joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sociālistiska valsts

Sociālistiska valsts ir valsts, kurā pastāvošā valsts iekārta, valdošā partija vai konstitūcija pretendē uz sekošanu sociālisma vai marksisma ideoloģijai. Lielākā daļa valstu, kuras pretendēja uz šo statusu, pastāvēja laikā starp 1945. un 1992. gadu.

Marksisma-ļeņinisma ideoloģijā sociālistiska valsts ir tāda, kuru pārvalda viena valdošā partija.

Vairāku ideoloģiju, kā anarhisma un libertārā sociālisma piekritēji noliedz sociālistiskas valsts jēdzienu, jo uzskata, ka valsts mūsdienu izpratnē nevar būt savietojama ar sociālisma būtību un sabiedrībai būtu jāorganizējas pašai, bez hierarhiskām organizācijām.

Eiropā 
 Albānijas Tautas Republika, 1944-92
 Bulgārijas Tautas Republika, 1945-90
 Čehoslovākijas Sociālistiskā Republika, 1948-89
 Vācijas Demokrātiskā Republika, 1949-90
 Ungārijas Tautas Republika, 1945-89
 Polijas Tautas Republika, 1945-89
 Rumānijas Sociālistiskā Republika, 1947-89
 PSRS, 1917-1991
 Dienvidslāvijas Sociālistiskā Federatīvā Republika, 1945-91

Āzijā 
 Afganistānas Demokrātiskā Republika, 1978-92
 Birmas Savienības Sociālistiskā Republika, 1962-88
 Ķīnas Tautas Republika, 1949-
 Demokrātiskā Kampučija, 1975-79
 Kampučijas Tautas Republika, 1979-91
 Korejas Tautas Demokrātiskā Republika, 1945-
 Laosas Tautas Demokrātiskā Republika, 1975-
 Lībija, 1969-2011
 Mongolijas Tautas Republika, 1924-1992
 Sīrijas Arābu Republika, 1963-
 Irāka, 1968-2003
 Vjetnamas Sociālistiskā Republika, 1945-
 Tannu Tuva, 1921-1944
 Jemenas Tautas Demokrātiskā Republika,1967-90

Āfrikā 
 Alžīrija, 1963-89
 Angolas Tautas Republika, 1975-92
 Beninas Tautas Republika, 1974-90
 Burkina Faso, 1983-1991
 Kaboverde, 1975-90
 Kongo Tautas Republika, 1964-92
 Etiopijas Tautas Demokrātiskā Republika, 1974-91
 Gana, 1957-66
 Gvinejas Tautas Revolucionārā Republika, 1958-84
 Gvineja-Bisava, 1974-91
 Madagaskaras Demokrātiskā Republika, 1975-92
 Mozambikas Tautas Republika, 1975-90
 Santome un Prinsipi Demokrātiskā Republika, 1975-91
 Seišelas, 1977-92
 Somālijas Demokrātiskā Republika, 1969-1991
 Tanzānijas Apvienotā Republika, 1964-92
 Zimbabve, 1980-

Amerikā 
 Kuba, 1959-
 Grenāda, 1979-83
 Gajānas Kooperatīvā Republika, 1968-92
 Nikaragva, 1979-90

Konstitucionālas atsauces uz sociālismu 
Vairāku citu valstu konstitūcijās ir atsauces uz sociālismu, kā valsts attīstības mērķi.
 Bangladešas Tautas Republika
 Indija
 Portugāle
 Šrilankas Demokrātiskā Sociālistiskā Republika

Valsts pārvaldes formas
Sociālisms
Garsilaso de la Vega

Garsilaso de la Vega (; dzimis ap , miris ) bija spāņu dzejnieks un karavīrs. Viens no pirmajiem, kurš ieviesa spāņu literatūrā renesanses principus. Pirmais no Spānijas Zelta laikmeta dzejniekiem. Saglabājis savu popularitāti līdz pat mūsdienām. Kā karavīrs Kārļa V karaspēkā karojis Itālijā, Vācijā, Tunisijā, Francijā. Miris no kaujas ievainojumiem.

Ārējās saites 
 
 

Kastīlijā-Lamančā dzimušie
Spāņu rakstnieki
Spāņu valodā rakstošie
Dobruša

Dobruša (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala austrumos, Dobrušas rajona centrs pie Ipucas upes. Papīra ražošanas centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1560. gadā kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvotā vieta. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1870. gadā Dobrušā tika nodibināta papīrfabrika. No 1935. gada - pilsēta. No 1941. gada augusta līdz 1943. gada 10. oktobrim atradās vācu okupācijā. 1986. gada 26. aprīlī notika Čornobiļas AES katastrofa un 60 % no Dobrušas rajona tika saindēti ar radioaktīvajām vielām.

Cilvēki 
Dobruša ir futbolista Jurija Žavnova (Юры Жаўноў, 1981) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites 
 Dobruša vietnē "Baltkrievijas globuss" 
Dobrušas papīrfabrika "Geroj Truda"

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Dienvidosetijas diplomātisko misiju uzskaitījums

Šis ir Dienvidosetijas diplomātisko misiju uzskaitījums. Dienvidosetija ir starptautiski neatzīta valsts Kaukāza reģiona ziemeļos.
Līdz 2008. gada Krievijas—Gruzijas karam to nebija atzinusi neviena ANO dalībvalsts, bet pašlaik to ir atzinusi Nauru, Tuvalu, Nikaragva, Krievija un Venecuēla, kā arī Abhāzija, Kalnu Karabaha un Piedņestra, kas nav Apvienoto Nāciju organizācijas dalībvalstis. Šobrīd Dienvidosetijai ir trīs vēstniecības un trīs pārstāvniecības ārvalstīs.

Saraksts 

 
 Suhumi (vēstniecība)
 
 Donecka (pārstāvniecība)
 
 Roma (pārstāvniecība)
 
 Maskava (vēstniecība)
  un 
 Chinvali (vēstniecība; atrodas Dienvidosetijā)
 
 Tiraspole (pārstāvniecība)

Atsauces

Ārējās saites 
 Dienvidosetijas Ārlietu ministrija

Dienvidosetija
Diplomātisko misiju uzskaitījumi
Villems III

Villems Aleksandrs Pauls Frederiks Lodeveiks (; dzimis , miris ) bija Nīderlandes karalis un Luksemburgas lielhercogs no 1849. līdz 1890. gadam. 

Bija precējies ar savu māsīcu Virtembergas Sofiju, no kuras bija 3 bērni. Pēc viņas nāves apprecējās ar Valdekas un Pīrmontas Emmu un viņu meita kļuva par Nīderlandes karalieni Vilhelmīni. Līdz 1868. gadam tieši ietekmēja valdības darbu.

Ārējās saites 

1817. gadā dzimušie
1890. gadā mirušie
Briseles galvaspilsētas reģionā dzimušie
Orānas-Nasavas dinastija
Bajārkrogs

Bajārkrogs ir ciems Ropažu novada Ropažu pagastā pie autoceļa P4 (Rīga—Ērgļi), Lielās Juglas kreisajā krastā. Attālums līdz pagasta centram Ropažiem ir 7 km, līdz novada centram Ulbrokai — 18 km, bet līdz Rīgai — 30 km.

