joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Straupes pagasts

Straupes pagasts ir viena no Cēsu novada administratīvajām teritorijām tā rietumos, Gaujas labajā krastā. Robežojas ar sava novada Stalbes un Raiskuma pagastiem, pa Gauju ar Drabešu pagastu un Līgatnes pilsētu un Līgatnes pagastu, Siguldas novada Lēdurgas un Krimuldas pagastiem, kā arī Limbažu novada Limbažu pagastu.

Daba 
Pagasts atrodas Idumejas augstienes Limbažu viļņotajā līdzenumā. Austrumu daļā iesniedzas Augstrozes paugurvalnis. Augstākais paugurs ir pie Cīruļiem — 101,7 m vjl.

Hidrogrāfija

Upes 
Brasla, Gauja, Ķūķupīte, Nabe, Panūta, Pūrica, Silēnu upīte, Spelte, Strautene.

Ūdenstilpes 
Pūricu ezers, Riebiņu ezers, Sāruma ezers.

Vēsture 
Tagadējais Straupes pagasts izveidots līdz 1949. gadam pastāvējušo Lielstraupes un Mazstraupes pagastu teritorijā. Straupes ciemu pirmo reizi izveidoja 1945. gadā Lielstraupes pagastā, bet jau 1951. gadā to likvidēja un pievienoja Lielstraupes ciemam. 1973. gadā Cēsu rajonā Straupes ciemu izveidoja no jauna, tajā apvienojot likvidēto Lielstraupes ciemu un daļu Mazstraupes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Straupes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Pārgaujas novadā. 2021. gadā Pārgaujas novadu iekļāva Cēsu novadā.

Kultūrvēsturiskie pieminekļi 
 Lielstraupes pils. Celta romāņu stilā, bet pēc 1905. gada tās tornis atjaunots baroka, bet pils iekštelpas — klasicisma stilā. Kopš 1963. gada pilī darbojas Straupes narkoloģiskā slimnīca.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Straupe, Plācis (pagasta centrs), Lielstraupe, Brasla, Mazstraupe, Pušpūri, Strautiņi.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Vidzeme
Cēsu novada pagasti
Taurenes pagasts

Taurenes pagasts ir Cēsu novada teritoriālā vienība. Pagasta centrs atrodas Taurenē. Robežojās ar Dzērbenes, Zosēnu, Vecpiebalgas, Kaives, Skujenes un Vaives pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes  
Augstupīte, Dzērbe, Gauja, Gaujiņa, Gausupīte, Meļļupe, Pīsla.

Ezeri  
Alauksts, Bānūžu ezers, Dabaru ezers, Ilzes ezers, Stupēnu ezers, Taurenes ezers.

Vēsture 
Taurene jeb Tauru novads ir atdalījies no senākā Dzērbenes novada. Zināms, ka 1426. gadā Rīgas arhibīskaps Hennings šo novadu ar nosaukumu Gerslau piešķīris savam vasalim Johanam Frogtam.
Poļu-zviedru kara (1600-1629) laikā šeit atradusies muiža, kas piederējusi Netkenam (Nethen, Noetken), no kā vēlāk esot atvasināts Nēķina muižas nosaukums. Pēc dzimtbūšanas atcelšanas 19. gs. pirmajā pusē uz Nēķina muižas (Nötkenshof) zemes izveidojās Nēķenes pagasts . 
1856. gadā par muižas īpašnieku kļuva gvardes leitnants Augusts Joachims fon Panders, viņa pēcnācēja Heinriha fon Pandera vadībā 1880. gados pēc Rīgas arhitekta Reinholda Šmēlinga projekta uzbūvēja muižas kungu māju. 1920. gada agrārās reformas laikā Nēķina muižu sadalīja 72 vienībās 1150 ha kopplatībā, Lodes muižu (Lodenhof) sadalīja 38 vienībās (785 ha), bet Gustu muižu 25 vienībās (616 ha). Pagasta teritorijā ietilpa arī daļa no agrākās Dzērbenes mācītājmuižas (109 ha) un Dzērbenes muižas (70 ha).      

1925. gadā Nēķenes pagastu pārdēvēja par Taurenes pagastu. 1935. gadā pagasta platība bija 81,7 km² un tajā bija 1303 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Taurenes un Brežģa ciema padomes. 1954. gadā Taurenes ciemam pievienoja Brežģa ciemu. 1968. gadā padomju saimniecības "Dzērbene" teritoriju iekļāva Dzērbenes ciemā. 1975. gadā Taurenes ciemam pievienoja daļu Sērmūkšu ciema. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu Cēsu rajona sastāvā. 2009. gadā pagastu kā administratīvu teritoriju iekļāva Vecpiebalgas novadā. 2021. gadā Vecpiebalgas novadu iekļāva Cēsu novadā.

Nēķena jeb Nēķina muižas kungu māja celta neorenesanses stilā, līdz 1922. gadam piederēja Panderu dzimtai. 1905. gada revolūcijas laikā muiža netika nodedzināta, jo pretī stājušies Nēķena zemnieki un kalpi. Vēlāk šeit atradusies kara tiesa un cietums.

Pieminekļi

Valsts nozīmes 
 Apšu (Lodes) luterāņu baznīca
 Lībiešu apmetne
 Lejas Lībiešu senkapi (Akmeņkalns)
 Lejstupu pilskalns
 Nēķina senkapi
 Bānūžu pilskalns

Vietējas nozīmes 
 Silenieku pilskalns
 Bānūžu Svētavots - kulta vieta

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Andrēni, Bānūži, Brežģis, Jērūži, Krustakrogs, Lodesmuiža, Ļūdi, Mežrijas, Ramdoti, Runtes, Taurene.

Ievērojamas personības 
 Jānis Alksnis (1869—1939), latviešu būvmeistars, kas projektējis ap 130 Rīgas daudzstāvu mūra namu eklektiskajā un stateniskajā jūgendstilā, kā arī koka celtnes.
 Kārlis Bormanis (1877—1958) — latviešu skolotājs, kultūras darbinieks, kordiriģents, mācību grāmatu autors.
 Ernests Felsbergs (1866—1928) — mākslas vēsturnieks, Tērbatas Universitātes un Latvijas Universitātes profesors, pirmais Latvijas Universitātes rektora pienākumu izpildītājs (1920—1922) un rektors (1922—1923) dzimis Nēķena pagasta "Pīkāņu" mežsarga mājās.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Vidzeme
Cēsu novada pagasti
Atēnu "Panathinaikos" (futbola klubs)

Atēnu "Panathinaikos" (; pilnā nosaukumā Παναθηναϊκός Αθλητικός Όμιλος) ir Grieķijas futbola klubs no Atēnām. Klubs ir dibināts 1908. gadā, spēlē Grieķijas Superlīgā un mājas spēles aizvada Atēnu olimpiskais stadionā. Panathinaikos ir 20 reizes kļuvuši par Grieķijas čempioniem un 18 reizes izcīnījuši Grieķijas kausu. Lielākais panākums Eiropas klubu turnīros ir iekļūšana 1970.—1971. gada sezonas Eiropas Čempionvienību kausa finālā, kur ar 0—2 zaudēja Amsterdamas "Ajax".

