joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dricānu baznīca

Dricānu svēto apustuļu Simeona un Jūdas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Baznīcas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Rēzeknes novada Dricānu pagasta Dricānos. Baznīca ir valsts nozīmes kultūras piemineklis.

Vēsture 
Pirmā Dricānu Romas katoļu baznīca šeit tika uzcelta 1779. gadā. Tā bija koka baznīca, kas nokalpoja 80 gadus. Pašreizējā mūra baznīca tika uzcelta 1859. gadā par baroneses Manteifeles un Katrīnas Uljanovskas līdzekļiem. Baznīcu ar Mogiļevas metropolīta atļauju konsekrēja vietējais prāvests K. Tarvids 1859. gada oktobrī, veltot apustuļu Sīmaņa un Jūdas godam.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Māris Laureckis. Draudzē ir astoņas kapsētas. Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Jaunavas Marijas parādīšanās Lurdā, Baznīcas iesvētīšanas svētki, Vasarsvētki, Kristus Miesas un Asiņu svētki, Kunga pārveidošanās svētki, svēto apustuļu Sīmaņa un Jūdas svētki.

Tehniska informācija 
Dricānu baznīca ir 15,30 metrus gara, 11,25 metrus plata un 7,1 metrus augsta viennavas telpa ar cementa flīžu grīdu. Apkārt baznīcai ir mūra žogs.

Arhitektūra 
Baznīca celta vēlā klasicisma stilā ar diviem torņiem.

Interjers 
Baznīcā atrodas divi 19. gadsimta kokgriezuma krucifiksi un feretrons ar gleznojumu uz skārda. Apskatāmi ir trīs altāri ar bagātīgiem kokgriezumiem gotikas stilā. Centrālajā altārī ir ievietota Vissvētās Jēzus Sirds glezna un blakus koka ciļņi "Svētie Pēteris un Pāvils", virs gleznas redzams Sīmaņa-Jūdas zemcilnis jeb bareljefs, kuru vārdā nosaukta baznīca. Līdzās galvenajam altārim atrodas 19. gadsimta apaļskulptūras, kurās attēloti apustuļi Sīmanis un Jūda Tadejs. Labās puses altāris ir veltīts Svētā Gara nosūtīšanas notikumam, tajā atrodas 19. gadsimta kokā griezts cilnis, kas attēlo Svētā Gara atnākšanu Vasarsvētkos virs apustuļiem un Jaunavas Marijas, tā abos sānos ir svētā Franciska un svētās Klāras tēli, līdzās altārim ir svētā Jana Nepomuka skulptūra. Kreisās puses altāra vidū ir Jaunavas Marijas skulptūra, sānos svētā Antona un svētās Terēzes no Lizjē tēli, līdzās altārim ir svētā Jāzepa skulptūra.

Ārējās saites 
 Vizītkarte
 Attēls
Wojciech Walczak, Karol Łopatecki, Cmentarz i kościół pw. św. św. Szymona i Judy w Drycanach, [w:] Stan badań nad wielokulturowym dziedzictwem dawnej Rzeczypospolitej, t. I, red. W. Walczak, K. Łopatecki, Białystok 2010, s. 231-246.

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Dricāni
Valsts kultūras pieminekļi
Bukmuižas baznīca

Bukmuižas Svētā Ludviga Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Ezernieku pagasts Ezernieku ciemā.

Vēsture 
Pirmo Bukmuižas katoļu baznīcu šeit uzcēla Jānis Hilzens. Tās celtniecības laiks nav zināms, taču tā bija koka baznīca, Dagdas baznīcas filiāle. Šajā dievnamā Latgales-Piltenes bīskaps Jāzeps Dominiks Puzina atļāva noturēt Svēto Misi 1751. gada 23. augustā, par ko liecina bīskapa parakstītā atļauja, kas glabājas draudzes arhīvā. 1785. gadā grāfiene Konstance, kas bija Jāņa Hilzena sieva, dāvināja Bukmuižas baznīcai 44 desetīnas zemes, šo dāvinājumu ar savu pavēli apstiprināja Katrīna II, kas lasāms Bukmuižas draudzes hronikā. Bijuši lieli strīdi starp cara valdību un Dagdas jezuītu misiju laika periodā starp 1808. un 1817. gadu, jo cara valdība vēlējās baznīcu atdot pareizticīgajiem, mēģinot pierādīt, ka tā piederējusi uniātiem. Šajā apkārtnē patiešām dzīvojuši daudz uniātu, taču viņu baznīca atradās 7 km attālajā Vertaļovā.

Pašreizējā mūra baznīca tika uzcelta 1830. gadā par muižkunga Ludviga Šabanska līdzekļiem prāvesta Pētera Bržozdovska darbības laikā. Baznīcu konsekrēja tajā pašā gadā, veltot to Svētā Ludviga godam.

1928.-1944. gadā Bukmuižas draudzē par priesteri kalpojis Jāzeps Kazlass, pazīstams arī kā sabiedrisks darbinieks, literāts.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Andris Sprukts. Draudzei ir piecas kapsētas.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Triju Ķēniņu diena, Svētā Jāzepa diena, Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas svētki, Svētā Ludviga diena, Rožukroņa Karalienes svētki.

Tehniska informācija 
Bukmuižas baznīca ir 24 metrus gara un 12 metrus plata viennavas celtne ar koka grīdu. Baznīcai ir skārda jumts. Apkārt baznīcai ir mūra žogs. Baznīcas dārza labajā stūrī atrodas mūra zvanu tornis.

Arhitektūra 
Baznīca ir celta baroka stilā bez torņiem. Bukmuižas katoļu baznīca (ar žogu) ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Interjers 
Baznīcā atrodas ērģeles lietošanas kārtībā, ir aplūkojama Dievmātes glezna, kas ir Lietuvas Šiluvas Brīnumdarītājas Dievmātes gleznas kopija. Baznīcā ir pieci altāri. Centrālajā altārī, kas finansēts arī par Ludviga Šabanska līdzekļiem, atrodas "Krustā Sistā" glezna, bet altāra augšdaļā — Svētā Ludviga glezna, sānos atrodas Jēzus Sirds un Jaunavas Marijas altāri, kuriem līdzekļus ir devis prāvests Ferdinands Smilgevics. Svētā Jāzepa un Jaunavas Marijas pastāvīgās palīdzības altāri ir ģenerāļa Feliksa Stabrovska finansēti un uzbūvēti 1902. gadā. Jaunavas Marijas pastāvīgās palīdzības altārim ir dotas speciālas pāvesta Leona XIII atlaidas. Baznīcā ir arī redzamas mākslinieka Aldzimoviča 1904. gadā Varšavā gleznotas Jēzus Sirds, Svētā Jāzepa un Kristus ciešanu gleznas.

Bukmuižas katoļu baznīcas altāris ir valsts nozīmes mākslas piemineklis.

Ārējās saites 
 Dagdas dekanāta mājaslapa
 www.zudusilatvija.lv
 www.atputasbazes.lv

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Ezernieku pagasts
Ezernieki
Borovkas baznīca

Borovkas Dievmātes Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Ūdrīšu pagasta apdzīvotā vietā Borovkā.

Vēsture 
Borovkas katoļu baznīcu uzcēla Vaclovs un Kazimirs Konrads Plāteri 1811. gadā, tad tā bija kā Krāslavas draudzes filiāle līdz pat 1922. gadam.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Alberts Cimanovskis, MIC. Draudzei ir piecas kapsētas — Borovkas kapsēta, Užingoras kapsēta, Kaplavas kapsēta, Stašānu kapsēta un Muļķu kapsēta. Draudzē ir aptuveni 300 draudzes locekļi.