Atsauces 

Latvijas skrajciemi
Bo Horvats

Bo Horvats (; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2020) Horvats spēlē Nacionālās hokeja līgas vienībā Vankūveras "Canucks", pilda tās kapteiņa pienākumus.

Spēlētāja karjera 
2011. gadā Horvats pievienojās Ontārio hokeja līgas komandai Londonas "Knights". Tās rindās uzbrucējs aizvadīja trīs sezonas. 2013. gadā kļuva par OHL čempionu, iegūstot arī līgas izslēgšanas kārtas vērtīgāka spēlētāja balvu. 2013. gada NHL draftā Horvatu ar kopēju 9. numuru izvēlējās Vankūveras "Canucks". Horvats izcīnīja vietu komandas sastāvā vasaras treniņnometnē, taču īsi pirms sezonas sākuma "Canucks" veica vairākas maiņas, kuru rezultātā Horvats vietu sastāvā zaudēja un vēl sezonu aizvadīja "Knights".

NHL Horvats debitēja 2014. gada 4. novembrī. Septītajā "Canucks" rindās aizvadītajā spēlē jaunais hokejists guva arī savus pirmos vārtus NHL. Pirmajā sezonā viņš "Canucks" rindās atzīmējās ar 25 rezultativitātes punktiem, taču otrajā sezonā — jau ar 40 punktiem. 2015.—16. gada sezonā viņš bija komandas trešais rezultatīvākais spēlētājs aiz brāļiem Sedīniem. 2019. gada oktobrī Horvats tika apstiprināts par "Canucks" komandas kapteini.

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Vankūveras "Canucks" spēlētāji
Ontārio dzimušie
Āpšvalks

Āpšvalks ir Undras kreisā krasta pieteka Talsu novadā.

Tek rietumu virzienā. Ietek Undrā pie Meža muzeja. Āpšvalku šķērso valsts autoceļš V1410 (Valdemārpils–Pļavas–Sviķi), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Rojas baseina upes
Ārlavas pagasts
Pablo de Sarasate

Pablo Martins Melitons de Sarasate i Navaskess (); dzimis , miris ) bija spāņu romantisma vijoļvirtuozs, komponists un diriģents. 

Pirmo koncertu sniedzis 8 gadu vecumā. Mācījies Parīzes Konservatorijā. No 1859. gada koncertēja pa pasauli. Speciāli Sarasatem mūziku komponējuši Maksis Bruhs, Antonīns Dvoržāks, Eduārs Lalo un Kamils Sensānss. Arī pats Sarasate komponējis mūziku vijolei, no kuras mūsdienās populārākā ir 1878. gadā radītā Zigeunerweisen vijolei un orķestrim.

Ārējās saites 

 
 Pablo de Sarasates profils AllMusic 
 Pablo de Sarasates notis IMSLP 

Navarrā dzimušie
Spāņu komponisti
Vijolnieki
Romantisms
Guna Skujiņa

Guna Skujiņa (dzimusi  Olainē) ir Latvijas šahiste.

Biogrāfija 
1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā bijusi viena no vadošajām Latvijas šahistēm. Divas reizes Rīgas rajona komandas sastāvā izcīnījusi godalgotās vietas Latvijas komandu šaha čempionātos: 1987. gadā - 3. vieta, bet 1988. gadā - 2. vieta. 1988. gadā Dimitrovgradā (tagad Krievija) pārstāvējusi Latvijas junioru šaha izlasi PSRS junioru šaha komandu čempionātā. Divas reizes izcīnījusi sudraba medaļu Latvijas sieviešu šaha čempionātos (1990, 1991), turklāt 1991. gadā tikai par puspunktu piekāpusies turnīra uzvarētājai Andai Šafranskai, uzvarot to savstarpējā partijā. Latvijas 1992. gada atklātajā šaha čempionātā saņēmusi balvu kā labākā dalībniece sieviešu konkurencē. 1992. gadā Manilā pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi 30. šaha olimpiādē, kur palīdzējusi komandai izcīnīt augsto 12. vietu.

Kopš 1990. gadu vidus šaha turnīros piedalās reti.

Vietas Latvijas šaha čempionātā 
 1986. gads — izstājusies pēc 3. kārtas.
 1987. gads — 5.-6. vieta.
 1988. gads — 7.-8. vieta.
 1989. gads — 11. vieta.
 1990. gads — 2. vieta.
 1991. gads — 2. vieta.
 1992. gads — 3.-6. vieta.

Atsauces

Literatūra 
 Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Olaines novadā dzimušie
Latvijas šahisti
PSRS šahisti
Ķurši

Ķurši ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Pededzes, 31 km no novada centra Alūksnes un 232 km no Rīgas.

Apdzīvoto vietu šķērso valsts reģionālais autoceļš P42.

Nedaudz vairāk nekā kilometra attālumā no ciema atrodas Ķuršu pareizticīgo baznīca un kapsēta.

Atsauces
Kampargrāvis

Kampargrāvis (arī Kamparu grāvis) ir Žulniekvalka labā krasta pieteka Talsu novadā.

Iztece - uz austrumiem no Jaunciema. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Žulniekgrāvī uz ziemeļrietumiem no Dravu mājām. Kampargrāvi šķērso valsts autoceļš V1398 (Sārcene–Nogale–Kaltene), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Rojas novada upes
Ārlavas pagasts
Žaime Sunje Neto

Žaime Sunje Neto (; dzimis  Kuritibā) ir Brazīlijas starptautiskais lielmeistars šahā (1986).

Biogrāfija 
Septiņas reizes uzvarējis Brazīlijas šaha čempionātos (1976, 1977, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983), kā arī vienu reizi izcīnījis sudraba medaļu (1989). 1979. gadā Riodežaneiro debitējis Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ierindojies augstajā 5. vietā. Nākamajos ciklos vēl divas reizes piedalījies starpzonu turnīros (1982, 1990), taču nav spējis atkārtot šo panākumu. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Buenosairesā (1975), Kuritibā (1983), Zenicā (1986), Portovelju (1988), Sanpaulo (1989, 1998), Riodežaneiro (1989, 1999), Linaresā (1992). Par panākumiem turnīros FIDE 1980. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Pārstāvējis Brazīlijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 10 reizes (1980-1986, 1990-1994, 1998, 2006-2008). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1992) medaļu;
 Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (1976-1977);
 Panamerikas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1985, 1991-1995). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (1985, 1991) un bronzas (1995) medaļas, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1985), sudraba (1991) un bronzas (1995) medaļas.

Pazīstams arī kā Brazīlijas un starptautiskās šaha dzīves organizators. No 1988. līdz 1992. gadam bijis Brazīlijas šaha federācijas prezidents. 1996. gadā piedalījies Starptautiskā šaha federācijas (FIDE) prezidenta vēlēšanās, kurās, neraugoties uz daudzu Eiropas šaha federāciju atbalstu, zaudējis Kirsanam Iļumžinovam ar balsošanas rezultātu 44:87.