Sasniegumi 
 Grieķijas Superlīga
 Čempioni (20): 1929–30, 1948–49, 1952–53, 1959–60, 1960–61, 1961–62, 1963–64, 1964–65, 1968–69, 1969–70, 1971–72, 1976–77, 1983–84, 1985–86, 1989–90, 1990–91, 1994–95, 1995–96, 2003–04, 2009–10
 Grieķijas kauss
 Kausa ieguvēji (18): 1939–40, 1947–48, 1954–55, 1966–67, 1968–69, 1976–77, 1981–82, 1983–84, 1985–86, 1987–88, 1988–89, 1990–91, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 2003–04, 2009–10, 2013–14
 Grieķijas superkauss
 Kausa ieguvēji (3) 1988, 1993, 1994
 Eiropas Čempionvienību kauss / UEFA Čempionu līga
 Finālisti (1): 1970–71
 Pusfinālisti (2): 1984–85, 1995–96

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā vietne  

Grieķijas futbola klubi
io:Panathinaikos#Futbalo
FCSB

FCSB, agrāk pazīstams arī kā Bukarestes "Steaua", ir Rumānijas futbola klubs, kurš spēlē valsts augstākajā līgā Liga I. Savas mājas spēles komanda aizvada Arena Națională stadionā. Steaua futbolisti 26 reizes ir izcīnījusi valsts čempionu titulu, 24 reizes uzvarējuši Rumānijas kausa izcīņā, kā arī ieguvuši sešus Rumānijas superkausus. Komandas lielākais panākums Eiropas klubu turnīros ir uzvara Eiropas Čempionvienību kausā (tagad — UEFA Čempionu līga) 1986. gadā.

Sasniegumi 
 Rumānijas čempionāts (Liga I)
 Čempioni (26): 1951, 1952, 1953, 1956, 1959–60, 1960–61, 1967–68, 1975–76, 1977–78, 1984–85, 1985–86, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 2000–01, 2004–05, 2005–06, 2012–13, 2013–14, 2014–15
 Vicečempioni (19): 1954, 1957–58, 1962–63, 1976–77, 1979–80, 1983–84, 1989–90, 1990–91, 1991–92, 2002–03, 2003–04, 2006–07, 2007–08, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2020–21, 2021–2022
 Rumānijas kauss
 Kausa ieguvēji (24): 1948–49, 1950, 1951, 1952, 1955, 1961–62, 1965–66, 1966–67, 1968–69, 1969–70, 1970–71, 1975–76, 1978–79, 1984–85, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1991–92, 1995–96, 1996–97, 1998–99, 2010–11, 2014–15, 2019–20
 Finālisti (8): 1953, 1963–64, 1976–77, 1979–80, 1983–84, 1985–86, 1989–90, 2013–14
 Rumānijas Līgas kauss
 Kausa ieguvēji (2): 2014–15, 2015–16
 Rumānijas superkauss
 Kausa ieguvēji (6): 1994, 1995, 1998, 2001, 2006, 2013
 Finālisti (5): 1999, 2005, 2011, 2014, 2015
 Eiropas Čempionvienību kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1985–86
 Finālisti (1): 1988–89
 UEFA Superkauss
 Kausa ieguvēji (1): 1986
 Starpkontinentālais kauss
 Finālisti (1): 1986

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne 

Rumānijas futbola klubi
Dida

Nelsons de Žesuss Silva (; dzimis , Irarā, Brazīlijā), pazīstams kā Dida, ir bijušais brazīliešu vārtsargs. Līdz 2006. gadam viņš bija arī Brazīlijas futbola izlases vārtsargs.

Sasnieugmi 
Cruzeiro

 Copa Libertadores: 1997

Corinthians

 Brazīlijas čempionāts: 1999
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2000

Milan

 Itālijas Serie A: 2003–04
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 2004
 UEFA Čempionu līga: 2002–03, 2006–07
 UEFA Superkauss: 2003, 2007
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

Brazīlija

 FIFA U-20 Pasaules kauss: 1993
 Copa América: 1999
 FIFA Pasaules kauss: 2002
 FIFA Konfederāciju kauss: 1997, 2005

Individuālie sasniegumi

 Itālijas Serie A gada labākais vārtsargs: 2003–04

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Baijā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Futbola vārtsargi
Brazīlijas izlases futbolisti
AC Milan spēlētāji
Žeļko Kalacs

Žeļko Kalacs (; dzimis  Sidnejā) ir horvātu izcelsmes Austrālijas futbola vārtsargs, šobrīd bez kluba. Ar savu 202 cm garo augumu viņš ir viens no pasaulē garākajiem profesionālajiem vārtsargiem.

Ārējās saites 

1972. gadā dzimušie
Austrālijas futbolisti
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Futbola vārtsargi
Austrālijas izlases futbolisti
Leicester City F.C. spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Sidnejā dzimušie
Valerio Fiori

Valerio Fiori (dzimis  Romā) ir bijušais Itālijas futbola vārtsargs, kurš ilgu laiku spēlēja Serie A klubā AC Milan.

Ārējās saites 

1969. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Futbola vārtsargi
AC Milan spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
Cagliari Calcio spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
Romā dzimušie
Kafu

Markušs Evanželista de Moraess (, dzimis , Sanpaulu, Brazīlijā), labāk pazīstams kā Kafu (Cafu), ir divkārtējais FIFA Pasaules kausa ieguvējs Brazīlijas izlases sastāvā.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Sasniegumi 
São Paulo

 Brazīlijas A sērija: 1991
 Copa COMNEBOL: 1994
 Copa Libertadores: 1992, 1993
 Starpkontinentālais kauss: 1992, 1993

Real Zaragoza

 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1994—95

Roma

 Itālijas Serie A: 2000—01

AC Milan

 Itālijas Serie A: 2003—04
 Supercoppa Italiana: 2004
 UEFA Čempionu līga: 2006—07
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

Brazīlija

 FIFA Pasaules kauss: 1994, 2002
 Copa América: 1997, 1999
 FIFA Konfederāciju kauss: 1997

Individuālie sasniegumi

 Dienvidamerikas gada labākais futbolists: 1994
 FIFA 100

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Sanpaulu štatā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Brazīlijas izlases futbolisti
FIFA 100
AS Roma spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Paolo Maldīni

Paolo Čezāre Maldīni (; dzimis  Milānā) ir bijušais Itālijas futbolists, kurš visu savu karjeru 25 gadu garumā nospēlēja vienā klubā — AC Milan. Viņa tēvs ir Sezare Maldīni, bijušais AC Milan spēlētājs un kapteinis, kā arī veiksmīgs Itālijas U21 treneris. Paolo Maldīni ir spēlētājs, kurš aizvadījis visvairāk spēļu AC Milan un Serie A. Lielāko daļu savas karjeras viņš ir spēlējis kā malējais aizsargs, lai arī var spēlēt centra aizsarga pozīcijā. Itālijas izlasē viņš ir aizvadījis 126 spēles, gūstot 7 vārtus. Pēc spēļu skaita viņu apsteidz tikai Fābio Kanavāro.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Sasniegumi 
Milan

 Itālijas Serie A: 1987–88, 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1995–96, 1998–99, 2003–04
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 1988, 1992, 1993, 1994, 2004
 Eiropas kauss/UEFA Čempionu līga: 1988–89, 1989–90, 1993–94, 2002–03, 2006–07
 Eiropas/UEFA Superkauss: 1989, 1990, 1994, 2003
 Starpkontinentālais kauss: 1989, 1990
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

Individuālie sasniegumi

 Itālijas Serie A gada labākais aizsargs: 2004
 FIFA 100
 UEFA klubu gada labākais aizsargs: 2007

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
AC Milan spēlētāji
FIFA 100
Kaha Kaladze

Kahabers "Kaha" Kaladze (, dzimis  Samtredijā) ir Gruzijas politiķis, bijušais futbola aizsargs.

