joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jaunatnes organizācija "Protests"

Jaunatnes organizācija "Protests" ir politiska Latvijas jauniešu biedrība, kas nodarbojas ar sociāldemokrātisku un vides aizsardzības aktīvismu. Tā ir dibināta 2019. gadā un galvenokārt darbojas ar klimata pārmaiņu, LGBTI un cilvēktiesību jautājumiem. Organizācijas valdes priekšsēdētājs ir Dainis Miglāns. "Protests" ir Latvijas Jaunatnes padomes asociētā dalīborganizācija un Eiropas Jauno zaļo federācijas (FYEG) dalīborganizācija.

Kopš 2019. gada "Protests" kopā ar Fridays For Future Latvija rīko klimata gājienus un protesta akcijas, kas pulcējuši vairākus simtus cilvēku, bet 2020. gadā COVID-19 pandēmijas dēļ to turpināja arī digitālā formā. Tā paša gada 17. maijā jaunatnes organizācija rīkoja Starptautiskās dienas pret homofobiju un transfobiju piketu pie Saeimas, kurā piedalījās ap 70 cilvēku.

2020. gada 5. jūnijā "Protests" organizēja pirmo Black Lives Matter protestu Latvijā pie Brīvības pieminekļa. 2020. gada augustā jaunatnes organizācija rīkoja gājienu "Brīvību Baltkrievijai" Baltkrievijas pierobežā pret Aleksandra Lukašenko autoritāro režīmu. 2020. gada oktobrī, kad Saeima noraidīja ManaBalss.lv iniciatīvu par viendzimuma partnerattiecību regulējumu, "Protests" kopā ar vairāku politisko partiju jaunatnes organizācijām rīkoja piketus pie Saeimas nama, pulcējot vairāk par 100 cilvēkiem.

2020. gadā toreizējā "Protests" valdes locekle Justīne Panteļējeva tika ievēlēta Rīgas domē no Progresīvie/Attīstībai/Par! saraksta.

Atsauces 

Jauniešu organizācijas
Latvijas nevalstiskās organizācijas
Gunnbjerna fjelds

Gunnbjerna fjelds () ir 3694 metrus augsts fjelds un nunataks Grenlandes austrumos, Votkinsa kalnos. Tā ir augstākā virsotne Grenlandē un Dānijas karalistē, kā arī augstākā virsotne uz ziemeļiem no polārā loka. Kalns nosaukts 10. gadsimta vikinga Gunnbjerna Ulfsona vārdā, kurš, pēc 11. gadsimta islandiešu hronista Ari Torgilsona datiem, esot pirmais eiropietis, kurš ieraudzīja Grenlandi. Pirmā dokumentētā uzkāpšana kalnā notika 1935. gadā.

Ārējās saites 

Grenlandes kalni
Zip.lv

Zip.lv ir sludinājumu portāls Latvijā, kurš tika atklāts 2008. gadā. To dibināja SIA Draugiem — Latvijā populārā sociālā tīkla Draugiem.lv īpašnieki. Nosaukums "Zip" ir saīsinājums no anģlu valodas vārda zipper (rāvējslēdzējs) un simbolizē ideju, ka šī platforma savienos kopā pārdevējus un pircējus. Pateicoties sludinājuma portāla integrācijai sociālajā tīklā Draugiem.lv, Zip.lv strauji kļuva par vienu no pieprasītākajām interneta vietnēm sludinājumu izvietošanai, iekļūstot 10 populārāko Latvijas interneta vietņu vidū. Uzņēmuma plāns bija Zip.lv ieviest arī virknē Austrumeiropas valstīs, piemēram, Rumānijā, Bulgārijā, Ungārijā un citur, kur tobrīd sekmīgi darbojās arī Draugiem.lv.

Portālā Zip.lv ir iespējams ievietot sludinājumus šādās kategorijās: Transports, Nekustamais īpašums, Darbs un bizness, Celtniecība, Elektronika, Apģērbs un apavi, Mājai un dārzam, Bērnu preces, Dzīvnieki, Ražots Latvijā, Krāmu tirgus, Izklaide un atpūta, Skaistums un veselība, Atrasts un pazaudēts.

Zip.lv īpašnieki 

2020. gada rudenī Zip.lv iegādājās EON SIA mediju grupa, kam pieder arī lielākais auto un tehnoloģiju tematikai veltītais portāls iAuto.lv, jaunu auto portāls jauniauto.lv, sieviešu dzīves stila portāls Dieviete.lv un nekustamo īpašumu portāls Dzivoklis.lv, kā arī organizē jaunu automobiļu konkursu "Latvijas Gada auto".

EON SIA mediju grupa ir 100% Latvijas uzņēmums, kurš tika dibināts 1999. gada 17. jūnijā.

Atsauces 

Latvijas uzņēmumi
Adams Marušičs

Adams Marušičs (, dzimis ) ir Serbijā dzimis Melnkalnes futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Melnkalnes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Marušičs pārstāv Itālijas A sērijas komandu Romas "Lazio".

Sasniegumi 
Lazio

 Coppa Italia: 2018–19
 Supercoppa Italiana: 2017, 2019

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Belgradā dzimušie
Melnkalnes izlases futbolisti
Melnkalnes futbolisti
S.S. Lazio spēlētāji
Nūkas katedrāle

Nūkas katedrāle (, ) ir luterāņu katedrāle Grenlandes galvaspilsētā Nūkā. 

Tā celta 19. gadsimta vidū. 1993. gadā Nūkas baznīca ieguva katedrāles statusu. 1994. gadā Grenlandē pēc 616 gadu pārtraukuma tika iecelts bīskaps (līdz 1378. gadam Grenlandes bīskapi rezidēja Gardarā). 1995. gadā par Grenlandes bīskapu kļuva inuītu sieviete Sofija Petersena.

Ārējās saites 

Baznīcas Dānijā
Celtnes un būves Grenlandē
Kilakitsoka

Kilakitsoka () ir arheoloģiskais piemineklis Grenlandes rietumos, Nūsuakas pussalā, Ūmannakas fjorda krastā. Pazīstams ar to, ka šeit 1972. gadā tika atklāti astoņi aukstumā mumificējušies cilvēku ķermeņi, četri no kuriem tagad izstādīti Grenlandes nacionālajā muzejā. Mūmijas datētas ar 1475. gadu.

Ārējās saites 

Grenlande
Mūmijas
Dānijas arheoloģiskie pieminekļi
Kalaallit Nunaata Radioa

Kalaallit Nunaata Radioa ir 1958. gadā dibināts Grenlandes sabiedriskais medijs. Tā galvenā mītne atrodas Grenlandes galvaspilsētā Nūkā. 

Kalaallit Nunaata Radioa (tulkojumā no grenlandiešu valodas - Grenlandes radio), uztur divus telekanālus - KNR1 un KNR2, kā arī radiostaciju KNR. Programmas galvenokārt ir grenlandiešu valodā. Gan TV, gan radio programmas tiek raidītas arī internetā. 2013. gadā sabiedrība pārcēlās uz jaunu mītni.

Ārējās saites 

 

Dānijas uzņēmumi
Grenlande
Krestovska

Krestovska (, ) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Austrumsibīrijas jūrā, Medvežju salu grupā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā. Visa salas teritorija kopš 2020. gada ietilpst Medvežju salu valsts dabas rezervātā. Cita starpā rezervāts paredzēts polārlāču vairošanās vietu aizsardzībai.