Atsauces

Ārējās saites 

1957. gadā dzimušie
Paranā dzimušie
Brazīlijas šahisti
Knudsona hipotēze

Knudsona hipotēze ir teorija, ka audzēji rodas uzkrājoties mutācijām šūnās DNS. Retinoblastomas kanceroģenēzē kļuva par galveno teorētisko pieņēmumu modelim, kā aprakstīt pārmainīta gēna mantošanas ietekmi uz gēna nesēja predispozīciju vēzim. Teorija nosaka, ka šūna var iniciēt audzēju tikai tad, ja abas tās alēles ir izmainītas. Personai, kura manto vienu kopiju no mutantā retinoblastomas gēna, ir jānotiek otrai, somatiskai mutācijai vienā vai vairākos retinoblastos, lai attīstītos viena vai vairākas retinoblastomas.

Atsauces 

Ģenētika
Audzēji
Hipotēzes
Šalamons

Šalamons (; dzimis 1053. gadā, miris 1087. gadā) bija Ungārijas karalis no 1063. līdz 1074. gadam.

Būdams karaļa Andrāša I dēls, tika kronēts jau tēvam dzīvam esot. 1060. gadā kopā ar tēvu bēga no Ungārijas, kad Andrāšu padzina brālis Bēla I. Ar vācu atbalstu atgriezās Ungārijā un 1063. gadā tika kronēts vēlreiz. Vienojās ar Bēlas I dēliem, ka tie atzīst Šalamonu par karali, pretī saņemot trešo daļu no valsts. Turpmākajos gados kopā ar Bēlas dēliem kopīgi cīnījās pret čehiem un kumāniem. Septiņdesmito gadu sākumā attiecības ar brāļiem tomēr atkal saasinājās līdz 1074. gada 14. martā Moģorodas kaujā Šalamons tika sakauts, un 1081. gadā oficiāli attiecās no troņa. Vēlāk ieslodzīts, bet atbrīvots 1083. gadā. Pēc tam vēlreiz, sabiedrojoties ar pečeņegiem, neveiksmīgi centās atgūt troni.

Ārējās saites 

1053. gadā dzimušie
1087. gadā mirušie
Ārpādu dinastija
Ungārijas valdnieki
Hojņiki

Hojņiki (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala dienvidos, Hojņiku rajona centrs. Pilsētā atrodas pēc Čornobiļas AES katastrofas radītā Poļesjes Valsts radiācijas ekoloģiskā rezervāta (Полесский государственный радиационно-экологический заповедник) administrācija.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēti 1504. gadā kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvotā vieta. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1927. gada — Baltkrievijas PSR sastāvā. No 1938. gada — pilsētciemats. No 1941. gada 25. augusta līdz 1943. gada 23. novembrim atradās vācu okupācijā. Hojņiki un apkārtnē ievērojami cietuši 1986. gada 26. aprīļa Čornobiļas AES katastrofā.

Cilvēki 
Hojņikos dzimis futbola treneris Viktors Gončarenko (Віктар Міхайлавіч Ганчарэнка, 1977).

Atsauces

Ārējās saites 
Hojņiki vietnē "Baltkrievijas globuss"  
Poļesjes Valsts radiācijas ekoloģiskais rezervāts 

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Žulniekvalks

Žulniekvalks (arī Žulnieku valks, Žuļļaku valks) ir Rīgas līcī ietekoša upe Talsu novadā.

Tek ziemeļrietumu-rietumu virzienā. Ietek Rīgas līcī Kaltenē. Lielākā pieteka - Kampargrāvis. Žulniekvalku šķērso valsts autoceļš P131 (Tukums—Ķesterciems—Mērsrags—Kolka), tās krastos atrodas Kaltene.

Atsauces 

Talsu novada upes
Rojas novada upes
Ārlavas pagasts
58. autobusu maršruts (Rīga)

58. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas atklāts  un kursē no Purvciema uz Vecmīlgrāvi. Vasaras sezonā kursē arī un līdz Vecāķiem.

No 2021. gada 2. augusta sakarā ar Austrumu maģistrāles būvniecību (slēgta transportlīdzekļu kustība G. Zemgala gatvē) maršruts tika saīsināts līdz Brīvības gatvei (izveidots galapunkts pie VEF kultūras pils).

Maršruts 

 Virzienā Brīvības gatve—Vecmīlgrāvis autobusi kursē pa: Gustava Zemgala gatvi, Viestura prospektu, Mīlgrāvja ielu, Jaunciema gatvi, Emmas ielu, A. Dombrovska ielu, Baltāsbaznīcas ielu un Atlantijas ielu.

 Virzienā Vecmīlgrāvis—Brīvības gatve autobusi kursē pa Atlantijas ielu, Meldru ielu, Kreimeņu ielu, A.Dombrovska ielu, Emmas ielu, Jaunciema gatvi, Mīlgrāvja ielu, Viestura prospektu, Gustava Zemgala gatvi.

Vasaras sezonā virzienā Purvciems—Vecāķi autobusi kursē pa Vaidavas ielu, Ieriķu ielu, Gustava Zemgala gatvi, Viestura prospektu, Mīlgrāvja ielu, Atlantijas ielu, Meldru ielu, Kreimeņu ielu, A. Dombrovska ielu, Emmas ielu,  Jaunciema gatvi, Emmas ielu, A. Dombrovska ielu, Baltāsbaznīcas ielu un Atlantijas ielu, Vecāķu prospektu, Pludmales ielu, Garciema ielu.

 Vasaras sezonā Vecāķi—Purvciems autobusi kursē pa Selgas ielu, Vecāķu prospektu,Atlantijas ielu, Meldru ielu, Kreimeņu ielu, A.Dombrovska ielu, Emmas ielu, Jaunciema gatvi, Mīlgrāvja ielu, Viestura prospektu, Gustava Zemgala gatvi, Ieriķu ielu, Dzelzavas ielu un Vaidavas ielu.

Pieturvietas 
58. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 31 pieturas. Virzienā Brīvības gatve—Vecmīlgrāvis ir 17 pieturas, Virzienā Vecmīlgrāvis—Brīvības gatve ir 14 pieturas.

Maršruts ar mainītu viezienu 
Virzienā Vecmīlgrāvis—Biķernieku iela autobusi kursē pa Atlantijas ielu, Meldru ielu, Kreimeņu ielu, A.Dombrovska ielu, Emmas ielu, Jaunciema gatvi, Mīlgrāvja ielu, Viestura prospektu, Gustava Zemgala gatvi, Brīvības gatve, Viļa Ģelbes iela.

Pieturas ar mainītu viezienu

Skatīt arī 
 Autobusu satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme

Atsauces

Ārējās saites 
 www.riga.lv
 
 

58
Rade Milovanovičs

Rade Milovanovičs (; dzimis ) ir Bosnijas un Hercegovinas starptautiskais meistars šahā (1988), kas kopš 2002. gada pārstāv ASV.