Draudzes svētki 
Draudzes īpašās svētku dienas ir Svētā Izidora diena, Vissvētākās Jaunavas Marijas — Pastāvīgās palīdzības diena, Svētā Elija diena, sargeņģeļu piemiņas diena.

Tehniska informācija 
Borovkas baznīca ir 10 metrus gara un 7 metrus plata mūra viennavas celtne ar flīžu grīdu. Baznīcai ir skārda jumts. Apkārt baznīcai ir metālkalumu žogs ar ķieģeļu mūra elementiem. Baznīcas dārza abos stūros baznīcas ieejas pusē ir divi masīvi taisnstūra zvanu torņi no akmens un sarkanu ķieģeļu mūrējuma. Labās puses tornī atrodas vecs zvans. Baznīcas dārzā atrodas liels krucifikss.

Interjers 
Aplūkojami ir seni priekšmeti — galvenais altāris ar Dievmātes skulptūru, trīs biktskrēsli, Lurdas Dievmātes glezna, četras evaņģēlistu sienas freskas. Baznīcā redzama piemiņas plāksne dievnama cēlājiem.

Ārējās saites 
 Attēli
 Karte
 200 gadu jubileja
 www.zudusilatvija.lv

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Ūdrīšu pagasts
Linkolna (ASV)

Linkolna (, ) ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Nebraskas štata un Lenkasteras apgabala administratīvais centrs. Tā ir otra apdzīvotākā pilsēta štatā aiz Omahas. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 287 tūkstoši cilvēku. Atrodas Nebraskas štata dienvidaustrumos, 95 km uz dienvidrietumiem no Omahas, Soltkrīkas upes krastos.

Linkolna tika dibināta 1856. gadā kā Lenkasteras ciems. 1859. gadā tā kļuva par jaunizveidotā Lenkasteras apgabala administratīvo centru. 1869. gadā, kad tā kļuva par Nebraskas administratīvo centru, pilsētas nosaukums tika mainīts uz Linkolna par godu ASV prezidentam Abrahamam Linkolnam. 1869. gadā dibināta arī Nebraskas universitāte. Vēl Linkolnā atrodas metodistu universitāte — Nebraskas Veslejanas universitāte (Nebraska Wesleyan University). Linkolna ir nozīmīgs transporta mezgls, cauri pilsētai izbūvēta dzelzceļa līnija. Pilsētas teritorijā atrodas Linkolnas lidosta. Netālu no pilsētas ir vēl divas lidostas un aviobāze.

Linkolnā attīstīta lauksaimniecības produktu pārstrāde — miltu ražošana, gaļas pārstrāde. Attīstīta arī lauksaimniecības tehnikas būve, pārtikas rūpniecības iekārtu ražošana, elektrotehnikas gatavošana, naftas pārstrāde.

Atsauces

Ārējās saites 

 Linkolnas mājaslapa 
 

Nebraskas pilsētas
ASV štatu administratīvie centri
Argentīnas futbola pirmā divīzija

Primera División ir augstākā futbola līga Argentīnā. Nacionālajā čempionātā piedalās 20 komandas. Parasti sezona ilgst no augusta līdz nākamā gada maijam. Katra sezona ir sadalīta divās daļās (Apertura un Clausura) un katrai ir savs čempions. Primera División tika dibināta 1893. gadā un 1931. gadā tā kļuva par profesionālu līgu. IFFHS to ierindo 7. vietā spēcīgāko pasaules līgu sarakstā.

Kopš 1931. gada 16 klubi ir kļuvuši par Argentīnas čempioniem, četri klubi ir titulu izcīnījuši vismaz 10 reizes. Visveiksmīgākais klubs ir River Plate, kas izcīnījis 33 titulus.

Pašreizējie klubi 

Futbola līgas
Futbols Argentīnā
Portugāles futbola Premjerlīga

Primeira Liga ir augstākā futbola līga Portugālē. Nacionālajā čempionātā piedalās 18 komandas. Primeira Liga tika dibināta 1934. gadā.

Čempionātā ierasti dominē tā sauktais "lielais trijnieks" (Porto, Benfica un Sporting), kas kopumā izcīnījuši 85 titulus, pārējās divas reizes uzvarējuši Belenenses un Boavista.

Portugāles Premjerlīga ir viena no spēcīgākajām nacionālajām līgām Eiropā, šobrīd (2020) UEFA koeficientu rangā ieņemot sesto vietu aiz Spānijas La Liga, Anglijas Premjerlīgas, Vācijas Bundeslīgas, Itālijas A sērijas un Francijas 1. līgas.

Klubi 2022.—2023. gada sezonā

Panākumiem bagātākie klubi

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā vietne 

Futbola līgas
Futbols Portugālē
Kalupes baznīca

Kalupes Vissvētākā Altāra Sakramenta Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Kalupes pagasta Kalupes ciemā. Baznīca ir arhitektūras piemineklis.

Vēsture 
Pirmā Kalupes katoļu baznīca šeit tika uzcelta 1795. gadā. Tā bija koka baznīca, uzbūvēta no priežu baļķiem, ko uzcēla par Kalupes un Arendoles īpašnieka grāfa Jāzepa Zīberga līdzekļiem. Tā bija 9 asis gara un 4,5 asis plata ar diviem torņiem. Šī baznīca nokalpoja līdz 1882. gadam. Pēc baznīcas nojaukšanas tās vietā uzstādīja krustu, kas bijušās muižas liepu audzē ir saglabājies līdz mūsu dienām.

Pašreizējās baznīcas pamati tika likti 1861. gadā, tos iesvētīja Līksnas dekāns Kopecs, līdzekļus baznīcas būvniecībai deva draudze, grāfs Staņislavs Kostka Plāters-Zībergs un prāvests S. Beinarovičs, taču politiskie notikumi aizkavēja baznīcas būvniecību. Tā aizsākās 1881. gadā, kad tika noslēgts līgums par ķieģeļu baznīcas būvi Kalupē pēc arhitekta Vilhelma Neimaņa projekta. Baznīcu uzbūvēja 1882. gadā un to iesvētīja Kalupes prāvests S. Beinarovičs, bet 1896. gadā dievnamu konsekrēja Mogiļevas bīskaps Albins Simons Vissvētākā Sakramenta godam. 1913. gadā tika mākslinieciski apgleznotas sienas. Baznīcas dārzā ir apbedīts 1990. gadā draudzes plebānijā noslepkavotais prāvests Klements Apšs.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Antons Aglonietis. Draudzei ir četras kapsētas — Kalupes (Baltaču) kapsēta, Ratnieku kapi, Lazdānu kapsēta un Loču kapsēta.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Kunga Prezentācijas svētki, Jaunavas Marijas pasludināšanas svētki, Svētā Jura diena, Kristus Miesas un Asins svētki, Svētā Pētera un Svētā Pāvila diena, Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas svētki, Svētā Franciska stigmatu diena, Svētā Staņislava Kostkas diena, Svētā Miķeļa diena, Svētās Terēzijas diena, Jaunavas Marijas Bezvainīgās ieņemšanas diena.

Tehniska informācija 
Kalupes baznīca ir sarkanu ķieģeļu celtne bez torņiem ar skārda jumtu, tā ir celta krustveida formā. Tā ir trīs navu celtne ar cementa flīžu grīdu, koka griestiem, tā ir 38,50 metrus gara un 19,2 metrus plata. Apkārt baznīcas dārzam ir sarkanu ķieģeļu žogs. Baznīcai ir trīz zvani.

