē.

1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 155. Jaunogres vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā V. Mucenieks nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

1993. gadā kļuva par Latvijas Civilās aizsardzības centra direktoru. No amata atbrīvots 1995. gadā, taāu tiesa atzinusi lēmumu par nepamatotu un 1998. gadā amatā atjaunots.

1993. gada 5 Saeimas un 1995. gada 6. Saeimas vēlēšanās V. Mucenieks kandidēja no Latvijas Vienības partijas, bet netika ievēlēts.

2002. gadā nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no LSDSP saraksta.

VDK kartīte 
Jautājums par Visvalža Mucenieka vārda atrašanos VDK aģentu kartotēkā aktualizējās laikā, kad viņam vajadzēja noformēt dokumentus civildienesta ierēdņa amatā. Rīgas Zemgales priekšpilsētas tiesa 1995. gada 20. septembrī nolēma, ka viņš “nav veicis apzinātu sadarbību ar bijušo LPSR VDK”. Pārbaudes lietā nopratināts arī V. Mucenieka vervētājs Pāvels Naļivaiko, kurš tajā laikā strādāja VDK 5. daļas 3. nodaļā (pretpadomju organizācijas, bijušo politieslodzīto uzraudzība). Naļivaiko liecināja, ka Mucenieku VDK aģentūrā esot ieslēdzis “pēc daļas priekšnieka Eihmaņa rīkojuma, lai uzlabotu darba rādītājus aģentu vervēšanas jomā, jo Mucenieks bijis ar lielu autoritāti LNNK valdē”. Tāpat Naļivaiko apgalvoja, ka aģenta reģistrācijas kartītes uz Mucenieka vārda viņš aizpildījis pats personīgi, tās parakstījis daļas priekšnieka vietnieks Šalajevs, bet segvārdu Muceniekam izdomājis Naļivaiko.

Apbalvojumi 
2000. gadā V. Mucenieku apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1938. gadā dzimušie
Kuldīgas novadā dzimušie
Latvijas inženieri
LR Augstākās Padomes deputāti
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Kipras karognesēji olimpiskajās spēlēs

Šajā uzskaitījumā apkopoti Kipras pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.

Kipra vasaras olimpiskajās spēlēs un ziemas olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1980. gada.

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles

Skatīt arī 
 Kipra olimpiskajās spēlēs
 Kipras olimpisko medaļnieku uzskaitījums

Atsauces

Ārējās saites 
 
  

Karognesēji
Ar sportu saistīti uzskaitījumi
Jugorskijšars

Jugorskijšars () vai Jugras šaurums ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Vaigačas salu ziemeļrietumos no Jugras pussalas dienvidaustrumos un savieno Barenca jūru un Pečoras jūru rietumos ar Karas jūru austrumos. Šaurums ir  garš un  plats, kuģojams.

Šauruma dienvidu krastā ir pamests ciems Habarova, pie abām šauruma ieejām polārstacijas — Belijnosa pie rietumu un Jugorskijšara (pamesta) — pie austrumu.

Atsauces

Ārējās saites 
 СТРАНИЦА ПУТЕШЕСТВЕННИКА. Пролив Югорский Шар. Между Баренцевым и Карским морями. Знак Европа и Азия
 Железнодорожная линия Воркута — Югорский Шар

Ziemeļu Ledus okeāna šaurumi
Barenca jūra
Karas jūra
Ņencu autonomais apvidus
Krievijas jūras šaurumi
Ešlijs Viljamss

Ešlijs Viljamss (, dzimis ) ir bijušais Velsas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijušais Velsas futbola izlases dalībnieks.

Velsas futbola izlases sastāvā Viljamss ir spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Swansea City

 Anglijas Līgas kauss: 2012–13

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Rietummidlendas grāfistē dzimušie
Velsas izlases futbolisti
Velsas futbolisti
Swansea City A.F.C. spēlētāji
Everton F.C. spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Bens Deiviss

Bens Deiviss (, dzimis ) ir Velsas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Deiviss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Tottenham Hotspur F.C. un Velsas futbola izlasi.

Velsas futbola izlases sastāvā Deiviss ir piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Swansea City

 Anglijas Līgas kauss: 2012–13

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Velsā dzimušie
Velsas izlases futbolisti
Velsas futbolisti
Swansea City A.F.C. spēlētāji
Tottenham Hotspur F.C. spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Aliakmona

Aliakmona () ir 297 klometrus gara, Egejas jūrā ietekoša upe Grieķijas ziemeļos. Garākā Grieķijas upe, kas tek tikai valsts teritorijā. 

Izteka no Gramosa kalniem pie Albānijas robežas. Pašā augštecē tek austrumu virzienā, pie Kastorijas pagriežas uz dienvidaustrumiem, bet pie Paliurijas - uz ziemeļaustrumiem. Pēc Verijas upe plūst pa Maķedonijas līdzenumu. Ietek Termu līcī uz rietumiem no Vardaras upes ietekas. Upes krastos atrodas Argosorestikona, Neapoli, Paliurija, Velventa, Aleksandreja.

Ārējās saites 

 

Grieķijas upes
Egejas jūra
Pūrs

Pūrs var būt:

 pūrs (mērvienība) — sena beramu vielu tilpuma mērvienība, 69,5 litri, citur no 70 līdz 100 litriem;
 līgavas pūrs.

Skatīt arī 
 pūrvieta
Svilpotāji

"Svilpotāji" () ir 2019. gada Rumānijas kriminālais trilleris. Filmas režisors un scenārija autors ir Kornelju Porumbojs, galvenajā lomā filmējas Vlads Ivanovs.

Spānijas salā Gomerā ierodas policists, lai apgūtu silbo gomero valodu un atbrīvotu Zoltu, Bukarestē arestētu pretrunīgi vērtētu uzņēmēju.

Filmas pirmizrāde norisinājās 2019. gada Kannu kinofestivāla konkursā. Tāpat filma tika izvirzīta atlasei uz 92. Kinoakadēmijas balvas kategoriju "Labākā starptautiskā spēlfilma", bet neiekļuva starp piecām nominētajām. Latvijā filmas pirmizrāde norisinājās .

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
Rumānijas filmas
Džeimss Česters

Džeimss Česters (, dzimis ) ir Velsas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Česters pārstāv Anglijas čempionāta komandu Stoke City F.C. un Velsas futbola izlasi.

Velsas futbola izlases sastāvā ir piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā.

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Češīrā dzimušie
Velsas izlases futbolisti
Velsas futbolisti
Manchester United F.C. spēlētāji
Hull City A.F.C. spēlētāji
West Bromwich Albion F.C. spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Sems Vokss

Sems Vokss (, dzimis ) ir Velsas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Vokss pārstāv Anglijas čempionāta komandu Stoke City F.C. un Velsas futbola izlasi.