Ģeogrāfija 
Sala izvietojusies Medvežju salu rietumos, to lielākā sala. Rietumos Kolimas šaurums to atdala no Āzijas krasta, bet Meļehova šaurums austrumos — no Puškarjova un Ļeontjeva salām. Sala veidotas galvenokārt no granīta un māla slānekļa. Reljefs paugurains, augstākais punkts ir Šapkas kalns salas dienviddaļā (273 m vjl). Krasti ziemeļos un austrumos klinšaini, stāvi ar līdz pat 40 m augstām kraujām. rietumu un dienvidu krasti lēzeni vai zemi. Salā valda arktiskais klimats, dominē akmeņainas tundras ainava. Mīt polārlāči; salas ir to ievērojamākā vairošanās vieta starp Vrangeļa salu un Taimiru.

Vēsture 
Pirmais salu 1740. gadā apmeklēja Dmitrijs Laptevs un nodēvēja to par Svētā Antonija salu (остров Святого Антония), bet šis nosaukums neieviesās. Tagadējo nosaukumu salai piešķīra Ferdinands Vrangelis 1823. gadā pēc salai tuvākā Krestovija zemesraga kontinenta piekrastē.

Atsauces 

Krievijas salas
Austrumsibīrijas jūra
Jakutija
Jans Kučborskis

Jans Kučborskis (, ap 1572—1624) bija poļu teologs, Kulmas bīskaps, karaļa Sigismunda III Vāsas sekretārs, kroņa kancelejas notārs. 1617. gada Kurzemes un Zemgales hercogistes satversmes autors.

Dzīvesgājums  
Dzimis ap 1572. gadu, viņa dzimta bija cēlusies no Kučborkas (Kucbork) netālu no Mlavas Mazovijā. 
Izglītojās Braņevo jezuītu skolā un Viļņas akadēmijā, tad Padujas un Romas universitātēs, kur viņš ieguva doktora grādu teoloģijā un, iespējams, arī tieslietās. Pēc atgriešanās Polijā viņš pildīja dažādus amatus, no 1610. gada bija Krakovas prāvests, 
1614 gadā viņu iecēla par Kulmas bīskapu. 

Karalis Sigismunds III Vāsa Varšavas seimā 1616. gada jūlijā atstādināja Kurzemes un Zemgales hercogus no varas un nozīmēja Kulmas bīskapu Kučborski par izmeklēšanas komisijas vadītāju. 1617. gada 6. februārī komisija sāka darbu Jelgavas rātsnamā un jau 18. martā pabeidza rakstīt Kurzemes hercogistes satversmi (Formula regiminis un Kurzemes statūtus).

Bīskaps Kučborskis vadīja Karaļa Prūsijas ģenerālās asamblejas, atbalstīja karu pret Krievijas caristi, prasīja reformēt parlamentāro sistēmu un tiesu varu un regulāri apmaksāt armiju.

1624. gadā viņu iecēla par Plockas bīskapu, bet drīz pēc tam viņš nomira. 
Apglabāts Toruņas Sv. Jāņa baznīcā.

Polijas Romas katoļu garīdznieki
Jānis Larri

Jānis Larri (dzimis  Rīgā, Vidzemes guberņā, miris 1977. gada 18. martā Ļeņingradā) bija latviešu izcelsmes padomju bērnu rakstnieks, galvenokārt rakstot zinātniskās fantastikas darbus.

Biogrāfija 
Jānis Larri dzimis Rīgā 1900. gada 15. februārī, 9 gadu vecumā kļuvis par bāreni, pēc tam klaiņojis, strādājis krogā, par pulksteņmeistara mācekli. Pirmā pasaules kara laikā tika iesaukts cara armijā, pēc Oktobra revolūcijas pārgāja padomju varas pusē, pilsoņu karā cīnījās Sarkanajā armijā.

Pēc demobilizācijas strādāja laikrakstos Harkovā, Ļeņingradā, Novgorodā. Beidzis Ļeņingradas Valsts universitātes Bioloģijas fakultāti, pēcdiploma studijas Vissavienības Zivsaimniecības pētniecības institūtā. Bijis zivju fabrikas direktors.

Pirmie Jāņa Larri darbi sāka parādīties 20. gadsimta 20. gados, bet zinātniskā fantastika — 30. gadu sākumā. Debija šajā jomā bija neveiksmīgais stāsts "Окно в будущее" (1930). Tomēr vēlāk panākumus guva viņa utopiskais romāns "Страна счастливых" (1931), kurā autors atspoguļoja savu viedokli par komunisma tuvāko nākotni. Romāna pasaulē totalitārismam un meliem nav vietas, sākas kosmosa apgūšana, bet utopiju apdraud globāla enerģētikas krīze. Darbs pirmoreiz tika izdots vairākas desmitgades pēc sarakstīšanas.

Jānis Larri ir pazīstams ar grāmatu bērniem "Karika un Vaļas neparastie piedzīvojumi" (1937), kuru sarakstīt pasūtīja Samuels Maršaks, lai jaunākās paaudzes vidū izplatītu zināšanas par entomoloģiju un rosinātu interesi par šo zinātni. Šajā fantastiskajā stāstā, kas guva milzīgus panākumus un tika vairākkārt izdots, brālis un māsa Kariks un Vaļa, iedzerot profesora — entomologa Ivana Jenotova izgudroto "pamazināšanas eliksīru", kļūst mazmazītiņi. Nonākuši "zāles džungļos", viņi profesora pavadībā ceļo pa kukaiņu pasauli, iepazīstot šīs pasaules apbrīnojamos noslēpumus. 1987. gadā, balstoties uz šo stāstu, tika uzņemta bērnu filma ar tādu pašu nosaukumu. Larri ir arī sarakstījis grāmatu bērniem "Загадка простой воды" (1939).

1940. gadā Larri sāka rakstīt satīrisku romānu "Небесный гость", kurā viņš attēloja Zemes iedzīvotāju pasaules kārtību no citplanētiešu viedokļa, un rakstītās nodaļas nosūtīja Staļinam. 1941. gada aprīlī pēc septītās  nodaļas nosūtīšanas viņš tika arestēts. 1941. gada 5. jūlijā Ļeņingradas pilsētas tiesas Krimināllietu kolēģija notiesāja Jāni Larri ar brīvības atņemšanu uz desmit gadiem.

Reabilitēts 1956. gadā. Pēc soda izciešanas J. Larri sarakstījis vēl vairākus stāstus gan pieaugušajiem, gan bērniem.

Miris 1977. gadā.

Ārējās saites 

 Небесный гость (с биографическими сведениями)
 Статья из «Экстелопедии фантастики»
 Е.Харитонов. Приключения писателя-фантаста в «Стране счастливых»
 Ян Ларри в библиотеке Максима Мошкова

Padomju represijās cietušie
1977. gadā mirušie
Rīgā dzimušie
1900. gadā dzimušie
Krievijas latvieši
Četirjohstolbovoja

Četirjohstolbovoja (, ) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Austrumsibīrijas jūrā, Medvežju salu grupā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā. Visa salas teritorija kopš 2020. gada ietilpst Medvežju salu valsts dabas rezervātā. Cita starpā rezervāts paredzēts polārlāču vairošanās vietu aizsardzībai.