Biogrāfija 
1972. gadā Tuzlā uzvarējis Bosnijas un Hercegovinas junioru šaha čempionātā. 1973. gadā izcīnījis sudraba medaļu Dienvidslāvijas junioru šaha čempionātā, kā arī Balkānu valstu junioru šaha čempiona nosaukumu. Pārstāvējis Dienvidslāvijas komandu Balkānu valstu komandu šaha čempionātā 1973. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu, bet individuālajā - zelta medaļu. 1970. gadu vidū beidzis Belgradas universitātes Tieslietu fakultāti. 1988. gadā uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Varšavā un Itālijā. Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā Milovanovičam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 1989. gadā bijis otrais starptautiskajā šaha turnīrā Tuzlā. Pārstāvējis Bosnijas un Hercegovinas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 1994. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

1998. gada augustā pārcēlies uz dzīvi ASV un apmeties Dalasā. Uzvarējis vai dalījis pirmo vietu vairākos ASV šaha turnīros: PanAm Open (1998), Texoma Open (1999),  Texas Masters (2002), US Open (2008). 1998. gadā uzvarējis šaha turnīrā Hjūstonā, bet 1999. gadā uzvarējis Teksasas štata šaha čempionātā. 2000. gadā dalījis 1. vietu Lasvegasas šaha turnīrā National Open un Dalasā uzvarējis šaha ātrspēles turnīrā WBCA Grand Prix Blitz.

Kopš 2001. gada strādā par šaha treneri Teksasas universitātē Dalasā.

Atsauces

Ārējās saites 

1954. gadā dzimušie
ASV šahisti
Bosnijas un Hercegovinas šahisti
Dienvidslāvijas šahisti
Aleksijs II

Aleksijs II (, dzimis kā Aleksejs Rīdigers () , miris ) bija Igaunijā dzimis vācbaltiešu izcelsmes Krievu pareizticīgās baznīcas garīdznieks. No 1990. gada 10. jūnija līdz 2008. gada 5. decembrim — Maskavas un visas Krievzemes patriarhs.

Dzimis un uzaudzis Igaunijā. 1953. gadā beidza Ļeņingradas garīgo akadēmiju. 1961. gada 14. augustā tika iecelts par Tallinas un Igaunijas bīskapu, paralēli uzticot pagaidām vadīt arī Rīgas bīskapiju. Tallinas bīskapiju vadīja līdz pat 1992. gadam, vēl pēc tam, kad 1990. gadā tika ievēlēts Maskavas patriarhu. Kļuvis par patriarhu 18 mēnešus pirms PSRS sabrukuma, bija pirmais patriarhs, kas tika ievēlēts salīdzinoši brīvās vēlēšanās. Uzstājās pret Augusta puča līderiem, izlaižot anatēmu. Aleksija II patriarhāta laikā uzstājās par baznīcas lomas pieaugumu sabiedrībā. Tika kanonizēti vairāki Krievijas augstmaņi un garīdznieki, kuri tika nogalināti boļševiku valdīšanas laikā.

Ārējās saites 

1929. gadā dzimušie
2008. gadā mirušie
Maskavas patriarhi
Vācbaltieši
Tallinā dzimušie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Aleksandrs Zaharčenko

Aleksandrs Zaharčenko (, ; dzimis 1976. gada 26. jūnijā Doneckā, Ukrainas PSR, PSRS, miris 2018. gada 31. augustā) bija separātistu līderis, starptautiski neatzītās Doneckas tautas republikas vadītājs. Republikas vadītājs (no 2014. gada 4. novembra), Ministru Padomes priekšsēdētājs (no 2014. gada 7. augusta) un bruņoto spēku virspavēlnieks.

Biogrāfija 
Ar izcilību pabeidzis Doneckas rūpnieciskās automātikas tehnikumu, sāka strādāt raktuvēs par kalnu elektromehāniķi. Pēc profesijas bija tehniķis-elektromehāniķis.

Mācījies Ukrainas iekšlietu ministrijas Doneckas juridiskajā institūtā, bija nepabeigta augstākā izglītība.

2014. gada 30. augustā pret Zaharčenko tika izdarīts atentāta mēģinājums. Viņš pats necieta, taču automašīnas vadītājs, ar kuru viņš brauca, guva ievainojumus.

Miris 2018. gada 31. augustā Doneckā bumbas sprādziena rezultātā.

Ģimene 
Sieva — Nataļja. Ir 4 dēli.

Atsauces 

1976. gadā dzimušie
2018. gadā mirušie
Teroristi
Doneckā dzimušie
Pāvels Štolls

Pāvels Štolls (; dzimis 1964. gadā) ir čehu pedagogs, latviešu literatūras tulkotājs čehu valodā, Kārļa Universitātes Filozofijas fakultātes Baltijas katedras vadītāja vietnieks, Latvijas Zinātņu akadēmijas ārzemju loceklis. Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieks. Ar čehu un latviešu sakariem, jo sevišķi kultūras un literatūras jomā, Pāvels Štolls nodarbojas jau kopš 20. gadsimta 80. gadu beigām. 2016. gadā tika izdota Pāvela Štolla grāmata "Latviešu kultūra un brāļu draudze. Latviešu kultūras tradīciju čehu konteksti XVII-XX gadsimtā".

Apbalvojumi 
 Triju zvaigžņu ordenis, 4. šķira Nr. 320 (2000)

Atsauces 

Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
1964. gadā dzimušie
Čehijas cilvēki
Sančo III

Sančo III Gaidītais (; dzimis ap 1134. gadu, miris ) bija Kastīlijas un Toledo karalis vienu gadu - no 1157. gada augustam līdz 1158. gada augustam. 

Tēvs, karalis Alfonso VII sadalīja karalisti starp saviem dēliem - Sančo III tika Kastīlija, bet brālim Fernando II - Leona. Sančo III pēkšņi mira pēc viena gada valdīšanas.

Ārējās saites 

 

1134. gadā dzimušie
1158. gadā mirušie
Ivreas dinastija
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Okeānijā

Šajā rakstā ir apkopotas visas UNESCO Pasaules mantojuma vietas, kas atrodas Okeānijā (ieskaitot arī Austrāliju). UNESCO (Apvienoto Nāciju Izglītības, zinātnes un kultūras organizācija) ir noteikusi 35 Pasaules mantojuma vietas (9 kultūras, 19 dabas  un 7 jaukti objekti/vietas). 11 valstīs (Austrālija, Fidži, Jaunzēlande, Kiribati, Māršala salas, Mikronēzija, Palau, Papua-Jaungvineja, Vanuatu un Zālamana Salas) un 4 teritorijās (Havaju salas, Jaunkaledonija, Lieldienu salas un Pitkērna), kuru pārvaldītājvalsts atrodas ārpus Okeānijas. Pirmie objekti no šī reģiona tika iekļauti 1981. gadā (5. sesijā) — Lielais Barjerrifs, Kakadu nacionālais parks un Vilarda ezeru reģions.. Šajā reģionā atrodas trīs pasaulē lielākās aizsargājamās teritorijas: Fēniksa salu aizsargājamā teritorija, Papahānaumokuākea un Lielais Barjerrifs. Turklāt Tasmanijas mežonīgie apgabali ir viena no divām Pasaules mantojumu vietām, kura atbilst 7 no 10 Pasaules mantojumu objektu kritērijiem (otra — Taišans, Ķīnā). Pēc UNESCO Pasaules mantojuma ģeogrāfiskajām zonām Okeānija tiek iedalīta Āzijas un Klusais okeāna zonā.