Futbolista karjeras laikā spēlējis Itālijas klubos Genoa un AC Milan, kur aizvadīja deviņas sezonas, tāpat arī Ukrainas klubā Kijevas "Dinamo" un Gruzijas klubā Tbilisi "Dinamo". Bija Gruzijas futbola izlases kapteinis. 2001.-2003. un 2006. gadā viņš ir atzīts par Gruzijas gada futbolistu.

2017. gadā kļuva par Tbilisi mēru, vēlēšanās iegūstot 51,13% balsu.

Atsauces

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Gruzijas politiķi
Gruzijas futbolisti
Gruzijas izlases futbolisti
Kijivas "Dinamo" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Genoa C.F.C. spēlētāji
Vaives pagasts

Vaives pagasts ir viena no divām Cēsu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar Cēsu pilsētu, kā arī Priekuļu, Veselavas, Dzērbenes, Taurenes, Skujenes pagastu, Amatas un Drabešu pagastiem. Pagasta centrs atrodas Rīdzenē.

Daba 
Vaives pagasts atrodas Vidzemes augstienes Mežoles paugurainē. Zemes virsmas augstums 150—200 m v.j.l., vairāki pauguri augstāki par 200 metriem: Ziedu kalns — 201,2 m, Lazdukalns — 225,2 m, Spilvas kalns — 236 m. Uz pagasta rietumu robežas atrodas Jurģu kalns 211,3 m v.j.l. 

Pagasta kopējā platība 15354,8 ha, no tiem lauksaimniecībā izmantojamā zeme 5384,0 ha (35%), meži — 86030 ha (56%).

Hidrogrāfija

Upes 
Amata, Dzirnupe, Kaķupīte, Krīvupīte, Ķauķupīte, Mellupe, Mellužupīte, Meļļupe, Raganiņa, Raunis, Vaive, Vilkate.

Ezeri 
Vaives pagastā atrodas apmēram 20 ezeru: Dziļūksnis (Dziļūkstis, Dziļūksnietis, Dziļūksnes) — 1,2 ha. Klebēķētis (Klabēķītis, Klabeku, Klebeķu) — 1,8 ha. Kalnītis — aizaudzis. Kapainītis — mazāks par 1 ha. Kūlūnu (Kuļānu) — 1,7 ha. Lambardu — mazāks par 1 ha. Lazdiņš (ietilpst arī Drabešu pagastā) — 8,9 ha, Gala — 1 ha. Gaucis (Gauču) — 11,2 ha. Lejas dzirnavu ezers uz Vaives upes — 2,1 ha. Mazuma — 25,9 ha. Rāmuļu (Raganiņas) — 2,8 ha. Raunis (Rauņa) — 2,2 ha, Vidusezers — mazāks par 1 ha.

Vēsture 
Cēsu apriņķa Veismaņu pagasta teritoriju veidoja Veismaņu, Ruckas un Zeklermuiža, kurām vēlāk pievienoja daļu Cēsu mācītāja muižas. 1925. gadā pagastu pārdēvēja par Vaives pagastu. 1935. gadā pagasta platība bija 56 km² un tajā bija 920 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Vaives un Rīdzenes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Vaives ciemam pievienoja Rīdzenes ciemu. 1960. gadā Vaives ciemu pievienoja Priekuļu ciemam, bet 1975. gadā izveidoja no jauna, iekļaujot tajā daļu Priekuļu ciema un Rāmuļu ciemu. 1977. gadā daļu Vaives ciema iekļāva Drabešu ciemā, bet pievienoja vēl daļu Priekuļu ciema, savukārt 1987. gadā pievienoja daļu Skujenes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vaives pagastu kā administratīvu teritoriju apvieno ar Cēsu pilsētu Cēsu novadā.

Pieminekļi 
 Veismaņu muižas apbūve
 Sārumkalns - pilskalns
 Pūtēju senkapi (Rijas kalns)
 Šķesteru senkapi (Miroņu kalniņš)

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Ģūģeri, Eicēni, Kaupēni, Krīvi, Lielmaņi, Mežmaļi, Pinderes, Pūtēji, Rāmuļi, Rāmuļu muiža, Rīdzene (pagasta centrs), Vaive, Veismaņi.

Ievērojamas personības 
 Jānis Seskis (1877–1943), skolotājs un diplomāts. Latviešu Informācijas dienesta izveidotājs Petrogradā (1917), Latviešu Pagaidu Nacionālās padomes loceklis (1917–1918), Parīzes miera konferences delegāts (1918–1919), Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas darbinieks (1920–1940), Latvijas vēstnieks PSRS (1929–1932).

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 Vaives pagasts laiku līkločos

Vidzeme
Cēsu novada pagasti
Balatons

Balatons () ir liels ezers Ungārijā, lielākais ezers Centrāleiropā. Garenās formas ezera vidusdaļā atrodas Tihaņas pussala, kas ezeru gandrīz pārdala uz pusēm. Ziemeļu krasts ir stāvs, kalnains, dienvidu krasts — lēzens.

Ezers radies pirms apmēram  gadiem vēja erozijas rezultātā. Ezera apkaime ģeoloģiskā pagātnē ir bijusi vulkāniski aktīva. Tihaņas pussalā atrodas nu jau apsīkušu geizeru atliekas. Ezers ziemā aizsalst.

Seklajā, lielajā ezerā veidojas salīdzinoši lieli viļņi. Krasta tuvumā reģistrēti 1,82 m augsti viļņi, centrālajā daļā — 1,95 m augsti. Vēja ietekmē ezera vienā krastā var vērot līmeņa krišanos, otrā krastā — celšanos līdz pusmetram.

Bioloģiskā daudzveidība 

Lielais ezers ietekmē apkārtnes klimatu — Balatona apkaimē klimats ir nedaudz mitrāks, maigāks, kā pārējā Ungārijā, laiks biežāk apmācies. Pret dienvidiem eksponētajās ziemeļu krasta nogāzēs aug pat mandeļkoki, vīģes, granātāboli.

Ezera apkaimē reģistrētas vairāk kā 270 putnu sugas, liela kukaiņu daudzveidība, 50 zivju sugas. 1997. gadā izveidots nacionālais parks (Balaton-Felvidéki Nemzeti Park)  platībā.

Ezera dienvidrietumu daļā atrodas Kišbalatons — pārpurvojusies agrākā ezera daļa. Kādreiz ap  lielais Balatona līcis tagad ir atdalīts no ezera un ūdens virsmas spogulis ir ap . Liela daļa šī purva ir nosusināta. Kišbalatons iekļauts Rāmsaras sarakstā.

20. gadsimta laikā Balatons tika ievērojami piesārņots, līdz 1966. gadā notika masveida zilaļģu ziedēšana. Kopš šī laika piesārņojums tiek samazināts, 1976. gadā tika uzsākta arī Kišbalatona renaturalizācija.

Tūrisms 

Jau 1861. gadā gar ezera dienvidu krastu izbūvēts dzelzceļš, kas savienoja Budapeštu ar Triesti. 1909. gadā tika izbūvēta līnija arī gar ziemeļu krastu. Ezera rietumu galā atrodas starptautiska lidosta. Jau 18. gadsimta beigās ezerā nolaida pirmos kuģus, prāmji un izpriecu kuģi ezerā kursē arī mūsdienās.

Ūdens temperatūra vasarā ir ap , kas padara peldēšanos ezerā patīkamu. No jūnija līdz augusta beigām ezera krastos ir daudz tūristu un atpūtnieku. Populāra atrakcija ir vīna audzēšanas reģionu apmeklējums ziemeļos no ezera un aktīvā nakts dzīve dienvidu krasta kūrortos. Vīna audzēšanai ezera ziemeļu piekrastē ir jau ap 2000 gadus sena vēsture. Populārs tūrisma objekts ir Tihaņas pussala, kurā atrodas daudz vēstures pieminekļu.

