joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Robs Bleiks

Roberts Bolbijs Bleiks (dzimis  Simcejā, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, aizsargs, Kanādas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā Bleiks aizvadījis 20 sezonas Nacionālās hokeja līgas klubos Losandželosas "Kings", Kolorādo "Avalanche" un Sanhosē "Sharks". 2001. gadā kļuvis par Stenlija kausa ieguvēju, 1998. gadā izcīnījis Džeimsa Norisa balvu, savukārt 2002. gadā Kanādas izlases rindās kļuvis par olimpisko čempionu. 2014. gadā Bleiks iekļauts Hokeja slavas zālē. Viņš ir arī neformālā Trīs zeltu kluba biedrs.

Spēlētāja karjera 
No 1989. līdz 2000. gadam viņš spēlēja Losandželosas "Kings", tad sezonas vidū tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche", kurā nospēlēja līdz 2005.—2006. gada sezonas beigām un atkal nonāca "Kings" sastāvā. Savas karjeras laikā tikai vienreiz viņam izdevies izcīnīt Stenlija kausu, tas viņam izdevās 2000.—2001. gada sezonā Kolorādo "Avalanche" sastāvā.

Sešas reizes (1994, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003) piedalījies NHL zvaigžņu spēlē. 1998. gadā izcīnījis Džeimsa Norisa balvu. No 1996. līdz 2001. gadam bija Losandželosas "Kings" kapteinis.

Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1994, 1994, 1997., 1998. un 1999. gada Pasaules čempionātos, 1994. un 1997. gadā izcīnot zelta medaļas. Piedalījies arī 1996. gada Pasaules kausa izcīņā, kur izcīnīja sudraba medaļu. Olimpiskajās spēlēs piedalījies trīsreiz (, , ), 2002. gadā izcīnot zelta medaļu.

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Sanhosē "Sharks" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Ontārio dzimušie
Bandas jūra

Bandas jūra () ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra, kas atdalīta no pārējā okeāna ar Indonēzijas salām.

Bandas jūras gultne ir līdz 5800 metru dziļa, pašos austrumos atrodas Vēbera ieplaka — 7440 metrus dziļa. Bandas jūra atrodas seismiski aktīvā zonā, šeit bieži notiek zemestrīces. Jūras sāļums — 34,5 ‰, virsējā ūdens slāņa vidējā temperatūra — 27°С, plūdmaiņas — 2,4 metri.

Salīdzinoši grūti pieejamā Bandas jūra ir izcila vieta niršanas entuziastiem, jo šeit daba ir mazskarta, Bandas jūras koraļļu rifos ir ļoti augsta bioloģiskā daudzveidība.

Robežas 
Bandas jūru ielenc Lielās Zunda salas rietumos, Mazās Zunda salas dienvidos un Moluku salas ziemeļos un austrumos. Ziemeļos Bandas jūra pāriet Moluku jūrā, austrumos — Arafuru jūrā, dienvidos — Timoras jūrā un Savu jūrā, dienvidrietumos — Floresas jūrā un rietumos — Javas jūrā.

Bandas jūru ielenc lielākas salas (Sulavesi, Buru, Floresa) un tūkstošiem mazu, klinšainu saliņu, koraļļu rifi. Klinšainās saliņas un sēkļi padara kuģu iekļūšanu Bandas jūrā sarežģītu un riskantu, toties jūras vidējā daļa ir gandrīz brīva no salām — vidusdaļā atrodas tikai dažas salu grupas, tai skaitā Bandas salas (agrākās Garšvielu salas).

Bandas jūras salas 
Bandas jūrā pilnībā vai daļēji atrodas šādas salas (nepilnīgs saraksts):
 Aloras salas;
 Alora.
 Ambona (sala);
 Bandas salas (vidusdaļā);
 Bangaja arhipelāgs;
 Baratdajas salas;
 Kambinga;
 Vetara.
 Buru;
 Butunga;
 Damaras salas (vidusdaļā);
 Floresa;
 Lomblena;
 Lusiparas salas (vidusdaļā);
 Manuka (vidusdaļā);
 Penju salas (vidusdaļā);
 Selatantimuras salas;
 Kajas salas;
 Tanimbaru salas.
 Serama;
 Sulabesi;
 Sulas salas;
 Sulavesi;
 Timora;
 Tukangbesi salas (vidusdaļā).

Ārējās saites 

Indonēzijas ģeogrāfija
Moluku jūra

Moluku jūra () ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra starp Indonēzijas salām.

Ģeoloģija 
Moluku jūras platība laika gaitā samazinās — šeit atrodas divas viena otrai pretī novietotas subdukcijas zonas, kuras daļēji jau saduras. Pati Moluku jūra atrodas uz Moluku plātnes, rietumos atrodas Singihes plātne bet austrumos — Halmaheras plātne.
Moluku jūra atrodas seismiski aktīvā zonā un šeit bieži notiek zemestrīces. Nesenas zemestrīces Moluku jūrā:
 2005. gada 21. decembrī - 6,3 balles pēc Rihtera skalas;
 2006. gada 16. maijs - 5,4 balles
 2006. gada 19. maijs - 6,1 balles
 2006. gada 14. jūnijs - 5,5 balles

Robežas 
Dienvidos robežojas ar Bandas jūru, ziemeļos — ar Sulavesi jūru, dienvidaustrumos — ar Seramas jūru, bet ziemeļaustrumos ap  platais Moluku šaurums savieno ar Kluso okeānu.

Moluku jūra robežojas ar šādām salām:
 Bangaja aripelāgs
 Moluku salas
 Halmahera
 Obi
 Sulas salas
 Sulavesi

Atsauces 

Jūras
Juba II

Juba II (, ) bija Numīdijas, vēlāk Mauretānijas karalis.

Juba II bija Numīdijas valdnieka Jubas I dēls. Kad Numīdiju iekaroja romieši Jūlija Cēzara vadībā, Juba I izdarīja pašnāvību. Cēzars nogādāja Jubu Romā, kur viņš iemācījās latīņu un grieķu valodu un ieguva par Romas pilsonību. Vēlākajos gados Juba kļuva par vienu no Oktaviāna uzticamākajiem sabiedrotajiem. Starp 29. un 27. gadu p. m. ē. Juba II tika iecelts par Numīdijas karali — uzticamu romiešu sabiedroto. Oktaviāns arī noorganizēja Jubas II laulības ar Kleopatru Selēnu, Marka Antonija un Kleopatras VII vienīgo meitu.

Tomēr Jubas II politika bija tik romanizēta, ka Juba II tika pārcelts par Mauretānijas valdnieku. Jubas II laikā Mauretānija piedzīvoja strauju uzplaukumu, un Plūtarhs atzinis Jubu II par vienu no savu laika izcilākajiem valstvīriem.

Juba II sarakstījis grāmatas latīņu un grieķu valodā par vēsturi, ģeogrāfiju, gramatiku un citiem jautājumiem. Plīnijs Jaunākais raksta, ka Juba II ir Kanāriju salu nosaukuma autors, jo salās bijis daudz niknu suņu ().

Ārējās saites 
 Jubas II un Kleopatras Selēnas biogrāfija 

Āfrikas vēsture
Koreja

Koreja (, Hanguk (Dienvidkorejā) vai 조선, Joseon (Ziemeļkorejā)) ir ģeogrāfisks apgabals Austrumāzijā, kas ietver Korejas pussalu un tai apkārt blakus esošās salas. Agrāk tā bija vienota valsts, bet kopš Korejas kara tā ir sadalīta starp divām valstīm — Korejas Tautas Demokrātisko Republiku (Ziemeļkoreju) un Korejas Republiku (Dienvidkoreju).

Skatīt arī 

 Ziemeļkoreja
 Dienvidkoreja
 Korejas karš
Sulavesi jūra

Sulavesi jūra (indonēziešu un ) vai Celebesas jūra (, ) ir Klusajam okeānam piederīga starpsalu jūra.

Sulavesi jūrai raksturīgas spēcīgas okeānu straumes, dziļvagas un zemūdens kalni, aktīvs vulkānisms, tai skaitā zemūdens vulkānisms. Vidējais dziļums — 3364 m, sāļums — 34,5 ‰, vidējā ūdens virsējā slāņa temperatūra — 28 °C.