Katru gadu UNESCO Pasaules mantojuma komiteja var veikt jaunu vietu iekļaušanu sarakstā, vai iepriekš iekļauto vietu svītrošanu no saraksta, ja tās vairs neatbilst kritērijiem. Izvēles pamatā ir 10 kritēriji: 6 kultūras mantojuma (I-VI) un 4 dabas mantojuma (VII-X) kritēriji. Dažas vietas/objekti, kas apzīmēti kā "jaukta tipa vietas", vienlaikus ir gan kultūras, gan dabas mantojums. Pasaules mantojuma komiteja var arī norādīt, ka vieta/objekts ir apdraudēts, atsaucoties uz "apstākļiem, kas apdraud pašus raksturlielumus, pēc kuriem šīs objekts/vieta ticis iekļauts Pasaules mantojuma sarakstā". 2013. gadā Pasaules mantojuma komiteja nolēma Apdraudēto Pasaules mantojuma objektu sarakstā iekļaut Austrumrenelu (Zālamana Salas), jo to apdraud mežizstrādes darbības un vietai ir īpaša unikāla vērtība. Savukārt 2016. gadā Apdraudēto Pasaules mantojuma objektu sarakstam tika pievienots Nanmadols: Austrumikronēzijas ceremoniālais centrs (Mikronēzija)

Sarakstā ir ietvertas vairākas vietas, kuru dalībvalsts atrodas ārpus reģiona, bet pati vieta atrodas Okeānijā. Tādas vietas ir Rapa Nui nacionālais parks (Čīle), Jaunkaledonijas lagūnas: rifa daudzveidība un ar to saistītās ekosistēmas (Francija), Hendersona sala (Apvienotā Karaliste/Lielbritānija) un Havaju vulkānu nacionālais parks un Papahānaumokuākea (ASV).

Vietu/objektu sadalījums pa valstīm un tipiem

Sarakstā iekļautās vietas/objekti

Karte

Vietu/objektu sadalījums pa iekļaušanas gadiem

Atsauces 

Okeānija
Okeānija
Ropažu iela

Ropažu iela var būt:
 iela Garkalnē;
 iela Jūrmalā;
 iela Rīgā.

Skatīt arī 
 Mazā Ropažu iela
Oksle (upe)

Oksle (augštecē Zventes upe, vidustecē Balgales upe) ir Dursupes labā krasta pieteka Tukuma un Talsu novados. 

Iztece - pie Oksles ciema. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Dursupē pie Lācīšu mājām. Oksli trīs reizes šķērso valsts autoceļš V1431 (Kandavas stacija–Oksle–Dursupe), kā arī autoceļu P128 (Sloka—Talsi). Tās krastos atrodas Galtene, Balgale, upes kreisajā krastā - Galtenes svētavots.

Atsauces 

Tukuma novada upes
Talsu novada upes
Kandavas novada upes
Dursupes pietekas
Rīgas jūras līča baseina upes
Balgales pagasts
Raudziņu grāvis

Raudziņu grāvis ir Dursupes kreisā krasta pieteka Talsu novadā. 

Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Dursupes dzirnavezerā pie Dursupes ciema. Raudziņu grāvi šķērso valsts autoceļš P128 (Sloka—Talsi). Tā krastos atrodas Raudziņi.

Atsauces 

Kandavas novada upes
Talsu novada upes
Dursupes pietekas
Rīgas jūras līča baseina upes
Balgales pagasts
Farinelli

Karlo Marija Mikelandželo Nikola Broski (), plašāk pazīstams pēc sava skatuves vārda Farinelli (; dzimis , miris ) bija 18. gadsimta itāļu operdziedonis - kastrāts, viens no ievērojamākajiem operdziedātājiem operas vēsturē.

Dzimis mūziķa ģimenē. Ar ģimenes lēmumu kļuva par kastrātu nelegālas, noformētas kā nelaimes gadījums, operācijas rezultātā. Mācījies pie Nikolas Porporas. Kļuva slavens Itālijā, vēlāk pārējās Eiropas pilsētās, kur plaši uzstājās, publiski saņemot vispārēju atzinibu. 1737. gadā devās uz Spānijas galmu, kur kļuva par Felipes V galma dziedātāju, jo tika uzskatīts, ka Farinelli balss varētu ārstēt karaļa depresiju. Pēc tam Farinelli vairs nav publiski uzstājies. Kad 1759. gadā par Spānijas karali kļuva Karloss III, Farinelli devās atpakaļ uz itāliju, kur nodzīvoja līdz mūža galam savā Boloņas īpašumā.

Ārējās saites 

 

Operdziedātāji
Jeļska

Jeļska (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala dienvidos, Jeļskas rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 16. gadsimtā kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvotā vieta. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1938. gada - pilsētciemats. No 1941. gada 23. augusta līdz 1944. gada 11. janvārim atradās vācu okupācijā. 1971. gadā Jeļska ieguva pilsētas tiesības.

Ārējās saites 
Jeļska vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Vecmuižas strauts

Vecmuižas strauts (arī Vecmuiža, Vecmuižas upe, Vecmuižas upīte) ir Lieknas kreisā krasta pieteka Tukuma un Talsu novados. 

Izteka - uz rietumiem no Vecciema. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Caurtek Andersonu dīķi. Ietek Lieknā pie Vecmuižnieku mājām. Vecmuižas strautu šķērso valsts autoceļš V1432 (Cēre–Pilsarāji–Gobas) un V1364 (Balgale–Zentene), tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.

Atsauces 

Talsu novada upes
Tukuma novada upes
Kandavas novada upes
Rīgas jūras līča baseina upes
Balgales pagasts
Shenzhou 11

Shenzhou 11 () bija Ķīnas pilotējams kosmosa kuģis. Tas orbītā tika palaists 2016. gada oktobrī. 
Kosmosa kuģis veica saslēgšanos ar orbitālo laboratoriju Tiangong 2. Uz Zemes tas atgriezās pēc mēneša.

Apkalpe 
Kuģa Shenzhou 11 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:

Dublējošā apkalpe: 
 Dens Cjinmins, komandieris
 Tans Hunbo, operators

Lidojuma gaita 
Kosmosa kuģis tika palaists  23:34 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 2F/G no Dzjucjuaņas pavadoņu palaišanas centra.

18. oktobrī 19:24 UTC Shenzhou 11 saslēdzās ar orbitālo staciju Tiangong 2, kura palaista 15. septembrī.

17. novembrī 04:41 UTC Shenzhou 11 atvienojās no Tiangong 2.
18. novembrī 06:07 UTC Shenzhou 11 nolaižamais aparāts nolaidās Iekšējā Mongolijā.

Kosmosa kuģa orbitālais nodalījums pēc nolaižamā aparāta atdalīšanās palika orbītā. 2020. gada 16. oktobrī tas nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Tiangong 2 & Shenzhou 11 spaceflight101.com 

11
Jānis Krastiņš (ķīmiķis)

Jānis Krastiņš (dzimis 1950. gadā) ir latviešu ķīmiķis un tulkotājs.

Dzīves gājums 
1973. gadā pabeidza Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultāti, no 1973. līdz 2012. gadam strādājis ZA (vēlāk RTU) Neorganiskās ķīmijas institūtā, iegūstot Tehnisko zinātņu kandidāta grādu, kas vēlāk nostrificēts kā inženierzinātņu doktora grāds (Dr. sc. ing.). 1987. gadā pievērsies tulkošanai, no čehu valodas pārtulkojot vairāk nekā 15 grāmatu, kas izdotas apgādos „Liesma”, „Avots”, „Nordik”, „Mansards” un "Pētergailis". Veicis tulka pienākumus latviešu un čehu politiķu vizīšu laikā. Līdz 2016. gada 31. decembrim strādājis Čehijas vēstniecībā Rīgā.

