Latvijas Republikas vēstniecība Krievijas Federācijā

Latvijas Republikas vēstniecība Krievijas Federācijā ir Latvijas Republikas galvenā diplomātiskā misija Krievijas Federācijā. 
Abu valstu diplomātisko attiecību pirmsākumi meklējami Latvijas Republikas un Krievijas Sociālistiskās Federatīvās Padomju Republikas 1920. gada 11. augustā noslēgtajā miera līgumā, kura 19. pants paredzēja diplomātisko un konsulāro sakaru nodibināšanu starp pusēm tūlīt pēc miera līguma ratificēšanas. Kopš 1921 .gada Latvijas vēstniecība Krievijā par savām telpām izmanto Čapligina ielu 3, Maskavā. Vēstniecības uzdevums ir uzturēt un attīstīt divpusējās attiecības, ekonomiskos sakarus un tirdzniecību ar Krievijas Federāciju, kā arī sniegt konsulāro palīdzību un konsulāros pakalpojumus.

Diplomātiskās attiecības ar Krievijas Federāciju 
Latvijas mērķis ir veidot attiecības ar Krieviju, balstoties uz starptautisko tiesību normām un ievērojot vienu no savām ārpolitiskajām prioritātēm  — labu attiecību uzturēšana ar kaimiņvalstīm.

Latvijas divpusējo attiecību dinamiku ietekmē arī Eiropas Savienības — Krievijas attiecību kopējā virzība. Latvija kā Eiropas Savienības dalībvalsts ievēro Eiropas Savienības kopējo nostāju, kas tika pieņemta, atbildot uz prettiesisko Krimas aneksiju un destabilizāciju Ukrainā 2014.gadā. Viens no kopējās nostājas elementiem ir ierobežojošo pasākumu pret Krieviju īstenošana. Latviju skar arī Krievijas noteiktie ierobežojošie atbildes pasākumi.

Vienlaikus notiek Latvijas un Krievijas divpusējā sadarbība ekspertu un nozaru līmenī atbilstoši Latvijas nacionālajām interesēm:
 starpinstitūciju sadarbība;
 reģionālā un pārrobežu sadarbība;
 līgumtiesiskās bāzes pilnveidošana;
 tirdzniecība (2019. gadā Latvijas kopējais preču un pakalpojumu tirdzniecības apgrozījums ar Krieviju bija 3 miljardi EUR, kas ierindoja Krieviju 4. vietā Latvijas ārējās tirdzniecības partneru starpā);
 transports (dzelzceļš, ostas, autopārvadātāji, aviosatiksme, u.c.);
 tūrisms (viesu skaita no Krievijas 2019. gadā, salīdzinājumā ar 2018. gadu, pieaugums bija 78%. 2019. gadā 14.4 % no ārvalstu viesiem Latvijā bija no Krievijas);
 kultūra (apmaiņa visa veida kultūras projektu un pasākumu rīkošanā, kuru starpā, vairāki notiek ar vēstniecības tiešu iesaisti vai atbalstu).

Kopš 2006.gada 13.oktobra ir izveidota Starpvaldību komisija ekonomiskās, zinātniski tehniskās, humanitārās un kultūras sadarbības jomās. Tās ietvaros ir izveidotas 5 darba grupas. Pēdējā SVK notika 2019.gada 25.oktobrī, Maskavā. Šobrīd Latvijas — Krievijas SVK vada satiksmes ministrs Tālis Linkaits. Latvija savas intereses attiecībās ar Krieviju īsteno arī starptautisko organizāciju  ietvaros.

Diaspora 
Austrumu latviešu diasporu  pārstāv galvenokārt Krievijas Federācijā dzīvojošie latvieši. Tā veidojusies no trim galvenajām grupām: "veclatvieši", kuri izbraukuši no Latvijas sākot ar XIX gs. otro pusi, Staļina laikā deportētie un padomju laikā brīvprātīgi izbraukušie.