Velsas futbola izlases sastāvā ir spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Wolverhampton Wanderers

 Anglijas čempionāts: 2008–09

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Hempšīrā dzimušie
Velsas izlases futbolisti
Velsas futbolisti
A.F.C. Bournemouth spēlētāji
Wolverhampton Wanderers F.C. spēlētāji
Leeds United F.C. spēlētāji
Sheffield United F.C. spēlētāji
Norwich City F.C. spēlētāji
Burnley FC spēlētāji
Brighton & Hove Albion F.C. spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Lifija

Lifija (, ) ir 125 kilometrus gara upe Īrijā, kas tek caur valsts galvaspilsētu Dublinu. 

Iztece pie Kipura kalna Viklovas kalnos. Iesākumā tek rietumu virzienā, prom no jūras. Pie Ņūbridžas pagriežas uz ziemeļaustrumiem, tuvojoties Dublinai, pamazām pagriežas uz austrumiem. Upē ierīkotas 3 HES. Dublinā pār upi uzcelti kopskaitā 24 tilti. Lifijas krastos atrodas Ballimorjūstasa, Kilkallena, Ņūbridža, Kleina, Selbridža, Leikslipa un Dublina.

Ārējās saites 

 

Īrijas upes
Īrijas jūra
Klauss (filma)

"Klauss" () ir 2019. gada Spānijas Ziemassvētku animācijas filma. Filmas režisors un scenārija līdzautors ir Serdžo Pabloss, šī filma ir viņa režijas debija. Filma veidota straumēšanas servisam Netflix, un tā ir šī servisa pirmā pašu veidotā pilnmetrāžas animācijas filma. Galvenās lomas filmā ieskaņojuši Džeisons Švarcmans, Dž. K. Simonss, Rašida Džonsa, Vills Sasso, Neda Margrēte Laba, Serdžo Pabloss, Norms Makdonalds un Džoana Kjūseka.

Šis ir alternatīvs Ziemassvētku vecīša izcelsmes stāsts, kas atšķiras no vēsturiskā stāsta par Svēto Nikolaju, ar izdomātu darbību 19. gadsimtā, sižets stāsta par pastnieku, kas atrodas kādā ziemeļu salas pilsētā un kas draudzējas ar rotaļlietu meistaru Klausu.

Filma "Klauss" straumēšanas servisā pieejama no  un ir saņēmusi pozitīvas atsauksmes par animāciju, stāstu un tēlu ieskaņotājiem. Filma tika nominēta 92. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma". Filma ieguva BAFTA kino balvu kā labākā animācijas filma.

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada animācijas filmas
Spānijas animācijas filmas
Giljermo Garsija Gonsaless

Giljermo Garsija Gonsaless (;  Santaklara —  Havana) bija Kubas starptautiskais lielmeistars šahā (1976).

Biogrāfija 
No 1970. gadu sākuma līdz pat savai pāragrai nāvei bijis viens no vadošajiem Kubas šahistiem. Trīs reizes uzvarējis Kubas šaha čempionātos (1974, 1976, 1983).

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla starpzonu turnīros:
 1979. gadā Riodežaneiro ierindojies 13. vietā;
 1982. gadā Maskavā izcīnījis 6. vietu.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. Divas reizes uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālos Sjenfuegosā: 1977. gadā kopā ar Oļegu Romaņišinu un 1980. gadā. 1974. gadā kopā Aleksandru Beļavski un Fridriku Oulafsonu dalījis otro vietu Laspalmasas starptautiskajā šaha turnīrā, apsteidzot Ļevu Polugajevski, Ulfu Andersonu un Bentu Larsenu (turnīrā uzvarējis Ļubomirs Ļubojevičs). 1982. gadā uzvarējis Havanā, 1983. un 1984. gadā dalījis otro vietu Bajamo, 1985. gadā Havanā dalījis otro vietu ar Eduardu Gufeldu, bet 1986. gadā dalījis pirmās vietas starptautiskos šaha turnīros Havanā un Pontebedrā.

Pārstāvējis Kubas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 7 reizes (1974, 1978-1988);
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 1989. gadā;
 Panamerikas komandu šaha čempionātā piedalījies 1987. gadā. Komandu un individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļas.
 Pasaules studentu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (1969, 1972-1977). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1977) un bronzas (1976) medaļas, bet individuālajā vērtējumā zelta (1977) medaļu;
 Pasaules jauniešu šaha čempionātā U26 vecuma grupā piedalījies 1978. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas, bet individuālajā vērtējumā zelta medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1974. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1976. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Gājis bojā autoavārijā.

Atsauces

Ārējās saites 

1953. gadā dzimušie
1990. gadā mirušie
Kubas šahisti
Emersons Palmjēri

Emersons Palmjēri (, dzimis ) ir Brazīlijā dzimis Itālijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2022) Palmjēri pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu West Ham United un kopš 2018. gada arī Itālijas futbola izlasi.

Sasniegumi 
Chelsea

 UEFA Čempionu līga: 2020–21

 UEFA Eiropas līga: 2018–19
UEFA Superkauss: 2021
Itālija

 Eiropas čempionāts: 2020

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Sanpaulu štatā dzimušie
Itālijas izlases futbolisti
Brazīlijas futbolisti
Itālijas futbolisti
Palermo FC spēlētāji
AS Roma spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
Lionas "Olympique" spēlētāji
West Ham United F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Nikolo Barella

Nikolo Barella (, dzimis ) ir itāļu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Barella pārstāv Itālijas Serie A komandu Milānas "Internazionale" un Itālijas futbola izlasi.

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Itālijas futbolistiem
1997. gadā dzimušie
Itālijas izlases futbolisti
Itālijas futbolisti
Cagliari Calcio spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Alekss Merets

Alekss Merets (, dzimis ) ir itāļu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2018. gada Merets pārstāv Itālijas Serie A komandu S.S.C. Napoli un Itālijas futbola izlasi.

Sasniegumi 
S.P.A.L.

 Itālijas Serie B: 2016–17

Napoli

 Coppa Italia: 2019–20

Individuālie sasniegumi

 Itālijas Serie B gada labākais vārtsargs: 2016–17

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Itālijas futbolistiem
1997. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Udinese Calcio spēlētāji
S.P.A.L. spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Kevins Mbabu

Kevins Mbabu (, dzimis ) ir Šveices futbolists, spēlē aizsarga pozīcija. Pašlaik (2021) Mbabu pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu VfL Wolfsburg un Šveices futbola izlasi.

Sasniegumi 
Young Boys

 Šveices Superlīga: 2017–18, 2018–19

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Ženēvas kantonā dzimušie
Šveices izlases futbolisti
Šveices futbolisti
Newcastle United F.C. spēlētāji
Rangers F.C. spēlētāji
BSC Young Boys spēlētāji
VfL Wolfsburg spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Nepabeigti raksti par Šveices futbolistiem
Hosrovs Harandi

Hosrovs Harandi (;  Teherāna —  Teherāna) bija Irānas starptautiskais meistars šahā (1975).