Robežas 
Ziemeļos jūru norobežo Filipīnām piederošie Sulu arhipelāgs, Sulu jūra un Mindanao sala. Mindanao sala šeit veido izteiktu līci — Moro līci. Austrumos atrodas Filipīnām piederošās Sangihes salas, dienvidos — Indonēzijai piederošā Sulavesi un rietumos — Indonēzijai un Malaizijai piederošā Kalimantānas sala. Dienvidrietumos ar Javas jūru savieno platais Makasaras šaurums.

No Sulu jūras atdala Sibutu-Basilanas zemūdens grēda. Sulavesi jūrā valda mitrs topiskais klimats. Zonā starp Sulavesi un Sarangani salām notiek intensīva ūdens apmaiņa ar Kluso okeānu. Vasarās musons dzen ūdeni no Sulavesi jūras pa Makasaras šaurumu uz Javas jūru.

Ģeoloģija 

Sulavesi jūra ir daļa no senas okeāniskās Zemes garozas, kas veidojusies pirms 42 miljoniem gadu tālu no sauszemes. Pirms 20 miljoniem gadu Zemes garozas kustības to pārvietoja tuvu Indonēzijas un Filipīnu vulkāniem, ko var noteikt pēc vulkāniskajiem pelniem uz jūras gultnes. Pirms 10 miljoniem gadu Sulavesi jūras gultni pārklāja kontinentāli nogulumi ieskaitot akmeņogles, jūras gultne atdūrās pret Eirāziju.

Mūsdienās Sulavesi jūru raksturo liels dziļums, kontinentālais šelfs ir ļoti šaurs. Seismiski aktīva zona, bieži notiek zemestrīces.

Jūras bioloģija 
Sulavesi jūrai raksturīga augsta bioloģiskā daudzveidība, tai skaitā liels zivju sugu skaits. Uzskata, ka daļa jūras organismu sugu šeit vēl nav atklāta. Šeit dzīvo 580 rifus veidojošo koraļļu sugu — pasaulē vispār ir 793 sugas. Rezultātā Sulavesi jūras koraļļu rifos ir izcili augsta bioloģiskā daudzveidība — te novērojami vaļi (26 no 78 zinātnei zināmām vaļu sugām), delfīni un daudz citu interesantu jūras dzīvnieku.

1997. gadā Sulavesi salas piekrastē tika atklāta jauna senu zivju — latimēriju suga — Manado latimērija (Latimeria menadoensis) — līdz šim bija apzināta viena šīs ģints suga Āfrikas dienvidaustrumu piekrastē.

Šo iemeslu dēļ Sulavesi jūru iecienījuši nirēji, šeit brauc daudz augstas klases kruīza kuģi.

Pirātisms 
Mūsdienās Sulavesi jūra ieguvusi sliktu slavu šeit izplatītā pirātisma dēļ. Pirāti uzbrūk gan mazām zvejnieku laivām, gan lieliem konteineru kuģiem, tie ir bruņoti ar augstas tehnoloģijas ieročiem un pirātu ātrgaitas kuteri ir aprīkoti ar modernām navigācijas sistēmām.

Lai pirātisms reģionā nesagrautu tūrisma industriju, Malaizijas valdība savā Sulavesi jūras daļā izvietojusi jūras kara spēkus.

Salas 
Sulavesi jūras centrālajā daļā nav lielu salu. Šīs salas robežojas ar Sulavesi jūru:

Filipīnas 
 Basilanas sala
 Mindanao
 Sarangani salas
 Sulu arhipelāgs
 Holo sala
 Tavitavi sala

Indonēzija 
 Kalimantāna (arī Malaizijas daļa)
 Kavio salas
 Sangihes salas
 Sangihe
 Sulavesi

Ārējās saites 
 Sulavesi jūras rifu fotogalerija

Jūras
Sulu jūra

Sulu jūra (, . ) ir Klusajam okeānam piederoša starpsalu jūra, atrodas starp Filipīnām un Malaizijai piederošo Kalimantānas ziemeļaustrumu daļu.

Ģeogrāfija 
Vidējais dziļums pārsniedz 4400 metrus. Ziemā virsējā ūdens slāņa temperatūra ir 25,5°С, vasarā — ap 29°С. Dziļākajos slāņos ūdens temperatūra līdz gultnei ir virs 10°С. Šī salīdzinoši augstā temperatūra izskaidrojama ar to, ka savienojums ar Dienvidķīnas jūru Mindoro šaurums veido 450 m dziļu slieksni. Plūdmaiņas ir 2—3 m augstas.

Jūras centrālajā daļā nav lielu salu, ir koraļļu rifi — lielākā centrālās daļas salu grupa ir Tubatahas atols. No apkārtējām jūrām labi norobežo salas. Sulu jūrā atrodas viens no UNESCO Pasaules mantojuma pieminekļiem — Tubatahas rifa nacionālais jūras parks. Sulu jūras koraļļu rifu stāvās sienas paceļas no gultnes aptuveni 1 000 metrus augstu.

Dienvidu daļa ir dziļāka, gultne pakāpeniski paceļas Palavanas salas virzienā.

Sulu jūras centrālās daļas rifi vēl nav pilnībā kartēti un izpētīti. Musonu dēļ tikai laikaposmā no marta vidus līdz jūnija sākuma Sulu jūra ir kuģošanai droša un tikai šajā laikā notiek Sulu jūras sugām bagāto rifu izpēte - pētnieki un nirēji - entuziasti Sulu jūrā visbiežāk dodas no Puertoprincesas ostas Palavanas salā.

Jūrā notiek tunču un rifos dzīvojošo zivju zveja, iegūst arī jūras gurķus, jūras bruņurupučus, pērles. Sulu jūras dienvidu un rietumu daļa ir tūristiem ļoti bīstama - šo reģionu daļēji kontrolē pirāti.

Iekšējie viļņi 
Sulu jūrā novērojama interesanta dabas parādība — vieni no pasaulē lielākajiem «iekšējiem viļņiem» — viļņošanās, kas notiek starp dažāda blīvuma jūras ūdens slāņiem lielākā dziļumā. Sulu jūras iekšējie viļņi var sasniegt pat 90 metru augstumu, attālums starp diviem viļņiem ir 5—16 km, ātrums var pārsniegt 2 m/s, viļņu pastāvēšanas laiks — pat vairāk kā 60 stundas. Jūras virspusē tie izpaužas tikai kā vienu līdz vairākus metrus augsti viļņi.

Sulu jūrā iekšējie viļņi rodas dienvidu daļā un virzās Palavanas salas virzienā. Tie ir labi novērojami no liela augstuma Saules gaismā, jo Saules gaisma labi atstaro uz jūras virsmas projicēto viļņošanos.

Robežas 
Ziemeļrietumos no Dienvidķīnas jūras atdala Palavanas sala un Busuangas sala, rietumos ar Dienvidķīnas jūru savieno Balabakas šaurums starp Palavanu un Kalimantānu. Ziemeļos no Dienvidķīnas jūras atdala Mindoro šaurums starp Busuangas salu un Mindoro salu. Ziemeļaustrumos un austrumos atrodas daudz Filipīnu salu, tai skaitā Panaja, Negrosa, Mindanao. Dienvidaustrumos – dienvidos atrodas Sulu arhipelāgs, aiz kura atrodas Sulavesi jūra. Dienvidrietumos Sulu jūra apskalo Kalimantānas salu.

Salas 
Sulu jūrā ir ap 400 salu.