Ārējās saites 
 www.hungary.com Ezera karte
 Informācija ceļotājiem (vāciski)
 Plattensee-Hochland Nationalpark Nacionālais parks - mājaslapa
 Balatona limnoloģiskās izpētes institūts

Ungārijas ezeri
Veselavas pagasts

Veselavas pagasts ir viena no Cēsu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Dzērbenes, Vaives un Priekuļu pagastiem, kā arī Smiltenes novada Raunas pagastu. Pagasta centrs atrodas Veselavā.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Ārupīte, Badupīte, Līčupe, Mellužupīte, Raunis.

Vēsture 
Veselavas pagasts (līdz 1925. gadam Veselauskas pagasts) sāka veidoties 1747. gadā, kad no Kuiķēnu (Kukkain) pagasts atdalījās Veselavas un Pauļu muižas, kas par atsevišķu pagastu izveidojās 19. gadsimtā. 1935. gadā pagasta platība bija 55,1 km² un tajā dzīvoja 920 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Vesalavas un Dikļu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Dikļu ciemu pievienoja atpakaļ Veselavas ciemam. 1990. gadā ciems pārdēvēts par pagastu. 2009. gadā pagasts kā administratīva teritorija iekļauts Priekuļu novadā. 2021. gadā Priekuļu novadu iekļāva Cēsu novadā.

Kultūrvēsturiskie pieminekļi 
 Veselavas muižas kungu māja celta 19. gadsimta 40. gados U burta formā un atrodas uz savdabīga, salai līdzīga ovāla zemes gabala, ko no visām pusēm ieskauj mūsdienās faktiski izsusējis grāvis, tā imitējot viduslaiku nocietinātās pilis. Savdabīga ēkas apkures sistēma bēniņos, kā arī seno lietu un mantu kambari ar darbarīkiem un sadzīves priekšmetiem.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Apdzīvotās vietas: Bērzkrogs, Veselava.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 

Vidzeme
Cēsu novada pagasti
Mīrics

Mīrics ( no slāvu morcze — ‘mazā jūra’) ir lielākais ezers Vācijas ziemeļu daļā un otrs lielākais Vācijā aiz Bodenezera; atrodas Mēklenburgā-Priekšpomerānijā. Pašu ezeru sauc par Mīricu, bet par Mīrica ezeru (Müritz-See) sauc ezera pašu dienvidu daļu. Ūdens apmaiņas periods ir ap 15 gadi.

Daļa ezera 1990. gadā iekļauta Mīrica nacionālajā parkā (318 km²).

Ārējās saites 

 Mīrica nacionālais parks 

Vācijas ezeri
Mēklenburga-Priekšpomerānija
Zosēnu pagasts

Zosēnu pagasts ir viena no Cēsu novada administratīvajām teritorijām. Robežojās ar sava novada Jaunpiebalgas, Vecpiebalgas, Taurenes un Dzērbenes pagastiem, kā arī Smiltenes novada Drustu pagastu.

Daba

Hidrogrāfija 
Upes: Alupe, Dzestrene, Gailīšupīte, Gauja, Gausupīte, Pērļupe, Tulija.

Vēsture 
Zosēnu pagasts sāka veidoties kā Zosēnu ciema padome, ko 1945. gadā izveidoja Jaunpiebalgas pagastā. 1951. gadā tai pievienoja Pērļupes ciema Mičurina kolhoza teritoriju. 1990. gadā Zosēnu ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jaunpiebalgas novadā. 2021. gadā Jaunpiebalgas novadu iekļāva Cēsu novadā.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Melnbārži (pagasta centrs), Magonas, Murdēni, Ormaņi, Rudiņi, Spulgas, Zosēni.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 Ivars Vīks, Inese Ulmane "Zosens - Piebalgas pērle", 2001.

Vidzeme
Cēsu novada pagasti
 
Jaunpiebalgas pagasts
Dvietes pagasts

Dvietes pagasts ir viena no Augšdaugavas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļaustrumos Daugavas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Pilskalnes, Bebrenes, Nīcgales un Līksnas pagastiem, kā arī Jēkabpils novada Rubenes un Dunavas pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Alkšņupīte, Daugava, Dviete, Ilūkste, Juzīne, Malnupiete, Puntouka, Viesīte.

Ezeri 
Dvietes ezers, Skuķu ezers.

Vēsture 
19. gadsimtā Dvietes pagastā atradās Dvietes muiža (Dweeten) ar Janopoles pusmuižu (Jannopol), kurā atradās Kurzemes guberņas pēdējā tūka manufaktūra. 
1864. gada uzcēla Dvietes katoļu baznīcas mūra ēku. Pirmā pasaules kara laikā cauri pagastam vairākus gadus gāja frontes līnija.
Pēc 1920. gada agrārās reformas Dvietes muižu ar pusmuižām 2613 ha kopplatībā sadalīja 235 vienībās (jaunsaimniecībās).   
1935. gadā Ilūkstes apriņķa Dvietes pagasta platība bija 106,5 km² un tajā dzīvoja 2296 iedzīvotāji. 

1945. gadā pagastā izveidoja Dvietes un Zariņu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Dvietes ciems (vēlāk pagasts) ietilpis Ilūkstes (1949-1962) un Daugavpils (1962-2009) rajonos. 1954. gadā Dvietes ciemam pievienots likvidētais Zariņu pagasts, 1959. gadā - Bebrenes ciema kolhoza «Līga» teritorija. 1961. gadā Dvietes ciema kolhoza «Gaisma» teritorija pievienota Bebrenes ciemam, bet 1964. gadā daļa teritorijas pievienota Dunavas ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Dvietes pagastu pievienoja Ilūkstes novadam. 2021. gada Ilūkstes novadu iekļāva Augšdaugavas novadā.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas: Dviete (pagasta centrs), Glaudāni, Krapāniški, Munči, Perkuniški, Zarinki, Zvīdrāni.

Ievērojamas personības 
 Heinrihs Strods (1925—2012), latviešu vēsturnieks.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Attēlu galerija

Atsauces 

Sēlija
Augšdaugavas novada pagasti
Kalkūnes pagasts

Kalkūnes pagasts ir viena no Augšdaugavas novada administratīvajām teritorijām, novada Augšzemes daļā. Robežojas ar sava novada Sventes, Medumu un Laucesas pagastiem, kā arī Daugavpils pilsētu.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Laucesa, Pakrāce.

Ezeri 
Sventes ezers (pa robežu).

Vēsture 

Kalkūnes pagasts nodibināts 1864. gadā, apvienojot četrus muižu pagastus: Kalkūnes muižas (Kalkuhnen) ar 74 saimniecībām, Klopmansrodes (Klopmannsrode) ar 20 saimniecībām, Didrihšteinas ar 16 saimniecībām un Meduma ar 49 saimniecībām, kā arī Birkineļu, Baltās, Aleksandrhofas (Alexanderhof), Randenes, Berkovu, Kalīžu, Vasarišku, Neifeldas, Grencbergas (Grenzberg), Kleimansrodes, Liginišku un Gecenšteinas (Gützenstein) pusmuižas un 4 biezi apdzīvotās vietas – Grīvu, Nīderkūnus, Judovku un Liginiškus. No 1890. līdz 1892. gadā pagastā uzbūvēta Kalkūnes muižas pils, kas pirmās Latvijas neatkarības gados kalpoja par Valsts zīdaiņu patversmi. 