Ģeogrāfija 
Sala izvietojusies Medvežju salu austrumos, to trešā lielākā sala. Austrumos 20 km plats šaurums to atdala no Puškarjova un Ļeontjeva salām. Sala veidota galvenokārt no granīta un māla slānekļa. Reljefs paugurains, augstākais punkts ir 94 m vjl salas vidusdaļā. Ziemeļu krasts klinšains, stāvs, dienvidu krasts — lēzens. Salas rietumu galā Gribokas pussala, ko ar salas pamatdaļu savieno 0,4 km gara augstos viļņos pārplūstoša oļu strēle. Salā valda arktiskais klimats, dominē akmeņainas tundras ainava.

Vēsture 
Salu pirmais atklāja kazaks Jakovs Permjakovs 1710. gadā. Tagadējo nosaukumu salai piešķīra Ferdinands Vrangelis 1823. gadā pēc salā tajā laikā bijušajiem četriem akmens stabiem — kigiļahiem, no kuriem mūsdienās palikuši divi. No 1933. līdz 1995. gadam salas austrumu galā darbojās Četirjohstolbovojas polārā meteostacija. Vairāku ekspedīciju laikā salas rietumos un austrumos atklātas vairākas neolīta laikmeta eskimosu kultūras cilvēku apmetņu paliekas.

Atsauces

Ārējās saites 
 Портрет моря: Восточно-Сибирское

Krievijas salas
Austrumsibīrijas jūra
Jakutija
Mārtiņa kapi

Mārtiņa kapi ir kapsēta, kas atrodas Rīgā, Kurzemes rajona Āgenskalna apkaimē, starp Slokas, Hāmaņa, Krēslas un Daugavgrīvas ielām Hāmaņa ielā 4 (daži avoti nosauc kā adresi arī Krēslas ielu 1 vai baznīcas adresi Slokas ielā 34). Kopējā platība — 2,82 hektāri.

Dažos avotos par Mārtiņa kapiem nosaukti Pleskodāles kapi. Analoģiskais nosaukums radies tādēļ, ka tos 1881. gadā izveidojusi Mārtiņa baznīcas draudze, tādējādi radot konfliktu ar Jāņa draudzi, tomēr pareizais to nosaukums ir Pleskodāles kapi.

Vēsture 
Mārtiņa kapi tika ierīkoti 1773. gadā un sākotnēji tika saukti par Āgenskalna kapiem (arī Āgenskalna brīvkapsētu) vai Jāņa kapiem, jo atradās Vecrīgas Jāņa draudzes pārziņā. Tie ir vieni no vecākajiem kapiem Rīgā. 1852. gadā pēc iedzīvotāju lūgumiem, kuriem bija grūti un bez visu gadu esošiem tiltiem reizēm bīstami izbraukāt uz Jāņa baznīcu, tuvu kapiem tika uzcelta Rīgas Mārtiņa luterāņu baznīca un kapi pārgāja tās īpašumā, attiecīgi mainoties arī nosaukumam.

19. gadsimtā kapsēta tika paplašināta, bet 1951. gadā jauniem apbedījumiem slēgta. Gan Latvijas PSR, gan pēcpadomju laikā tika blakus esošo organizāciju neoficiāli izmantota dažādiem mērķiem, no Rīgas Lauksaimniecības mašīnu rūpnīcas, kas kapsētas teritorijā uz laiku novietoja pusgatavo produkciju, līdz bērnudārzam, kura darbinieki tur aprakuši mājdzīvniekus. 1980. gados notika kapu sakopšanas talkas, kuras vandālisma dēļ nebija efektīvas un pat radās priekšlikums visu atlikušo vērtīgo aprakt zem zemes, taču tas netika īstenots. Kopš 1998. gada iekļauta arhitektūras pieminekļu sarakstā. Ap 2000. gadu kapsēta bija aizaugusi, piedrazota un atstāja pamestu iespaidu. Arī 2010. gados kapsēta tika vērtēta kā nepietiekami uzturēta, tomēr 2010. gadu sakopšanas talkas ievērojami uzlaboja tās stāvokli.

Kultūras vērtības 

Kapos apbedīti tādi ievērojami cilvēki kā Edgars Lejnieks, Emīls Dārziņš, Ansis Leitāns, Dāvids Hieronīms Grindelis, Jānis Šteinhauers u.c.

Mārtiņa kapi ir Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis ar 6618. numuru, tajos citu starpā saglabājušies:
 atjaunota 1786. gadā celtā mastu šķirotāja Miķeļa Grindeļa (Grunduļa) kapliča;
 ievērojami bojātie Hartmaņu dzimtas kapi;
 Lejnieku dzimtas kapi;
 Reķu (Reķis) dzimtas kapi;
 Endrjū Reida kapavieta;
 Hieronīma Grindeļa kapavieta;
 Kristapa Cēsnieka ģimenes kapavieta;
 Sēļu (Sehl) dzimtas kapi;
 Kingu ģimenes piemineklis;
 Jāņa Šteinhauera piemineklis;
 Jāņa Berķa piemineklis;
 Johana Puriņa piemineklis (1786);
 ievērojami bojātais Anša Leitāna kaps.

Atsauces

Ārējās saites 

 Kapsētas shēma Rīgas domes vietnē 

Kapsētas Rīgā
Āgenskalns
Mezira tremulae

Mezira tremulae ir mizasblakšu suga. Dzīvo uz veciem trupošiem lapkoku, retāk skujkoku, bluķiem.

Ekoloģija 
Mezira tremulae apdzīvo vecus trupošus lapkoku un reti skujkoku bluķus, tai skaitā dižskābaržu, apšu, ošu, liepu, riekstkoku, bērzu, kļavu, ozolu, baltegļu un priežu. Blaktis dzīvo zem atlupušas koka mizas vai koka plaisās.

Atsauces 

Mizasblakšu dzimta
Andželo Ogbonna

Andželo Ogbonna (dzimis ) ir Itālijas futbolists, aizsargs, spēlējis Itālijas futbola izlasē. Kopš 2015. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba West Ham United F.C. sastāvā.

Ogbonna karjeru sāka Torino F.C., debitējot A sērijā jau 18 gadu vecumā. Kopā ar Juventus, 2013.-2014. un 2014-2015. gada sezonās uzvarēja A sērijā.

Itālijas izlasē spēlējis 2012. gada un 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Turīnas "Juventus"

 Serie A: 2013-2014, 2014-2015
 Coppa Italia: 2014-2015
 Supercoppa Italiana: 2013

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
F.C. Crotone spēlētāji
Torino F.C. spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
West Ham United F.C. spēlētāji
Pihtsuskengess

Pihtsuskengess (, ) ir 17 metrus augsts ūdenskritums Somijas galējos ziemeļos uz Bihčosjohkas upes, Kesivarsi rezervāta teritorijā. Lielākais ūdenskritums valstī.

Ārējās saites 

Lapzeme (Somija)
Ūdenskritumi
Somijas hidrogrāfija
Ilze Jākobsone

Ilze Jākobsone (dzimusi 1994. gada 19. aprīlī) ir Latvijas basketboliste, spēlē saspēles vadītājas pozīcijā. Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. 2022. gadā pārstāv komandu Meksikas līgār Agvaskaljentesas "Panteras".

I. Jākobsone Rīgas TTT rindās debitēja 2012. gada 13. oktobrī, Latvijas-Igaunijas līgas mājas spēlē pret "AmEst Rapla" vienību (112:54). Saspēles vadītāja divu sezonu laikā aizvadīja 49 spēles, guva 354 punktus, izcīnīja 109 bumbas zem groziem un izdarīja 87 rezultatīvas piespēles. Trenera Aigara Neripa vadībā kļuva par Latvijas čempioni (2014) un Latvijas-Igaunijas līgas uzvarētāju (2014). Pēc tam spēlēja citos Latvijas klubos un Vācijā, bet kopš 2020. gada atkal pārstāvēja Latvijas vadošo sieviešu basketbola komandu Rīgas TTT.