Biogrāfija 
No 1970. gadu sākuma līdz 1990. gadu sākumam bijis viens no vadošajiem Irānas šahistiem. Trīs reizes uzvarējis Irānas šaha čempionātos (1972, 1978, 1991). Harandi šahistu karjeru negatīvi ietekmējis šaha aizliegums Irānā no 1981. līdz 1990. gadam. 2010. gadā Beirutā uzvarējis Āzijas senioru šaha čempionātā.

Divas reizes uzvarējis Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla Rietumāzijas zonas turnīros Teherānā (1975, 1978) un piedalījies starpzonu turnīros:
 1976. gadā Manilā dalījis 18.-20. vietu;
 1979. gadā Riodežaneiro ierindojies 15. vietā.

Pārstāvējis Irānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 5 reizes (1970-1976, 1990);
 Āzijas valstu komandu šaha čempionātā piedalījies 1991. gadā;
 Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 1972. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1975. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 2009. gadā kļuvis par FIDE vecāko treneri.

Atsauces

Ārējās saites 

1950. gadā dzimušie
2019. gadā mirušie
Irānas šahisti
Viļņas pareizticīgo katedrāle

Visšķīstākās Dievmātes debesīs uzņemšanas katedrāle (, ) ir 14. gadsimtā uzcelta Krievu pareizticīgās baznīcas katedrāle, kas atrodas Lietuvas galvaspilsētā Viļņā. Kaut arī stipri pārbūvēta, tā ir viena no senākajām baznīcām valstī.

Baznīcu 1346. gadā uzcēla Lietuvas lielkņazs Aļģirds savas otrās sievas, Tveras kņaza meitas Julianas vajadzībām, kad Lietuvas valsts oficiāli vēl bija pagāniska. No 1419. gada baznīca ieguva katedrāles statusu. 1495. gadā tieši pirms kāzām ar Lietuvas lielkņazu Aleksandru Jagellonu dievkalpojumā baznīcā piedalījās Maskavas lielkņaza Ivana III meita Maskavas Jeļena, kas 1513. gadā tika apglabāta šajā katedrālē. Katedrāles uzturēšanu un pārbūvi atbalstīja Lietuvas lielkņazistes ietekmīgā Ostrožsku dzimta, tostarp Konstantins Ostrožskis.

Pēc Brestas ūnijas noslēgšanas 1596. gadā katedrāli 1609. gadā nodeva uniātu baznīcai un tā tika pārbūvēta. 1748. gadā pēc ugunsgrēka ēka tika pamesta un izmantota dažādām vajadzībām, bet 1785. gadā rekonstruēta baroka stilā. Vēlreiz to nopostīja Krievijas karaspēks, apspiežot Koscjuško sacelšanos 1794. gadā. 1808. gadā ēku pārdeva Viļņas Universitātei, kas šeit ierīkoja anatomikumu un bibliotēku. Janvāra sacelšanās apspiedējs, Viļņas ģenerālgubernators Mihails Miravjovs-Viļenskis ēku konfiscēja pareizticīgās baznīcas vajadzībām. No 1865. līdz 1868. gadam tā tika rekonstruēta pēc Nikolaja Čagina projekta. Baznīca darbojās arī PSRS okupācijas gados.

Ārējās saites 

Baznīcas Lietuvā
Viļņa
Lemāna-'66: Lielais izaicinājums

"Lemāna-'66: Lielais izaicinājums" () ir 2019. gada ASV drāma. Filmas režisors ir Džeimss Mengolds, scenārija autori Džezs Batervorts, Džons Henrijs Batervorts un Džeisons Kellers. Galvenās lomas atveido Mets Deimons un Kristians Beils, pārējās lomās: Džons Berntāls, Katrīna Balfa, Treisijs Letss, Džošs Lukass, Noa Džūps, Remo Džirone un Rejs Makinons.

Sižets seko apņēmīgai amerikāņu inženieru un dizaineru komandai, kuru vada automobiļu dizaineris Kerols Šelbijs un viņa britu šoferis Kens Mailss, kuriem Henrijs Fords II un Lī Jakoka dod uzdevumu uzbūvēt Ford GT40, jaunu sacīkšu automobili, kuram ir iespēja beidzot uzvarēt ilgstoši dominējošo Ferrari sacīkšu komandu 1966. gada Lemānas 24 stundu sacīkstēs. Filmas tapšanas sākumposmā galvenajām lomām bija izvēlēti Toms Krūzs un Breds Pits. 2018. gada februārī tika noslēgts līgums ar Mengoldu, un tajā pašā vasarā aktieru sastāvam pievienojās Deimons, Beils un pārējie. Filmēšana sākās 2018. gada jūlijā Kalifornijā un ilga nedaudz vairāk par diviem mēnešiem.

Filmas "Lemāna-'66: Lielais izaicinājums" pirmizrāde norisinājās Teluraidas kinofestivālā . ASV un Latvijas kinoteātros filmu sāka demonstrēt tā paša gada 15. novembrī. Filmas vispasaules ienākumi pārsniedz 200 miljonus ASV dolāru un tā ir saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes, sevišķi par aktierspēli un sacīkšu ainām. ASV Nacionālā kinokritiķu padome ir izvēlējusies šo filmu kā vienu no desmit labākajām 2019. gada filmām. Tāpat filma ir saņēmusi četras nominācijas 92. Kinoakadēmijas balvai, tostarp arī kategorijā "Labākā filma". Beils par savu tēlojumu tika nominēts 77. Zelta globusa balvai kā labākais aktieris drāmā un 26. Ekrāna aktieru ģildes balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā.

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
ASV filmas
Frederiks Rennovs

Frederiks Rennovs (, dzimis ) ir dāņu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Rennovs pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu FC Schalke 04 un Dānijas futbola izlasi.

Dānijas futbola izlases sastāvā ir piedalījies 2018. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Brondby

 Dānijas kauss: 2017-18

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Dānijas futbolistiem
1992. gadā dzimušie
Dānijas izlases futbolisti
Dānijas futbolisti
Frankfurtes "Eintracht" spēlētāji
Gelzenkirhenes "Schalke 04" spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Vidusjitlandes reģionā dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Lukāšs Hrādeckis

Lukāšs Hrādeckis (, dzimis  Bratislavā) ir slovāku izcelsmes Somijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Hrādeckis pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Leverkūzenes "Bayer" un Somijas futbola izlasi.

Sasniegumi 
Esbjerg fB

 Dānijas 1. divīzija: 2011–12
 Dānijas kauss: 2012–13

Eintracht Frankfurt

 DFB Pokal: 2017–18

Somija

 Baltijas Kauss: 2014

Individuālie sasniegumi

 Dānijas Superlīgas gada labākais vārtsargs: 2013
 Somijas gada futbolists: 2016, 2017, 2018
 Somijas gada sportists: 2020

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Bratislavā dzimušie
Somijas izlases futbolisti
Somijas futbolisti
Frankfurtes "Eintracht" spēlētāji
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Joels Pohjanpalo

Joels Pohjanpalo (, dzimis ) ir somu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Somijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) Pohjanpalo pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu 1. FC Union Berlin, kas viņu īrē no Leverkūzenes "Bayer".