1925. gadā pagastu pārdēvēja par Laucesas pagastu. 1945. gadā Laucesas pagastā izveidoja Kalkūnes, Laucesas, Maija un Maltas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kalkūnes ciems ietilpis Grīvas (1949-1955), Ilūkstes (1955-1956) un Daugavpils (1956-2009) rajonos. 1954. gadā Kalkūnes ciemam pievienoja likvidēto Maija ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Kalkūnes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā. 2021. gadā Daugavpils novads kopā ar Ilūkstes novadu tika iekļauti Augšdaugavas novadā.

Pieminekļi 
 Baltkāju pilskalns (Napoleonova gora) ar apmetni
 Kilušku senkapi
 Dzejnieka Raiņa dzīves vieta

Iedzīvotāji 
Pagastā dzīvo 2520 iedzīvotāji, no kuriem 49% ir krievi, 19% latvieši, 19% poļi, bet 7% - baltkrievi.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Kalkūni (pagasta centrs), Birkineļi, Birkineļu dārziņi, Galdnieki, Kalīši, Kumpinišķi, Lilienfelde, Muitas, Palabišķi, Papušina, Peļušina, Randene, Romanišķi, Samsonovka, Sīkumi, Varavīksne.

Ievērojamas personības 
 Dora Stučka (1870-1950), tulkotāja un sabiedriska darbiniece, Jaunās strāvas dalībniece, Raiņa māsa, Pētera Stučkas sieva. Tulkoja latviski Augusta Bēbeļa "Sieviete un sociālisms", Frīdriha Engelsa "Sociālisma attīstība no utopijas par zinātni".

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Sēlija
Augšdaugavas novada pagasti
 
Laucesas pagasts
Kalupes pagasts

Kalupes pagasts ir Augšdaugavas novada administratīva teritorija tā Latgales daļas ziemeļos. Pagasta centrs atrodas Kalupē. Robežojas ar sava novada Dubnas, Maļinovas, Vaboles, Līksnas un Nīcgales pagastiem, kā arī Preiļu novadu Rožkalnu pagastu.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Joņupe, Kalupe, Ūda, Viedzeleite.

Ezeri 
Baltezers, Lielais Kalupes ezers, Mazais Kalupes ezers, Seiļu ezers.

Vēsture 
Kalupes pagasts (līdz 1925. gadam Kolupes pagasts) izveidots 1866. gadā to atdalot no Līksnas pagasta. 
1920. gada zemes reformas laikā Kalupes un Arendoles muižas ar Jadvigavas pusmuižu un Žervinavas, Rudinavas, Andravas foļverkiem  sadalīja 424 vienībās 5944 ha kopplatībā (Arendoles pilī patversme un pagasta skola). Pagasta platība 1935. gadā bija 199,9 km². 

1945. gadā pagastā izveidoja Kalupes, Līvbēržu, Rožkalnu, Stradiņu un Stūrīšu ciema padomes. 1954. gadā Kalupes ciemam pievienoja Stūrīšu ciemu, 1959. gadā daļu Osagala ciema, 1977. gadā - daļu Dubnas ciema. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā pagasts kā administratīva teritorija iekļauts Daugavpils novadā. 2021. gadā Daugavpils novadu kopā ar Ilūkstes novadu iekļāva Augšdaugavas novadā.

Pieminekļi 
 Ķīšu senkapi

Iedzīvotāji 
Iedzīvotāju skaits: 1624. No tiem 58% ir latvieši, 31% krievi, 4% čigāni, 4% poļi .

Apdzīvotās vietas 
Apdzīvotās vietas: Aizupīši, Andrijova, Baltači, Baltmuiža, Barovka, Bībelišķi, Bisteri, Grancova, Grustiņi, Ivbuļi, Kalupe, Kapčinieki, Kuklišķi, Kusiņi, Ķeiši, Krivāni, Krutaruča, Miglāni, Morkonišķi, Peršaki, Plonišķi, Pudāni, Ratnieki, Rasnači, Ruži, Silagols, Sleiži, Somukokts, Stūrīši, Ūda.

Ievērojamas personības 
 Jānis Mendriks (1907—1953), katoļu priesteris, nogalināts GULAG soda nometnē Vorkutas ieslodzīto sacelšanās laikā. Romas katoļu baznīcas svētais moceklis
 Broņislavs Kudeiko (1911—1941), Tautas Saeimas deputāts (1940), Nacistiskās Vācijas represiju upuris
 Viktors Ivbulis (1933), indologs un literatūrzinātnieks

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Latgale
Augšdaugavas novada pagasti
Laucesas pagasts

Laucesas pagasts ir viena no Augšdaugavas novada administratīvajām teritorijām dienvidos no Daugavpils pilsētas, novada Augšzemes daļā. Robežojas ar sava novada Tabores, Skrudalienas, Demenes, Medumu un Kalkūnes pagastiem, kā arī Daugavpils pilsētu.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Jāņupīte, Kumpota, Laucesa.
Ūdenstilpes: Dervanišku ezers.

Vēsture 
1864. gadā, apvienojot četrus muižu pagastus, nodibināja Kalkūnes pagastu. Tajā apvienoja Kalkūnes muižu ar 74 saimniecībām, Klopmansrodes muižu ar 20 saimniecībām, Didrihšteinas muižu ar 16 saimniecībām un Meduma muižu ar 49 saimniecībām, kā arī Birkineļu, Baltās, Aleksandrhofu, Randenes, Berkovu, Kalīžu, Vasarišku, Neifeldas, Grencbergas, Kleimansrodes, Liginišku un Gecenšteinas pusmuižas un 4 biezi apdzīvotās vietas — Grīvu, Nīderkūnus, Judovku un Liginiškus. 

1920. gada zemes reformas gaitā Kalkūnes (Kalkuhnen) muižu sadalīja 267 vienībās 3166 ha kopplatībā, Didrihšteinas (Didrichstein) muižu sadalīja 8 vienībās 190,6 ha platībā, Juneļu (Juneli) muižu sadalīja 10 vienībās 267 ha platībā, Medņu jeb Medumu (Medemhof jeb Medum) muižu ar Vilkumiesta (Ēģiptes) pusmuižu sadalīja 41 vienībā 660,6 ha platībā, Randenes muižu sadalīja 23 vienībās 60,3 ha platībā, Neifeldes (Neufeld) muižu sadalīja 86 vienībās 1501,2 ha platībā, Klotišķu muižu sadalīja 11 vienībās 169,4 ha platībā, Kaližu muižu ar mežu sadalīja 74 vienībās 1360 ha platībā.

1925. gadā pagastu pārdēvēja par Laucesas pagastu. 1945. gadā Ilūkstes apriņķa Laucesas pagastā izveidoja Kalkūnes, Laucesas, Maija un Maltas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Laucesas ciems ietilpis Grīvas (1949-1955) un Daugavpils (1955-2009) rajonos. Laucesas ciemam 1977. gadā pievienoja daļu Skrudalienas ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Laucesas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā. 2021. gadā Daugavpils novadu kopā ar Ilūkstes novadu iekļāva Augšdaugavas novadā.

Iedzīvotāji 
Iedzīvotāju skaits: 1591 (2009), no kuriem 50% krievi, 21% poļi, 17% latvieši, 8% baltkrievi.

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Mirnijs (pagasta centrs), Dankeri, Dzilnas, Gļinovka, Laucesa, Lenderņa, Pirmie Peski, Otrie Peski, Priekuļi, Ročiški, Starodvoriški, Pustoška, Volodina.

Reliģija 
Pagastā atrodas divas baznīcas: Laucesas katoļu baznīca un Volodinas vecticībnieku baznīca.