Filipīnas 
 Balabaka
 Basilana
 Busuanga
 Kagajanas arhipelāgs (centrālajā daļā)
 Mindanao
 Mindoro
 Negrosa
 Palavana
 Panaja
 Sulu arhipelāgs
 Holo
 Tavitavi sala
 Tubatahas atols

Malaizija 
 Bangeja sala
 Kalimantāna

Ārējās saites 
 Sulu jūras iekšējo viļņu apraksts (angliski)
 Iekšējo viļņu attēls no kosmosa, Sulu jūra pie Palavanas 

Jūras
Kogurjo

Kogurjo (; Goguryeo) - valsts (37 pmē - 668) Korejas pussalas ziemeļos un Mandžūrijā Korejas trīs karaļvalstu periodā. Pārējās nozīmīgākās šī perioda valstis bija Pekče un Silla. Valsti 37. gadā p. m. ē. nodibināja valdnieks Donmjonsons (Dongmyeongseong). No valsts nosaukuma Kogurjo cēlies Korejas valsts nosaukums. 668. gadā Kogurjo iekaroja Silla un tās sabiedrotais - Ķīnas Tanu dinastija. Valsts tika sadalīta starp Ķīnu un Apvienoto Sillu.

Korejas vēsture
Bijušās valstis Āzijā
Bijušās Āzijas monarhijas
Seramas jūra

Seramas jūra () vai Ceramas jūra ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra. Viena no vairākām starp Indonēzijas salām izvietotajām jūrām.

Tā kā Seramas jūra atrodas pie Moluku salām, te jau vēlajos viduslaikos norisinājās intensīva kuģniecība, jo Moluku salās ieguva garšvielas. Tirdzniecības rezultātā Seramas salā un jūrai piegulošajās Jaungvinejas daļās izplatījās islāms. Seramas jūrā atrodas ļoti daudz nelielu, klinšainu saliņu. Jūra atrodas tektoniski aktīvā zonā, šeit notiek daudz zemestrīces.

No Klusā okeāna gar Halmaheru Seramas jūrā ieplūst Jaungvinejas piekrastes straume.

Robežas 
Ziemeļos — Obi un Misoolas salas, Halmaheras jūra, austrumos — Jaungvinejas salas pussalas — Čendravasihas pussala un Bombaraijas pussala, starp kurām ir dziļais Berau līcis, dienvidaustrumos savienota ar Arafuru jūru, rietumos — ar Bandas jūru, dienvidos — Buru sala un Seramas sala.

Salas 
 Buru
 Misoola
 Obi
 Jaungvineja
 Kajas salas
 Serama
 Sulabesi
 Sulas salas
 Vaigeo

Jūras
Halmaheras jūra

Halmaheras jūra () ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra Indonēzijas ziemeļaustrumu daļā. Halmaheras jūras gultnei ir sarežģīts reljefs, tā sastāv no vairākām grēdām un ieplakām, lielākā ieplaka — Halmaheras baseins, kura dziļums sasniedz 2039 metrus. Virsējā ūdens slāņa sāļums 34—34,6 ‰, temperatūra gada gaitā mainās no 25,7 °C līdz 28,6 °C.

Halmaheras baseinā pāri 700 un 940 m dziļiem "sliekšņiem" ieplūst Klusā okeāna ūdens. Halmaheras jūras ūdens virsējie slāņi ir ar skābekli bagātā Klusā okeāna un ar skābekli nabagās Seramas jūras maisījums. Starp Halmaheras jūras nomaļu salām novērojamas ļoti spēcīgas plūdmaiņu radītas straumes, kas sasniedz 0,5 m sekundē. Gandrīz pastāvīgi ziemeļaustrumos no Halmaheras jūras vērojams Halmaheras ūdens virpulis, kas ārējā malā griežas ar ātrumu 0,5 m/s, diametrs - 500 km.

Robežas 
Ziemeļos — Klusais okeāns, austrumos — Karolīnu salu rietumu salas, Asijas salas. Dienvidos — Aju salas, Vaigeo, Jaungvinejas salas rietumu daļa — Čendravasihas pussala, Seramas jūra, austrumos — Halmaheras sala ar Kau līci, Buli līci un Veda līci, Morotaja.

Klusais okeāns
Jūras
Savu jūra

Savu jūra (, ) ir Klusajam okeānam piederīga jūra Indonēzijas dienvidu daļā.

Ziemeļos norobežo Mazās Zunda salas, kurās ir aktīvs vulkānisms. Ūdens virsējā slāņa temperatūra — 26—28 °C, sāļums — 34‰. Savu jūras Timoras piekraste ir nozīmīga delfīnu un sešu sugu vaļu vairošanās un mazuļu audzināšanas vieta. Tā kā timorieši vaļus nekad nav medījuši, dzīvnieki šeit jūtas droši un Savu jūra tāpēc ir lieliska vieta vaļu vērošanai.

Robežas 
Ziemeļos — Floresa, Lomblena, Pantara, Aloras salas, Vetara, Floresas jūra un Bandas jūra, austrumos — 30 km platais Ombai šaurums, dienvidaustrumos — Timora, dienvidos — Savu salas, Roti sala un Indijas okeāns, rietumos — Sumbas sala un Sumbas šaurums.

Klusais okeāns
Jūras
Floresas jūra

Floresas jūra () ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra Indonēzijas dienvidu daļā.

Robežas 
Rietumos robežojas ar Bali jūru, ziemeļrietumos ar Javas jūru, ziemeļos ar Makasaras šaurumu, Sulavesi. Austrumos un ziemeļaustrumos robežojas ar Bandas jūru, dienvidaustrumos ar Savu jūru, bet dienvidos ar Indijas okeānu. Dažkārt Floresas jūrai pieskaita arī Bonas līci un Sulavesi salas.

Floresas jūrā novērotas spēcīgas zemestrīces.

Salas 
 Floresa
 Kabija
 Sulavesi
 Sumbava

Ārējās saites 

Jūras
Bali jūra

Bali jūra () ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra Indonēzijas dienvidu daļā. Izvietojusies Mazo Zunda salu arhipelāgā; ziemeļos to norobežo Kangeanas salas, austrumos — sastopas ar Floresas jūru, dienvidos — Lombokas un Bali salas, dienvidrietumos un rietumos — Javas sala, ziemeļrietumos — Maduras sala un Javas jūra. Bali jūra ir tropu jūra, vidējā ūdens temperatūra ir 27—28 °C. Plūdmaiņas neregulāras līdz 1,7 m. Lielākā osta ir Surabaja Javas salā.

Atsauces

Ārējās saites 

Indonēzijas ģeogrāfija
Dienvidi-Pireneji

Dienvidi Pireneji () bija lielākais Francijas reģions, kas kopš 2016. gada kopā ar bijušo Langdokas-Rusijonas reģionu apvienots Oksitānijas (Occitanie) reģionā. 

Sastāv no 8 departamentiem. Robežojās ar Spāniju un Andoru dienvidos, rietumos ar Akvitānijas reģionu, austrumos ar Langdoku-Rusijonu, bet ziemeļos ar Overņu un Limuzēnu. Reģiona nosaukums ir jaunizveidojums, kas franču valodā sastāv no vārda "Midi" (tulk. - Pusdienas; Dienvidi, kas ikdienā lietots arī kā apzīmējums visai Dienvidfrancijai) un Pireneju kalnu nosaukuma.

Francijas reģioni
Langdoka-Rusijona

Langdoka-Rusijona ir bijušais Francijas reģions, kas kopš 2016. gada kopā ar bijušo Dienvidu-Pireneju reģionu apvienots Oksitānijas (Occitanie) reģionā. 

Sastāv no 5 departamentiem, robežojas ar Spāniju un Andoru dienvidos un ar Vidusjūru dienvidaustrumos.

Francijas reģioni
Kalifs

Kalifs, arī halifs (, halīfa) ir kalifāta valsts galva, un tas ir tituls, ar kuru apzīmē islāma ummas (šariata likumiem pakļauta visu musulmaņu kopiena) vadītāju. Vārds ir cēlies transliterācijā no arābu vārda halīfa – pēctecis, sūtnis, pārstāvis. Sākotnēji, pēc Muhameda (570—632) nāves, musulmaņu valdnieku sauca Dieva pravieša pēctecis (Khalīfat ar-rasul Allāh), un vēsturnieki šo titulu parasti atveidoja: kalīfs.

Pēc pirmajiem četriem kalifiem (Abū Bekrs, Umars Ibnelhatābs, Osmāns Ibn Afāns un Alī Ibn Abū Tālibs) kalifa titulu pieņēma omejādi, abasīdi un osmaņi, kā arī dažādas citas dinastijas. Pārsvarā islāma valdniekus sauca par sultāniem vai emīriem, kas bija uzticīgi un padoti kalifam. 1924. gadā Turcijas Lielā nacionālā asambleja atcēla kalifa titulu un likvidēja Osmaņu kalifātu.