Tulkojumi
 Jirži Mareks. Sirdsapziņa. Stāsts. Literatūra un Māksla, 8.05.1981.
 Františeks Kožīks. Čehijas karaļa un Romas ķeizara Kārļa IV dzīves un valdīšanas hronika. Izdevn. Liesma, 1987.
 Č. Novāks, R. Meštjans. Ēku un dzīvokļu iekšējo un ārsienu apdare. Avots, 1990.
 Jaromīra Kolārova. Cerībai ir dziļas saknes. Izd. Liesma, 1991.
 Jaromīra Kolārova. Ūdens! Izd. Liesma 1991.
 Miloslavs Švandrlīks. Melnie baroni. Daļēji iespiests (1/3) izdevumā Atmoda Atpūtai, 9.10.1991 - 13.11.1991
 Zdeņeks Mlināržs. Sals uznāk no Kremļa. Fragmenti. Avīzē Neatkarīgā Cīņa, 3.07.1993. - 31.07.1993.
 Bohumils Hrabals. Stingri uzraudzītie vilcieni. Karogs, 1993, Nr. 7, lpp. 102-162.
 Helena Sobkova. Sagānas Katrīna. Zinātne, 1999.
 Jaroslavs Hašeks. Krietnais kareivis Šveiks pirms kara un citi jocīgi stāstiņi. Nordik, Rīga 2006.
 Pāvels Štolls. Latviešu – čehu literāro sakaru pieci gadsimti. Tāda paša nosaukuma izstādes katalogs. Latvijas Nacionālā bibliotēka, Rīga, 2006.
 Jaroslavs Hašeks. Jaroslava Hašeka stāsti bez Šveika. Tapals, Rīga, 2007.
 Vāclavs Havels. Luga Aiziešana (Odcházení), 2009.
 Zdeņeks Jirotka. Saturņins. Mansards, Rīga, 2010.
 Mihals Vīvegs. Suniski pasakainie gadi. Mansards, Rīga, 2012.
 Josefs Škvoreckis. Cilvēka dvēseles inženiera stāsts. Mansards, Rīga, 2014.
 Josefs Škvoreckis. Lieliskā sezona. Mansards, Rīga, 2016.
 Pāvels Štolls. Latviešu kultūra un brāļu draudze. “u.c.”, Rīga, 2016.
 Jans Ņemecs. Gaismas vēsture. Lasītava. Rīga, 2018.
Alena Mornštainova. Hana. Pētergailis, 2019.
Viliams Klimāčeks. Karstā 68. gada vasara. Pētergailis, 2020. Tulkojums no slovāku valodas.
Jiržījs Kratohvils. Staļina lapsa jeb kā lapsa par dāmu tika. Pētergailis, 2021.
Jakuba Katalpa. Vācieši. Pētergailis, 2021.
Alena Mornštainova. Klusie gadi. Pētergailis, 2022.

Apbalvojumi 
Nominēts Latvijas Literatūras gada balvai par Josefa Škvorecka romāna „Cilvēka dvēseles inženiera stāsts” tulkojumu. 2022. gadā nominēts šai balvai par Jakubas Katalpas romāna "Vācieši" tulkojumu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Anda Buševica (2015. gada 18. aprīlis). Tulkotājs no čehu valodas Jānis Krastiņš. Augstāk par zemi. Latvijas Radio 1. Lsm.lv. Skatīts: 2016. gada 23. oktobrī.

Latviešu tulkotāji
Latviešu ķīmiķi
Tulkotāji uz latviešu valodu
Tulkotāji no čehu valodas
Latvijas Universitātes absolventi
Lazars Kaganovičs

Lazars Kaganovičs (); dzimis , miris ) bija Ukrainas ebreju izcelsmes PSRS politiķis, viens no tuvākajiem Staļina līdzgaitniekiem.

Boļševiku partijas biedrs no 1911. gada. Oktobra revolūcijas laikā vadīja sacelšanos Gomeļā. 1922. gadā, kad Staļins kļuva par partijas ģenerālsekretāru, Kaganovičs tika iecelts par partijas CK orgbiroja locekli un šajā amatā, ar pārtraukumu, palika līdz pat 1946. gadam. Karjeras laikā bija daudzos augstos amatos - VK(b)P politbiroja loceklis, VK(b)P sekretārs, vairākkārt vadīja ministrijas, bija Ukrainas PSR faktiskais vadītājs. Aktīvi realizēja Staļina kolektivizācijas un industrializācijas politiku. Sevišķa ietekme Kaganovičam bija Maskavas rekonstrukcijā un darbībai golodomora laikā Ukrainā. Aktīvi piedalījās 1937./38. gada represijās.

1957. gadā, pēc nesekmīga apvērsuma mēģinājuma pret PSKP CK ģenerālsekretāru Ņikitu Hruščovu, tika atbrīvots no amatiem un dzīvoja kā personālais pensionārs. Mira tikai dažus mēnešus pirms PSRS sabrukuma.

Ārējās saites 

 

Padomju politiķi
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Sociālistiskā Darba varoņi
Volodimirs Malaņuks

Volodimirs Malaņuks (;  Arhangeļska —  Kijiva) bija Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (1987).

Biogrāfija 
Trīs reizes uzvarējis Ukrainas šaha čempionātos (1980, 1981, 1986). 1982. gadā izcīnījis otro vietu Rīgas kausa izcīņā šahā. Piecas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu izcīnījis 1986. gadā Kijivā, kad ieņēmis 2. vietu. Divas reizes PSRS komandas CSKA sastāvā uzvarējis Eiropas šaha klubu kausa izcīņā (1986, 1988).

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Ļvovā (1986), Frunzē (1987), Budapeštā (1989), Maskavā (1995, 1996), Polaņicazdrojā (1998, 1999, 2007), Pulā (1999), Berlīnē (2002, 2009), Krakovā (2004), Košalinā (2002, 2003, 2008, 2009), Poznaņā (2008).

1993. gadā Groningenā piedalījies Profesionālā šaha asociācijas (PŠA) rīkotājā Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ieņēmis 34. vietu. 1997. gadā turpat piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā zaudējis Jevgeņijam Barejevam.

Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1994-1998). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1996) un bronzas (1998) medaļas;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1999. gadā;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (1993-1997). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1993) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1993) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1984. gadā Malaņukam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1987. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1957. gadā dzimušie
2017. gadā mirušie
Arhangeļskas apgabalā dzimušie
PSRS šahisti
Ukrainas šahisti
Igors Novikovs (šahists)

Igors Novikovs (, ; dzimis  Harkovā) ir Ukrainas un ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1990).

Biogrāfija 
1989. gadā Hersonā uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā. Trīs reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu izcīnījis savā debijas reizē 1984. gadā Ļvovā, kad ieņēmis 5. vietu. 

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Poznaņā (1985), Taškentā (1986), Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā (1989), Orhūsā (1991), Antverpenē (1995), Kairā (1997), Ņujorkā (2001), Čikāgā (2005, 2008).