Sasniegumi 
HJK

 Veikkausliiga: 2012, 2013

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Somijas izlases futbolisti
Somijas futbolisti
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
Fortuna Düsseldorf spēlētāji
Hamburger SV spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Helsinkos dzimušie
Roberts Virens

Roberts Virens (krievu: Роберт Николаевич Вирен) zināms arī kā Roberts Reinholds fon Virens, (vācu: Robert Reinhold von Wiren, 1857—1917) bija Baltijas vācu izcelsmes Krievijas Impērijas ģenerālis jūras kara flotē, kurš bija viens no galvenajiem Krievijas-Japānas kara komandieriem. Karā viņš pierādīja sevi kā ļoti spējīgu, striktu un disciplinētu komandieri. Pēc kara beigām viņš kļuva par Melnās jūras flotes virspavēlnieku un Kronštates ostas komandantu.

Vēlāk piedalījies Pirmajā pasaules karā, taču, kad sākās 1917. gada Februāra revolūcija, viņš bija viens no vairākiem armijas virsniekiem, kurus Kronštatē ar bajonetēm nodūra boļševiku atbalstītāji. Viņš tika apglabāts Kronštates luterāņu kapsētā, taču mūsdienās viņa kapavietas konkrēta atrašanās vieta ir pazudusi.

Vācbaltieši
Pirmā pasaules kara dalībnieki
Fredriks Jensens

Fredriks Jensens (, dzimis ) ir somu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2020) Jensens pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu FC Augsburg un Somijas futbola izlasi.

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Somijas izlases futbolisti
Somijas futbolisti
FC Augsburg spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Jere Uronens

Jere Uronens (, dzimis ) ir somu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Uronens pārstāv Ligue 1 komandu Brest un Somijas futbola izlasi.

Sasniegumi 
Helsingborgs IF

 Zviedrijas kauss: 2012

Genk

 Beļģijas Pro līga: 2018–19

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Somijas izlases futbolisti
Somijas futbolisti
KRC Genk spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Tomass Lāms

Tomass Lāms (, dzimis ) ir Nīderlandē dzimis Somijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Lāms pārstāv Eredivisie komandu PEC Zwolle un Somijas futbola izlasi.

Sasniegumi 
AZ Alkmaar

 KNVB beker: 2012–13

PEC Zwolle

 Johan Cruijff Schaal: 2014

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Somijas izlases futbolisti
Somijas futbolisti
AZ Alkmaar spēlētāji
Nottingham Forest F.C. spēlētāji
Ziemeļholandē dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Deivijs Propers

Deivijs Propers (, dzimis ) ir nīderlandiešu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Propers pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Brighton & Hove Albion F.C. un Nīderlandes futbola izlasi.

Sasniegumi 
PSV Eindhoven

 Eredivisie: 2015–16
 Johan Cruijff Schaal: 2015, 2016

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Nīderlandes futbolistiem
1991. gadā dzimušie
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbolisti
PSV Eindhoven spēlētāji
Brighton & Hove Albion F.C. spēlētāji
Gelderlandē dzimušie
Lūks de Jongs

Lūks de Jongs (, dzimis ) ir Šveicē dzimis nīderlandiešu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) de Jongs pārstāv Eredivisie komandu PSV Eindhoven.

Nīderlandes futbola izlases sastāvā ir piedalījies 2012. un 2020. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Twente

 Eredivisie: 2009–10
 KNVB beker: 2010–11
 Johan Cruijff Schaal: 2010, 2011

PSV Eindhoven

 Eredivisie: 2014–15, 2015–16, 2017–18
 Johan Cruyff Shield: 2015, 2016

Sevilla

 UEFA Eiropas līga: 2019–20

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Nīderlandes futbolistiem
1990. gadā dzimušie
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbolisti
Menhengladbahas "Borussia" spēlētāji
Newcastle United F.C. spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
Sevilla FC spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Ruslans Maļinovskis

Ruslans Maļinovskis (, dzimis ) ir ukraiņu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Maļinovskis pārstāv Itālijas Serie A komandu Bergamo "Atalanta" un Ukrainas futbola izlasi.

Sasniegumi 
Sevastopol

 Ukrainas Pirmā līga: 2012–13

Genk

 Beļģijas Pro līga: 2018–19

Individuālie sasniegumi

 KRC Genk sezonas labākais spēlētājs: 2018–19

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Ukrainas futbolistiem
1993. gadā dzimušie
Ukrainas izlases futbolisti
Ukrainas futbolisti
KRC Genk spēlētāji
Bergamo "Atalanta" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Žitomirā dzimušie
Anitas iela

Anitas iela var būt šādās Latvijas pilsētās:
 Anitas iela — Baložos;
 Anitas iela — Klapkalnciemā;
 Anitas iela — Rīgā.
Sliktie puiši uz mūžu

"Sliktie puiši uz mūžu" () ir 2020. gada ASV spriedzes komēdija. Filmas režisori ir Adils El Arbi un Bilals Falahs. Galvenās lomas atveido Vills Smits un Mārtins Lorenss. Šī filmu sērijas daļa ir turpinājums filmai "Sliktie puiši 2" (2003). Filmas producenti ir Džerijs Brukhaimers, Smits un Dags Belgrads. Filmas sižets seko divu detektīvu Maika Lovrija (Smits) un Markusa Bērneta (Lorenss) atkalapvienošanās stāstam, kad atkal kāds sāk slepkavot cilvēkus no viņu jau kādreiz slēgtās lietas. Filmā filmējušies arī Vanesa Hadžensa, Aleksandrs Ludvigs, Čārlzs Meltons, Paola Nunjesa, Keita del Kastiljo, Nikijs Džems un Džo Pantoliano.

Par filmu sērijas trešo daļu sāka runāt uzreiz pēc otrās daļas labajiem finansiālajiem rādītājiem. Maikls Bejs paziņoja, ka viņš būtu ieinteresēts atgriezties pie trešās daļas režijas, bet budžeta ierobežojumi to apgrūtinātu. Nākamo desmit gadu laikā filmai bija vairāki tās veidošanas mēģinājumi, mainot gan režisorus, gan scenāristus. Projekts tika izziņots 2018. gada oktobrī, filmēšana norisinājās Atlantā, Maiami un Mehiko 2019. gadā no janvāra līdz jūnijam.

Filmas "Sliktie puiši uz mūžu" pirmizrāde gan ASV, gan Latvijā notika . Filma saņēma pārsvarā pozitīvas atsauksmes, tās ienākumi ir pārsnieguši 400 miljonu ASV dolāru robežu, kļūstot par pelnošāko sērijas filmu. Šī ir trešā ienesīgākā 2020. gada filma.