Ievērojamas personības 
 Staņislavs Vasiļevskis (1907—1988), astronoms, Latvijas Universitātes docents un Kaliformijas universitātes darbinieks (1949—1988). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Sēlija
Augšdaugavas novada pagasti
Līksnas pagasts

Līksnas pagasts ir viena no Augšdaugavas novada administratīvajām teritorijām tās ziemeļos Daugavas labajā krastā, novada Latgales daļā. Robežojas ar sava novada Nīcgales, Kalupes, Vaboles, Maļinovas, Naujenes, Sventes, Pilskalnes un Dvietes pagastiem, kā arī Daugavpils pilsētu.

Daba

Hidrogrāfija

Upes 
Augsteņa, Daugava, Greiva, Leiksna.

Ezeri 
Koša ezers, Ļūbasts, Klusais ezers, Mazais Klusais ezers, Linmārka ezers.

Vēsture 
Līksnas vārds pirmo reizi rakstos minēts 13. gadsimta sākumā, kad latgaļu valdnieks Visvaldis 1230. gadā dāvināja kādu Daugavas salu (Glaudusolu?) un zemi pretī Līksnai Daugavgrīvas Cisterciešu klosterim. Livonijas ordeņvalsts laikā šeit valdīja Dinaburgas komturi. No 1677. gada Līksnas muiža ietilpa Inflantijas vaivadijas Daugavpils stārastijā, vēlāk tā pārgāja Inflantijas vaivada Zīberga īpašumā.

Pēc 1920. gada agrārās reformas Līksnas muižu sadalīja 254 jaunsaimniecībās 1391 ha kopplatībā, Nīcgales muižu 241 jaunsaimniecībā 2668 ha kopplatībā, Cīrupes muižu 220 jaunsaimniecībās 1198 ha kopplatībā, Vaboles muižu 251 jaunsaimniecībā 1988 ha kopplatībā.  

1935. gadā Daugavpils apriņķa Līksnas pagasta platība ir 279 km² un tajā dzīvo  iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveido Aužgulānu, Jaunošanu, Līksnas, Mukānu, Osagala (Vaboles), Patmaļu, Priežu un Ratnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Daugavpils rajona Aužgulānu ciemam 1946. gadā pievienoja daļu likvidētā Jaunošanu ciema teritorijas, 1951. gadā - likvidētā Patmaļu ciema Staļina kolhoza teritoriju, 1954. gadā - likvidēto Priežu ciemu. 1974. gadā Aužguļānu ciemam pievienoja daļu Nīcgales ciema teritorijas, daļu Aužguļānu ciema teritorijas pievienoja Maļinovas un Vaboles ciemiem un ciemu pārdēvēja par Līksnas ciemu. Līksnas ciemam 1977. gadā pievienoja daļu Nīcgales ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Līksnas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā. 2021. gadā Daugavpils novadu kopā ar Ilūkstes novadu iekļāva jaunajā Augšdaugavas novadā.

Pieminekļi 

 Līksnas katoļu baznīca
 Janušanu senkapi

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Līksna (pagasta centrs), Augšpole, Aužguļāni, Baraviki, Gančevski, Jaunušāni, Jukši, Kalniški, Kokiniški, Ķirupe, Latgale, Liepziedu iela, Ļubaste, Mīsteļi, Munciški, Priežu sils, Ribaki, Rimši, Sterikāni, Vaikuļāni, Vērdiņi, Zastenki-Ribaki, Tilti.

Ievērojamas personības 
 Emīlija Plātere (1806—1831) poļu, lietuviešu un baltkrievu nacionālā varone no 1815. gada dzīvojusi Līksnas muižā. Vadījusi poļu-lietuviešu patriotu karaspēka vienību un pāragri mirusi nacionālās sacelšanās laikā 1831. gadā. Tiek dēvēta arī par poļu Žannu D'Arku
 Eduards fon der Rops (Eduard Baron von der Ropp, 1851—1939), Romas katoļu baznīcas Tiraspoles (1902) un Viļņas (1903—1907) bīskaps, Mogiļevas arhibīskaps (1917—1919), Krievijas Domes deputāts (1906), dzimis Līksnā

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Skatīt arī 
 Līksnas muiža

Ārējās saites 
 

Latgale
Augšdaugavas novada pagasti
Naujenes pagasts

Naujenes pagasts ir viena no Augšdaugavas novada administratīvajām teritorijām tā austrumos, Latgales daļā Daugavas labajā krastā. Robežojas ar sava novada Līksnas, Maļinovas, Biķernieku, Salienas, Vecsalienas un Tabores pagastiem, Krāslavas novada Izvaltas un Ūdrīšu pagastiem, kā arī Daugavpils pilsētu. Pagasta centrs atrodas Naujenē.

Daba 
Lielākā daļa atrodas Latgales augstienē - Dagdas paugurainē un Augšdaugavas pazeminājumā. Pagasta rietumu daļa atrodas Jersikas līdzenumā. Augstākais punkts - paugurs Jureišos (162,7 m vjl.).

Hidrogrāfija

Upes 
Daugava, Balta, Līksna, Strope un Putānu upīte

Ezeri 
Butišku ezers.

Vēsture 
1935. gadā Naujenes pagasta (līdz 1925. gadam Maļinovas pagasts) platība bija 110 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Jurīšu, Kokinu, Lāču, Sondarišķu un Vecpils ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Vecpils ciemam pievienoja Jurīšu un Lāču ciemus, 1980. gadā - Sondarišķu un daļu Biķernieku ciema teritorijas, bet daļu Vecpils ciema teritorijas pievienoja Daugavpils pilsētai. 1990. gadā Vecpils ciemu pārdēvēja par Naujenes pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvu teritoriju iekļāva Daugavpils novadā. 2021. gadā Daugavpils novadu kopā ar Ilūkstes novadu iekļāva jaunajā Augšdaugavas novadā.

Pieminekļi

Valsts nozīmes 
 Slutišku sādža
 Vecračinas pilskalns
 Dinaburgas viduslaiku pils
 Rudanu senkapi (Franču kapi, Kara kapi)
 Nitišu senkapi
 Markovas pilskalns

Vietējas nozīmes 
 Jezupovas Sv.Pētera un Pāvila Romas katoļu baznīca
 Slutišķu viduslaiku kapsēta un apmetne

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Bukšti, Buļi, Butiški, Cirši, Diļeviči, Dunski, Eglītes, Gribusti, Grustāni, Juzefova, Kašatniki, Konopecka, Krauja, Kreipāni, Krīvāni, Lociki, Ļukeniški, Ļumeniški, Markova, Melderiški, Naujene, Pritikina, Sandariški, Slutiški, Sprukti, Stropi, Teivāni, Vasargeliški, Vecpils, Vecračina, Vecstropi, Viļuši, Zastenki, Židina.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 

Latgale
Augšdaugavas novada pagasti
Nīcgales pagasts

Nīcgales pagasts ir viena no Augšdaugavas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos, Latgales daļā. Robežojas ar sava novada Dvietes, Kalupes un Līksnas pagastiem, Līvānu novada Jersikas pagastu, Preiļu novada Rožkalnu pagastu, kā arī pa Daugavu ar Jēkabpils novada Dunavas pagastu.

Daba 
Atrodas Austrumlatvijas zemienes Jersikas līdzenumā. Augstākā vieta pagastā - 107 m vjl. Nīcgales pagastā atrodas Latvijas lielākais dižakmens - Nīcgales Lielais (baltais) akmens.

Hidrogrāfija

Upes 
Daugava, Joņupe, Šaušupe un Kozupe

Ezeri 
Kalnišku ezers (3,7 ha)

Purvi 
Neicgaļa purvs (962 ha)

Vēsture 
Pēc 1920. gada agrārās reformas Nīcgales muižu sadalīja 241 jaunsaimniecībā 2668 ha kopplatībā.  