Par panākumiem turnīros FIDE 1986. gadā Novikovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1990. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Kopš 2002. gada pārstāv ASV. Ir pazīstams arī kā šaha treneris.

Pārstāvējis Ukrainas un ASV komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1992, 1996, 2004). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1996) medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1992. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (1997, 2005).

Atsauces

Ārējās saites 

1962. gadā dzimušie
Harkivā dzimušie
ASV šahisti
PSRS šahisti
Ukrainas šahisti
Šaha treneri
Jānis Krastiņš (arhitekts)

Jānis Krastiņš (dzimis  Rīgā) ir latviešu arhitekts, arhitektūras teorētiķis, daudzu arhitektūras vēstures grāmatu autors. Rīgas Tehniskā universitātes Arhitektūras fakultātes profesors. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.

2014. gada 12. jūlijā Jāņa Krastiņa vārdu piešķīra asteroīdam 85466 Krastiņš.

Apbalvojumi 
1998. gadā saņēmis Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielo medaļu par Rīgas 19. un 20. gadsimta arhitektūras izpēti, veicinot Rīgas vēsturiskā centra iekļaušanu UNESCO Pasaules kultūras mantojuma sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Biogrāfija Latvijas Zinātņu akadēmijas tīmekļa vietnē

1943. gadā dzimušie
Latvijas arhitekti
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Rīgas Tehniskās universitātes darbinieki
Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenie locekļi
Rīgā dzimušie
Inferno (filma)

"Inferno" () ir 2016. gada ASV mākslas filma, veidota mistiska trillera žanrā. Filmas režisors ir Rons Hauards. Filma uzņemta pēc Dena Brauna tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Šis ir sikvels filmām "Da Vinči kods" un "Eņģeļi un dēmoni", kā arī trešā filma Roberta Lengdona filmu sērijā. Filmā galveno, Roberta Lengdona lomu attēlo Toms Henkss. Citās lomās aktieri Felisita Džonsa, Omars Si, Sidse Babete Knudsena, Bens Fosters, Irfans Kāns.

Sižets 
Hārvarda Universitātes simboloģijas profesors Roberts Lengdons atmostas no bezsamaņas Florences slimnīcā. Viņš daļēji zaudējis atmiņu, neko neatceras par divām pēdējām dienām, kā arī nezina, kā nokļuvis Florencē. Ārste Sjena Brūksa Lengdonam paskaidro, ka viņš ticis sašauts, ievainots galvā, tāpēc izveidojies īslaicīgs atmiņas zudums. Pēkšņi slimnīcā iebrūk bruņota sieviete (Konsorcija aģente Veijenta), kas cenšas Lengdonu nogalināt. Sjena palīdz Lengdonam izbēgt un aizved viņu uz savām mājām.

Kad Lengdons nedaudz atguvies, viņš savu drēbju kabatā atrod cilindrisku priekšmetu, kas izrādās miniatūrs projektors (Faradeja rādītājs), kurš projicē Sandro Botičelli ilustrāciju "Elles karte" Dantes darbam "Dievišķā komēdija". Lengdons pamana, ka attēls tomēr precīzi neatbilst oriģinālam. Kāds veicis izmaiņas, tādējādi dodot norādes. Lengdons un Sjena pēc norādēm saprot, kas ir atstājis vēstījumu. Tas ir miljardieris Bērtrands Zobrists, kas bieži uzstājies ar lekcijām, kurās brīdināja ar pasaules pārapdzīvotību un vides izpostīšanu, aicinot veikt radikālus pasākumus cilvēces skaita ierobežošanai. Pēdējos gados Zobrists bija nozudis un izrādās, ka viņš strādājis pie vīrusa izveidošanas, kas spējīgs inficēt cilvēkus un strauji samazināt iedzīvotāju skaitu. Pirms pāris dienām Zobrists, bēgot no bruņotiem Pasaules Veselības organizācijas aģentiem, izdarījis pašnāvību, metoties zemē no kāda torņa Florencē. Tomēr vīrusu viņš paspējis novietot un tuvākā laikā tas tiks izplatīts.

Turpmākā filmas gaitā notiek Zobrista atstāto norāžu atšifrēšana, vienlaikus cenšoties izvairīties no vajātājiem, kuru mērķi Lengdonam nav skaidri. Lengdonam nākas piedzīvot negaidītus pārsteigumus un nodevību, nav zināms, kādas ir katra intereses. Lengdons tomēr spēj atrast vietu Stambulā, kur novietots vīruss. Kopā ar savu jaunības gadu draudzeni, Pasaules Veselības organizācijas augsta līmeņa darbinieci Elizabeti Sinskiju, Lengdons novērš draudošo cilvēces katastrofu.

Galvenajās lomās 
 Toms Henkss — Roberts Lengdons, Hārvarda Universitātes simboloģijas profesors
 Felisita Džonsa — Sjena Brūksa
 Omars Si — Kristofs Bušārs
 Bens Fosters] — Bērtrands Zobrists
 Sidse Babete Knudsena — Elizabete Sinskija
 Irfans Kāns — Konsorcija vadītājs
 Ana Ularu — Konsorcija aģente Veijenta
 Džons Donahju — Ričards

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada filmas
ASV filmas
Columbia Pictures filmas
Rona Hauarda filmas
Dižais grāvis

Dižais grāvis ir Vidusupes kreisā krasta pieteka Talsu novadā. 

Izteka - no Pluncezera ziemeļu gala. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Vidusupē Aizupēm. Dižo grāvi šķērso valsts autoceļš A10 (Rīga—Ventspils), tā krastos atrodas Aizupes.

Atsauces 

Talsu novada upes
Vidusupes pietekas
Irbes baseina upes
Ganekļupe

Ganekļupe (arī Ganeklis) ir Kāņu ezera pieteka Kuldīgas un Talsu novados. 

Izteka - no Gulbja austrumu krasta. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Kāņu ezera dienvidu galā. Ganekļupi nešķērso valsts autoceļi, tā krastos nav lielu apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Kuldīgas novada upes
Talsu novada upes
Ventas baseina upes
Grigorijs Kaidanovs

Grigorijs Kaidanovs (, ; dzimis  Berdičivā) ir Ukrainā dzimis ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1988).

Biogrāfija 
Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā. 1972. gadā uzvarējis PSRS junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 1987. gadā uzvarējis starptautiskā šaha turnīrā Maskavā, 1988. gadā - Salo Flora memoriālā Ļvovā, bet 1990. gadā - starptautiskos šaha turnīros Hastingsā (Anglija) un Ņujorkā. Par panākumiem turnīros FIDE 1987. gadā Kaidanovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1988. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

1991. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV. 1992. gadā uzvarējis Ņujorkas šaha turnīrā U.S. Open un Filadelfijas turnīrā World Open. 2000. gadā uzvarējis Kolkatas šaha turnīrā Goodricke International. 2002. gadā Maskavā dalījis 1. vietu Aeroflot Open starptautiskajā šaha turnīrā. 2008. gadā uzvarējis šaha turnīrā Gausdal Classics (Norvēģija). 2012. gadā Mara del Platā (Argentīna) uzvarējis Amerikas kontinenta individuālajā šaha čempionātā. 

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas: 1997. gadā 2. kārtā zaudējis Vadimam Zvjagincevam, bet 2001. gadā 1. kārtā zaudējis Aleksandram Šabalovam.