Kopš 90.gadu sākuma Krievijā oficiāli darbojas trīspadsmit latviešu organizācijas, galvenokārt tās ir latviešu kultūras biedrības lielākajās Krievijas pilsētās: Maskavā, Pēterburgā, Omskā, Krasnojarskā, Magadanā, Smoļenskā un Pleskavā, tāpat arī Baškīrijā — Ufā un M.Gorkija ciemā. Atjaunotas arī vairākas latviešu evaņģēliski luteriskās draudzes. Tās darbojas Maskavā, Pēterburgā, Baškortostānā, Krasnojarskas apgabala Lejas Bulānas ciemā un Magadanā.

"Veclatviešu" ciemu latviskās aktivitātes atšķiras no pilsētu biedrību aktivitātēm, jo pirmajiem tā ir ikdiena un dzīves veids, otriem jādarbojas īpaši svešā vidē. Visi latviešu centri ir apvienoti vienā organizācijā — Krievijas Latviešu Kongresā (KLK) un šādā veidā ir iekļāvušies Pasaules brīvo latviešu apvienības (PBLA) sastāvā. KLK un visu atsevišķo biedrību galvenie darbības virzieni ir latviešu valodas, kultūras un tautas tradīciju saglabāšana, attīstība un popularizēšana mītnes vietās, sadarbības veicināšana starp atsevišķām biedrībām Krievijā, atgriezeniskās saiknes uzturēšana ar Latviju, iekļaušanās pasaules latviešu aktivitātēs, kā arī pozitīva Latvijas tēla veidošana Krievijā.

Vēstniecība aktīvi iesaistās visu trīspadsmit biedrību atbalstam, tai skaitā to kultūras projektu realizācijā un darbības nodrošināšanā.

Latvijas Republikas sūtņi un vēstnieki Krievijā 

Pašreizējais Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Krievijas Federācijā Māris Riekstiņš iesniedza akreditācijas rakstu Krievijas prezidentam Vladimiram Putinam 2017. gada 3. oktobrī.

Latvijas Republikas diplomātiskās un konsulārās pārstāvniecības Krievijā 
 Maskavā — vēstniecība
 Sanktpēterburgā — ģenerālkonsulāts
 Pleskavā — konsulāts
 Kaļiņingradā — Latvijas Republikas vēstniecības Krievijas Federācijā Konsulārās nodaļas kanceleja.

Krievijas Federācijas diplomātiskās un konsulārās pārstāvniecības Latvijā 
Krievijas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Latvijā Jevgeņijs Lukjanovs akreditācijas rakstu Latvijas prezidentam Raimondam Vējonim iesniedza 2017. gada 7. februārī.
 Rīgā — vēstniecība
 Daugavpilī — ģenerālkonsulāts
 Liepājā — ģenerālkonsulāts

Diplomātisko attiecību vēsture 
1920. gada 11. augustā Latvijas Republika un Krievijas Sociālistiskā Federatīvā Padomju Republika noslēdza miera līgumu. Tā 19. pants paredzēja diplomātisko un konsulāro sakaru nodibināšanu starp pusēm tūlīt pēc miera līguma ratifikācijas.

Latvijas sūtniecība Krievijā 
Pirmais Latvijas Republikas diplomātiskais pārstāvis — sūtnis Padomju Krievijā bija Jānis Vesmanis, kurš Krievijas pusei iesniedza akreditācijas vēstuli 1920. gada 2. novembrī. Latvijas sūtniecība atradās Maskavā līdz 1940. gadam.

Latvijas konsulārās pārstāvniecības Krievijā 
Pilsoņu kara laikā 1919. un 1920. gadā Blagoveščenskā un Murmanskā sāka darbu Latvijas konsulārās pārstāvniecības Krievijā. Konsulārās funkcijas veica arī Latvijas Pagaidu valdības pārstāvji: Ziemeļkrievijā — Alfreds Ikners (Arhangeļskā), Dienvidkrievijā — Kristaps Bahmanis (Kijevā) un Rūdolfs Liepiņš (Donā un Kubaņā). No 1919.gada jūnija līdz 1920.gada oktobrim Sibīrijā un Urālos (Vladivostokā) darbojās Latvijas diplomātiskais pārstāvis Jānis Mazpolis.