Interjers 

Baznīcā ir lietošanas kārtībā ērģeles un fisharmonijs. Dievnamā ir trīs koka altāri ar daudzām Svēto figūrām. Galvenajā jeb centrālajā altārī atrodas Kristus statuja ar ciboriju rokā, sānos Svētās Terēzes un Svētā Staņislava statujas, labajā pusē no dievgalda atrodas Svētā Franciska statuja. Labajā sānu altārī novietota Lurdas Dievmātes statuja, bet kreisajā sānu altārī Svētā Miķeļa Erceņģeļa statuja. Tās visas bija iegādātas 1928. gadā Parīzē. Uz baznīcas sienām redzamas melna marmora plāksnes ar grāfu Zībergu piemiņas uzrakstiem.

Ārējās saites 

 Draudzes mājaslapa

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Kalupe
Kalupes pagasts
Gaņsu

Gaņsu province () ir viena no Ķīnas 22 provincēm. Province atrodas starp Tibetas kalnieni un Gobi tuksnesi. Robežojas ar Mongoliju, Iekšējās Mongolijas autonomo reģionu, Ninsjas Hueju autonomo reģionu, Siņdzjanas Uiguru autonomo reģionu, Cjinhai, Sičuaņu un Šaansji. Provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Laņdžou. 2010. gadā Gaņsu dzīvoja 25,57 miljoni iedzīvotāju, no kuriem 91% ir haņi, 5% — hui, 2% — dunsjani un 2% — tibetieši.

Ārējās saites 

Ķīnas provinces
Lainuss Polings

Lainuss Karls Polings (;  — ) bija amerikāņu ķīmiķis, bioķīmiķis, miera aktīvists, rakstnieks un pedagogs. Viņš bija viens no visietekmīgākajiem ķīmiķiem šīs zinātnes vēsturē un viens no 20. gadsimta ietekmīgākajiem zinātniekiem. L. Polings bija viens no pirmajiem, kas darbojās kvantu ķīmijas un molekulārās bioloģijas jomās.

Viņš ir viena no četrām personām, kas saņēmuši vairāk nekā vienu Nobela prēmiju. Tāpat L. Polings ir viena no divām personām, kas saņēmuši divas dažādas Nobela prēmijas (ķīmijā un par miera veicināšanu), vēl divas dažādas Nobela prēmijas saņēmusi Marija Sklodovska-Kirī (ķīmijā un fizikā).

Nobela prēmiju ķīmijā viņš saņēma 1954. gadā. Savukārt Nobela miera prēmiju amerikāņu zinātnieks saņēma 1962. gadā par viņa cīņu pret kodolieroču izmēģinājumiem.

Polings  kļuvis populārs visā pasaulē, veicinot vitamīna C lietojumu slimību profilakses nolukā, bet krietni agrāk latviešu zinātnieks Augusts Kirhenšteins atklājis, ka vitamīnam C ir liela nozīme slimību novēršanā, taču pētījumus pietiekami neizvērsa.

L. Polings mira  no prostatas vēža 93 gadu vecumā.

Žurnāls New Scientist viņu ierindoja starp 20 visu laiku izcilākajiem zinātniekiem.

Atsauces

Ārējās saites 

 Polinga CV 
 Ķīmijas enciklopēdijas profils 
 Lainusa Polinga biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 
 Interview with Linus Pauling 

1901. gadā dzimušie
1994. gadā mirušie
Amerikāņu ķīmiķi
Nobela prēmijas laureāti ķīmijā
Nobela miera prēmijas laureāti
Oregonā dzimušie
Andzeļmuižas baznīca

Andzeļmuižas Svētā Jāņa Kristītāja Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Andzeļu pagasta apdzīvotā vietā Andzeļos.

Vēsture 
Pirmā baznīca Andzeļmuižā tika uzbūvēta 1697. gadā un konsekrēja bīskaps Nikolajs Poplavskis. Vēlāk draudzes vajadzībām tika izmantota muižas kapela, kas atradās muižas parkā pie Ežezera, ko uzbūvēja 1782. gadā un veltīja to Svētā Jāņa Kristītāja godam. Koka katoļu baznīcu uzbūvēja 1845. gadā par muižnieka Vesenhofa un draudzes līdzekļiem, tā kalpoja līz 1960. gadu sākumam, kad to nojauca, jo tā atradās avārijas stāvoklī un draudze beidza pastāvēt.

Atmodas gados Andzeļu draudze tika atjaunota, lielā mērā pateicoties dekānam Jānim Stepiņam. Tika pārveidota viena no draudzes atgūtajām ēkām, kas padomju gados bija kultūras nams, par baznīcu, ko konsekrēja toreizējais Rīgas arhibīskaps, vēlākos gados kardināls Jānis Pujats, veltot to Jāņa Kristītāja godam.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Ivars Vigulis. Līdz 1929. gadam tai bija savs prāvests, vēlākos gados to apkalpoja prāvests no Bukmuižas, ko dara arī tagad. Draudzei ir četras kapsētas — Andzeļu kapsēta, Bresingovas kapsēta, Frolu kapsēta, Kraulu kapsēta.

Ārējās saites 
 Dagdas dekanāta mājaslapa
 dagda.lv
 Panoramio attēls

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Andzeļu pagasts
Andzeļi
Gerds fon Rundštets

Kārlis Rūdolfs Gerds fon Rundštets (; dzimis , miris ) bija vācu ģenerālfeldmaršals Otrā pasaules kara laikā.

Dzimis dižciltīgā vācu ģimenē. Piedalījās Pirmajā pasaules karā. Starpkaru periodā turpināja militāro dienestu, bet 1938. gadā pensionējās.

Sākoties Otrajam pasaules karam, atgriezās ierindā un vadīja Armijas grupu "Dienvidi" Polijas kampaņas laikā, bet vēlāk komandēja Armijas grupu "A" Kaujas par Franciju laikā. Lielā mērā viņa nopelns bija spožais Vācijas uzbrukums cauri Ardēniem, sasniedzot Lamanšu, kas ļāva ielenkt lielus franču un britu spēkus pie Denkerkas.Tomēr fon Rundštets pārtrauca ofensīvu, un šī lēmuma iemesli nav pilnībā saprotami. Tas ļāva evakuēt vairāk nekā 300 000 ielenkto sabiedroto karavīru ar kuģiem uz Lielbritāniju.

Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Gerds fon Runštets komandēja Armiju grupu "Dienvidi". Guva spīdošu militāro uzvaru 1941. gada Kijevas kaujas laikā. Tālākie militārie sasniegumi nebija un tā kā fon Rundštets nespēja veikt operācijā "Barbarosa" plānotos uzdevumus, Ādolfs Hitlers atsauca viņu no Austrumu frontes.

1942. gadā Gerds fon Runštets tika iecelts par Vācijas spēku komandieri Rietumos (OB West). Pēc Sabiedroto veiktās Normandijas operācijas 1944. gada jūlijā tika atlaists (vācu spēku aizsardzību viņš vadīja kopā ar ģenerālfeldmaršalu Ervīnu Rommelu), tomēr vēlāk atjaunots amatā un ar pātraukumiem dienēja līdz 1945. gada martam, kad Hitlers viņu atlaida vēlreiz. 1. maijā krita Sabiedroto (amerikāņu) gūstā.