Daugavpils apriņķa Nīcgales pagasts izveidots 1936. gadā, teritoriju atdalot no Līksnas pagasta. Pagasta platība 1936. gadā bija 48,47 km² un tajā dzīvoja 2600 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Nīcgales, Samagala un Tartaku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Daugavpils rajona Nīcgales ciemam 1951. gadā pievienoja likvidētā Samagala ciema kolhoza «Daugava» teritoriju, 1954. gadā - likvidēto Līksnas ciemu, 1962. gadā - Jersikas ciema kolhoza «Jāņupe» teritoriju. 1974. gadā daļu ciema teritorijas pievienoja Aužgulānu ciemam, 1977. gadā - Līksnas ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Nīcgales pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā. 2021. gadā Daugavpils novadu kopā ar Ilūkstes novadu iekļāva jaunajā Augšdaugavas novadā.

Pieminekļi

Vietējas nozīmes 
 Nīcgales Lielais akmens

Iedzīvotāji 
Pagastā ir 854 iedzīvotāji (2010), no kuriem 62% ir latvieši, bet 25% - krievi.

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Nīcgale (pagasta centrs), Kalniški, Somugols.

Reliģija 
 Nīcgales baznīca

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 
 

Latgale
Augšdaugavas novada pagasti
 
Līksnas pagasts
Salienas pagasts

Salienas pagasts ir viena no Augšdaugavas novada administratīvajām teritorijām tā dienvidaustrumos, novada Augšzemes daļā, Baltkrievijas pierobežā. Robežojas ar sava novada Skrudalienas, Vecsalienas un Naujenes pagastiem, Krāslavas novada Ūdrīšu un Kaplavas pagastiem, kā arī Baltkrievijas Vitebskas apgabala Braslavas rajonu.

Daba 
Pagasta lielāko daļu aizņem Augšzemes augstienes Skrudalienas pauguraine, ziemeļu malā - Latgales augstienes Augšdaugavas pazeminājums. Augstākais punkts - Leibgora (181,8 m vjl).

Hidrogrāfija

Upes 
Borne, Daugava, Mālkalne, Poguļanka, Tartaciņa.

Ezeri 
Dūnakļu ezers, Kirjaņiška, Klepinu ezers, Zabolotņiku ezers.

Vēsture 
1897. gadā Kurzemes guberņas Ilūkstes apriņķa Aizlauces draudzes novadā izveidoja Solonājas pagastu (vai Salanājas pagastu), apvienojot Salonājas (Sallonay) muižu ar apkārtējām muižām — Lielbornes (Groß-Born), Vecsalienas (Červonkas), Sīķeles-Rozališku (Siekeln-Rosalischek), Joehaninas (Johannina), Heronomovas (Hieronimow) un Šlapaku muižām. 
1919. gadā pagastam pievienoja Kaplavas pagasta Jaunbornes daļu.

Pēc 1920. gada zemes reformas Salanājas pagasta Lielbornes muiža  tika sadalīta 77 vienībās 1480 ha kopplatībā, Vecsalienas muiža (Alt-Sallensee) ar Dirvānišķu pusmuižu 82 vienībās 1265 ha kopplatībā, Sīķeles-Rozališķu muiža (Sieklen-Rosalischek) 13 vienībās 253 ha kopplatībā, Vecģeronimavas muiža (Hieronimow) 4 vienībās 154 ha kopplatībā. Jaunbornes (Neu-Born) un Salanājas (Salienas) muižas (Sallonay) netika sadalītas.

1925. gadā Salanājas pagastu pārdēvēja par Salienas pagastu. 1935. gadā Salienas pagasta platība bija 178,91 km² un tajā dzīvoja 3839 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Jaunbornes, Lazdukalna, Salienas un Vecsalienas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Salienas ciems ietilpa Grīvas (1949-1955), Ilūkstes (1955-1956) un Daugavpils (1956-1990) rajonos. 1954. gadā Salienas ciemam pievienoja likvidēto Jaunbornes ciemu, 1956. gadā kolhoza «Strana Sovetov» teritoriju pievienoja Krāslavas ciemam, bet 1957. gadā Krāslavas ciema kolhoza «Strana Sovetov» teritoriju pievienoja Salienas ciemam.

1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Salienas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Daugavpils novadā. 2021. gadā Daugavpils novadu kopā ar Ilūkstes novada iekļāva jaunajā Augšdaugavas novadā.

Pieminekļi 
 Upīšu viduslaiku kapsēta (Staroje kladbišče)
 Janomoles senkapi

Iedzīvotāji 
Iedzīvotāju skaits - 821, no kuriem 47% ir krievi, 22% latvieši, 18% poļi, bet 12% baltkrievi.

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Saliena, Faļtopi, Gaveitiški, Jaunborne, Karļinova, Meteliški, Ritāņi, Stašališki, Šlapaki, Voksova, Zaļesje.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Ārējās saites 

Sēlija
Augšdaugavas novada pagasti
Brēmenes "Werder"

SV Werder Bremen ir Vācijas sporta klubs no Brēmenes, kurš visvairāk ir atpazīstams pēc tā futbola komandas. Klubu ar nosaukumu Fußballverein Werder 1899. gada 4. februārī dibināja sešpadsmit profesionālās vidusskolas audzēkņi pēc tam, kad bija laimējuši sporta ekipējumu. Kluba nosaukumu viņi ņēma no reti lietota vācu valodas vietvārda, kas apzīmē "upes pussalu", saistot to ar vietu, kur viņi sākotnēji spēlēja futbolu.

Brēmenes klubs pastāvīgi atradies Bundeslīgā, kas ir augstākā līga Vācijas futbolā. Četras reizes klubs kļuvis par Vācijas čempioniem un sešas reizes ieguvis Vācijas kausu. Pēdējie lielākie sasniegumi tika gūti 2004. gadā, kad klubs ieguva abus titulus. Werder Bremen veiksmīgi spēlējis arī Eiropas klubu turnīros. 1992. gada Kausu ieguvēju kausa finālā pārspējot AS Monaco ar 2–0. Werder Bremen sasniedza finālu arī pēdējā UEFA Kausa turnīrā 2009. gadā, pēc tas tika pārsaukts par UEFA Eiropas līgu, kur tas tikās ar Ukrainas klubu Doneckas "Shakhtar". Shakhtar uzvarēja papildlaikā ar 2–1.

Sastāvs 
.

Sasniegumi 
 Bundeslīga
 Čempioni (4): 1964–65, 1987–88, 1992–93, 2003–04
 Vicečempioni (7): 1967–68, 1982–83, 1984–85, 1985–86, 1994–95, 2005–06, 2007–08
 Vācijas kauss
 Kausa ieguvēji (6): 1960–61, 1990–91, 1993–94, 1998–99, 2003–04, 2008–09
 Finālisti (4): 1988–89, 1989–90, 1999–2000, 2009–10
 DFB Līgas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 2006
 Finālisti (2): 1999, 2004
 Vācijas Superkauss
 Kausa ieguvēji (3): 1988, 1993, 1994
 Neoficiālie uzvarētāji: 2009
 Finālisti (1): 1991
 2. Bundeslīga
 Čempioni (1): 1980–81
 2. vieta (1): 2021–22
 UEFA Kausu ieguvēju kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1991–92
 UEFA kauss
 Finālisti (1): 2008–09
 UEFA Superkauss
 Finālisti (1): 1992
 UEFA Intertoto kauss
 Uzvarētāji (1): 1998

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā tīmekļa vietne  
 The Abseits Guide to German Soccer
 Werder Bremen statistika
 Werder Bremen spēlētāju izkārtojumi football-lineups vietnē

Vācijas futbola klubi
Brēmene
Brēmenes "Werder"
Alesandro Kostakurta

Alesandro Kostakurta (; dzimis , Orago, Varēzē) ir bijušais Itālijas futbola aizsargs, tagad treneris. Šobrīd viņš ir Itālijas futbola čempionāta B sērijas komandas Mantova galvenais treneris. 