2021. gada rudenī pārcēlās uz vienu no spēcīgākajiem turnīriem Eiropā, spēlējot Turcijas līgas komandā Stambulas “Beşiktaş”. Savukārt pēc sezonas beigām Turcijā I. Jākobsone kļuva par pirmo Latvijas basketbolisti, kas pārstāvējusi komandu Meksikas līgā, noslēdzot līgumu ar Agvaskaljentes "Panteras".

Latvijas valstsvienībā I. Jākobsone debitēja 2016. gada 24. maijā Rīgā pret Baltkrieviju. Izlasi pārstāvējusi divos Eiropas čempionāta finālturnīros (2017, 2019), 28 spēlēs gūstot 81 punktu. Jaunatnes izlasēs 48 spēlēs sametusi 237 punktus, tostarp U20 izlasē 34 spēlēs 172 punktus.

Atsauces 

1994. gadā dzimušie
Latvijas basketbolisti
Saspēles vadītāji
Rovaniemi lidosta

Rovaniemi lidosta () ir lidosta Somijas ziemeļos, uz ziemeļaustrumiem no Rovaniemi. 

Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2021. gadā nodrošināja aviosabiedrības easyJet, Finnair, Norwegian Air Shuttle un Turkish Airlines. Visu sezonu notiek lidojumi uz Helsinkiem, bet sezonāli uz 2 valstīm (tās ir Lielbritānija un Turcija).

Ārējās saites 

Lidostas Somijā
Lapzeme (Somija)
Enontekie lidosta

Enontekie lidosta () ir lidosta Somijas ziemeļos, uz 9,3 kilometrus uz dienvidrietumiem no pašvaldības centra Hetas. 2021. gada sākumā uz lidostu nenotika regulāri pasažieru lidojumi. Lidosta galvenokārt tiek izmantota tūrisma čārterlidojumu vajadzībām.

Ārējās saites 

Lidostas Somijā
Lapzeme (Somija)
Lemmenjoki nacionālais parks

Lemmenjoki nacionālais parks () ir 1956. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļos, Lapzemē.

Ziemeļrietumos tas robežojas ar Norvēģijas Ēvreanārjohkas nacionālo parku. Parks nosaukts Lemmenjoki upes vārdā, kas 80 kilometru garumā tek caur parku. Parkā ierīkotas takas apmēram 60 kilometru garumā un vairāk nekā 10 pārnakšņošanas būdas. Iespējams nodarboties ar zelta skalošanu.

Galerija

Ārējās saites 

Somijas nacionālie parki
Lapzeme (Somija)
Pallasa-Illestunturi nacionālais parks

Pallasa-Illestunturi nacionālais parks () ir 2005. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļrietumos, Lapzemē starp Muonioelvenas upi rietumos un Ounasjoki upi austrumos. Nacionalā parka ainavā dominē fjldi, kas stiepjas 100 kilometru garumā (to vidū Ākenustunturi kalns), kā arī taiga. Nacionālais parks ir viens no populārākājiem valstī, 2019. gadā to apmeklēja vairāk nekā 500 000 cilvēku. Parkā izveidotas takas 350 kilometru garumā.

Galerija

Ārējās saites 

Somijas nacionālie parki
Lapzeme (Somija)
Rūne Jaršteins

Rūne Jaršteins (dzimis ) ir Norvēģu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Norvēģijas futbola izlases futbolists. Kopš 2014. gada Jaršteins pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Berlīnes "Hertha".

Sasniegumi 
Rosenborg

 Eliteserien: 2009

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Norvēģijas izlases futbolisti
Norvēģijas futbolisti
Berlīnes "Hertha" spēlētāji
Norvēģijā dzimušie
Marks Olbraitons

Marks Olbraitons (dzimis ) ir Anglijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2014. gada Olbraitons pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Leicester City F.C..

Olbraitons pievienojās Anglijas klubam Aston Villa astoņu gadu vecumā un 2009. gadā debitēja komandas sastāvā. Aston Villa viņš aizvadīja 101 spēli un iesita deviņus vārtus. 2015-16. gada sezonā kopā ar Leicester City F.C. uzvarēja Premjerlīgā.

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Stefordšīrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Aston Villa F.C. spēlētāji
Wigan Athletic F.C. spēlētāji
Leicester City F.C. spēlētāji
Buhta Ambarčika

Polārā hidrometeoroloģiskā stacija «Buhta Ambarčika» () ir Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidos Ambarčikas līča dienvidu krastā Ambarčikas ciematā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā. Organizatoriski pakļauta Čukotkas Hidrometeoroloģijas un vides monitoringa pārvaldei.

Vēsture 
Stacija izveidota 1939. gada septembrī, uz Ambarčikas ostu pārceļot 1935. gadā izveidoto 5 km attālo Mismedvežijas polārstaciju. Stacija izvietota Ambarčika līča augstajā krastā 24 m vjl. Sākotnēji bija izvietota līdzās ostai un tur izveidotajai ieslodzīto pārsūtīšanas nometnei, kas ievērojami apgrūtināja stacijas darbu. Pēc ostas pārcelšanas un nometnes likvidēšanas meteostacijas personāls palika vienīgie ciema pastāvīgie iedzīvotāji. Tuvākā apdzīvotā vieta ir 8 km attālā Medvežkas faktorija.

Stacijā tiek veikti pamata hidrometeoroloģiskie novērojumi. 1994. gadā pārtraukti agrometeoroloģiskie novērojumi, bet 2012. gadā uzstādīts pusautomātiskais agrometeoroloģiskais komplekss.

Atsauces

Ārējās saites 
 Б. Миловидов. Полярная станция «Амбарчик». Филателия СССР. 1974. №4. Стр. 15

PSRS polārstacijas
Krievijas polārstacijas
Arktiskās polārstacijas
Vissezonas polārstacijas
Jakutija
Urho Kekonena nacionālais parks

Urho Kekonena nacionālais parks () ir 1983. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļaustrumos, Lapzemē pie Krievijas robežas. 

Parks nosaukts Somijas prezidenta Urho Kekonena vārdā. Galvenā tūrisma infrastruktūra atrodas Sāriselkes ciemā parka ziemeļrietumu nostūrī. Parkā atrodas arī Korvatunturi kalns, kas somu mitoloģijā ir Ziemassvētku vecīša (Joulupukki) darbnīcas mājvieta.

Galerija

Ārējās saites 

Somijas nacionālie parki
Lapzeme (Somija)
Oulankas nacionālais parks

Oulankas nacionālais parks () ir 1956. gadā izveidots nacionālais parks Somijas austrumos uz ziemeļiem no Kūsamo, Lapzemē un Ziemeļpohjanmā pie Krievijas robežas. Krievijas pusē 1992. gadā izveidots Pānajarvi nacionālais parks. Cauri nacionālajam parkam plūst krāčainā Oulankajoki upe. Izveidota 80 kilometrus gara taka (Karhunkierros/Lāču aplis) ar nakšņošanas vietām.