Skatīt arī 
 Kalifāts
 Emīrs
 Sultāns
 Šahs

Ārējās saites 

 
 Worldstatesmen.org 
 Hizb-ut-tahrir
 Khilafah.com
Bejs

Bejs arī begs, beks bija tituls, militāra un administratīva amata apzīmējums. Cēlies no tjurku valodu varda beg - cilts vadonis, karadraudzes vadītājs, viduslaikos pēc statusa līdzvērtīgs eiropiešu kņazs vai grāfs. Tjurku valstīs - kaganātos, sultanātos, bija viens no militāri administratīvās hierarhijas tituliem.
Kā tas pierasts tjurku valodās, jēdzienam ir paralēles arī ģimenes dzīvē, kur bejs nozīmē: vīrs, laulātais, dzimtas galva.

Vēsture 
7. gadsimtā rakstītos avotos bejus, kuri no cilts vadoņa vai provinces vietvalža bija kļuvuši jau par vairāku valstu valdniekiem, kuru tituls jau bija beglerbeg (burt. "beju bejs" - pēc ranga jau atbilstošs suverēnam monarham, sk. bejlerbejs). Vēsturē sastopami monarhi, kuri pēc statusa bija daudz augstāki, taču titulu nemainīja, vai arī iegājuši vēstures annālēs pamatā ar šo titulu - piemēram, viens no dižākajaiem valdniekiem 15. gadsimtā Centrālāzijā, Ulugbeks no Timurīdu dinastijas.

Osmaņu beji 
Osmaņu impēriju dibināja osmaņu beji, un šis tituls saglabājās pirmajiem trim osmaņu valdniekiem - osmaņu teritorija bija viena no vairākām turku gazi Anatolijas bejlikiem, kuros Anatolija bija sašķēlusies pēc seldžuku Ikonionas sultanāta sabrukuma. Valsts galvaspilsēta bija Bursa un līdz 1336. gadam tā bija spējusi anektēt tikai Karasijas bejliku (rietumos pie Marmora jūras). 1383. gadā bejam Muradam I Kairas ēnu kalifs piešķīra sultāna titulu.

Beja tituls saglabājās arī turpmāk - rangu tabulā bija starp pašā un aga - tas bija bijušo galvaspilsētu Bursas un Edirnes vietvalžiem, Samosas salas vietvaldim, Valahijas un Moldovas gospodariem. Province vai teritorija, kuru pārvaldīja bejs, bija bejlika. 

Beja titulu lietoja tiem virsniekiem un amatpersonām, kurām pēc sociālā ranga nevarēja dot tik augstu titulu kā pašā un šis tituls līdz ar to kļuva par apzīmējumu nedaudz zemākai pakāpei par pašā, bet augstāks par "aga" un efendi. Tomēr, šie divi zemākie tituli bieži tika lietoti kopā bejs efendi, ar ko apzīmēja imperatoriskās princeses vīru (pilns apzīmējums: Damadi Šahjari (vārds) bejs efendi) un dēlu (Sultanzade (vārds) bejs efendi), bet viņu dēlus sauca par bejzade (beja dēls), kas faktiski bija apzīmējums princeses mazdēlam.

19. gadsimtā Osmaņu impērijā ar bejs apzīmēja pilsoņus, tāpat kā britu sers. Saskaņā ar turku valodas tradīcijām, apzīmējums bejs seko pēc uzvārda, tāpat kā latviešu valodā kungs. Mūsdienās Turcijā un Azerbaidžānā par beju sauc pieklājības formā jebkuru vīrieti.

Skatīt arī 
 Bejlerbejs

Āzijas aristokrātijas tituli
Osmaņu tituli
Denijs Hītlijs

Daniels "Denijs" Hītlijs (dzimis  Freiburgā, Vācijā) ir bijušais kanādiešu hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 869 spēles Nacionālajā hokeja līgā, guvis 791 punktus. 2007. gadā iekļauts līgas simboliskajā izlasē. Kanādas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2010. gada olimpisko čempionu, kā arī izcīnījis piecas Pasaules čempionātu medaļas.

Karjera 
2000. gada NHL draftā viņu Atlantas "Thrashers" izraudzījās ar kopējo 2. kārtas numuru. "Thrashers" vienībā aizvadīja trīs sezonas. 2004.—2005. gada sezonas NHL lokauta laikā Hītlijs spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Kazaņas "Ak Bars" un Šveices līgas klubā SC Bern. Pēc lokauta četras sezonas aizvadīja Otavas "Senators" vienības sastāvā, nākamās divas sezonas aizvadīja Sanhosē "Sharks" sastāvā, taču 2011. gadā pievienojās Minesotas "Wild", kuras sastāvā spēlēja nākamās trīs sezonas.

2014.—15. gada sezonas ievadā spēlēja Anahaimas "Ducks" rindās, taču vien pēc pāris spēlēm tika nosūtīts uz tās AHL fārmklubu Norfolkas "Admirals". 2015.—16. gada sezonu aizvadīja Vācijas hokeja līgas klubā Nirnbergas "Ice Tigers", pēc sezonas beigām noslēdzot karjeru.

2003. gada 5. oktobrī viņš smagi cieta autoavārijā, viņa vadītā automašīna Ferrari 360 Modena ietriecās sienā, un viņam blakussēdošais komandas biedrs Dens Snaiders gāja bojā. D. Hītlijs 2003.—2004. gada sezonā aizvadīja tikai 31 spēli, gūstot 25 punktus.

2002. gada ieguva Kaldera balvu. 2003. gada NHL zvaigžņu spēles vērtīgākais spēlētājs. 2004. gada Pasaules čempionātā hokejā, gūstot 11 punktus, kļuva par čempionāta rezultatīvāko spēlētāju.

Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies vairākos Pasaules čempionātos (2002, 2003, 2004, 2005, 2008, 2009), divās Olimpiskajās spēlēs (2006, 2010), kā arī 2004. gada Pasaules kausa izcīņā. 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu, divas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā (2003, 2004) un izcīnījis trīs sudraba medaļas (2005, 2008, 2009). 2004. gada Pasaules kausa izcīņā izcīnīja zelta medaļu.

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Atlantas "Thrashers" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Otavas "Senators" spēlētāji
Sanhosē "Sharks" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Velns

Velns ir pārdabisks tēls, kas ir ļaunuma iemiesojums, kā arī pretstats dievam daudzās reliģijās, mītos un kultūrās. Velns parasti iemieso cilvēku sliktās īpašības. Jūdaismā velns tiek saukts par Sātanu, bet islāmā par Iblīsu. Kristietībā velns pārvalda elli, un vēlas iegūt cilvēku dvēseles.

Velns latviešu mitoloģijā 
Latviešu valodas vārds ‘velns’ ir radies no vārda ‘velis’, kam ir papildus pievienots burts n. Šis burts iespējams pielikts vārda melns iespaidā (‘melns kā velns’).

Skatīt arī 
 kritušie eņģeļi

Atsauces 

Dēmoni
Ponta

Ponta (grieķu - Πόντος, latīņu - Pontus) bija hellēniska valsts (302. p.m.ē. - 66. p.m.ē. (64.)) Mazāzijas ziemeļaustrumos pie Melnās jūras (Ponta) mūsdienu Turcijas teritorijā. Galvaspilsēta - Amasija (mūsdienās Amasja (Amasya)). Valsti nodibināja Mitridats I Ktists 302. gadā p. m. ē.

Vēsture 
Laika gaitā valsts pievienoja Melnās jūras piekrastes un teritorijas. Lielāko uzplaukumu Ponta sasniedza valdnieka Mitridata VI Eipatora valdīšanas laikā (121. p.m.ē. — 63. p.m.ē.), kad Ponta pievienoja sev gandrīz visu Melnās jūras piekrasti, arī Bospora valsti. Mitridats VI bija viens no ievērojamākajiem un veiksmīgākajiem Romas republikas pretiniekiem, kurš spēja trijos karos veiksmīgi pretoties romiešiem, karojot ar Romas republikas izcilākajiem karavadoņiem - Sullu, Lukullu un Pompeju. Tomēr 63. gadā p. m. ē. romieši sakāva Mitridatu VI un ieņēma Pontu, kuras rietumu daļa tika pievienota Romas republikas Bitīnijas provincei, bet rietumdaļa kļuva par Romas vasaļvalsti.