Apsūdzēts kara noziegumos, tomēr nav tiesāts vecuma un sliktā veselības stāvokļa dēļ. 1949. gadā atbrīvots no apcietinājuma. Miris 1953. gadā.

Ārējās saites 

Vērmahta virsnieki
Vācijas virsnieki
Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieri
Saksijā-Anhaltē dzimušie
Vilhelms Keitels

Vilhelms Bodevins Gustavs Keitels (; dzimis , miris ) bija vācu ģenerālfeldmaršals Otrā pasaules kara laikā. Oberkommando der Wehrmacht (Bruņoto spēku Augstākās vadības) komandieris, faktiski kara ministrs.

Dzīvesgājums 
Dzimis vidusšķiras vācu ģimenē. Piedalījās Pirmajā pasaules karā. Starpkaru periodā turpināja militāro dienestu. Pēc Vernera fon Blomberga demisijas kļuva Oberkommando der Wehrmacht komandieri. 

Otrā pasaules kara laikā vadīja Vācijas armijas militārās operācijas. Iesākumā iebilda Hitleram pret iebrukumu Francijā un PSRS, vēlākajā kara gaitā bija viena no Hitleram lojālākajām augstākajām militārpersonām. Kara gaitā parakstīja vairākas pavēles, kuras var klasificēt kā kara noziegumus, piemēram 1941. gada "Nakts un Miglas" direktīva (Nacht und Nebel), kura akceptēja politisko pretinieku nolaupīšanu ("pazušanu") Vācijas okupētajās teritorijās. Pēc Hitlera pašnāvības 1945. gada 30. aprīlī Keitels iekļāvās t.s. Flensburgas valdības sastāvā. 1945. gada 8./9. maijā PSRS pārstāvju klātbūtnē parakstīja Vācijas bezierunu kapitulāciju.

Tiesāts par kara noziegumiem Nirnbergas procesā un sodīts ar nāvi . Tiesas procesa laikā pilnībā atzinis savu vainu šausmīgajā karā un nožēlojis savu nespēju to apturēt. Lai pasvītrotu viņa apsūdzību kriminālo raksturu, rietumu sabiedrotie nepiekrita Keitela lūgumam nāvessodu izpildīt ar militārpersonām paredzēto nošaušanu, bet gan saglabāt sākotnēji piespriesto pakāršanu. Viņa pēdējie vārdi pirms nāvessoda izpildes bija: Es lūdzu visvarenajam Dievam apžēloties pār vācu tautu. Vairāk kā divi miljoni vācu karavīru ir devušies nāvē par dzimteni pirms manis. Es tagad jums sekoju, mani dēli. Visu par Vāciju.

Atsauces

Ārējās saites 

 "Statement of Nuremberg defendant Wilhelm Keitel."

Vērmahta virsnieki
Vācijas virsnieki
Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieri
Kara noziedznieki
Ar nāvi sodītie cilvēki
Lejassaksijā dzimušie
Stirnienes baznīca

Stirnienes Svētā Laurencija Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Varakļānu novada Varakļānu pagasta Stirnienē.

Vēsture 
Pirmā Stirnienes katoļu baznīca šeit tika uzcelta 1757.-1767. gadā. Tā bija koka baznīca, ko 1913. gadā pēc jaunās mūra baznīcas uzcelšanas nojauca un pārveda uz Rudzātu draudzi, kur izmantoja jaunceļamās baznīcas vajadzībām.

Pašreizējās baznīca tika uzcelta 1907. gadā. Pirmais, kurš sāka domāt par jaunas mūra baznīcas celtniecību Stirnienē, bija prāvests Jāzeps Visockis, kurš dzīvoja Atašienē un pārzināja Atašienes filiālbaznīcu. Pārceļot prāvestu 1881. gadā uz Varakļānu draudzi, Visockis atvēlēja 7100 zelta rubļu Stirnienes baznīcas celtniecībai. Taču baznīcu sāka celt tikai 1902. gadā, to veca prāvests Pauls Virketis Tiltagala sādžā, netālu no Aizkalniešu, kā agrāk sauca Stirnienes dzelzceļa staciju. Baznīcu uzcēla 1907. gadā un 1914. gada 28. jūnijā to Mogiļevas arhibīskaps V. Kļučinskis konsekrēja Svētā Laurencija godam. Baznīca cietusi Otrajā Pasules karā, tai tika saspridzināti torņi, jumts, bojā gājušas ērģeles, taču pakāpeniski baznīca tika atjaunota — 1961. gadā prāvesta Antona Blaževiča vadībā atjaunoja torņus un jumtu, uzliekot arī skārda jumtu, uzmeta jaunu apmetumu, izkrāsoja baznīcas iekšpusi. Vēlāk prāvesta Staņislava Petuško darbības laikā 1966. gadā uzstādīja meistaru Vanaģeļa un Tikera izgatavoto Jēzus Sirds altāri, tika izgatavoti jauni procesijas karogi, 1968. gadā uzcēla plebāniju un saimniecības ēkas, līdz 1979. gadam baznīcas jumtam beidza skārda nomaiņu, nokrāsoja torņus, pārkrāsoja baznīcas iekšpusi un ievilka elektroinstalāciju.
2006. gadā draudze saņēma dāvinājumu — ērģeles no Getingenes draudzes Vācijā, kuras 2007. gada vasarā uzstādīja Alvja Melbārža ērģeļgarbnīcas meistari. Baznīcas dārzā ir apbedīts prāvests Pauls Virketis.

Draudze 
Patsāvīga draudze radās 18. gadsimta otrajā pusē.
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Pašlaik draudzi apkalpo prāvests Rolands Abrickis. Draudzei ir četras kapsētas — Stirnienes kapsēta, Teilānu kapsēta, Kapinieku kapsēta un Saliešu kapsēta.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jura diena, Svētā Antona diena, Škaplera diena, Svētā Laura diena, Jaunavas Marijas dzimšanas diena.

Tehniska informācija 
Stirnienes baznīca ir laukameņu mūra — sarkanu ķieģeļu ēka ar diviem torņiem ar skārda jumtu, tā ir iekšpusē trīsnavu telpa ar velvē veidotiem griestiem, kas balstās uz mūra pīlāriem. Baznīca ir 25,5 metrus gara un 15,30 metrus plata, tās grīda ir klāta ar flīžu grīdu. Apkārt dievnama dārzam ir mūra žogs.

Interjers 
Lielajā altārī atrodas altārglezna "Jēzus Olīvu dārzā", kuras autors ir mākslinieks Bitkovs. Svētā Antona altārī ir redzama glezna "Svētais Padujas Antons ar Bērnu Jēzu uz rokām", aplūkojami ir arī Svētā Jura un Jēzus Sirds altāri. Altāri ir apzeltīti.

Ārējās saites 
 www.diena.lv
 www.esilabs.lv 
 Karte
 Attēli
 www.estars.lv

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Stirniene
Varakļānu pagasts
Siguļi

Siguļi ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā starp Dzirnezeru un Gauju pie autoceļa A1  no pagasta centra Carnikavas,  no novada centra Ādažiem un  no Rīgas centra. Dažkārt tiek uzskatīts par Gaujas ciema daļu.

Siguļi ir Carnikavas vēsturiskais centrs, kur atradās Carnikavas luterāņu baznīca (nodegusi 2017. gadā), skola (atklāta 1868. gada 14. novembrī), kapsēta. Pēckara gados pie Siguļiem izauga vasarnīcu kolonijas Dzirnupe un Gaujmala. Siguļos atrodas Carnikavas speciālā internātskola, vairāki veikali, Dzirnkalna atpūtas bāze.