Pārstāvējis ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1996-2006). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1998) un 2 bronzas (1996, 2006) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2004) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1993-1997, 2005). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1993) un sudraba (1997) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1997) un bronzas (1993) medaļas.

2013. gadā uzņemts ASV šaha slavas zālē.

Atsauces

Ārējās saites 

1959. gadā dzimušie
Žitomiras apgabalā dzimušie
ASV šahisti
PSRS šahisti
Florense Fostere Dženkinsa

Florense Fostere Dženkinsa (, dzimusi kā Narcisa Florense Fostere , mirusi ) bija amerikāņu dziedātāja-amatiere, soprāns. Dēvēta par pasaulē sliktāko operdziedātāju. Bijusi laba pianiste. Par viņas dzīves pēdējo posmu 2016. gadā uzņemta filma "Florense Fostere Dženkinsa" (Florence Foster Jenkins, 2016) ar Merilu Strīpu titullomā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Florence Foster Jenkins American National Biograph Online 

1868. gadā dzimušie
Pensilvānijā dzimušie
1944. gadā mirušie
Amerikāņu dziedātāji
Operdziedātāji
Melderupīte (Gaujas pieteka)

Melderupīte (arī Krāčupīte, Merliņupīte) ir Gaujas pieteka Smiltenes novadā. 

Izteka - uz austrumiem no Dārzciema. Tek rietumu virzienā. Ietek Gaujā pie Dārtas mājām. Upi šķērso autoceļš P23.

Atsauces 

Smiltenes novada upes
Apes novada upes
Gaujas baseina upes
Johans Brēfers

Johans Brēfers (, 1616–1700) jeb Johans Brēvers () bija Zviedru Vidzemes vācu pedagogs un teologs. Rīgas akadēmiskās ģimnāzijas daiļrunības (retorikas) un vēstures  profesors (1643), vēlāk inspektors (1655) un teoloģijas profesors (1677), Rīgas superintendents (1690).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1616. gada 11. martā Aislēbenē ierēdņa Johana Brēfera un viņa sievas Magadalēnas ģimenē.
Mācījās Aislēbenas ģimnāzijā, pēc pilsētas nopostīšanas Trīsdesmitgadu kara laikā 1634. gadā viņš devās pie radiniekiem uz Lībeku un tālāk uz Rīgu pie virsmācītāja Hermaņa Samsona, ar kura palīdzību viņš pabeidza mācības Rīgas akadēmiskajā ģimnāzijā. Ar Rīgas rātes stipendiju viņš studēja Mārburgas universitātē (1639-1640), tad Helmštates un Braunšveigas universitātēs. Pēc atgriešanās Rīgā strādāja par Rīgas akadēmiskās ģimnāzijas retorikas un poēzijas profesoru (1643), vēlāk par ģimnāzijas inspektoru (1655) un Doma baznīcas diakonu (1656). 1655. gadā viņš izdeva iespiestu ģimnāzijas programmu un disputu sakopojumu. 

Pēc 1656. gada Rīgas aplenkuma un pilsētas izpostīšanas kļuva par Rīgas Sv. Pētera baznīcas virsmācītāju (1658), vēlāk par ģimnāzijas teoloģijas profesoru (1677). 1690. gadā viņu iecēla par Vidzemes luteriskās baznīcas Rīgas superintendentu. 
Miris 1700. gada 12. maijā Rīgā. Viņa dēls bija tiesnesis Hermanis fon Brēverns (Hermann von Brevern).

Darbi 
 Funebrem Livoniae Inprimis Rigae Metropolis Luctum (latīniski, 1643)
 Orationum, in rigensi athenaeo habitarum. (1655)
 Memoriam Reformationis, In Ecclesia Rigensi, Anno MDXXII. (1680) 
 De Testamentis Divinis. Dissertatio Theologica. (latīniski)

Atsauces 

1616. gadā dzimušie
1700. gadā mirušie
Latvijas pedagogi
Zaiceva (Pededzes pagasts)

Zaiceva ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km no pagasta centra Pededzes, 27 km no novada centra Alūksnes un 228 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu P40 un P42 krustojumā.

Atsauces
Līga Ungure

Līga Ungure (dzimusi kā Šterna  Rīgā, arī Aire) ir Latvijas FIDE meistare šahā. FIDE starptautiskā tiesnese (2000). FIDE trenere (2013).

Biogrāfija 
Kopš 1970. gadu vidus ir viena no vadošajām Latvijas šahistēm. Daudzkārtējā Latvijas sieviešu šaha čempionātu dalībniece, kuros piedalījusies kopš 1974. gada. Lielāko panākumu šajos turnīros guvusi 2000. gadā, kad izcīnījusi trešo vietu. Regulāri piedalījusies Latvijas komandu šaha čempionātos, kuros 1978. gadā izcīnījusi uzvaru pie sieviešu galdiņa, bet gadu vēlāk bijusi labākā starp rezervistēm. 1976. gadā bijusi trešā Rīgas sieviešu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Latvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (1998-2000);
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījusies 2011. gadā;
 Pasaules senioru komandu šaha čempionātos piedalījusies 5 reizes (2014-2019).

1980. gadā beigusi Maskavas Valsts centrālo fiziskās kultūras institūtu šaha specializācijā. 2003. gadā beigusi Latvijas Universitātes izglītības zinātņu maģistratūru. Kopš 1985. gada strādā Rīgas Šaha skolā, bet kopš 1999. gada ir šīs skolas direktore. Pazīstamākā viņas kā treneres audzēkne ir starptautiskā meistare šahā Katrīna Šķiņķe (Amerika).

Latvijas Sporta izglītības iestāžu direktoru padomes un Latvijas Šaha federācijas valdes locekle.

Vietas Latvijas šaha čempionātā 
 1974. gads — 7. vieta.
 1977. gads — 12.-18. vieta.
 1978. gads — 5.-9. vieta.
 1979. gads — izstājusies pēc 5. kārtas.
 1980. gads — 6. vieta.
 1981. gads — 9. vieta.
 1982. gads — 10.-11. vieta.
 1983. gads — 11. vieta.
 1985. gads — 8.-10. vieta.
 1986. gads — 11.-12. vieta.
 1987. gads — 7. vieta.
 1988. gads — 10.-11. vieta.
 1989. gads — 5. vieta.
 1990. gads — 4.-5. vieta.
 1991. gads — 12. vieta.
 1992. gads — 8.-15. vieta.
 1993. gads — 9. vieta.
 1994. gads — 6. vieta.
 1995. gads — 9.-10. vieta.
 1996. gads — 6. vieta.
 2000. gads — 3.-5. vieta.
 2001. gads — 5.-6. vieta.
 2012. gads — 8. vieta.
 2013. gads — 8. vieta.
 2014. gads — 5. vieta.
 2015. gads — 9. vieta.
 2016. gads — 6. vieta.
 2017. gads — 5. vieta.
 2018. gads — 5. vieta.
 2019. gads — 7. vieta.
 2021. gads — 5. vieta.

Atsauces

Literatūra 
 Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il., portr. ; 29 cm.

Ārējās saites 

1956. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas šahisti
PSRS šahisti
Latvijas Universitātes absolventi
Šaha tiesneši