Bijušās valstis
Pandēmija

Pandēmija (no  (pan) — 'visi' un δῆμος (demos) — 'tauta') ir epidēmija plašā reģionā vai pat visā pasaulē. Pasaules veselības organizācija noteikusi, ka, lai slimību varētu uzskatīt par pandēmiju, tai jābūt smagai infekcijas slimībai, kas viegli izplatās un pirms tam nav bijusi inficētajai populācijai pazīstama. Tomēr daļa avotu atzīst par pandēmiju arī globāli izplatītās infekcijas slimības, kuras ir sen pazīstamas.

Par 2020. gados aktuālām pandēmijām uzskata tuberkulozes, HIV/AIDS un COVID-19.

Vēstures lielākās pandēmijas 

 541. gadā "Justiniāna mēris", kas visdrīzāk bija buboņu mēris, vienā gadā nonāvēja 25—50 miljonus cilvēku.
 Melnais mēris no 1347. līdz 1351. gadam pasaulē nogalināja vairāk nekā 75 miljonus cilvēku.
 1918.-1919. gada spāņu gripas pandēmija nonāvēja 20—40 miljonus cilvēku, tostarp 675 000 amerikāņu
 20. gadsimtā vien baku pandēmija prasīja ap 300 miljonu dzīvību. 1959. gadā PVO uzsāka milzīgu vakcinācijas kampaņu, lai visā pasaulē izskaustu bakas. 1980. gadā tās tika pasludinātas par iznīdētām — vienīgā cilvēku infekcijas slimība, kas līdz šim ir izskausta.
 Joprojām notiekošā tuberkulozes pandēmija katru gadu nogalina vairāk nekā 1,5 miljonus cilvēku. Neskatoties uz efektīvas ārstēšanas pieejamību, pandēmija turpinās.
 Joprojām notiekošā HIV pandēmija kopš 1982. gada nogalinājusi vairāk nekā 39 miljonus cilvēku.

21. gadsimta pandēmijas 

 Joprojām notiekošā malārijas pandēmija katru gadu nogalina vairāk nekā 400 tūkstošus cilvēku.
 2003. gada SARS pandēmija prasīja ap 800 dzīvību.
 2009. gada H1N1 gripas vīruss tikai ASV vien prasīja ap 12 000 dzīvību.
 Tiek pieņemts, ka 2020. gada COVID-19 pandēmija pirmajos pusotros gados prasījusi 4,5 miljonus dzīvību.

Novecojis gripas pandēmiju fāžu dalījums 
Pasaules veselības organizācija kopš 2009. gada dalīja gripas pandēmiju 6 fāzēs, 6. no kurām nozīmēja pandēmijas līmeņa sasniegšanu:

 1. Periods, kad dzīvnieku pārnēsāta slimība nav skārusi cilvēkus;
 2. Apstiprināts, ka no dzīvnieka pārnesta slimība uz cilvēku;
 3. Ir saslimuši vairāki cilvēki, bet nav gadījums, ka cilvēks saslimdina cilvēku, vai ir maz ticams, ka notiks tālāka izplatība;
 4. Brīdis, ka slimības cilvēka uz cilvēka pārnešana vai no cilvēka uz dzīvnieku ir izraisījusi slimības izplatību vietējā sabiedrībā;
 5. Brīdis, kad no cilvēka uz cilvēku slimības pārnešana ir saslimdinājusi vismaz 2 valstis;
 6. Brīdis, kad slimību uztver par pandēmiju, kad no cilvēka uz cilvēku slimības pārnešana ir saslimdinājusi vismaz 3 valstis.

Kopš 2020. gada PVO atteikusies no šī dalījuma.

Skatīt arī 
 Mēris
 Lielais mēris Latvijā

Atsauces

Ārējās saites 

 Pasaules veselības organizācijas tīmekļa vietne 

Epidēmijas
Gibraltāra Futbola asociācija

Gibraltāra Futbola asociācija (GFA) (angļu: Gibraltar Football Association) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Gibraltārā. Tika nodibināta 1895. gadā. Tā atbild par Gibraltāra futbola izlasi.  kļuva par pilntiesīgu UEFA locekli.  Gibraltāra Futbola asociācija tika uzņemta arī FIFA.

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā vietne 

Futbola organizācijas
Futbols Gibraltārā
Javas jūra

Javas jūra () ir starpsalu iekšējā jūra, kuru dažkārt uzskata par daļu no Indijas okeāna, citkārt -— par daļu no Klusā okeāna. Atrodas starp lielākajām Indonēzijas salām — Sumatru, Javu, Kalimantānu. Dienvidaustrumu daļu, kas apskalo arī Bali un Lombokas salas, nereti izdala atsevišķi un sauc par Bali jūru. Karimatas, Gaspara un Bankas jūras šaurumi ziemeļrietumos Javas jūru savieno ar Natunas jūru un tālāk ar Dienvidķīnas jūru, Zunda šaurums dienvidaustrumos — ar Indijas okeānu, Makasaras šaurums ziemeļaustrumos — ar Sulavesi jūru.

Javas jūra ir salīdzinoši sekla jūra (vidējais dziļums — ), izveidojusies applūstot agrākajai sauszemei pēdējā ledus laikmeta beigās. Pirms tam šeit atradās divas lielas upes. Silta jūra, šeit konstatētas vairāk kā 3000 sugu zivis. Klimatu nosaka musoni — vasarās rietumvējš caur Karimatas šaurumu dzen ūdeni no Dienvidķīnas jūras, ziemās ūdens plūst no Floresas jūras. Ūdens sāļums — 30,0—33,5‰, temperatūra — 27—29 °C. Plūdmaiņu augstums Kalimantānas piekrastē — , Javas piekrastē — .

Javas jūra ir populārs tūrisma objekts, daudzviet tūristi nodarbojas ar niršanu, piekrastē daudzviet izveidoti nacionālie parki, tai skaitā izcilais Udžungkulonas nacionālais parks Javas salā. Blīvā apdzīvotība Javas jūras krastā rada vides problēmas — ūdens piesārņojumu.

1883. gada 26. augustā Zunda šaurumā notika Krakatau vulkāna eksplozīvais izvirdums, kas izraisīja globāla mēroga dabas katastrofu.

1942. gadā, Otrā pasaules kara laikā sabiedroto flote (Apvienotā Karaliste, ASV, Austrālija, Nīderlande) tika gandrīz pilnībā iznīcināta, cenšoties pasargāt Javu no Japānas iebrukuma.

Robežas 
Ziemeļos — Kalimantānas, Belitunas un Bankas salas, ar Dienvidķīnas jūru savieno Karimatas šaurums. Dienvidos — Javas sala. Rietumos — Sumatra un Zunda šaurums, kas savieno ar Indijas okeānu. Austrumos — Makasaras šaurums, kas savieno ar Sulavesi jūru, Sulavesi sala un Floresas jūra.

Atsauces 

Jūras
Timoras jūra

Timoras jūra ( — ‘Austrumu jūra’, , ) ir malas jūra Indijas okeāna austrumu daļā starp Austrāliju un Āzijai piederošajām Mazajām Zunda salām.

Lielākais dziļums atrodas ziemeļu daļā (Timoras dziļvaga), pie Indonēzijas salām — šeit jūra sasniedz 3 310 m dziļumu. Pārējā jūras daļa ir daudz seklāka, liela daļa ir seklāka par 200 m. Dienvidu daļa atrodas uz Sahulas šelfa, kas ir daļa no Austrālijas kontinentālā šelfa. Timoru jūrā veidojas tropiskās vētras un tropiskie cikloni. Ūdens sāļums — 34-35‰.

Uzskata, ka Austrāliju pirmie cilvēki sasniedza tieši pāri Timoras jūrai.