Atsauces 

Latvijas vidējciemi
Aloizs Vaznis

Aloizs Vaznis ( — ) bija latviešu iekšlietu darbinieks, jurists un politiķis. Pirmais Latvijas Republikas iekšlietu ministrs neatkarības atgūšanas laikā (1990—1991), vēlāk zvērināts advokāts. Līdzautors Rīgas Kinostudijas mākslas filmas "Aveņu vīns" scenārijam.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1934. gada 11. martā Rīgā. Mācījās Rīgas 51. Strādnieku jaunatnes vakara vidusskolā, strādāja par kultūras darbu organizētāju tuberkulozes slimnīcā, piepelnījās kā muzikants restorānā "Lira". Studēja Latvijas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē (1952—1958). Pēc augstskolas beigšanas 35 gadus strādāja Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas struktūrās kā operatīvais darbinieks, bija kriminālmeklēšanas dienesta vadītājs un vadīja Nodaļu cīņai pret sociālistiskā īpašuma izlaupīšanu ().

No 1990. līdz 1991. gadam Aloizs Vaznis bija pirmais atjaunotās Latvijas Republikas iekšlietu ministrs Ivara Godmaņa vadītajā Ministru padomē. Pārņēma ministriju laikā, kad bruka vecās iekšlietu struktūras (LPSR iekšlietu ministrs bija Bruno Šteinbriks), strauji pieauga noziedzība. Barikāžu laikā vadīja Latvijas valdībai lojālo milicijas darbinieku pretestību Rīgas OMON uzbrukumiem. 1991. gadā atkāpās no ministra amata (vietā stājās Ziedonis Čevers).

Pēc aiziešanas no politikas bija zvērināts advokāts. 2002. gadā nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no partijas "Latgales gaisma".

Miris .

Apbalvojumi 
 PSRS Sarkanās Zvaigznes ordenis
 PSRS medaļa "Par kaujas nopelniem"

Literatūra 
 Aloizs Vaznis. Informācija pārdomām. Rīga: Kontinents, 2002.
 Dace Zuiko, Aivars Kļavis. Vaznis Aloizs : Neatkārtojamie noziegumi [par noziedzību padomju Latvijā] // Likuma Vārdā. — Nr. [11] (2002, Nov.), 3., 16.-17. lpp.

Atsauces

Ārējās saites 
 Aloiza Važņa stāsts
 Aloizs Vaznis — ziņas par deputāta kandidātu, CVK

1934. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Latvijas advokāti
Latvijas iekšlietu ministri
Latvijas PSR milicijas darbinieki
PSKP biedri
Rīgā dzimušie
Viestura ordeņa komandieri
Ar Sarkanās Zvaigznes ordeni apbalvotie
Pušmucovas baznīca

Pušmucovas Jaunavas Marijas pasludināšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Ludzas novada Pušmucovas pagasta centrā Pušmucovā.

Vēsture 
Pirmā Pušmucovas koka katoļu baznīca, tika uzcelta 18. gadsimta otrajā pusē par muižkunga Ksavera Šadurska līdzekļiem. To 1805. gadā iesvētīja Malnavas draudzes prāvests, Ludzas dekāns un Kijivas kanoniķis Jāzeps Romanovskis, veltot to Jaunavas Marijas pasludināšanas godam. Krāslavas baznīcu uzbūvēja itāliešu arhitekta Parako vadībā. Pabeidzot būvdarbus, viņš apmetās uz dzīvi Ludzā. Viens no viņa bērniem Dominiks Parako vēlākos gados kļuva par Pušmucovas muižkungu un 1850. gadā par saviem līdzekļiem uzsāka koka baznīcas vietā mūra baznīcas celtniecību. Baznīca tika mūrēta no akmeņiem un 1852. gadā tās celtniecība tika pabeigta. 1852. gada 4. oktobrī baznīcu iesvētīja dekāns Romualds Laudanskis, bet 1897. gadā to konsekrēja bīskaps Simons, veltot to tāpat kā veco koka baznīcu Jaunavas Marijas pasludināšanas godam.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudze darbojusies jau 1790. gadā. Draudzi apkalpo prāvests Antons Justs. Draudzei ir viena — Pušmucovas kapsēta.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki ir Jaunavas Marijas pasludināšanas diena, Svētā Jāņa Kristītāja svētki, Jaunavas Marijas dzimšanas svētki, Jaunavas Marijas Bezvainīgās Ieņemšanas svētki.

Tehniska informācija 
Pušmucovas baznīca ir akmens mūra celtne ar cinkota skārda jumtu un diviem torņiem, kuros atrodas trīs zvani — "Staņislavs", "Jānis" un zvans bez vārda. Tā ir viennavas ēka ar flīžu grīdu, 25,60 metrus gara un 12,80 metrus plata. Ap baznīcu ir mūra žogs.

Interjers 
Baznīcā ir pneimatiskās ērģeles un trīs mūra altāri — galvenajā jeb centrālajā atrodas Marijas pasludināšanas glezna, bet sānu altāros ir ievietotas Svētā Dominika un Svētā Franciska gleznas. Baznīcā ir aplūkojami arī citi mākslas darbi, procesiju karogi un bronzas lukturi.

Ārējās saites 
 Ludzas bibliotēkas datu bāze
 Karte

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Pušmucovas pagasts
Pušmucova
Ozolaine (Limbažu pagasts)

Ozolaine ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā, pagasta lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies novada ziemeļos Limbažu pilsētas rietumu pierobežā pie autoceļiem P11 un P12 Dūņezera krastā  no pagasta pārvaldes un  no novada domes Limbažos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados pie bijušās Ozolaines Mežmuižas, kad tur izveidojās padomju saimniecības “Limbaži” centrālais ciemats. Apbūvē dominē dzīvojamā apbūve: ciemata centrālajā daļā koncentrēta daudzdzīvokļu māju apbūve, bet vienģimeņu māju ar saimniecības ēkām apbūve — ziemeļrietumu daļā. Mājokļi pamatā ir būvēti 1970. gados (silikātķieģelu trīsstāvu daudzdzīvokļu mājas, tipveida vienģimeņu dzīvojamās mājas). Ozolainē atrodas bērnudārzs, kursē Limbažu pilsētas sabiedriskais transports.

Mežmuiža 
Iespējams, Mežmuiža izveidota jau 17. gadsimtā, un tā bija Limbažu pilsmuižas blakusmuiža, kas piederēja Rīgas rātei. Rāte to izrentēja. Senākā laika periodā muižiņa apzīmēta ar nosaukumu “Forster”. Šis nosaukums atrodams arī 19. gadsimta kartogrāfiskajā materiālā. No tā atvasināts vārds “Mežmuiža”, kas lietots jau 20. gadsimta sākumā. Padomju laikā muižu pilnībā pārbūvēja. 1962. gadā visu veco iekartojumu līdz pat griestiem novāca, uzbūvēja 2. stāvu un iekārtoja tur kabinetus Limbažu sovhoza speciālistiem. Lejas stāvā paplašināja zāli, ieklāja parketu, uzbūvēja skatuvīti, iekārtoja arī kino telpas. Darbu laikā atklājās, ka jau pirms pārbūves ēkā bijusi centrālā apkure. 1993. gadā ēka tika privatizēta un kopš tā laika stāvēja tukša un vandāļu izpostīta. 2013. gadā ēkā laikus pamanīts un nodzēsts ugunsgrēks. 2016. gadā tā tika no jauna privatizēta.