Pēc miera līguma noslēgšanas Padomju Krievijā (no 1922.g. decembra — PSRS) darbojās šādas Latvijas konsulārās pārstāvniecības:
 Maskavā — ģenerālkonsulāts (1920. — 1923.)
 Petrogradā (no 1924. — Ļeņingrada): ģenerālkonsulāts (1924. — 1932.; 1937. — 1938.); konsulāts (1920. — 1924.; 1932. — 1937.)
 Ņižņijnovgorodā — konsulāts (1920. — 1921.)
 Omskā — konsulāts (1921. — 1923.)
 Vitebskā — konsulāts (1925. — 1932.)
 Vladivostokā — konsulārā aģentūra (1920. — 1923.)

Krievijas diplomātiskās un konsulārās pārstāvniecības Latvijā 
Pirmais Padomju Krievijas pilnvarotais pārstāvis Latvijā Jakovs Gaņeckis akreditējās 1920.gada 1.oktobrī. PSRS konsulārās pārstāvniecības Latvijā darbojās:
 Rīgā — ģenerālkonsulāts (1925. — 1934.); konsulāts (1938.)
 Daugavpilī — konsulāts (1923. — 1932.)
 Liepājā — konsulāts (1923. — 1932.)

Saskaņā ar 1991.gada 24.augusta Krievijas Padomju Federatīvās Sociālistiskās Republikas (kopš 1991. gada 25. decembra — Krievijas Federācija) prezidenta B. Jeļcina dekrētu tika atzīta Latvijas valstiskā neatkarība, un 4. oktobrī Latvijas Republika un KPFSR parakstīja protokolu par diplomātisko attiecību nodibināšanu.

Vēstniecības ēka un teritorija

Hronoloģija 
 1803. — datētas senākās liecības par zemesgabalu, uz kura šobrīd atrodas Latvijas Republikas vēstniecības Krievijas Federācijā ēka. Zemesgabals ar tā koka apbūvi ir valsts darbinieces Marionas Bolgovskas valdījumā. Teritorijas ziemeļaustrumu pusē plešas plašs pagalms. Teritorijā atrodas divi dīķi — viens salīdzinoši liels, bet otrs divas reizes mazāks.
 1812. — koka apbūve uz zemesgabala nodeg ugunsgrēkā.
 1833. — visas jaunuzceltās ēkas atkal ir no koka un pieder Maskavas tirgotājam Gufenam. Visas celtnes ir neliela izmēra un sakoncentrētas teritorijas ziemeļrietumu pusē. Galvenā ēka joprojām atrodas teritorijas dziļumā.
 1888. — šī teritorija ir valsts darbinieka sievas Marijas Gippius valdījumā. Ēkai piebūvēta terase un koka piebūves. Zem ēkas atrodas akmens pagrabi un ziemeļrietumu stūris ir divu stāvu augstumā, pirmais stāvs būvēts no akmens, bet otrais — koka. Zemesgabalā atrodas paliels dīķis.
 1895. — par savrupnama īpašnieku kļūst tirgotājs Ļevs Gotjē-Djufaie. Jaunais zemes īpašnieks teritorijā nojauc daļu būvju un to vietā uzceļ jaunas, pēc arhitekta Nikolaja Jakuņina projekta.
 1914. — namam piebūvē otro stāvu, kā arī izveido jaunu fasādi (arhitekts D. Markovs).
 1921. — maijā pirmo reizi Latvijas Ārlietu ministrijas sarakstos šī teritorija minēta kā sūtniecības atrašanās vieta (toreiz vēl Maškova šķērsiela 3).
 Kara gados, Vācijas gaisa spēku pirmajā uzbrukumā Maskavai, viena no pirmajām bumbām trāpa vēstniecības ēkai.
 Padomju valdīšanas laikā, ēkā atrodas Latvijas PSR pārstāvniecība.
 1968. — vēstniecības ēka rekonstruēta.
 1989. — vēstniecības ēka rekonstruēta.
 1990. — 22.septembrī vēstnieks Jānis Peters rīko pirmo diplomātisko pieņemšanu ar ārvalstu pārstāvju klātbūtni.
 1992. — vēstniecības teritorijā pēc arhitekta Jāņa Dripes projekta tiek uzcelts neliels Dievnams luterāņu draudzei.
 2008. — vēstniecības ēka rekonstruēta.
 2019. — vēstniecības teritorijā uzstādīts 8m garš karoga masts, kurā iekārts Latvijas karogs.