Robežas 
Ziemeļos atrodas Timora, Baratdajas salas, Bandas jūra. Ziemeļaustrumos — Tanimbaras salas. Austrumos — Arafuru jūra, kas tehniski jau ir daļa no Klusā okeāna. Dienvidos — Austrālija, kur jūra veido Žozefa Bonaparta līci. Dienvidaustrumos — Austrālijai piederošā Melvila sala un Van Dīmena līcis. Rietumos — Indijas okeāns, Ašmora un Kartjē salas, ziemeļrietumos saskaras ar Savu jūru.

"Timoras sprauga" 
Zem Timoras jūras atrodas nozīmīgi naftas un dabasgāzes krājumi. Lielā Saullēkta naftas lauks (Greater Sun Rise Area) ir viens no lielākajiem Āzijas un Klusā okeāna reģionā un varētu dot Austrumtimorai ap 4 miljardus dolāru ienākumu.

Austrālija un Austrumtimora ilgstoši nevarēja vienoties par to, kurai valstij piederēs jūras gultne, kas pazīstama ar nosaukumu "Timoras sprauga" (). Austrumtimora velk jūras robežu pa viduslīniju starp abām valstīm, toties Austrālija — pa kontinentālā šelfa ārējo malu. Starptautiskā jūras tiesību likumdošana paredz, ka jūras robeža šādā gadījumā ir jāvelk pa viduslīniju, savukārt Austrālija pirms šīs normas spēkā stāšanās (1994) vienojās ar agrāko Austrumtimoras okupantu — Indonēziju — ka tai pieder viss kontinentālais šelfs. Šī iemesla dēļ Austrālija arī centās kavēt Austrumtimoras neatkarības atzīšanu.

 abas valstis vienojās sadalīt atradnes krājumus uz pusēm.

Ārējās saites 
 Timor Sea Designated Authority, Austrālijas un Austrumtimoras kopīgais naftas atradņu apguves projekts (angliski) 

Indijas okeāns
Jūras
Arafuru jūra

Arafuru jūra (, ) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra, atdala Austrāliju no Āzijas. Dažreiz uzskata arī par piederīgu Indijas okeānam.

Sekla jūra, tās dziļums pārsvarā 50—80 metri, dziļums pakāpeniski pieaug rietumu virzienā, taču nepārsniedz 240 m. Nereti par Arafuru jūras daļu uzskata arī ūdeņus rietumos no Aru salām — šeit atrodas dzelme, kuras dziļums sasniedz 3680 m. Tā kā jūra ir sekla, tā stipri iesilst un virs tās veidojas tropiskie cikloni.

Ūdens virsējā slāņa sāļums ir 34—35‰, temperatūra — 25—28 °C. Plūdmaiņas pie Jaungvinejas krastiem sasniedz 7,6 m.

Potenciāla naftas un dabasgāzes ieguves vieta. Vērtīga zivju un garneļu zvejas vieta, viena no produktīvākajām jūrām šajā ziņā. Šos resursus apdraud nelegāla zvejniecība. 2002. gadā nodibināta īpaša starpvalstu un nevalstisko organizāciju apvienība jūras ilgtspējīgai apsaimniekošanai — ATSEF.

Robežas 
Ziemeļos — Jaungvineja, ziemeļrietumos — Tanimbaru salas, Kajas salas, Aru salas, Bandas jūra un Seramas jūra. Austrumos — Torresa šaurums, kas savieno ar Koraļļu jūru. Dienvidos — Austrālija, tai skaitā lielais Karpentārija līcis. Austrumos — Timoras jūra.

Ģeoloģiskā pagātne 
Jūra atrodas virs Arafuru šelfa, kas ir daļa no Sahulas šelfa — Austrālijas kontinentālā šelfa. Kad pēdējā ledus laikmetā jūras līmenis bija par līdz 130 metriem zemāks, daļa Arafuru jūras, Karpentārija līcis un Torresa šaurums bija sausi un rezultātā Austrālija kopā ar Jaungvinejas salu veidoja ievērojami lielāku kontinentu — Sahulu.

Ārējās saites 

 ATSEF Indonēzijas puses mājaslapa (angliski)

Jūras
Koraļļu jūra

Koraļļu jūra (, ) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra, kas atrodas starp Austrāliju, Jaungvineju un Melanēzijas salām. Lielu daļu jūras teritorijas aizņem 1969. gadā Austrālijai pievienotās Koraļļu Jūras Salas; šajā teritorijā nav neviena pastāvīgā iedzīvotāja.

Liela jūra ar daudzveidīgu gultnes reljefu. Austrumu daļā pie Santakrusas salām atrodas Torresa dziļvaga, kur jūras dziļums sasniedz 9175 metrus. Ūdens virsējā slāņa sāļums ir 34—35‰. Ārkārtīgi augsta bioloģiskā daudzveidība.

Koraļļu jūra ir slavena ar to, ka tajā atrodas pasaulē lielākais koraļļu rifs — Lielais Barjerrifs. Lielākā daļa jūras atrodas Austrālijas teritorijā. Jūrā ļoti daudz koraļļu salu, lielākā daļa no tām ir neapdzīvotas. Vietām salas veido savdabīgu milzu labirintu. Koraļļu jūrā atrodas arī Lihū rifs — viens no pasaulē lielākajiem atoliem, šī atola lagūnas platība ir ap 2500 km², bet atola sauszemes platība — tikai 0,91 km².

1942. gada 7.—8. maijā Koraļļu jūrā notika kauja starp japāņiem un sabiedrotajiem, kas novērsa Portmorsbi okupāciju.

Robežas 
Ziemeļos atrodas Jaungvineja, Zālamana jūra un Zālamana salas, austrumos — Santakrusas salas un Vanuatu, dienvidaustrumos — Jaunkaledonija un Fidži jūra. Dienvidos pāriet Tasmāna jūrā — par robežu starp abām jūrām kalpo Kvīnslendas un Jaundienvidvelsas štatu robežas pagarinājums jūrā. Rietumos — Austrālija, Kvīnslendas štats.

Ārējās saites 

 ‘Living fossil’ found in Coral Sea - par neparastas vēžveidīgo sugas atklāšanu 2006. gada sākumā 

Jūras
Jaungvinejas jūra

Jaungvinejas jūra vai Bismarka jūra () ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra starp Jaungvinejas salu un Bismarka arhipelāga salām.

Ģeogrāfija 
Ūdens virsējā slāņa vidējā temperatūra ap 28 °C, sāļums — 34‰, plūdmaiņas — ap 1 m. Seismiski ļoti aktīva zona, ļoti aktīvs vulkānisms.

Jūras gultnē atklātas bagātas vara, cinka, sudraba un zelta rūdu iegulas. Rūdas veido zemūdens karstie avoti (venti), ap kuriem izveidojušies arī savdabīgi organismi.

Jaungvinejas jūrā 1943. gada 2.—4. martā notika Bismarka jūras kauja, kur ASV un Austrālijas gaisa spēki uzbruka Japānas flotes konvojam, kas uz Lae Papua-Jaungvinejā veda karaspēku. Japānas konvojs tika sakauts.

Robežas 
Dienvidrietumos atrodas Jaungvinejas sala, no pārējām pusēm jūru apņem Bismarka arhipelāgs, tai skaitā lielā Jaunbritānijas sala dienvidaustrumos un Jaunīrijas sala ziemeļaustrumos. Dienvidos savienota ar Zālamana jūru, ziemeļos — ar Kluso okeānu.

Ārējās saites 

 Giant black smoker retrieved from abyss (angliski)

Klusais okeāns
Jūras
Fidži jūra

Fidži jūra ir Klusajam okeānam piederīga starpsalu jūra. Šo plašo jūru norobežo nevis lielas sauszemes masas bet gan nelielu salu grupas un zemūdens kalnu grēdas.

Jūras vidējais dziļums ir 2740 m. Ūdens virsējā slāņa temperatūra vasarā 26 °C - 18 °C, ziemā - 25 °C - 14 °C, sāļums - 35,5‰.