Galerija

Ārējās saites 

Somijas nacionālie parki
Lapzeme (Somija)
Ziemeļpohjanmā
Peremeri nacionālais parks

Peremeri nacionālais parks jeb Botnijas līča nacionālais parks () ir 1991. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļrietumos Botnijas līcī, netālu no Zviedrijas robežas. No 157 km2 teritorijas tikai 2,5 km2 aizņem sauszeme nelielu saliņu veidā. Lielākajā no tām - Selkasarvi atrodas pamests zvejnieku ciems. Salā Somijas sausā likuma laikā (1919—1932) tika slēpts kontrabandas alkohols. Nacionālais parks apskatāms no laivas, bet Selkasarvi var pārnakšņot. Saliņas raksturīgas ar spēcīgiem izostāzijas parādībām, tās paceļas ar ātrumu 9 mm gadā.

Ārējās saites 

Somijas nacionālie parki
Lapzeme (Somija)
Pihes-Luosto nacionālais parks

Pihes-Luosto nacionālais parks () ir 2005. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļu dalā, Lapzemē. Izveidots apvienojot divus nacionālos parkus, to starpā vecāko Somijas parku - 1938. gadā dibināto Pihetunturi nacionālo parku. Apvidus ir raksturīgs kā Somijā vistālāk uz dienvidiem esošā fjeldu ainava.

Galerija

Ārējās saites 

Somijas nacionālie parki
Lapzeme (Somija)
Rīsitunturi nacionālais parks

Rīsitunturi nacionālais parks () ir 1982. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļu daļā, Lapzemē. Apvidus paugurains, daudz purvu, tai skaitā purvi kalnu nogāzēs.

Galerija

Ārējās saites 

Somijas nacionālie parki
Lapzeme (Somija)
Sietes nacionālais parks

Sietes nacionālais parks () ir 2000. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļu daļā, Lapzemē un Ziemeļpohjanmā. Parka teritorijā seni meži, daudz purvu, tai skaitā pauguru nogāzēs. Izveidotas takas un slēpošanas trases.

Galerija

Ārējās saites 

Somijas nacionālie parki
Lapzeme (Somija)
Ziemeļpohjanmā
Justīne Panteļējeva

Justīne Panteļējeva (dzimusi ) ir pilsētplānošanas eksperte un politiķe, Rīgas domes deputāte. Ievēlēta Rīgas domē 2020. gadā no "Progresīvie/Attīstībai/Par!" saraksta. Kopš 2021. gada 4. septembra viņa ir "Progresīvie" valdes locekle. 

J. Panteļējevai ir maģistra grāds telpiskās attīstības plānošanā, ko ieguvusi Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē. Pirms ievēlēšanas pašvaldībā bijusi stratēģiskās plānošanas speciāliste Rīgas domes Pilsētas attīstības departamentā un valdes locekle jaunatnes organizācijā "Protests".

2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās ievēlēta Rīgas domē no "Progresīvie/Attīstībai/Par!" saraksta. Domē darbojas kā Pilsētas attīstības komitejas priekšsēdētāja vietniece.

J. Panteļējevas audžutēvs ir bijušais politiķis Andrejs Panteļējevs.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

1993. gadā dzimušie
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas teritorijas plānotāji
Rīgas domes deputāti (2020—2025)
Ņižņekolimska

Ņižņekolimska () ir pamests ciems Krievijas ziemeļos, Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā, tā bijušais administratīvais centrs. Izvietojies Kolimas upes kreisajā krastā ap 150 km no ietekas Austrumsibīrijas jūrā.

Vēsture 
Apdzīvoto vietu 1644. gadā kā ziemošanas vietu (зимовье) dibināja kazaki Staduhins un Zirjans Semjona Dežņova ekspedīcijas laikā. 1655. gadā to nocietināja un izmitināja 10 kazaku garnizonu. Kopš 17. gadsimta beigām Ņižņekolimskas cietoksnis bija reģionāli nozīmīga gadatirgus vieta.

1756. gadā 21 km no cietokšņa Kolimas kreisajā krastā iepretī Aņujas upes ietekai uzbūvēja jaunu cietoksni ar sienu un četriem torņiem. 1762. gadā cietoksnī un apmetnē pie tā dzīvoja 874 cilvēki. Līdz gadsimta beigām garnizons cietoksni pameta un Ņižņekolimskā palika mazāk par 100 cilvēku.

19. gadsimtā ciemā bija ap 40 ēku un baznīca, tas kļuva par nozīmīgu tranzīta vietu ceļā no Kolimas uz Anadiru. Šeit bija vairāku Arktikas izpētes ekspedīciju bāze. 1930. gadā Ņižņekolimska kļuva par rajona centru. 1941. gadā centru pārcēla uz Ņižņije Kresti. 1968. gadā ciemu oficiāli likvidēja, bet vēl 2001. gadā tur reģistrēti 6 pastāvīgie iedzīvotāji.

Atsauces

Ārējās saites 
 «Сиб.Газ.»№7, 12 февр.1884 Уголокъ далекаго сѣвера.

Krievijas ciemi
Jakutija
Sky

Sky ir pārtikas un nepārtikas preču mazumtirdzniecības ķēde Baltijas valstīs. Darbību Latvijā aizsāka 1998. gadā. Sky ir RXG grupas zīmols, kas pārstāv ne tikai mazumtirdzniecību, bet arī ražošanu. Rīgā ir četri Sky  lielveikali.

Veikalu tīkls Latvijā

Sky

Atsauces 

Veikalu tīkli Latvijā
Mairita Lūse

Mairita Lūse (dzimusi ) ir vides aktīviste un Rīgas domes deputāte. Lūse ir biedrības Zero Waste Latvija valdes locekle. Rīgas domē ievēlēta 2020. gadā no Progresīvie/Attīstībai/Par! saraksta. Domē darbojas Sociālo jautājumu un Mājokļu un vides komitejā, kā arī vada par atkritumu samazināšanu atbildīgu darba grupu. Lūsei ir maģistra grāds ekonomiskajā attīstībā un sadarbībā no Mursijas Universitātes.

Atsauces

Ārējās saites 

Rīgas domes deputāti (2020—2025)
Latvijas Universitātes absolventi
1986. gadā dzimušie
Rūta Mežavilka

Rūta Mežavilka (dzimusi ) ir latviešu rakstniece, dzejniece, dramaturģe, māksliniece, grafiskā dizainere un politiķe. Vairāku dzejoļu krājumu, lugu, kā arī romāna "Dzimuši Latvijai" autore. 2020. gadā ievēlēta Rīgas domē no "Progresīvie/Attīstībai/Par!" saraksta.

R. Mežavilkas māte ir ārste, tēvs — pazīstamais karikatūrists un mākslinieks Uģis Mežavilks, tēva brālis — sporta žurnālists Zigurds Mežavilks.

1990. gados R. Mežavilka darbojās jauno literātu žurnāla Luna redakcijā. Viņa ir Latvijas Vājdzirdīgo atbalsta asociācijas "Sadzirdi.lv" biedre.

Bibliogrāfija

Dzejoļu krājumi 

 "Vēstules un Sālszemes" (1999)
 "Ikdienas dzīves" (2005)
 "Dz." (2010)

Romāni 

 "Dzimuši Latvijai" (2012)

Lugas 

 "Robinsons" (1995)
 "Stiprs ziemeļrietumu vējš" (2002)

Atsauces

Ārējās saites 

 

Rīgas domes deputāti (2020—2025)
Latvijas dzejnieki
Latvijas rakstnieki
Latvijas Mākslas akadēmijas absolventi
1971. gadā dzimušie
Karintijas Alpi

Karintijas Alpi (, ) ir 100 kilometrus gara Alpu kalnu grēda, kas stiepjas pa Austrijas - Itālijas robežu rietumu - austrumu virzienā. 