Savas spēlētāja karjeras laikā no 1987. līdz 2007. gadam viņš bija nozīmīga AC Milan aizsardzības daļa kopā ar Franko Baresi un Paolo Maldīni. Pašu karjeras sākumu viņš aizvadīja AC Monza klubā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Milan

 Itālijas Serie A: 1987–88, 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1995–96, 1998–99, 2003–04
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 1988, 1992, 1993, 1994, 2004
 UEFA Čempionu līga: 1988–89, 1989–90, 1993–94, 2002–03, 2006–07
 UEFA Superkauss: 1989, 1990, 1994, 2003
 Starpkontinentālais kauss: 1989, 1990

Ārējās saites 

1966. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
AC Monza spēlētāji
AC Milan spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
RC Lens

Racing Club de Lens (), biežāk zināms kā RC Lens vai vienkārši Lens, ir Francijas futbola klubs no valsts ziemeļdaļas pilsētas Lansas Padekalē departamentā. 2020.—2021. gada sezonā spēlēs Francijas 1. līgā. Mājas spēles aizvada Stade Bollaert-Delelis stadionā. Tā iesauka sang et or () nāk no tā tradicionālajam krāsām. RC Lens principiālākie sāncenši ir ziemeļu kaimiņi Lilles LOSC, ar ko tie tiekas ziemeļu derbijā. 1997.–1998. gada sezonā klubs pirmo un vienīgo reizi uzvarēja Francijas čempionātā. Trīs reizes komanda ir spēlējusi Francijas kausa finālā, kā arī vienu reizi uzvarēts Francijas līgas kausa izcīņā.

Sasniegumi 
 Francijas čempionāts (Ligue 1)
 Čempioni (1): 1997–98
 Vicečempioni (4): 1955–56, 1956–57, 1976–77, 2001–02 
 Francijas kauss
 Finālisti (3): 1947–48, 1974–75, 1997–98
 Francijas līgas kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1998–99
 Finālisti (1): 2007–08
 Francijas superkauss
 Finālisti (1): 1998
 Šarla Drago kauss
 Kausa ieguvēji (3): 1959, 1960, 1965
 Finālisti (1): 1957
 Francijas 2. līga
 Čempioni (4): 1936–37, 1948–49, 1972–73, 2008–09 
 Vicečempioni (4): 1978–79, 1990–91, 2013–14, 2019–20
 UEFA Intertoto kauss
 Uzvarētāji (2): 2005

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne 

Francijas futbola klubi
Pirejas "Olympiacos" (futbola klubs)

Pirejas "Olympiakos" (; pilnā nosaukumā Ολυμπιακός Σύνδεσμος Φιλάθλων Πειραιώς) ir Grieķijas futbola klubs, kas bāzēts Pirejā, ostas pilsētā netālu no Atēnām. Klubs ir dibināts 1925. gadā, spēlē Grieķijas Superlīgā un mājas spēles aizvada Karaiskaki stadionā. Olympiakos ir visu laiku sekmīgākais Grieķijas futbola klubs iegūto titulu skaita ziņā. Komanda 47 reizes ir kļuvusi par Grieķijas čempioniem un 28 reizes izcīnījusi Grieķijas kausu, kā arī 4 reizes uzvarējusi Grieķijas superkausā (aizvadīts tikai atsevišķās sezonās). Lielākais panākums Eiropas klubu turnīros ir 1998.–1999. gada sezonā sasniegtais UEFA Čempionu līgas ceturtdaļfināls. Komanda ir spēlējusi arī UEFA Kausu ieguvēju kausa ceturtdaļfinālā 1992.–1993. gada sezonā.

Sasniegumi 
 Grieķijas Superlīga
 Čempioni (47): 1930–31, 1932–33, 1933–34, 1935–36, 1936–37, 1937–38, 1946–47, 1947–48, 1950–51, 1953–54, 1954–55, 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1965–66, 1966–67, 1972–73, 1973–74, 1974–75, 1979–80, 1980–81, 1981–82, 1982–83, 1986–87, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–00, 2000–01, 2001–02, 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2019–20, 2020–21, 2021-22
 Grieķijas kauss
 Kausa ieguvēji (28): 1946–47, 1950–51, 1951–52, 1952–53, 1953–54, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1959–60, 1960–61, 1962–63, 1964–65, 1967–68, 1970–71, 1972–73, 1974–75, 1980–81, 1989–90, 1991–92, 1998–99, 2004–05, 2005–06, 2007–08, 2008–09, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2019–20
 Grieķijas superkauss
 Kausa ieguvēji (4): 1980, 1987, 1992, 2007

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā vietne         

Grieķijas futbola klubi
Verterezers

Verterezers () ir kalnu ezers Austrijas dienvidu daļā, Karintijā. Ziemeļu un dienvidu pusē ezeram stāvi, mežaini krasti. Ezera ūdens izteikti zili zaļā krāsā, caurspīdīgs, tīrs. Ezera apkaimē maigs Vidusjūras klimats. Veidojies pēdējā ledus laikmetā.

Līdz 19. gadsimta sākumam ezera krastā dzīvoja tikai neliels skaits nabadzīgu zemnieku, taču pēc dzelzceļa līnijas izbūves ezers kļuva par Vīnes dižciltīgo aprindu vasaras atpūtas vietu. Mūsdienās ezers joprojām ir populārs tūrisma objekts. Jūlijā un augustā ūdens temperatūra sasniedz , un šajā laikā ap ezeru ir visvairāk austriešu, vācu un Nīderlandes atpūtnieku, ezera krastos īpašuma cenas ir ļoti augstas.

Ziemā ezera apkaime ir klusa, aptuveni reizi desmit gados ezers aizsalst.

Ārējās saites 

 Tūristu ceļvedis
 Laika apstākļi un tīkla kameras
 Pictures of Lake Wörthersee

Austrijas ezeri
Karintija
Alesandro Nesta

Alesandro Nesta (; dzimis  Romā) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā. Kopā ar Itālijas izlasi 2006. gadā ieguvis Pasaules kausu. Pašlaik ir futbola kluba Frosinone Calcio galvenais treneris.

2004. gadā Pele viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Lazio

 Itālijas Serie A: 1999–2000
 Coppa Italia: 1997–98, 1999–2000
 Supercoppa Italiana: 2000
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1998–99
 UEFA Superkauss: 1999

Milan

 Itālijas Serie A: 2003–04, 2010–11
 Coppa Italia: 2002–03
 Supercoppa Italiana: 2004, 2011
 UEFA Čempionu līga: 2002–03, 2006–07
 UEFA Superkauss: 2003, 2007
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2007

Montreal Impact

 Kanādas čempionāts: 2013

Itālija

 FIFA Pasaules kauss: 2006

Individuālie sasniegumi

 Itālijas Serie A gada labākais jaunais futbolists: 1998
 Itālijas Serie A gada labākais aizsargs: 2000, 2001, 2002, 2003
 FIFA 100

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
S.S. Lazio spēlētāji
AC Milan spēlētāji
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
FIFA 100
Romā dzimušie