Atsauces 

Limbažu pagasts
Antonio Banderass

Hosē Antonio Domingess Banderass (; dzimis ) ir spāņu aktieris, kino producents un režisors, kā arī dziedātājs. Aktiera karjeru uzsāka 19 gadu vecumā, kad filmējās vairākās Pedro Almodovara filmās. Pēc tam filmējies tādās Holivudas filmās kā "Slepkavas" (Assassins), "Evita", "Intervija ar vampīru", "Filadelfija", "Zorro maska" (The Mask of Zorro), kā arī "Spiegu bērnu" (Spy Kids) un "Šreka" filmu sērijās.

Piecas reizes nominēts Zelta globusa balvai — par lomām filmās "Evita" (1996), "Zorro maska" (1998), TV filmā And Starring Pancho Villa as Himself (2003), TV miniseriālā Genius (2017) un filmā "Sāpes un slava" (Dolor y gloria, 2019). Par lomu Pedro Almodovara filmā "Sāpes un slava" nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai un ieguvis Kannu kinofestivāla balvu kā labākais aktieris. 2005. gadā viņam piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā.

Ārējās saites 

 Antonio Banderass – spānis Holivudā

1960. gadā dzimušie
Andalūzijā dzimušie
Spāņu kinoaktieri
Eiropas Kino balvas ieguvēji
Ambeļu baznīca

Ambeļu Svētā Jura Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Ambeļu pagasta centrā apdzīvotā vietā Ambeļos.

Vēsture 
Par baznīcas celšanu noteiktu ziņu nav, bet ir saglabājusies ziņa, dominikāņu provinciāls A. Šoļuha 1782. gada 17. decembrī, apmeklējot Aglonas baziliku, uzdevis rūpīgāk apkalpot Ambeļu baznīcu, kas pierāda, ka 1782. gadā baznīca ir jau bijusi. Baznīcu cēlis Z. Plāters kā kapu kapliču, sākotnēji tā ir bijusi neliela, ar apaļiem logiem, kas ir vēl saskatāmi baznīcas vecajā daļā. Kapliča bija veltīta Svētā Jura godam, to izmantoja arī draudzes vajadzībām. 1888. gadā kapliču pārbūvēja par baznīcu, piebūvējot presbitēriju un priekštelpas, kā arī pagarinot to.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Par patstāvīgu draudzi Ambeļi kļuva tikai pēc Pirmā pasaules kara. Draudzi apkalpo prāvests Andrejs Aglonietis. Draudzei ir viena — Ambeļu kapsēta.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jura svētki, Svētā Pētera un Pāvila diena un Porciunkula atlaidas.

Tehniska informācija 
Ambeļu baznīca ir 13 metrus gara un 8 metrus plata koka celtne ar šīfera jumtu, uz kura ir neliels tornītis ar krustu. Baznīcas pamats ir būvēts no akmeņiem. Baznīcā ir cementa grīda, solos var novietoties 50 cilvēki. Dievnama griesti ir nedaudz velvēti.

Interjers 
Baznīcā ir viens altāris, kurā ir Jaunavas Marijas glezna. Altāris ir veidots baroka stilā, rotāts ar mākslinieciski augstvērtīgiem un īpatnējiem kokgriezumiem, un tas ir 18. gadsimta beigu valsts nozīmes mākslas piemineklis. Baznīcā ir saglabājušies vairāki mākslas priekšmeti. Nozīmīgs Latgales baroka koktēlniecības paraugs ir 18. gadsimtā veidotais altāra rentabls. Redzamas ir vairāku anonīmu profesionāli mākslinieku 18. gadsimta otrās puses gleznas —"Svētais Jans Nepomuks", "Svētais Francisks Ksaverijs", "Svētais Ignācijs Lojola", ka arī 18. gadsimta beigu darbs "Golgāta". Daļa baznīcas gleznu un amatniecības darbu glabājas Rundāles pils muzejā.

Ārējās saites 
 www.turisms.latgale.lv
 Attēli
 www.travelnews.lv

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Ambeļu pagasts
Ambeļi
Sigismunds Luksemburgs

Sigismunds (, , , ; dzimis , miris ) bija Luksemburgu dinastijas Svētās Romas impērijas ķeizars no 1433. gada līdz savai nāvei. Bija arī Ungārijas Karalistes, Horvātijas karalistes, Bohēmijas karalistes, Itālijas karalistes karalis un Romiešu karalis. Pēdējais Luksemburgu dinastijas imperators. Viens no galvenajiem Konstancas koncila (1414—1418) organizētājiem, kas izbeidza pāvestu un antipāvestu pretstāvi (Lielo Rietumu shizmu). Koncila laikā ar nāvi tika sodīts Jans Huss, kas izsauca Husītu karus. 

1396. gada Sigismunds vadīja apvienoto kristiešu armiju, kura uzbruka Osmaņu impērijai. 25. septembrī sultāns Bajezids I smagi sakāva krustnešus Nikopoles kaujā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1368. gadā Nirnbergā Svētās Romas impērijas ķeizara Kārļa IV ģimenē. Bērnību pavadīja Ungārijas galmā, tekoši runāja ungāru valodā, jo kopš sešu gadu vecuma bija saderināts ar Ungārijas troņmantinieci. Ungārijas troni ieguva 1385. gadā, Zvolenā apprecoties ar karalieni Ungārijas Mariju. 

Sigismunda vēlēšanās par Romiešu karali vairākums kūrfirstu nobalsoja par viņa brālēnu, Brandenburgas valdnieku Morāvijas Jobstu, bet Saksijas hercogs joprojām atbalstīja 1400. gadā atcelto Sigismunda pusbrāli Vāclavu IV.  Pāris mēnešus uz troni bija trīs Luksemburgu dinastijas pretendenti, līdz 1411. gada janvārī Jobsts mira, bet slimais Vāclavs IV necentās atgūt troni. 

1414. gadā Sigismunds devās kronēties uz Āheni, tajā pašā gadā Konstancas koncils pieņēma lēmumu par Jana Husa sodīšanu ar nāvi. Sigismunds cieta neveiksmi Husītu karu sākumā, bet 1429. gadā viņš ļāva Lietuvas dižkunigaitim Vītautam kronēties par Lietuvas karali, kas nenotika Vītauta nāves dēļ.

No savas varas 27 gadiem Sigismunds tikai 2 pavadīja impērijas teritorijā. Luksemburgas hercogistē valdīja viņa radiniece Elizabete, bet varu Brandenburgas markgrāfistē viņš nodeva Frīdriham Hohecollernam.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1368. gadā dzimušie
1437. gadā mirušie
Svētās Romas impērijas imperatori
Bohēmijas monarhi
Ungārijas valdnieki
Horvātijas monarhi
Luksemburgu dinastija
Bavārijā dzimušie
Lādezers

Lādezers (agrāk Ausmas) ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Lādes ezera dienvidaustrumu krastā pie autoceļa P9  no pagasta pārvaldes un  no novada domes Limbažos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta (Ausmas) izveidojusies pēckara gados 2,5 km no bijušās Lādes muižas centra kā kolhoza «Komunārs» (vēlāk — «Lādezers») centrālais ciemats. Ciemā mājokļu celtniecība visintensīvāk ir notikusi 1970.—1980. gados. Ir četras daudzstāvu dzīvokļu mājās, kompakta tipveida («Līvanu» tipa un slikātķieģelu) privātmāju apbūve, kā arī 21. gadsimta sākumā veidojusies jaunā apbūve Lādes ezera piekrastē. Ražošanas sektors izvietots ciema austrumu daļā, kur darbojas šūšanas cehs un kokapstrādes uzņēmums. Lādezera ciemā ir pamatskola, pasts, veikals.