Atdala Gailas ieleju Austrijas pusē (ziemeļos) no Taljamento upes ielejas Itālijas pusē (dienvidos). Augstākā virsotne - 2782 metrus augstais Koljanss.

Galerija

Ārējās saites 

Austrijas kalnu grēdas
Itālijas ģeogrāfija
Karintija
Alpi
Tirole
Koljanss

Koljanss () jeb Augstā Varte () ir 2780 metrus augsts kalns uz Austrijas un Itālijas robežas. Tas ir augstākais kalns Karintijas Alpu grēdā un augstākais kalns Itālijas Friuli-Venēcijas Džūlijas reģionā.

Ārējās saites 

 Koglianss summitpost.org

Austrijas kalni
Itālijas ģeogrāfija
Alpi
Karintija
Deni Avdija

Deni Avdija (, ; dzimis  Beitzerā) ir Izraēlas basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā, Izraēlas basketbola izlases dalībnieks. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Vašingtonas "Wizards".

Viņa tēvs Zufers Avdija arī bija profesionāls basketbolists, dzimis Dienvidslāvijā Kosovas musulmaņu kopienā, lielāko karjeras daļu spēlējis Izraēlas klubos. D. Avdijas māte dzimusi Izraēlā. Basketbolistam ir Izraēlas un Serbijas pilsonība.

Karjera 
2013. gadā D. Avdija pievienojās Izraēlas spēcīgākā kluba Telavivas "Maccabi" jauniešu sistēmai, bet 2017. gadā 16 gadu vecumā kļuva par jaunāko spēlētāju kluba vēsturē, kas spēlējis pieaugušo komandā. Kopā ar "Maccabi" trīs reizes uzvarēja Izraēlas čempionātā, 2020. gadā kļūdams par jaunāko līgas MVP tās vēsturē.

NBA 
2020. gada NBA draftā izraudzīts ar 9. numuru, otro augstāko starp ārvalstu spēlētājiem, D. Avdiju izvēlējās Vašingtonas "Wizards". Debijas sezonā tika izraudzīts par Uzlecošo Zvaigžņu spēles dalībnieku 2021. gada NBA Visu Zvaigžņu spēles nedēļas nogales ietvaros (pati spēle gan nenotika Covid-19 pandēmijas dēļ).

Nacionālā izlase 
Spēlējis dažāda vecuma Izraēlas jaunatnes izlasēs, kopā ar U20 izlasi divas reizes kļūdams par Eiropas čempionu (2018, 2019). 2019. gada turnīrā atzīts par tā labāko spēlētāju.

2019. gada 21. februārī debitējis Izraēlas pieaugušo izlasē uzvarētā spēlē pret Vāciju (81—77).

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Izraēlas basketbolisti
Vieglie uzbrucēji
Vašingtonas "Wizards" spēlētāji
Jonna Sundlinga

Jonna Sundlinga (; dzimusi  Ūmeo) ir zviedru distanču slēpotāja. 2022. gada olimpisko spēļu čempione sprinta distancē.

Karjera 
Piedalījusies 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Insbrukā, kur izcīnījusi sudraba medaļu sprintā. Guvusi panākumus arī Pasaules čempionātā junioriem, izcīnot trīs zelta medaļas. 2013. gadā Liberecā uzvarēja stafetē, bet 2014. gadā — sprintā un vēlreiz stafetē.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Estešundā ar 50. vietu 10 km distancē brīvajā stilā. Tā paša gada martā izcīnīja pirmos Pasaules kausa punktus, iekļūstot sprinta sacensību pusfinālā un ieņemot 7. vietu. 2016. gada Pasaules U-23 čempionātā uzvarēja sprintā.  Lillehammerē izcīnīja savu pirmo uzvaru PK posmos.

2019. gada Pasaules čempionātā piedalījās tikai sprintā, kur iekļuva finālā un ieņēma 4. vietu. 2019.—2020. gada Pasaules kausa sprinta disciplīnas kopvērtējumā izcīnīja 2. vietu, piekāpjoties tikai citai zviedru slēpotājai Linnai Svānai. 2021. gada Pasaules čempionātā izcīnīja divas zelta medaļas. Viņa kļuva par pasaules čempioni sprintā, bet vēlāk kopā ar Maju Dālkvistu uzvarēja arī komandu sprintā.

2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā J. Sundlinga izcīnīja visu medaļu komplektu: zelta medaļu sprintā, kā arī sudrabu komandu sprintā un bronzas godalgu stafetē.

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Zviedrijas distanču slēpotāji
Zviedrijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Zviedrijas olimpiskie zelta medaļnieki
Zviedrijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Zviedrijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki distanču slēpošanā
Vesterbotenas lēnē dzimušie
Hāgemeisteri

Hāgemeisteri () ir vācbaltiešu dzimta, kas 17. gadsimtā no Zviedru Pomerānijas ieceļojusi Zviedru Vidzemē un vēlāk izplatījusies arī Krievijā. 1742. gadā Hāgemeisteru dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības matrikulā.

Vēsture 
Pirmais zināmais dzimtas pārstāvis bija Grimmenes birģermeistars Heinrihs Hagemeisters (ap 1490—1546). Viņa dēls un mazdēls bija Štrālzundes birģermeistari, bet Štrālzundes rātskunga Nikolaja Hagemeistera (1606–1675) dēls Joahims pārcēlās uz dzīvi Zviedru Vidzemē. Ar Zviedrijas valsts kancelejas vadītāja Bengta Uksenšernas atbalstu viņš 1688. gadā kļuva par Vidzemes luterāņu baznīcas konsistorijas asesoru. 1692. gadā viņu iecēla dižciltīgo kārtā un piešķīra Valmiermuižas apsaimniekošanas tiesības. Tajā pašā gadā viņš kļuva par Tērbatas galma tiesas (Hofgericht) asesoru un iegādājās arī Oisu (Oiso) muižu. Viņa dēls tiesnesis Kārlis Gustavs fon Hāgmeisters (1703–1774) iegādājās Paunkilas (Paunküll) muižu Rēveles guberņā. 

1742. gadā Hāgemeisteru dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības, bet 1746. gadā arī Igaunijas bruņniecības matrikulā.  
1768. gadā atvaļinātais Krievijas impērijas armijas pulkvedis un Liepas muižas (Lindenhof) īpašnieks Adrians Baltazars fon Hāgemeisters (1708–1770) nomāja Drustu muižu, kuru 1777. gadā nopirka viņa dēls Adrians Baltazars (1744–1790). 1783. gadā to ieguva viņa brālis Nikolajs Kristofers (1747–1804), kurš to atstāja mantojumā savam dēlam Heinriham Hāgemeisteram (1784–1845).

Muižas Latvijā 
 Drustu muiža (Drostenhof, no 1777);
 Auļukalna muiža ar Buļu pusmuižu (Aulenberg mit Friedrichsruhe und Brinckenhof, līdz 1795);
 Briņķu muiža (Brinckenhof, līdz 1795);
 Gatartas muiža ar Jaundrustu muižu (Gotthardsberg mit Neu-Drostenhof').

Atsauces 

Vācbaltiešu dižciltīgo dzimtas
Vācbaltieši
Vidzemes bruņniecības dzimtas
Anamarija Lampiča

Anamarija Lampiča (; dzimusi  Ļubļanā) ir slovēņu distanču slēpotāja.