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
ASV filmas
Columbia Pictures filmas
Vīze (polārstacija)

Vīze (), arī Ostrovvize (Остров Визе), ir Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Vīzes salas dienvidos Karas jūras krastā.

Vēsture 
Stacija izveidota vairākos piegājienos 1945. gada vasarā un rudenī un sākusi darbu tā paša gada 1. novembrī. Sākotnēji novērojumi veikti pēc jūras hidrometeoroloģijas programmas, bet vēlāk programma paplašināta — atsevišķās sezonās stacijā strādājuši līdz pat 30 cilvēki. 1960.—1980. gados līdzās stacijai pastāvēja karaspēka daļa.

Salas krastam pie polārstacijas novērojams izteikts abrāzijas process. Ja 20. gadsimta otrajā pusē krasts atkāpās gadā vidēji par , tad no 2009. līdz 2016. gadam vietām krasts atkāpies par 75 metriem, iznīcinot dažas stacijas ēkas.

Atsauces

Ārējās saites 
 НЭС "Михаил Сомов" на острове Визе

PSRS polārstacijas
Krievijas polārstacijas
Arktiskās polārstacijas
Vissezonas polārstacijas
Krasnojarskas novads
Andrijs Luņins

Andrijs Luņins (, dzimis ) ir ukraiņu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Pašlaik (2021) Luņins pārstāv La Liga komandu Madrides "Real". Luņins pārstāv arī Ukrainas futbola izlasi.

Sasniegumi 
Ukraina

 FIFA U-20 Pasaules kauss: 2019

Individuālie sasniegumi

 FIFA U-20 Pasaules kausa labākais vārtsargs: 2019

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Ukrainas futbolistiem
1999. gadā dzimušie
Ukrainas izlases futbolisti
Ukrainas futbolisti
Madrides "Real" spēlētāji
CD Leganes spēlētāji
Real Valladolid spēlētāji
Ivars Krastiņš (ārsts)

Ivars Krastiņš (1955) ir latviešu ārsts un sabiedriskais darbinieks, Latvijas Ārstu biedrības pirmais prezidents, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Rīgā  pianista Valda Krastiņa ģimenē. Studēja Rīgas Medicīnas institūtā (RMI), studiju laikā viņš spēlējis basģitāru rokmūzikas grupā, darbojies arī kā dīdžejs Poligrāfiķu klubā. Pēc augstskolas beigšanas strādāja par asistentu RMI  Vispārējās ķirurģijas katedrā un Anestezioloģijas un reanimatoloģijas katedrā, līdztekus strādāja P. Stradiņa Republikas klīniskajā slimnīcā par ārstu.

Atmodas kustības laikā Krastiņš 1988. gadā iesaistījās Latvijas Ārstu biedrības veidošanā, ievēlēts par tās pirmo prezidentu.
1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 10. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā Krastiņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.

Pēc deputāta pilnvaru beigām strādāja farmācijas kompānijā, pēc tam par ārstu Ventspils slimnīcā, tad par Liepājas reģionālās slimnīcas Intensīvās terapijas un anestezioloģijas nodaļas virsārstu, kā arī par izglītības un zinātnes virsārstu.

Apbalvojumi 
2000. gadā Krastiņu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces 

1955. gadā dzimušie
Latvijas ārsti
LR Augstākās Padomes deputāti
Rīgā dzimušie
Rīgas Medicīnas institūta absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Aršīna

Aršīna (), arī solis () ir sena krievu garuma mērvienība, kas atbilda 28 collām, 16 veršokiem un 1,5 lokotiem ("elkoņiem"). Trīs aršīnas līdzinājās vienai asij. Metriskajā sistēmā viena aršīna atbilst 0,7112 metriem (71,12 cm), 1 kvadrātaršīna = 0,5058 m2, 1 kubikaršīna = 0,3597 m3. Tika lietota arī pusaršīna un ceturtdaļa aršīnas (). 

Par aršīnu sauc arī šāda garuma mērīšanas lineālu vai citu aršīnas nomērīšanai izmantojamu priekšmetu. Uz šāda aršīnas parasti bija iedaļas ar veršokiem. Par aršīnieku () tika saukts tirgonis, kurš savu preci (parasti audeklu) mērīja ar aršīnu.

Vēsture 

Aršīna tiek pieminēta senkrievu avotos kopš 16. gadsimta. Termina precīza izcelsme nav zināma, taču turku valodā ir analoģiska vēsturiska garuma mērvienība "aršims" jeb "roka", kas vienāda ar 70,9 cm. Ir arī versijas par aizguvumu no persiešu vai pat latīņu valodas. 16. gadsimta beigās vēl nebija stingri fiksēta aršīnas garuma, un katrs tirgonis varēja lietot savu mēru, no kā nācis krievu teiciens "mērīt ar savu aršīnu". Vēlāk 17. gadsimtā cars Aleksejs Mihailovičs ieviesa valsts standartizētu mērāmo aršīnu no dzelzs, kuru piespieda pirkt visus tirgoņus par stipri paaugstinātu cenu. Vēlākajā daiļliteratūrā ir apgalvojumi, ka tam bijusi liela nozīme pirmajā dumpī pret viņu, tomēr vēsturiska apstiprinājuma tam trūkst. Vēsturiski aršīnas standarts, pēc dažādiem avotiem, bijis starp 68,6 un 71,8 cm.

Cars Pēteris I, pielāgojot Krievijas mēru sistēmu angļu pēdām, pielīdzināja aršīnu 28 collām (71,12 cm), un šis garums turpmāk saglabājās. (Pastāv gan arī viedoklis, ka cars to nav darījis, jo konkrēts dokuments par to tā arī nav atrasts.) 1899. gadā Krievijas impērijā aršīna tika oficiāli pasludināta par galveno garuma mēru un saglabāja šo statusu līdz metriskās sistēmas ieviešanai. Krievijas PSFR pāreja uz jauno sistēmu tika uzsākta 1918. gadā, jaunajos mērījumos sākot lietot metrus un kilometrus. Latvijā pāreja uz metrisko sistēmu tika pabeigta 1924. gadā.

Citās zemēs 

Sava aršīna bijusi Ļvovā (Lembergā), kur 19. gadsimtā 12 Ļvovas aršīnas līdzinājušās 13 Krievijas aršīnām. Līdzīgi, analoģiski turku variantam, saukta persiešu garuma mērvienība, kuras garums bijis 80,1 cm.

Krievijas impērijas laika mērvienības

Folklora 

Ap garuma mēru Krievijā izveidojās savi ticējumi, tādi kā "aršīnu nedrīkst uz gultas nolikt, jo tad mājā mironis būšot".