Atsauces
Dejans Bodiroga

Dejans Bodiroga (, Dejan Bodiroga; dzimis ) ir bijušais serbu basketbolists, spēlējis vieglā uzbrucēja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas izlases dalībnieks.

Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem basketbolistiem, kas nav spēlējuši NBA.

Karjera 
Profesionāļa karjeru uzsāka 1989. gadā Zreņaninas "Proleter" vienības sastāvā. Pēc vienas aizvadītas sezonas "Proleter" viņš pārgāja uz Horvātijas klubu KK Zadar. 1992. gadā kļuva par Itālijas Triestes "Pallacanestro" vienības basketbolistu. Pēc tam spēlēja vēl vienā Itālijas klubā — Milānas "Olimpia" —, tā sastāvā 1996. gadā uzvarēja Itālijas līgā un Itālijas kausa izcīņā.

Laikā no 1996. līdz 1998. gadam spēlēja Spānijas Madrides "Real" sastāvā, ar ko 1997. gadā kļuva par Saportas kausa ieguvējiem. Četrus gadus spēlējis arī Grieķijā — Atēnu "Panathinaikos". Tā sastāvā divas reizes uzvarēja Eirolīgā (2000, 2002) un trīs reizes kļuva par Grieķijas čempionu (1999, 2000, 2001). 2002. gadā pārgāja uz FC Barcelona. Tā sastāvā guva vēl vienu uzvaru Eirolīgā (2003), kā arī kļuva par divkārtēju Spānijas čempionu (2003, 2004). 2003. gadā izcīnīja arī Spānijas kausu un 2004. gadā — Spānijas Superkausu. Karjeru noslēdza Itālijas klubā Romas "Virtus".

Dienvidslāvijas izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 1996. gada Olimpiskajās spēlēs, divas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā (1998, 2002), trīs reizes Eiropas čempionātā (1995, 1997, 2001), kā arī bronzu 1999. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1973. gadā dzimušie
Centrālbanatas apgabalā dzimušie
Serbijas basketbolisti
Uzbrūkošie aizsargi
Vieglie uzbrucēji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Pasaules čempioni basketbolā
Eiropas čempioni basketbolā
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Lāde (ciems)

Lāde (agrāk arī Šķērstiņi) ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Skujas ezera krastā  no pagasta pārvaldes un  no novada domes Limbažos un  no Rīgas.

Ciemu veido galvenokārt tipveida vienģimeņu dzīvojamo māju ar saimniecības ēkām grupa (12 saimniecības). Lādes ciemā ir pasts un bibliotēka (bijušās Lādes skolas ēkā).

Vēsture 

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie kādreizējas Lādes muižas (). 
18. gadsimtā Lādes muižā bija ķieģeļu ceplis, uz ķieģeļu plakanās puses virsmas bija paliels spiedogs apvērstas sirds veidolā, kuras vidū iekļauti muižas vai ražotnes nomnieka iniciāļi - H. I. v R., iezīmētie ķieģeļi izmantoti arī vairākās tuvējo Limbažu pilsētas ēku būvniecībā.

Atsauces
Asūnes baznīca

Asūnes Svētā Krusta paaugstināšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Asūnes pagasta centrā apdzīvotā vietā Asūnē.

Vēsture 
Asūnes pirmā katoļu koka baznīca ar jezuītu gādību par Polijas karaļa Jāņa III līdzekļiem tika uzcelta 1680. gadā. To uzbūvēja bez muižas palīdzības, pašiem draudzes locekļiem gādājot strādniekus, materiālus, pārtiku un malku.

Pašreizējā mūra baznīca vecās, pussabrukušās baznīcas vietā ir uzcelta 1816. gadā par draudzes, prelāta Višomirska un kanoniķa Kupreviča līdzekļiem. 1819. gadā bīskaps V. Kamionka to konsekrēja Svētā Krusta paaugstināšanas godam. Baznīcas dārzā ir apbedīti priesteri Ignācijs Šidlovskis un Aleksandrs Meškovskis.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pāvels Turonoks. Asūnes draudze veidojās jau 17. gadsimtā, par ko liecina metriku grāmatas, kas iznāk no 1695. gada. Draudzei ir astoņas kapsētas — Asūnes kapsēta, Dūķeļu kapsēta, Perveļovas kapsēta, Kromanišku kapsēta, Kriškinovas kapsēta, Vorzovas kapsēta, Veteraucu kapsēta un Melkeru kapsēta.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Jaungads, Svētā Izidora — arāja diena, Vasarsvētki, Svētā Pētera un Pāvila diena, Kunga Jēzus apskaidrošanas svētki, Svētā Krusta paaugstināšana.

Tehniska informācija 
Asūnes baznīca ir mūra viennavas krustveida celtne ar skārda jumtu, 38 metrus gara un 19 metrus plata. Baznīcas solos var novietoties 128 cilvēki. Ieejas vārtos ir liels mūra zvanu tornis ar trim zvaniem. Ap baznīcu ir mūra žogs.

Interjers 
Baznīcā ir četri altāri. Galvenajā altārī ir ievietotas Jaunavas Marijas un Svētās Helēnas gleznas, kā arī Svētā Antonija un Svētā Franciska skulptūras, citos altāros redzamas Kristus transfigurācijas, Svētā Jura, Svētā Izidora, Svēto Pētera un Pāvila gleznas.

Iespējams ir aplūkot "Asūnes evaņģēliju", pirmo latgaliešu valodā izdoto grāmatu, kas Asūnē apkopota 1730. gadā, vēl darbojoties vecajai baznīcai. Baznīcā ir lietošanas kārtībā ērģeles.

Sikspārņi 
Asūnes baznīcā notiek dīķu naktssikspārņu uzskaite, jo tajā atrodas sikspārņu kolonija.

Ārējās saites 
 Dagdas dekanāta mājaslapa
 www.zudusilatvija.lv
 Vēsture un attēli

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Asūnes pagasts
Asūne
Kaijciems

Kaijciems (agrāk Sārumi) ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Sāruma ezera ziemeļu krastā  no pagasta pārvaldes un  no novada domes Limbažos un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojas no vairākām atsevišķām viensētām abpus ceļam. Kaijciemā ir pasts un veikals. Ezera krastā vairākas atpūtas bāzes.

Atsauces
Atašienes baznīca

Atašienes Sāpju Dievmātes Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Jēkabpils novada Atašienes pagasta centrā, apdzīvotā vietā Atašienē. Baznīca ir vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.

Vēsture 
Atašienes pirmā katoļu koka baznīca tika uzcelta 1804. gadā par draudzes un muižtura Borha līdzekļiem, veltot to Svētā Kārļa Boromeja godam. 1869. gadā ar Atašienes grāfa Borha un Augusta Višņevska atbalstu to prāvests J. Visockis pārveidoja un paplašināja. Pēc pārbūves tā kļuva 223 m² liela viennavas celtne ar diviem torņiem. Baznīcas fasādē bija strupināts zelmenis, virs kura atrodas kubs, bet virs tā ir piramīda. Dievnamam bija vairākas ieejas durvis — galvenā ieeja, ieeja no sāniem un ieeja no sakristejas. Tai bija nelieli logi, dēļu grīda, bet kora telpas balstījās uz koka pīlāriem. Baznīcā atradās divi koka altāri, greznoti ar kokgriezumiem. Galvenajā altārī bija Jaunavas Marijas glezna, bet sānu altārī Jēzus Kristus tēls. Evaņģēlija pusē bija biktskrēsls, virs kura atradās ambona.