Robežas 
Ziemeļos atrodas Vanuatu, Klusais okeāns un Fidži salas. Ziemeļaustrumos - Tongas salas. Austrumos - Klusais okeāns, Kermadeka salas. Dienvidos - Jaunzēlandes Ziemeļu sala. Dienvidrietumos un rietumos - Tasmāna jūra. Rietumos - arī Norfolkas sala. Ziemeļrietumos - Jaunkaledonija.

Ārējās saites 

Jūras
Tasmana jūra

Tasmana jūra (, ) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra starp Austrāliju un Jaunzēlandi. Nosaukta nīderlandiešu jūras braucēja Ābela Tasmana vārdā.

Vidējais dziļums ir 3285 m, ūdens tilpums ap 11 miljoni km3. Jūras centrālajā daļā atrodas Lorda Hava sala un tai tuvējās mazākās saliņas, kā arī neparastā Balla piramīda.

2003. gadā jūras bioloģijas izpētes ekspedīcija Tasmana jūrā atklāja ap 500 jaunas zivju sugas un ap 1300 jaunas bezmugurkaulnieku sugas, kas norāda, ka Tasmana jūras dzīlēs turpmāk iespējami arī citi interesanti atklājumi.

Robežas 

Ziemeļu robežu nosaka Austrālijas štatu — Kvīnslendas un Jaundienvidvelsas — robežas pagarinājums jūrā līdz Norfolkas salai. Tālāk ziemeļos atrodas Koraļļu jūra. Austrumos robežojas ar Fidži jūru. Dienvidaustrumos atrodas Jaunzēlande. Dienvidos no Klusā okeāna nodala iedomāta līnija starp Jaunzēlandi un Tasmanijas salas dienvidiem. Rietumos atrodas Tasmanija, Basa šaurums un Austrālija.

Atsauces

Ārējās saites 

 Tasman Sea produces freaky species
Filipīnu jūra

Filipīnu jūra (; ; ; ; ) ir Klusajam okeānam piederīga starpsalu jūra starp Āzijas austrumu piekrastes salām un Mikronēziju.

Jūras gultni veido Filipīnu plātne, kas jūras rietumu daļā paslīd zem Eirāzijas plātnes. Tāpēc jūras rietumu daļā ir dziļā Filipīnu dziļvaga, kas sasniedz  dziļumu. Līdz 1970. gadam šo uzskatīja par Pasaules okeāna dziļāko punktu, līdz tika atklāta Marianas dziļvaga līdzās Filipīnu jūrai, kuras dziļums ir 10 923 metri. Vidējais dziļums ir 4108 m.

Ūdens virsējā slāņa temperatūra ziemeļu daļā 15—28 °С līdz 27—29 °С dienvidu daļā, sāļums no 34,3 ‰ ziemeļos līdz 35,1 ‰ dienvidos.

Robežas 
Ziemeļaustrumos atrodas Japānai piederošās Nansei salas, ziemeļos — Kjusju, Sikoku un Honsju salas, ziemeļaustrumos un austroms — Japānai piederošās Nampo salas. Citreiz norāda, ka Filipīnu jūra līdz Japānai nesniedzas. Austrumos — Ziemeļu Marianas Salas un Guama, dienvidos — Palau un citas Mikronēzijas salas, jūra šeit sasniedz arī Indonēzijas teritoriālos ūdeņus. Dienvidaustrumos atrodas Filipīnas un Taivāna.

Ārējās saites 

Jūras
Austrumķīnas jūra

Austrumķīnas jūra (, Dōng Hǎi — ‘Austrumu jūra’; , Dong Jungguk Hae; , Higashi Shina Kai) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra, apskalo Ķīnu, Korejas pussalas dienvidus un Japānas arhipelāga dienvidaustrumus. Ķīnā dēvē par Austrumu jūru, bet Korejā dažkārt — par Dienvidu jūru — vairāk gan attiecinot uz Korejas piekrastes ūdeņiem.

Austrumķīnas jūra ir salīdzinoši sekla, to ar nogulumiem aizpilda no Ķīnas plūstošās lielās upes. Ūdens virsējā slāņa temperatūra februārī 7 līdz 16 °C, augustā 27 līdz 28 °C, sāļums 30—34,5 ‰, pie upju ietekām — 5—10 ‰. Plūdmaiņas sasniedz 7,5 metru augstumu. Rietumu piekraste nelīdzena, sekla, gar piekrasti daudz sēkļu, klinšu, ūdens duļķains.

Lielākā ietekošā upe ir Jandzi. Lielākās salas jūras akvatorijā ir Dienvidkorejai piederošā Čedžudo sala, Nadžu arhipelāgs un Hiksanas salas. Pie Kjusju salas atrodas Goto salas un Amakusas salas. Ķīnas piekrastē virkne mazāku saliņu.

Jūra bagāta ar bioloģiskajiem resursiem, notiek aktīva zvejniecība.

Robežas 
Ziemeļos — Dzeltenā jūra, Korejas pussala, Korejas šaurums, Cusimas salas. Austrumos — Kjusju sala, Nansei salas. Dienvidos — Taivāna, Taivānas šaurums. Rietumos — Ķīnas kontinentālā daļa.

Teritoriālie strīdi 
Ķīna, Japāna un Dienvidkoreja nav vienojušās par jūras robežām Austrumķīnas jūrā.

Strīds starp Ķīnu un Japānu ir par 1980. gadā atklātajām dabasgāzes iegulām, uz kurām pretendē abas valstis. Ķīna un Dienvidkoreja nav atrisinājušas jautājumu par Sokotras klinti — nogrimuša rifa palieku, kur Dienvidkoreja uzbūvējusi zinātniskās pētniecības staciju. Neviena no abām valstīm nepretendē uz šo klinti kā uz savu teritoriju, taču Ķīna uzskata to par savu ekskluzīvo ekonomisko zonu.

Ārējās saites
Dzeltenā jūra

Dzeltenā jūra (, Huáng Hǎi; , Hwanghae) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra starp Ķīnu un Koreju. Sekla jūra (būtībā — Austrumķīnas jūras līcis), vidējais dziļums — 44 metri, sāļums — 32 promiles. Ziemā ūdens virsējā slāņa temperatūra ziemeļu daļā 0°С bet dienvidu daļā — 6-8 °С. Augustā ziemeļu daļā ūdens temperatūra sasniedz 24 °С, dienvidu daļā — 28 °С. Plūdmaiņas — 3 līdz 9 metrus augstas.

Lielākā ietekošā upe ir Huanhe. Upju sanesas (pārsvarā — less) iekrāso ūdeni dzeltenīgā krāsā, kas arī ir par pamatu jūras nosaukumam. Dzeltenās jūras tālāko ziemeļu līci, ko norobežo divas Ķīnas pussalas — Liaodunas pussala ziemeļos un Šaņdunas pussala dienvidos, nereti sauc par Bohai jūru — šajā līcī arī ietek Huanhe upe.

Jūra bagāta ar bioloģiskajiem resursiem, notiek aktīva zvejniecība.

Robežas 
Austrumos, ziemeļos un rietumos ar Ķīnu, Ziemeļkoreju un Dienvidkoreju. Dienvidos tā robežojas ar Austrumķīnas jūru, bet ziemeļos ar Bohai jūru. Bieži Dzelteno jūru uzskata par daļu no Austrumķīnas jūras, savukārt Bohai jūru uzskata par daļu no Dzeltenās jūras.

Ārējās saites 

Jūras
Ziemeļkorejas jūras
Japāņu jūra

Japāņu jūra (, Joseon Donghae, Chosŏn Tonghae; , Nihonkai; ) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra starp Japānas salām un Āziju. Japāņu jūra ir labi norobežota no pārējām jūrām, tajā tikpat kā nav plūdmaiņu. Vidējais dziļums ir 1752 m, ūdens tilpums — 1 630 000 km³, krasta līnijas garums — 7600 km.

Kaut gan starptautiski šo jūru dēvē par «Japānas jūru» vai «Japāņu jūru», abas Korejas pussalas valstis pret šo nosaukumu iebilst. Dienvidkoreja vēlas, lai tā tiktu saukta par Austrumu jūru, bet Ziemeļkoreja — par Korejas Austrumu jūru; šajā sakarā starp šīm valstīm notiek karstas debates.