Karjera 
2012. gada Pasaules čempionātā junioriem Erzurumā izcīnīja bronzas medaļu stafetē. Piedalījusies 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Insbrukā, kur izcīnīja sudraba medaļu 5 km distancē klasiskajā stilā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja , ieņemot 51. vietu sprinta kvalifikācijā. Pirmos PK punktus ieguva 2015. gada janvārī Otepē sprintā klasiskajā stilā, iekļūstot pusfinālā un ierindojoties 11. vietā. Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2015. gadā Fālunā.  Phjončhanā sprintā klasiskajā stilā izcīnīja savu pirmo uzvaru PK posmos. Piedalījās . Labāko rezultātu individuāli sasniedza sprintā, ieņemot 7. vietu, bet komandu sprintā ieguva 6. vietu.

2019. gada Pasaules čempionātā kopā ar Katju Višnaru izcīnīja sudraba medaļu komandu sprintā. 2019.—2020. gada Pasaules kausa sprinta disciplīnas kopvērtējumā izcīnīja 3. vietu. 2021. gada Pasaules čempionātā izcīnīja divas bronzas medaļas — individuālajā un komandu sprintā.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Slovēnijā dzimušie
Slovēnijas distanču slēpotāji
Slovēnijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hanss Kristers Holunns

Hanss Kristers Holunns (; dzimis  Oslo) ir norvēģu distanču slēpotājs.

Karjera 
2008. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja zelta medaļu 10 km distancē klasiskajā stilā. 2009. gadā ieguva divas bronzas medaļas — skiatlonā un stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja  Lahti ar 52. vietu 15 km distancē.  Lillehammerē pirmo reizi izcīnīja vietu uz goda pjedestāla PK posmos, ieņemot 3. vietu skiatlonā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Lahti, startēja tikai 50 km distancē brīvajā stilā un ieņēma 10. vietu.

Startējis  Phjončhanā, kur izcīnīja bronzas medaļu 30 km skiatlonā, kā arī divreiz ieguva 6. vietu — 15 km distancē brīvajā stilā un 50 km klasikā. 2019. gada Pasaules čempionātā piedalījās tikai 50 km distancē ar kopēju startu brīvajā stilā un kļuva par pasaules čempionu. 2021. gada Pasaules čempionātā izcīnīja divas zelta medaļas (15 km distancē brīvajā stilā un stafetē), kā arī bronzu skiatlonā.

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Oslo dzimušie
Norvēģijas distanču slēpotāji
Norvēģijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki distanču slēpošanā
Lelde Kovaļova

Lelde Kovaļova (dzimusi  Gulbenē) ir latviešu rakstniece, TV producente un izdevēja.

Ieguvusi maģistra grādu audiovizuālajā mediju mākslā. Romānu "Bezvēsts pazudušās" (2019), "Svešinieki", (2020) un "Šoseja" (2021) autore (izdevējs "Latvijas Mediji"). Producējusi vairākus kino projektus, tajā skaitā Tet oriģinālseriālu "Bezvēsts pazudušās".

Precējusies ar režisoru Vladu Kovaļovu.

Atsauces 

1991. gadā dzimušie
Gulbenē dzimušie
Latviešu rakstnieki
Natālija Ņeprjajeva

Natālija Ņeprjajeva (; dzimusi  Tverā) ir krievu distanču slēpotāja, 2021.—2022. gada sezonas Pasaules kausa uzvarētāja, vairākkārtēja ziemas olimpisko spēļu un Pasaules čempionāta medaļniece.

Karjera 
Ar slēpošanu sāka nodarboties septiņu gadu vecumā. Guvusi panākumus Pasaules čempionātā junioriem. 2014. gadā Valdifjemmē uzvarēja 5 km distancē klasiskajā stilā. Trīs reizes ieguvusi Pasaules junioru čempionāta sudraba godalgu stafetē. 2015. gadā Almati izcīnīja arī divas bronzas medaļas — individuālajā sprintā un 5 km distancē brīvajā stilā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Lahti sprintā. Piedalījusies  Phjončhanā, kur izcīnīja bronzas medaļu stafetē, pārstāvot Olimpisko sportistu no Krievijas komandu. Individuāli labāko rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 4. vietu.  Toblahā 10 km distancē brīvajā stilā izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos. Tas bija arī viens no Tour de Ski posmiem. Divas reizes bijusi otrajā vietā Tour de Ski daudzdienu sacensību kopvērtējumā (2019. un 2020. gadā).

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Zēfeldē. Tajā izcīnīja divas bronzas medaļas — 15 km skiatlonā un stafetē. 2018.—2019. gada Pasaules kausa sezonas kopvērtējumā izcīnīja 2. vietu. 2019. gadā piedalījusies Pasaules čempionātā rollerslēpošanā, kas norisinājās Madonā, Latvijā. Tajā uzvarēja 10 km distancē klasiskajā stilā. 2019.—2020. gada Pasaules kausa sezonu noslēdza trešajā vietā kopvērtējumā. 2021. gada Pasaules čempionātā izcīnīja sudraba medaļu stafetē, veicot pēdējo posmu.

2021.—2022. gada sezonā N. Ņeprjajeva uzvarēja Tour de Ski sacensību kopvērtējumā.  Pekinā, pārstāvot Krievijas Olimpiskās komitejas komandu, viņa izcīnīja visu medaļu komplektu: zelta medaļu stafetē, kā arī sudrabu skiatlonā un bronzas godalgu komandu sprintā. 2021.—2022. gada sezonā kļuva arī par Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāju.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Tveras apgabalā dzimušie
Krievijas distanču slēpotāji
Krievijas Olimpiskās komitejas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Krievijas Olimpiskās komitejas olimpiskie zelta medaļnieki
Krievijas Olimpiskās komitejas olimpiskie sudraba medaļnieki
Krievijas Olimpiskās komitejas olimpiskie bronzas medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki distanču slēpošanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki distanču slēpošanā
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Lenču iela (Cēsis)

Lenču iela ir iela Cēsīs. Tā sākas pilsētas centrā, Vienības laukuma un Lielās Skolas ielas krustojumā, un beidzas pie pilsētas robežas ar Priekuļu pagastu. Gandrīz visā garumā to klāj asfalts, tikai nelielu posmu pirms beigām ielai ir grants segums. Ielas kopgarums ir 2,2 kilometri.

Iela visā garumā ir daļa no valsts vietējās nozīmes autoceļa V292 (Cēsis—Pieškalni).

Iela nosaukta Lenču vārdā, jo savulaik veda uz Lenču ciemu (izmantojot vēsturisko pārceltuvi pār Gauju pie tagadējās ūdenstūristu apmetnes "Lenči"). Starpkaru periodā tās beigu posmā, pirms Siļķupītes, tai bija cita trajektorija — tā veda pa tagadējo Mazo Lenču ielu.

Ielu savienojumi 
Lenču iela ir savienota ar šādām ielām:

 Vienības laukums/Lielā Skolas iela
 Podnieku iela (T veida krustojums)
 Pils laukums (2 T veida krustojumi)
 Aldaru iela (T veida krustojums)
 Ceriņu iela (T veida krustojums)
 Palasta iela/Festivāla iela
 Pērļu iela (T veida krustojums)
 Noras iela (T veida krustojums)
 Amatas iela  (T veida krustojums)
 Oktobra iela (T veida krustojums)
 Ainavu iela (T veida krustojums)
 Celtnieku iela (T veida krustojums)
 Mazā Lenču iela (T veida krustojums)
 Krasta iela/Birzes iela

Atsauces 

Ielas Cēsīs
Kurzemes un Zemgales hercogistes ģerbonis

Kurzemes un Zemgales hercogistes ģerbonis bija viens no Kurzemes un Zemgales hercogistes heraldiskajiem simboliem, kurā Kurzemi simbolizēja lauva, bet Zemgali un Sēliju – alnis. To kopš 1565. gada kā savu ģerboni lietoja Gothards Ketlers, Kurzemes un Zemgales kungs Livonijā, Polijas karaliskās majestātes vietvaldis un gubernators Livonijā.