Atsauces 

Garuma mērvienības
Daņila Pavlovs

Daņila Pavlovs (; dzimis ) ir krievu šahists un šaha problēmists, 2019. gada Eiropas čempions šaha kompozīciju risināšanā.

Šaha kompozīciju risināšana 
Daņila Pavlovs ir vairāku jaunatnes sacensību uzvarētājs un medalists. No 2017. gada viņš ir Krievijas izlases dalībnieks . Tās sastāvā ieguvis sudraba medaļas 2018. un 2019. gada pasaules čempionātā, kā arī bronzas medaļu 2017. gada un zelta medaļu 2019. gada Eiropas čempionātā. Pēdējā kļuvis par Eiropas čempionu arī individuālajā vērtējumā.

2017. gadā ieguvis starptautiskā meistara titulu šaha kompozīciju risināšanā. 2021. gada pasaules čempions šaha kompozīciju risināšanā individuāli un komandām. Pasaules šaha kompozīcijas federācija 2021. gadā viņam piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu. 

Sastādījis vairākus šaha uzdevumus:

Uzdevuma risinājums:
1.♗d3 ♗c3 2.♔e4 ♘f6# 
1.♔c6 ♗d6 2.♕b5 ♘e7#

Atsauces

Ārējās saites 

 D. Pavlova šaha kompozīcijas mājas lapā PDB

Krievijas šahisti
Šaha problēmisti
Lielmeistari šaha kompozīcijā
Latvijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti Latvijas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši medaļas.

Līdz šim Latvija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 29 olimpiskās medaļas (5 zelta, 14 sudraba un 10 bronzas). No 29 medaļām 20 medaļas ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs un 9 medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs. 

Pārstāvot Latviju olimpiskās medaļas ir izcīnījuši 26 sportisti. Kamaniņu braucēji Juris un Andris Šici, kā arī bobslejists Oskars Melbārdis olimpiskajās spēlēs ir katrs izcīnījis pa trim olimpiskajām medaļām. BMX riteņbraucējs Māris Štrombergs ir vienīgas Latvijas sportists ar divām zelta medaļām olimpiskajām medaļām. Lielākā daļa, 24 sportisti, no medaļu ieguvējiem ir vīrieši un tikai divas sievietes (modernās pieccīņas pārstāve Jeļena Rubļevska un kamaniņu braucēja Elīza Cauce). 

No 1952. līdz 1988. gada Latvijas sportisti galvenokārt startēja Padomju Savienības sastāvā, līdz ar to visas medaļas tiek ieskaitītas Padomju Savienībai, nevis Latvijai.

Medaļnieku uzskaitījums 
Šajā uzskaitījumā iekļauti tie sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Latviju. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.

Piezīmes

Olimpiskie medaļnieki (citu valstu sastāvā) 
Šajā sadaļā iekļauti tie Latvijas|latviešu izcelsmes sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas, pārstāvot kādu citu valsti. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.

Piezīmes

Medaļnieku statistika 
Apkopotā statistika ietver tikai Latvijai piederošās olimpiskās medaļas periodā no 1924. līdz 1936. un no 1992. līdz mūsdienām.

Skatīt arī 
 Latvija olimpiskajās spēlēs
 Latvijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
 Latvijas sportistu, kas piedalījušies vasaras olimpiskajās spēlēs, uzskaitījums
 Latvijas sportistu, kas piedalījušies ziemas olimpiskajās spēlēs, uzskaitījums

Ārējās saites 
 
 
  

Olimpiskie medaļnieki
Olimpisko medaļnieku uzskaitījumi pēc valsts
Roberts fon Greims

Roberts Riters fon Greims (vācu: Robert Ritter von Greim, 1892-1945) bija vācu ģenerālis, feldmaršals un iznīcinātāju pilots. Otrā pasaules kara beigu posmā Ādolfs Hitlers iecēla viņu par galveno vācu gaisa spēku Luftwaffe virspavēlnieku. Vadījis Kurskas kauju, operāciju "Kutuzovs" un Varšavas sacelšanās apspiešanu. Piedalījies arī Berlīnes kaujā un operācijā "Barbarosa".

Kara beigās nonāca Sabiedoto gūstā. Izdarījis pašnāvību amerikāņu spēku kontrolētā cietumā.

Ārējās saites 

Vācijas militārpersonas
Pašnāvnieki
Bavārijā dzimušie
Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieri
Katovices starptautiskā lidosta

Katovices starptautiskā lidosta () ir starptautiska lidosta Polijas dienvidos, 30 kilometrus uz ziemeļiem no Katovices centra. Ziemas sezonā pēc pasažieru skaita tā ir ceturtā lielākā lidosta Polijā, bet vasaras sezonā - otrā lielākā.

Lidosta dibināta 1940. gadā kā vācu armijas militārais lidlauks. Pēc Otrā pasaules kara tā kalpoja kā PSRS kara aviācijas, vēlāk Polijas kara aviācijas, lidlauks. 1966. gadā no lidostas notika pirmais civilais reiss.

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības Air Cairo, Corendon Airlines, Corendon Airlines Europe, Ellinair, Enter Air, Polijas aviolīnijas LOT, Lufthansa, Ryanair, Smartwings, SunExpress, Wizz Air. Visu sezonu lidojumi notiek uz 18 valstīm (tās ir Ēģipte, Grieķija, Gruzija, Islande, Itālija, Izraēla, Īrija, Kipra, Lielbritānija, Malta, Nīderlande, Norvēģija, Polija, Spānija, Turcija, Ukraina, Vācija, Zviedrija), bet sezonāli - vēl uz 5 valstīm (Apvienotie Arābu Emirāti, Bulgārija, Horvātija, Melnkalne, Portugāle).

Ārējās saites 

Lidostas Polijā
Silēzijas vojevodiste
Ardžeša

Ardžeša () ir 350 kilometrus gara Donavas kreisā krasta pieteka Rumānijas dienvidos. 

Izteka Fegerešu kalnos. Tek dienvidaustrumu virzienā. Augštecē Vidraru aizsprosts, kas izveido Vidraru ūdenskrātuvi. Lielākās pietekas - Doamneja, Sabara un Dimbovica kreisajā krastā un Ņažlova labajā krastā. Ietek Donavā pie Oltenicas. Upes krastos atrodas Pitešti, Geešti un Oltenica.

Ārējās saites 

Rumānijas upes
Donavas pietekas
Ardžeša
Osvalds Fogelmanis

Osvalds Kristaps Fogelmanis (dzimis , miris ) bija Krievijas impērijas armijas virsnieks, vēlāk Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, pulkvedis, Vidzemes divīzijas štāba priekšnieks (1931—1939). Padomju represiju upuris.

1940. gada pavasarī uzvārdu latviskošanas kampaņas laikā nomainīja uzvārdu uz "Aigars".