Jūru iedala trīs galvenajos baseinos: Jamato baseins atrodas dienvidaustrumos, Japānas baseins — ziemeļos un Cusimas baseins — dienvidrietumos. Japānas baseins ir dziļākais, Cusimas baseins — seklākais. Austrumu piekrastē kontinentālais šelfs ir samērā plats, bet rietumu piekrastē, jo sevišķi pie Korejas — šaurs, ap 30 km plats.

Caur Korejas šaurumu ieplūst siltā Cusimas straume, Kurosio straumes atzars. Japāņu jūrā tā plūst gar Japānas krastiem, savukārt gar pretējo krastu uz dienvidiem plūst aukstā Limānas straume.

Pēdējā ledus laikmetā, kad jūras līmenis bija zemāks, Japānas jūra bija norobežota, tā bija ezers.

Robežas 
Ziemeļos atrodas Tatāru šaurums un Sahalīna, ziemeļrietumos Laperūza šaurums starp Sahalīnu un Hokaido. Austrumos — Hokaido, Honsju salas un Cugaru šaurums starp tām. Dienvidos — Kanmonas šaurums, Kjusju sala un Korejas šaurums ar Cusimas salām. Austrumos — Korejas pussala un Krievijai piederošais Piejūras novads.

Saimnieciskā nozīme 
Jūras ziemeļu un dienvidaustrumu daļa ir bagāta ar zivīm. Jūrā atrodas arī derīgie izrakteņi, tai skaitā magnetīta smiltis. Domājams, ka šeit ir arī naftas un dabasgāzes atradnes. Attīstoties Austrumāzijas ekonomikai, pieaug arī Japānas jūras kā satiksmes ceļa nozīme.

Ārējās saites 

Jūras
Japānas jūras
Krievijas jūras
 
Piejūras novads
Sahalīnas apgabals
Ziemeļkorejas jūras
Boholas jūra

Boholas jūra (, ), saukta arī Mindanao jūra (, ), ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra Filipīnu arhipelāgā.

Jūra ir produktīva, šeit notiek zvejniecība. Valdošā straume plūst no ziemeļaustrumiem uz dienvidrietumiem. No Sulu jūras un Filipīnu jūras to nošķir augstāki sliekšņi, Boholas jūras centrālā daļa ir līdz 2 300 metrus dziļa. Šajā dzelmē ir izveidojusies īpatnēja eksosistēma ar ļoti augstu bioloģisko daudzveidību.

Robežas 
Ziemeļos atrodas šādas salas: Leite, Bohola, Sebu, Negrosa. Dienvidos atrodas Mindanao sala. Rietumos savienota ar Sulu jūru, austrumos — caur Surigao šaurumu ar Filipīnu jūru.

Ārējās saites 
 New species found in Bohol deep 

Filipīnu ģeogrāfija
Ohotskas jūra

Ohotskas jūra (, , Ohōtsuku-kai) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra. Nosaukta Ohotas upes vārdā, kuras nosaukums savukārt cēlies no evenu vārda okat — ‘upe’.

Raksturojums 
Jūras vidējais dziļums ir 1780 metri, tilpums — ap  km³. Virsējā ūdens slāņa sāļums — 32‰, temperatūra ziemā ir , vasarā — . Plūdmaiņu augstums Šeļihova līcī sasniedz pat 12 metrus, kamēr pie Sahalīnas krastiem tikai 0,8 metri. Jūras rietumu daļa ir salīdzinoši sekla, atrodas uz kontinentālā šelfa. Dziļākā ir rietumu daļa pie Kuriļu salām — Kuriļu lielieplaka. Lielākā daļa jūras atrodas uz kontinentālā tipa Zemes garozas.

Vienīgā centrālās daļas sala ir nelielā Jonas sala. Austrumu daļā ir arī Šantaru salas kas norobežo nelielo Šantaru jūru, savukārt ziemeļos tālāk sauszemē ietiecas Šeļihova līcis ar pagarinājumu — Penžinas līci.

Jūrā notiek zvejniecība. Ziemā navigācija apgrūtināta vai neiespējama ledus segas dēļ — lielāko daļu jūras no oktobra līdz maijam klāj ledus. Ohotskas jūra aizsalst tāpēc, ka tās ūdeni mazāk sāļu padara lielā Amūras upe un līdz ar to ūdens sasalst pie augstākas temperatūras. Jūrai raksturīgas arī biežas miglas, vētras.

Aukstā kara laikā ASV kara flotei vairākkārt izdevās pieslēgties Ohotskas jūrā izvietotajiem sakaru kabeļiem. 1983. gadā PSRS virs Ohotskas jūras notrieca Dienvidkorejas pasažieru lidmašīnu.

Robeža 
Ziemeļos un rietumos atrodas Krievijas teritorija — Habarovskas novads un Magadanas apgabals. Austrumos atrodas Krievijai piederošā Kamčatkas pussala un Kuriļu salas. Dienvidos — Japānai piederošā Hokaido sala. Dienvidrietumos — Sahalīna. Ar dienvidos esošo Japāņu jūru savieno Laperūza šaurums starp Sahalīnu un Hokaido, kā arī Tatāru šaurums starp Sahalīnu un Āziju.

Atsauces

Ārējās saites 

Jūras
Krievijas jūras
Habarovskas novads
  
Kamčatkas novads
Magadanas apgabals
Sahalīnas apgabals
Beringa jūra

Beringa jūra (, ) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra, atrodas Klusā okeāna ziemeļu daļā, savieno Kluso okeānu ar Ziemeļu Ledus okeānu. Nodēvēta Vitusa Beringa vārdā — šis Krievijas dienestā bijušais dāņu ceļotājs bija pirmais eiropietis, kas iebrauca Beringa jūrā 1741. gadā. Jūru atklāja Semjons Dežņovs 1648. gadā.

Brīva no ledus no jūlija līdz septembrim. Jūrā ietek Anadira un Jukona.

Robežas 
Beringa jūra ir labi nodalīta ar kontinentiem un salu grupām. Ziemeļos atrodas Beringa šaurums, kas savieno ar Ziemeļu Ledus okeānu, Čukču pussala Krievijā un Sjuārda pussala Aļaskā. Austrumos atrodas Aļaska. Dienvidos — Aleutu salas un Komandora salas. Rietumos — Kamčatkas pussala.

Ģeoloģiskā vēsture 
Pēdējā Ledus laikmeta laikā Pasaules okeāna līmenis bija par 125 metriem zemāks un līdz ar to Beringa šaurums, kas atdala Ameriku un Eirāziju — šaurāks vai pat vispār nepastāvēja — eksistēja t. s. Beringa tilts (Beringija). Arī tālāk dienvidos jūras plašums starp Komandoru salām un Kuriļu salām samazinājās un arī šī salu ķēde kļuva labāk piemērota seno cilvēku pārceļošanai. Rezultātā pa vienu vai abiem šiem tiltiem cilvēki un daudzu sugu dzīvnieki migrēja no Eirāzijas uz Ameriku. Daļa speciālistu uzskata, ka šī bija pirmā reize, kad cilvēks nokļuva Amerikā, citi to apšauba un uzskata, ka pirmie cilvēki Amerikā ieradās jau pirms tam.

Saimniecība 
Beringa jūra pieder pie produktīvākajām pasaules jūrām un šeit notiek intensīva zvejniecība, šeit ASV iegūst pusi no visas savas zvejas flotes nozvejas. Jūras produktivitāti apdraud globālā sasilšana.

Beringa jūras salas 
 Aleutu salas (ASV)
 Karagas sala (Krievija, pie Kamčatkas krastiem)
 Komandora salas (Krievija)
 Nunivaka (ASV)
 Pribilova salas (ASV)
 Sentlorensa sala (ASV)
 Sentmetjū sala (ASV)

Ārējās saites 

 Bering Climate — a current view of the Bering Sea Ecosystem and Climate (angliski)
 The International Bering Sea Forum (angliski)

 
Krievijas jūras
ASV ģeogrāfija
Kamčatkas novads
Čukotkas autonomais apvidus