Vēstniecības apkārtne 
Vēstniecība atrodas uz Čapligina ielas 3, Maskavā. Līdz tuvākajam Bulvāra loka posmam ir tikai pārsimts metru, kurus noejot nonāk pie dīķa Čistije prudi. Metro stacija "Čistije prudi" atklāta 1935.gadā, bet savu tagadējo nosaukumu tā ieguva 1990.gadā, līdz tam to sauca "Kirovskaja". Savukārt, metro stacijā "Čistije prudi" Otrā pasaules kara laikā atradās Ģenerālštāba mītne. Tieši šeit Staļins un viņa padomnieki plānoja pirmos uzbrukumus vāciešiem.

Kopš 17.gs. Čistije prudi dīķis bija pazīstams kā Poganije prudi, jo tajā tika mestas gaļas atliekas no tuvējiem miesnieku veikaliem. 18.gs. sākumā pēc Katrīnas I un grāfa Menšikova rīkojuma dīķi iztīrīja un to sāka saukt par Čistije prudi.

Blakus vēstniecības ēkai atrodas Oļega Tabakova teātris "Tabakerka".

Čaplīgina ielas 1. namā ir dzīvojuši virkne zināmu cilvēku: bioķīmiķis A. Bahs, vēsturnieks J. Gotjē, ārsts N. Gamaleja, pirmās ekspedīcijas uz Ziemeļpolu dalībnieks E. Krenkeļs, kā arī rakstnieka M. Gorkija pirmā sieva E. Peškova ar dēlu. Rakstnieks uzturējās šajā dzīvoklī savu braucienu uz Maskavu laikā. Tāpat uz 320 metru garās ielas, dažādu iemeslu dēļ, bieži uzturējās komponists Dmitrijs Šostakovičs, bardu dziedātāji Bulats Okudžava un Vladimirs Visockis, kā arī Ļeņins.

Tālava 

1983.gadā vēstniecības teritorijā pēc krievu arhitekta Sergeja Tkačenko projekta sāka būvēt sešstāvu dzīvojamo ēku, kurai tika dots nosaukums " Tālava". Sākotnēji ēka tika izmantota kā viesnīca. Šobrīd ēka tiek izmantota vēstniecības vajadzībām, kā arī pirmais stāvs atvēlēts Latviešu skolai Maskavā.

Dievnams 
1992.gadā tika īstenota vēstnieka Jāņa Petera iecere uzcelt vēstniecības teritorijā nelielu Dievnamu luterāņu draudzei. Pēc arhitekta Jāņa Dripes projekta nepilnu četru mēnešu laikā to radīja J. Meiera vadītā būvdarbu brigāde no Saldus rajona paju sabiedrības "Grieza".

Jaunuzcelto koka baznīcu 1992.gada 4.novembrī iesvētīja Mag. theol. Juris Rubenis un Dr. theol. Juris Cālītis no ASV. Latvietis no Vācijas Roberts Sīviņš uzdāvināja draudzei elektriskās ērģeles. No šīs dienas vēstniecības teritorijā esošajā baznīcā Dievkalpojumus sāka vadīt mācītājs Juris Simakins, un vairākus gadus to kuplināja vokālais ansamblis ērģelnieces Ņinas Šubinas vadībā.

Skatīt arī 
 Latvijas vēstnieks Krievijā

Atsauces

Ārējās saites 
 Vēstniecības mājas lapa
 Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas mājas lapa
 Vēstniecības facebook lapa
 Vēstniecības twitter lapa
 Vēstniecības instagram lapa
 Vēstniecības vkontakte lapa
 Vēstniecības flickr lapa

Latvijas Republikas vēstniecības