Par jaunas Atašienes baznīcas celtniecību sāka rūpēties prāvests Boļeslavs Grišāns, kurš ar draudzes locekļu atbalstu sagādāja celtniecības materiālus, kā arī lūdza arhitektam Pavlovam izstrādāt projektu un 1931. gadā tika likti jaunās baznīcas pamati, kurus iesvētīja bīskaps Jāzeps Rancāns. 1932. gadā prāvests Grišāns tika pārcelts uz Krāslavas draudzi, bet viņa vietā nāca prāvests Vladislavs Jankovskis, kurš turpināja iesāktos darbus. Dievnama mūrēšanas darbus vadīja Rēzeknes meistars Kulakovs, bet namdara darbus veica Prezmas meistars Romančuks. Baznīcu uzcēla 1937. gadā, to septembra pēdējā svētdienā konsekrēja bīskaps Jāzeps Rancāns, veltot Sāpju Dievmātes un Svētā Kārļa Boromeja godam.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Viktors Naglis. Atašiene ilgus gadus bija Stirnienes draudzes filiāle, tikai 1916. gadā tā atdalījās no Stirnienes draudzes un kļuvusi patstāvīga draudze. Draudzei ir viena — Atašienes kapsēta.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki ir Jaungads, Jaunavas Marijas šķīstīšanas svētki, Svētā Jāzepa diena, Debeskāpšanas svētki, Kristus Miesas svētki, Svētās Annas diena, Jaunavas Marijas sāpju svētki, Svētā Kārļa diena.

Tehniska informācija 
Atašienes baznīca ir divtorņu laukakmeņu mūra celtne ar skārda jumtu un flīžu grīdu. Lietošanas kārtībā ir fisharmonijs.
Galvenajā altārī iespējams aplūkot Sāpju Dievmātes svētbildi.

Ārējās saites 
 Vēsture 
 Vecās baznīcas attēls
 Attēli

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Atašienes pagasts
Atašiene
Augškalnes baznīca

Augškalnes Svētās Ģimenes Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Ambeļu pagasta apdzīvotā vietā Augškalnē.

Vēsture 
Pēc Pirmā pasaules kara tika nolemts dibināt jaunu Augškalnes draudzi, tāpēc Aglonas vikārs Jānis Romanovskis 1926. gadā uzsāka baznīcas būvi, kas beidzās pēc diviem gadiem un 1928. gada 16. decembrī baznīcu iesvētīja prelāts Daniels Jasinskis. 
Augškalnes katoļu baznīca bija gotiskā stila koka celtne ar akmens mūra pamatiem un 29 metrus augstu torni. Tā bija 24,7 metrus gara un 13,2 metrus plata trīs navu ēka krustveida formā. Iekštelpās bija betona grīda, bet altāra daļā un sakristejā — koka. Dievnamam bija trīs altāri — lielaja altārī bija Svētās Ģimenes glezna, sānu altāros — Jēzus Sirds un Svētās Terēzijas glezna. Otrā pasaules kara laikā, 1944. gada jūlijā baznīca nodega.

Pēc kara bijušā pasta ēkā prāvests Leons Dzenis iekārtoja kapelu, kur sāka noturēt dievkalpojumus. Leonu Dzeni 1946. gada pavasarī nomainīja prāvests Jānis Strods, kurš uzsāka jaunas baznīcas būvi, kurai līdzekļus saziedoja draudzes locekļi. Ēku uzcēla no baļķiem, apšūdami ar dēļiem, bet vidu piepildīja ar zāģu skaidām. 1947. gada 14. augustā prāvests Jānis Strods iesvētīja baznīcu un noturēja pirmo dievkalpojumu. Vēlākos gados prāvesta Antona Mičulīša laikā baznīcā tika veikti pārbūves un iekārtošanas darbi — uzlika skārda jumtu, apšuva ar baltajiem ķieģeļiem, bet iekšpusi ar finieri. Dievnamam tika uzbūvēti jauni altāri, izgatavoti soli un ievilkta elektrība.

Draudze 
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Andrejs Aglonietis. Draudze izveidojās pēc Pirmā pasaules kara. 1916. Draudzei ir sešas kapsētas — Augstkalnes kapsēta, Rogaču kapsēta, Raudinas kapsēta, Kukuru kapsēta, Putānu kapsēta un Klekeru kapsēta.

Draudzes lielākie svētki 
Draudzes lielākie svētki ir Svētās Ģimenes svētki, Svētā Jāzepa diena, Vissvētākās Jēzus Sirds svētki, Svētās Terēzijas no Bērna Jēzus svētki.

Tehniska informācija 
Augškalnes baznīca ir 24,70 metrus gara un 8,5 metrus plata trīsnavu ēka ar torni. Baznīcas solos var novietoties 80 cilvēku. Lietošanas kārtībā ir fisharmonijs un ērģeles. Baznīcas dārzu ietver koka latiņu mūra stabiņos žogs.

Ārējās saites 
 Vēsture
 Attēli

Atsauces 

Romas katoļu baznīcas Latvijā
Rēzeknes-Aglonas diecēzes baznīcas
Ambeļu pagasts
Augškalne
Broņislavs Komorovskis

Broņislavs Marija Komorovskis (; dzimis , Oborņiki Slonski) ir bijušais Polijas prezidents, vēsturnieks. Viņš šajā amatā stājās pēc iepriekšējā valsts prezidenta Leha Kačiņska bojāejas aviokatastrofā 2010. gadā. Pirms stāšanās prezidenta amatā, B. Komorovskis bija partijas "Pilsoņu platforma" loceklis. Laikā no 2000. līdz 2001. gadam viņš bija Polijas Aizsardzības ministrs.

Komunistu režīma laikā viņam tika piespriests mēnesi ilgs cietumsods par demonstrāciju organizēšanu un pagrīdes literatūras izdošanu.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija

1952. gadā dzimušie
Polijas prezidenti
Ārlietu ministri
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Lejassilēzijas vojevodistē dzimušie
Beovulfs

"Beovulfs" (; ) ir senangļu valodā sarakstīts varoņeposs, kas sastāv no 3182 rindām. Eposa darbība notiek Skandināvijā (Dānijā un Zviedrijā). Nav zināms ne eposa autors, ne tā sarakstīšanas laiks. Taču tiek uzskatīts, ka tas ticis sarakstīts laikā starp 8. un 11. gadsimtu. Tas tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem anglosakšu literatūras darbiem.

Līdz mūsdienām ir saglabājies tikai viens rokraksts, kas ir zināms kā Nowell Codex.

Eposā gētu varonis Beovulfs cīnās ar trim pretiniekiem: Grendelu, Grendela māti un vārdā nenosauktu pūķi. Pēc pirmajām divām uzvarām Beovulfs atgriežas mājās Gētalandē (Zviedrijā) un kļūst par gētu karali. Pēdējā kauja notiek 50 gadus vēlāk. Tajā viņš tiek nāvējoši ievainots un Beovulfs tiek apglabāts kapkalnā Gētalandē.

Latviešu valodā eposa fragmenti pieejami A. Grīnblata rakstā par "Beovulfu" LVU Zinātniskajos rakstos, 1. sērijas 32. sējumā "Apcerējums par svešvalodām un to mācīšanu", kas izdots Rīgā 1959. gadā (239.—244. lpp.).

Atsauces 

Eposi