Dzīvesgājums 
Osvalds Fogelmanis dzimis 1888. gada 31. martā Pēterburgā skolotāja ģimenē. 1909. gadā viņš pabeidza Jelgavas reālskolu un iestājās Rīgas Politehniskā institūta tirdzniecības nodaļā. 1911.—1912. gadā studijas pārtrauca obligātais karadienests. Tā laikā Fogelmanis nokārtoja eksāmenu un ieguva praporščika dienesta pakāpi. Pēc dienesta viņš turpināja studijas, taču, karam sākoties, 1914. gada jūlijā tika iesaukts armijā. Cīnoties 29. artilērijas brigādē 10. armijas korpusa sastāvā, 1915. gada 8. februārī Fogelmanis nokļuva vācu gūstā. Pēc atbrīvošanas no tā, viņš atgriezās dzimtenē 1918. gada nogalē.

Latvijas armijā Osvalds Fogelmanis iestājās 1918. gada 21. decembrī. Sākumā tika iecelts par Aizsardzības ministra sevišķu uzdevumu virsnieku. 1921. gada 1. martā viņam tika piešķirta pulkvežleitnanta dienesta pakāpe. 1922. gada 1. janvārī viņu iecēla par militāro atašeju Polijā. Šajā amatā viņš kalpoja līdz 1923. gada 9. septembrim. Būdams Polijā 1923. gadā Fogelmanis beidza Polijas kara akadēmiju. Līdz 1931. gadam viņš pildīja dažādus amatus 5. Cēsu un 6. Rīgas kājnieku pulkā. 1931. gada 18. jūnijā tika iecelts par Vidzemes divīzijas štāba priekšnieku un 1931. gada 17. novembrī paaugstināts par pulkvedi. Šajā amatā Osvalds Fogelmanis nodienēja visilgāk — līdz 1939. gada oktobrim, kad pēc paša vēlēšanās tika atvaļināts. 

1941. gada 15. jūnijā O. Fogelmanis tika arestēts un izvests uz Krieviju, kur 1943. gada 14. janvārī sodīts ar nāvi.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, IV šķira Nr. 68 (1926).
 Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (1934).
 Viestura ordenis, II šķira ar šķēpiem Nr. 5 (1939).
 Aizsargu Nopelnu krusts (1934)
 Somijas Baltās rozes ordenis, komandiera pakāpe.
 Polijas Atdzimšanas ordenis, komandiera pakāpe.
 Polijas Drošsirdīgo krusts.
 Lietuvas neatkarības 10 gadu jubilejas medaļa.

Atsauces 

Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Viestura ordeņa lielvirsnieki
Padomju represiju upuri
Sanktpēterburgā dzimušie
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Tarass Stepanenko

Tarass Stepanenko (, dzimis ) ir ukraiņu futbolists, spēlē pussarga pozīcija. Pašlaik (2021) Stepanenko pārstāv Ukrainas Premjerlīgas komandu Doneckas "Šahtar" un Ukrainas futbola izlasi.

Ukrainas futbola izlases sastāvā Stepanenko ir piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Shakhtar Donetsk

 Ukrainas Premjerlīga: 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2016–17, 2017–18, 2018–19
 Ukrainas kauss: 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19
 Ukrainas Superkauss: 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2017

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Nepabeigti raksti par Ukrainas futbolistiem
Ukrainas izlases futbolisti
Ukrainas futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Doneckas apgabalā dzimušie
Aleksandars Dragovičs

Aleksandrs Dragovičs (, dzimis ) ir austriešu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Dragovičs pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Leverkūzenes "Bayer" un Austrijas futbola izlasi.

Austrijas futbola izlases sastāvā Dragovičs ir piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Austria Wien

 Austrijas kauss: 2008–09

Basel

 Šveices Superlīga: 2010–11, 2011–12, 2012–13
 Šveices kauss: 2012

Dynamo Kyiv

 Ukrainas Premjerlīga: 2014–15, 2015–16
 Ukrainas kauss: 2013–14, 2014–15

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Nepabeigti raksti par Austrijas futbolistiem
Austrijas izlases futbolisti
Austrijas futbolisti
FC Basel spēlētāji
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
Leicester City F.C. spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Vīnē dzimušie
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Dzintris Kolāts

Dzintris Kolāts (dzimis ) ir Latvijas žurnālists, bijušais Latvijas Radio ģenerāldirektors (1995—2005, 2009—2011) un Ziņu dienesta vadītājs (2007—2009), Latvijas Televīzijas Ziņu dienesta vadītājs (2011—2012).

Biogrāfija 
Dzintris Kolāts ir dzimis  Salacgrīvā. 1983. gadā absolvēja Latvijas Valsts universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāti. 2005. gadā pabeidza Latvijas Universitātes Ekonomikas fakultāti.

1983. gadā Dz. Kolāts sāka darbu Latvijas Radio (LR) kā diktors praktikants, darbojās raidījumā «Mikrofons». No 1990. līdz 1992. gadam bija LR Ārzemju raidījumu redakcijas programmu vadītājs. 1995. gadā Kolāts bija Latvijas Radio reklāmas pakalpojumu daļas vadītājs, un tā paša gada novembrī tika ievēlēts par LR ģenerāldirektoru. 2005. gadā Kolāts, nostrādājis ģenerāldirektora amatā divus piecu gadu termiņus, amatu zaudēja. Viņš kļuva par Latvijas Preses izdevēju asociācijas (LPIA) izpilddirektoru un Latvijas Televīzijas (LTV) raidījuma «Valsts pirmās personas» vadītāju.

 Dz. Kolāts pameta darbu LPIA un LTV un kļuva par Latvijas Radio Ziņu dienesta vadītāju. Pēc LR ģenerāldirektora Aigara Semēvica atkāpšanās Kolāts  tika iecelts par ģenerāldirektora pienākumu izpildītāju, bet  tika apstiprināts ģenerāldirektora amatā. 2011. gada oktobrī viņš iesniedza atlūgumu, lūdzot atbrīvot no ģenerāldirektora amata ar 11. novembri, lai kandidētu Latvijas Televīzijas Ziņu dienesta vadītāja amatam. Tā paša gada decembrī viņš kļuva par LTV Ziņu dienesta vadītāju un sāka vadīt raidījumu «100. panta preses klubs». Gadu vēlāk, 2012. gada decembrī alkoholisma dēļ no amata atkāpās.

2017. gada novembrī Dz. Kolāts kļuva par Rīgas un Apriņķa Avīzes galveno redaktoru. 2019. gada decembrī no amata aizgāja.

2020. gada 23. jūnijā Dz. Kolāts vietnē YouTube izveidoja kanālu "Kolāta Kuivižu televīzija". Kanāla videoklipos lielākoties tiek intervētas gan Salacgrīvas novadā, gan valstī zināmas personības.