Vēsture 
1566. gadā noslēgtā Grodņas ūnija paredzēja, ka Kurzeme un Zemgale tiesību ziņā tika pielīdzinātas 1525. gadā dibinātajai Prūsijas hercogistei, piešķirot to mantojuma lēnī pēdējam ordeņa meistaram Gothardam Ketleram. Ģerboņa vairodziņā bija attēlota Ketleru dzimtas ģerboņa figūra – katla kāsis un Sigismunda Augusta monogramma. 1579. gadā Stefans Batorijs hercoga ģerboni apstiprināja ar diplomu, kurā piešķīra ģerbonim elementu no sava ģerboņa – vilka žokli ar trim zobiem.
Ketleru dinastijai beidzoties, no ģerboņa izzuda arī Ketleru zīme un parādījās Bīrona ģerbonis – celms, uz kura sēž putns un priekšā šķērsām noliktas atslēgas.

Atsauces 

Ģerbonis
Tīrila Venga

Tīrila Udnese Venga (; dzimusi ) ir norvēģu distanču slēpotāja, 2021. gada pasaules čempione stafetē.

Viņas dvīņumāsa Lota Venga arī ir distanču slēpotāja, bet cita norvēģu slēpotāja Heidi Venga ir trešās pakāpes māsīca.

Karjera 
Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātos junioriem 2014., 2015. un 2016. gadā. Trīs reizes ieguvusi medaļas stafetē, bet 2016. gadā izcīnīja arī bronzu 10 km distancē brīvajā stilā. Izcīnījusi četras medaļas Pasaules U-23 čempionātā, tai skaitā 2018. gadā kļuva par pasaules U-23 čempioni sprintā.

Pasaules kausa sacensībās debitēja  Drammenē ar 46. vietu sprinta kvalifikācijā. 2017. gada janvārī Toblahā izcīnīja pirmos punktus PK ieskaitē, ieņemot 21. vietu sprintā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā, statējot tikai sprintā (15. vieta).

2021. gada Pasaules čempionātā Oberstdorfā Norvēģijas komandas sastāvā izcīnīja zelta medaļu stafetē. Viņa iekļuva arī sprinta sacensību finālā, kur ieņēma 6. vietu.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Norvēģijas distanču slēpotāji
Norvēģijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Distanču slēpotāji 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Norvēģijā dzimušie
Gentes befruā

Gentes befruā () ir 14. gadsimta zvanutornis, kas atrodas Beļģijas pilsētas Gentes vecpilsētā. Befruā kopā ar Svētā Bavo katedrāli un Svētā Nikolaja baznīcu veido Gentes vecpilsētas raksturīgo siluetu. Gentes befruā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā kā viens no 56 Beļģijas un Francijas befruā objektiem. 

91 metrus augstā befruā celtniecība sākta 1313. gadā un tas ir augstākais Beļģijā. Tornis dažādi pārbūvēts līdz pat 20. gadsimta sākumam. 17. gadsimtā tornī tika izbūvēts kariljons.

Ārējās saites 

Austrumflandrija
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Beļģijā
Celtnes un būves Beļģijā
Rui Hačimura

Rui Hačimura (; dzimis  Tojamā) ir Japānas basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā, Japānas basketbola izlases dalībnieks. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Vašingtonas "Wizards".

R. Hačimura ir dzimis etniski jauktā ģimenē: viņa māte ir japāniete, bet tēvs cēlies no Āfrikas valsts Beninas.

Karjera 
Vidusskolā mācījies Japānā, kur spēlējis arī basketbolu, kļūdams par divkārtēju nacionālās vidusskolu līgas čempionu. Pēc vidusskolas nonācis Gonzaga Universitātes komandā "Bulldogs", aizvadījis NCAA čempionātā trīs sezonas, kļūdams par piekto Japānas spēlētāju pirmajā divīzijā.

NBA 
2019. gada NBA draftā izraudzīts ar 9. numuru, otro augstāko starp ārvalstu spēlētājiem, R. Hačimuru izvēlējās Vašingtonas "Wizards". Viņš kļuva par otro NBA draftā izvēlēto Japānas spēlētāju pēc 2,34 m garā Jasutakas Okajamas, ko draftēja 1981. gadā. Debijas sezonā R. Hačimura tika iekļauts NBA debitantu otrajā simboliskajā izlasē, kā arī abās pirmajās sezonās izraudzīts par Uzlecošo Zvaigžņu spēles dalībnieku (2021. gada NBA Visu Zvaigžņu spēles nedēļas nogales ietvaros pati spēle gan nenotika Covid-19 pandēmijas dēļ).

Nacionālā izlase 
Spēlējis dažāda vecuma Japānas jaunatnes izlasēs, kopā ar U16 izlasi ieguvis bronzas medaļu Āzijas čempionātā (2013). Bija rezultatīvākais spēlētājs 2014. gada U17 Pasaules čempionātā (22,6 punkti vidēji spēlē), kurā Japāna ieņēma 14. vietu.

2019. gadā debitējis Japānas pieaugušo izlasē.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gadā dzimušie
Japānas basketbolisti
Vašingtonas "Wizards" spēlētāji
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
3A. autobusu maršruts (Rīga)

3A. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu pagaidu maršruts, kas kursēja no Daugavgrīvas līdz Brīvības bulvārim. Tas kursēja paralēli 3. autobusu maršrutam.

Maršruts izveidots 2021. gada 15. martā, tā maršruts bija paredzēts līdz COVID-19 ārkārtējās situācijas beigām, lai mazinātu sabiedriskā transporta salona piepildījumu pandēmijas laikā. Taču autobusa maršruts pastāvēja līdz pat 2021. gada 2. augustam. Autobusi maršrutā kursēja darba dienās, rītos virzienā no Daugavgrīvas uz Centru (no plkst.6:01 līdz plkst.9:01), bet vakarā - no Centra uz Daugavgrīvu (no plkst.16:49 līdz plkst.19:15).

3A. autobusu maršrutu apkalpoja 6. autobusu parks.

Maršruts 
Daugavgrīva — Brīvības bulvāris kursēja pa šādām ielām: Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Daugavgrīvas šoseja, Daugavgrīvas iela, Raņķa dambis, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Brīvības bulvāris.

Brīvības piemineklis — Daugavgrīva kursēja pa šādām ielām: Brīvības bulvāris, Raiņa bulvāris, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Raņķa dambis, Daugavgrīvas iela, Daugavgrīvas šoseja, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela un Parādes iela. Autobuss nepieturēja šādās pieturās:  Inženieru iela.

Pieturvietas 
3A. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 54 pieturas. Maršrutā Daugavgrīva— Brīvības bulvāris bija 28 pieturas, bet maršrutā Brīvības piemineklis—Daugavgrīva bija 26 pieturas.

Skatīt arī 

 Rīga
 Autobusu satiksme Rīgā
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Tramvaju satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Rīgas Satiksme
 Rīgas metropolitēns

Ārējās saites 

 www.rigassatiksme.lv

Atsauces 

Autobusu satiksme Rīgā