Abas Dz. Kolāta meitas Sarmīte un Elīna Kolātes arī darbojas žurnālistikā. Sarmīte Kolāte strādā Latvijas Radio, bet Elīna Kolāte ir žurnāliste un komunikācijas speciāliste.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1959. gadā dzimušie
Latvijas Radio darbinieki
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas Televīzijas darbinieki
Latvijas žurnālisti
Salacgrīvā dzimušie
Vikipēdija sebuāņu valodā

Vikipēdija sebuāņu valodā (Wikipedya sa Sinugboanon) ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas sebuāņu valodas versija. Sebuāņu valoda ir otrā izplatītākā reģionālā valoda Filipīnās.  

2020. gada janvārī tajā bija 5,377 miljoni rakstu ar 157 aktīviem lietotājiem, tādējādi tā bija otrā lielākā Vikipēdija pēc rakstu skaita, bet neliela pēc dalībnieku skaita. Lielāko daļu rakstu ir izveidojusi datorprogramma (bots) Lsjbot, kuras autors ir zviedru fiziķis, vikipēdists Sverkers Jūhansons. Šis bots veido rakstus trīs valodu Vikipēdijās: zviedru, varaju un sebuāņu valodas versijās.

Ārējās saites 
 

Sebuāņu
Roberts Eihelbergers

Roberts Lorenss Eihelbergers (angļu: Robert Lawrence Eichelberger, 1886-1961), bija ASV armijas virsnieks un ģenerālis, kurš komandēja Astoto ASV armiju Dienvidrietumu Klusā okeāna apgabalā Otrā pasaules kara laikā. 1940. gadā bijis Savienoto valstu militārās akadēmijas Vestpointā superintendents, kurā viņš ieviesa dažādas reformas. Vadījis daudzas kaujas, to skaitā Sibīrijas iejaukšanos, sabiedroto iejaukšanos krievu pilsoņu karā, asiņaino Bunas-Gonas kauju, Operāciju "Sakāve", Davao kauju, Filipīnu kampaņu, Operācijas "Nemiers" un "Vajāšana, Jaungvinejas kampaņu, Biakas kauju, Visajas kauju un Mindanao kauju. Tāpat kā astoto armiju komandējošais galvenais ģenerālis vadījis arī Palavanas invāziju Filipīnu salās, atņemot Filipīnām Mindoro, Marindukes, Panajas, Negrosas, Sebū un Boholas salas. Vēlāk Roberts L. Eihelbergers ar astoto armiju piedalījas Japānas okupācijā. 1948. gada beigās Roberts L. Eihelbergers pēc 39 gadu ilgas un ļoti aktīvas militārās darbības nolēma aiziet no armijas. Apbalvojumiem bagāts ģenerālis, saņēmis 26 apbalvojumus par varonīgu un pašaizliedzīgu rīcību kaujas laukā, drosmi ienaidnieka priekšā un daudz dažādiem citiem nopelniem. Pēc kara sarakstījis grāmatas "Mūsu džungļu ceļš uz Tokiju" (Our jungle road to Tokyo) un "Dear Miss Em: Ģenerāļa Roberta Eihelbergera karš Klusajā Okeāna, 1942-1945", kurās aprakstījis savas atmiņas par karu un armijas komandēšanu.

ASV militārpersonas
Ohaio dzimušie
Roberto Bautista-Aguts

Roberto Bautista-Aguts (; dzimis  Kasteļo de la Planā, Spānijā) ir profesionāls spāņu tenisists. Augstākā vieta ATP vienspēļu rangā ir 2019. gada novembrī sasniegtā 9. vieta. Izcīnījis 9 ATP titulus.

2019. gadā kopā ar Spānijas izlasi izcīnīja Deivisa kausu, kur finālā pieveica Kanādas tenisistu Fēliksu Ožjē-Aljasimu.

Vietas Grand Slam turnīros 

|}

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Valensijas apgabalā dzimušie
Spānijas tenisisti
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Grāmatu draugs

"Grāmatu draugs" bija latviešu izdevniecība, kas darbojās Latvijas Republikā starpkaru posmā un turpināja darbību trimdas periodā SV.

Izdevniecību "Grāmatu draugs" 1926. gadā dibināja izdevējs un žurnālists Helmārs Rudzītis (1903—2001), kurš 20. gadsimta 20. gadu sākumā izdeva vairākus populāras ievirzes periodiskos izdevumus. Viņš izdeva grāmatas plašam lasītāju lokam par nelielu cenu. 1944. gadā Rudzītis emigrēja uz Vāciju, pēc tam izceļoja uz ASV. 1951. gadā Bruklinā "Grāmatu drauga" darbība tika atjaunota kā laikraksta "Laiks" izdevniecības apakšnozare, un tas kļuva par vadošo trimdas latviešu grāmatu apgādu. Tas publicēja Anšlava Eglīša, Gunara Janovska, Ainas Zemdegas, Veronikas Janelsiņas prozu, Gunara Saliņa, Baibas Bičoles dzeju, kā arī citu latviešu trimdas autoru grāmatas līdz pat 1989. gadam.

Latvijas izdevniecības
Ludis Skosta

Ludis Skosta (dzimis  Salas pagastā; miris 2009. gada 24. maijā) bija latviešu lauksaimnieks un valsts darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

Dzīvesgājums 
Dzimis  Salas pagastā zemnieku ģimenē. 1955. gadā absolvēja Jēkabpils ekonomisko tehnikumu ekonomista grāmatveža specialitātē, pēc tam līdz 1960. gadam studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē, iegūstot agronoma kvalifikāciju.

Strādāja Jēkabpils rajona kolhozā "Sala" par priekšsēdētāju, no 1962. gada bija sovhoza "Ābeļi" direktors, no 1974. gada sovhoza "Jēkabpils" direktors. Kad 1975. gadā apvienojās padomju saimniecības "Jēkabpils" un "Viesīte", 1976. gadā Skosta kļuva par PSKP XXV konkresa padomju saimniecības direktoru. Pārbūves laikā 1985. gadā Skosta kļuva par agrorūpnieciskās apvienības "Jēkabpils" priekšsēdētāju, 1990. gadā par agrofirmas "Daugava" ģenerāldirektoru.

Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gadā L. Skostu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 130. Salas vēlēšanu apgabala. 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Tirdzniecības un pakalpojumu komisijā.

Pēc Augstākās Padomes deputāta pilnvaru perioda beigām 1994. gadā tika ievēlēts Salas pagasta padomē un kļuva par pagasta padomes priekšsēdētāju. Tāpat vēlētāju atbalstu saņēma 1997. gada un 2001. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās, atkārtoti tiekot ievēlēts pagasta padomē un saglabājot tās priekšsēdētāja amatu. Kandidēja arī 2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās uz vietu Salas pagasta padomē no vēlētāju apvienības "Centrs" saraksta, taču netika ievēlēts.

Miris 2009. gada 24. maijā.

Apbalvojumi 
2000. gadā L. Skostu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.

Atsauces 

1936. gadā dzimušie
2009. gadā mirušie
Jēkabpils novadā dzimušie
LR Augstākās Padomes deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri