joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Džeina Fonda

Džeina Fonda (; dzimusi Lēdija Džeina Seimora Fonda (Lady Jayne Seymour Fonda)  Ņujorkā, ASV) ir amerikāņu aktrise, rakstniece un politiskā aktīviste. Bijusi plaši pazīstama arī kā modele un fitnesa popularizētāja. Viņas tēvs bija aktieris Henrijs Fonda, arī brālis Pīters Fonda ir aktieris.

Džeina Fonda kļuva pazīstama  ar dalību filmās Cat Ballou (1965) un "Barbarella" (Barbarella, 1968). Viņa septiņas reizes tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai — par lomām filmās "Nodzītus zirgus arī nošauj, vai ne?" (They Shoot Horses, Don't They?, 1969), Klute (1971), "Džūlija" (1977), "Atgriešanās mājās" (Coming Home, 1978), "Ķīnas sindroms" (The China Syndrome, 1979), "Pie Zelta ezera" (On Golden Pond, 1981), The Morning After (1986). No šīm nominācijām divas reizes balvu ir saņēmusi kā labākā aktrise galvenajā lomā (par filmām Klute un "Atgriešanās mājās"). Saņēmusi četras Zelta globusa balvas, divas BAFTA kino balvas un Emmy balvu.

2007. gadā Fonda saņēma Kannu kinofestivāla goda balvu (Honorary Palme d'Or), 2014. gadā apbalvota ar Amerikas Kinoinstitūta balvu par mūža ieguldījumu (AFI Life Achievement Award). 2019. gadā viņai piešķirta BAFTA Britannia balva, kuru viņa nevarēja saņemt, jo Vašingtonā bija aizturēta par dalību protestos. 2021. gadā saņēma Sesila B. Demila balvu.

Popularizējot fiziskās aktivitātes, Fonda ir bijusi producente un pati piedalījusies vairāk nekā 20 aerobikas video laika posmā no 1982. līdz 1995. gadam, kā arī divos video 2010. gadā.

Džeina Fonda ir politiskā aktīviste, viņa uzstājusies pret Vjetnamas karu, ir protestējusi pret Irākas karu un vardarbību pret sievietēm.

2005. gadā izdevusi autobiogrāfiju.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

 Mūžīgā nemiera dzirksts ar sniega karalienes labvēlību — Džeina Fonda

1937. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Emmy balvas ieguvēji
Džefrijs Rašs

Džefrijs Rojs Rašs (; dzimis  Tuvumbā, Kvīnslendā, Austrālijā) ir austrāliešu aktieris un filmu producents.

Pamatojoties uz 2009. gada novembra datiem, Dž. Rašs ir viens no 25 aktieriem, kuri ir saņēmuši trīs nozīmīgākās balvas kino industrijā: Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Tony balvu un Emmy balvu.

Aktieris ir ticis nominēts 4 Amerikas Kinoakadēmijas balvām (vienu ir izcīnījis), 5 BAFTA balvām (3 ir saņēmis), tāpat ir saņēmis divas Zelta globusa balvas un četras Ekrāna aktieru ģildes balvas.

Viņš ir filmējies tādās filmās kā "Mirdzums" (Shine), "Iemīlējies Šekspīrs", "Ar marķīza de Sada spalvu" (Quills), "Pītera Sellersa dzīve un nāve" (The Life and Death of Peter Sellers), "Karību jūras pirāti: Melnās pērles lāsts" un "Karaļa runa".

Ārējās saites 

1951. gadā dzimušie
Austrāliešu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Zelta globusa balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Tony balvas ieguvēji
Kvīnslendā dzimušie
Kriss Drarijs

Kristofers "Kriss" Drarijs (; dzimis  Trambulā, Konektikutas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu hokejists, spēlēja centra uzbrucēja pozīcijā, bijis ASV hokeja izlases dalībnieks.

Spēlētāja karjera 
Universitātes laikā viņš pārstāvēja Bostonas universitāti NCAA turnīrā, ieguva Hobija Beikera balvu (to pasniedz NCAA labākajam hokejistam). Kolorādo "Avalanche" sastāvā hokejists izcīnījis Stenlija kausu (2001) un Kaldera kausu (1999).

1994. gada NHL draftā viņu Kvebekas "Nordiques" izraudzījās ar kopējo 72. kārtas numuru. 

ASV izlases sastāvā ir izcīnījis 2002. un 2010. gada ziemas olimpisko spēļu sudraba medaļas, kā arī 2004. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļas.

2011. gadā beidza profesionāļa karjeru.

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Bufalo "Sabres" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Embera Hērda

Embera Laura Hērda (; dzimusi  Ostinā, Teksasas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise.

Viņa bija galvenās lomas izpildītāja 2006. gada šausmu trillerī All the Boys Love Mandy Lane. Taču plašāk pazīstama viņa kļuva 2008. gadā ar lomām filmās "Nekad nepadodies" (2008) un "Ananasu ekspresis" (2008). Nākamajā gadā E. Hērda bija nelielas lomas izpildītāja šausmu komēdijā "Laipni lūgti Zombijzemē!" (2009) un trillerī The Stepfather. Kopā ar Nikolasu Keidžu aktrise filmējās "Trakais brauciens" (2011) un ar Džoniju Depu — 2011. gada novembrī iznākušajā "Ruma dienasgrāmata" (2011). Piedalījusies filmā "Dāņu meitene" (2015). 2017. gadā Hērda pievienojās DC Extended Universe (DCEU) atveidojot Atlantīdas princesi Meru supervaroņu filmā "Taisnības līga", vēlāk atkārtoti atveidojot šo lomu filmās "Akvamens" (2018), " Zaka Snaidera Taisnības līga" (2021) un Aquaman and the Lost Kingdom (2023). Papildu aktrises karjerai Hērda ir starptautiska kosmētikas giganta L'Oréal Paris seja un cilvēktiesību aizstāve.

No 2015. gada līdz 2017. gadam Hērda bija precēta ar aktieri Džoniju Depu. Viņu šķiršanās piesaistīja ievērojamu plašsaziņas līdzekļu uzmanību, kad Hērda apgalvoja, ka Deps viņu attiecību laikā bija vardarbīgs, savukārt Deps 2018. gadā apgalvoja, ka Hērda viņu ļaunprātīgi izmantojusi. 2022. gadā Deps apsūdzēja Hērdu par neslavas celšanu ASV par viņas 2018. gada rakstu, kurā sevi nostādīja kā vardarbības upuri ģimenē, tādējādi raksturojot sevi kā atcelšanas kultūras upuri, tiesa sākās  Virdžīnijā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

1986. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Bjērns Melīns

Bjērns Melīns (; dzimis  Jenčēpingā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, spēlēja kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, bijis Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. 2006.—07. gada sezonā trīs spēles aizvadījis Nacionālās hokeja līgas kluba Anahaimas "Ducks" sastāvā. 2004., 2008. un 2010. gadā kļuvis par Zviedrijas čempionu.

Spēlētāja karjera 
1999. gada NHL draftā viņu Ņujorkas "Islanders" izraudzījās ar kopējo 163. kārtas numuru. NHL aizvadījis 3 spēles Anahaimas "Ducks" sastāvā.

Karjeru uzsācis Zviedrijas Elitserien līgas klubā HVN1, tā sastāvā aizvadīja piecas sezonas. 2004.—2005. gada sezonu aizvadīja citā Elitsērijas klubā Malmes "Redhawks", taču jau nākamajā sezonā atkal pārstāvēja HVN1. 2006.—2007. gada sezonu paralēli aizvadīja NHL klubā Anahaimas "Ducks" un AHL klubā Portlendas "Pirates". Nākamās trīs sezonās atkal pārstāvēja HV71 klubu. 2010.—2011. gada sezonu uzsāka KHL klubā Ņižņekamskas "Ņeftehimik", taču sezonu noslēdza Šveices hokeja līgas klubā HK Frībūra-Goterona.

2011. gada jūnijā parakstīja līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo". 2011. gada oktobrī viņš pārtrauca sadarbību ar "Dinamo". Pēc tam pārgājis uz Somijas līgas klubu Raumas "Lukko". No 2012. līdz 2014. gadam spēlēja Zviedrijas hokeja līgas klubā Šelefteo AIK, taču tad divas sezonas aizvadīja HV71 rindās.

Atsauces

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Ņižņekamskas "Ņeftehimik" spēlētāji
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Zviedrijas hokeja līgas čempioni
Jenšēpingas lēnē dzimušie
Olafurs Stefansons

Olafurs Stefansons (; dzimis  Reikjavīkā, Īslandē) ir profesionāls Īslandes handbolists, Īslandes handbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2011) pārstāv Vācijas handbola Bundeslīgas klubu Rhein-Neckar Löwen. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem handbolistiem visā pasaulē.

Kopā ar Īslandes izlasi 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu, vēl piedalījies . un . gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs.

Vēl ir izcīnījis 3. vietu 2010. gada Eiropas čempionātā, 4. vietu 2002. gada Eiropas čempionātā un 5. vietu 1997. gada Pasaules čempionātā. 2002. gada Eiropas čempionātā bija turnīra rezultatīvākais spēlētājs.

Profesionāļa karjeru uzsāka 1992. gadā Īslandes klubā Valur.

Četras reizes ticis atzīts par Īslandes gada labāko sportistu (2002, 2003, 2008, 2009).

Ārējās saites 
 rhein-neckar-loewen.de profils 

1973. gadā dzimušie
Islandes handbolisti
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Maikls Daglass

Maikls Kērks Daglass (; dzimis  Ņūbransvikā, Ņūdžersijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktieris un filmu producents.

Daglass saņēmis divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas — pirmo kā producents par filmu "Kāds pārlaidās pār dzeguzes ligzdu" (1975) un otru kā labākais aktieris par filmu "Volstrīta" (1987). Saņēmis divas Zelta globusa balvas — par lomām filmā "Volstrīta" un TV filmā "Aiz svečturiem" (Behind the Candelabra, 2013), kā arī Sesila de Milla balvu 2004. gada Zelta globusa ceremonijā. 1998. gadā saņēmis Cēzara goda balvu. 2009. gadā Daglass saņēmis AFI balvu par mūža ieguldījumu, bet 2018. gadā — zvaigzni Holivudas Slavas alejā.

Daglass attēlojis lomas vēl tādās filmās kā Hail, Hero! (1969), "Sanfrancisko ielas" (The Streets of San Francisco, TV seriāls, 1972), "Dēka ar akmeni" (Romancing the Stone, 1984), "Nīlas dārgakmens" (The Jewel of the Nile, 1985), "Liktenīgais valdzinājums" (1987), "Rožu ģimenes karš" (The War of the Roses, 1989), "Pamatinstinkts" (1992), "Amerikas prezidents" (The American President, 1995), "Spēle" (1997), "Ideālā slepkavība" (1998), "Vils un Greisa" (TV seriāls, 1998), "Brīnumzēni" (Wonder Boys, 2000), "Satiksme" (Traffic, 2000), "Vientuļnieks" (Solitary Man, 2009), "Volstrīta: Nauda nekad neguļ" (2010), "Skudrcilvēks" (2015) un "Atriebēji: Noslēgums" (2019).

Personīgā dzīve 
Daglass ir vecākais no četriem aktiera Kērka Daglasa dēliem. Daglass 1977. gadā apprecējās ar austriešu diplomāta meitu Diandru Lukeri. 1995. gadā, pēc 18 gadu ilgas laulības viņi izšķīrās. 2000. gadā Daglass apprecējās ar aktrisi Ketrinu Zetu-Džonsu.

2010. gada augustā aktierim tika atklāts rīkles vēzis. 2011. gada janvārī Daglasam izdevās veiksmīgi izārstēties.

Atsauces

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
Ņūdžersijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji producenti
Zelta globusa balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Cēzara balvas ieguvēji
Ketrina Hepbērna

Ketrina Hotone Hepbērna (; dzimusi  Hārtfordā, Konektikutas štatā, ASV; mirusi  Fenvikā, Konektikutas štatā, ASV) bija amerikāņu kino, televīzijas un teātra aktrise.

Hepbērna saņēmusi četras Amerikas Kinoakadēmijas balvas kā labākā aktrise galvenajā lomā, kas ir rekords. Viņa kopumā tika nominēta 12 Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Vēl aktrise bijusi nominēta astoņām Zelta globusa balvām un piecām BAFTA kino balvām, no kurām saņēmusi vienu BAFTA kino balvu par lomām filmās Guess Who's Coming to Dinner (1967) un The Lion in Winter (1968). Hepbērna saņēmusi Emmy balvu par lomu TV filmā Love Among the Ruins (1975). Par darbu teātrī saņēmusi divas Tony balvas. 1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts Ketrinu Hepbērnu ierindoja dižāko Amerikas ekrāna leģendu saraksta "Visu laiku izcilākā sieviešu kārtas zvaigzne" 1. vietā.

Hepbērna filmējusies tādās filmās kā Morning Glory, Bringing Up Baby, Adam's Rib, The African Queen, Guess Who's Coming to Dinner, The Lion in Winter un On Golden Pond.

Aktrise mirusi  96 gadu vecumā.

Filmogrāfija 

 "Agrā slava" (Morning Glory, 1933)
 "Mazās sievietes" (Little Women, 1933)
 Alice Adams (1935)
 Stage Door (1937)
 Bringing Up Baby (1938)
 Holiday (1938)
 The Philadelphia Story (1940)
 Woman of the Year (1942)
 State of the Union (1948)
 Adam's Rib (1949)
 The African Queen (1951)
 Pat and Mike (1952)
 Summertime (1955)
 The Rainmaker (1956)
 Desk Set (1957)
 Suddenly, Last Summer (1959)
 Long Day's Journey into Night (1962)
 "Uzmini, kas atnāks uz pusdienām?" (Guess Who's Coming to Dinner, 1967)
 "Lauva ziemā" (The Lion in Winter, 1968)
 "Stikla zvērnīca" (The Glass Menagerie, 1973)
 Love Among the Ruins (1975)
 "Pie Zelta ezera" (On Golden Pond, 1981)

Atsauces

Ārējās saites 

1907. gadā dzimušie
Konektikutā dzimušie
2003. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Tony balvas ieguvēji
Emmy balvas ieguvēji
Rīgas Motormuzejs

Rīgas Motormuzejs ir muzejs Rīgā un ir lielākais seno spēkratu muzejs Baltijas valstīs. Muzejs dibināts 1989. gadā pēc Latvijas Antīko automobiļu kluba iniciatīvas. Muzejs atrodas Rīgas pilsētas austrumu daļā Mežciemā, S. Eizenšteina ielā 6, pie Biķernieku trases. Motormuzejs vāc, saglabā, restaurē un popularizē senos spēkratus kā Latvijas un pasaules industriālā mantojuma un materiālās kultūras sastāvdaļu. Muzejā pieejama bagātīga tehniskās literatūras lasītava.

Muzejs ir valsts akciju sabiedrības Ceļu satiksmes drošības direkcija (CSDD) struktūrvienība un darbojas saskaņā ar Muzeju likumu, kā arī citiem likumdošanas aktiem un normatīviem dokumentiem. Rīgas Motormuzejs ir IATM - ICOM, Latvijas muzeju biedrības un Latvijas transporta attīstības un izglītības asociācijas biedrs.

2012. gada 16. aprīlī muzejs tika slēgts rekonstrukcijai. Tika paredzēts, ka muzejs apmeklētājiem durvis varētu pilnībā atkal vērt 2015. gada nogalē, tomēr oficiālā muzeja pēc rekonstrukcijas atklāšana notika tikai .

Vēsture 
Rīgas Motormuzejs tika dibināts  pēc Latvijas Antīko automobiļu kluba un tā vadītāja Viktora Kulberga iniciatīvas un tika izvietots īpaši muzeja vajadzībām projektētā ēkā. Muzeja ēkas arhitekts ir Viktors Valgums. Kopš 2009. gada 1. jūlija Rīgas Motormuzejs ir Ceļu satiksmes drošības direkcijas (CSDD) filiāle.

Ekspozīcija 
Muzejā apskatāma pastāvīga ekspozīcija, kurā iespējams aplūkot unikālu pirms 1904. gada Augusta Krastiņa kompānijā ASV izgatavotu automobili, kā arī 1912. gadā Latvijā ražoto Russo-Balt ugunsdzēsēju automobili "D" 24-40 un 1938. gadā Vācijā ražoto kalnu sacīkšu automobili Auto Union CD V16. 

Muzejā ir apskatāmi Latvijā ražotie automobiļi (Russo-Balt, Ford-Vairogs, RAF, u.c.) un moto, velo tehnika (Leitners, G. Ērenpreis, Ozolnieks, Sarkanā Zvaigzne, u.c.). Kolekcijā ir arī Kremļa autoparka eksponāti (Staļina ZiS 115 S, Brežņeva avarējušais auto u.c.) un citi PSRS automobiļi, pirms Otrā pasaules kara ražotie  senie automobiļi (BMW, Ford, Chevrolet, Mercedes, u.c.), sacīkšu automobiļi, motosporta tehnika.

Ekspozīcijas filiāle Bauskā 
2011. gadā pēc rekonstrukcijas atklāta Rīgas Motormuzeja filiāle Bauskā. Filiāle sastāv no divām izstāžu zālēm—angāriem, kas savā starpā savienoti ar administratīvo ēku. Vienā ekspozīcijas zālē ir apskatāmi vieglās automašīnas, ar kādām pilsētnieki devās izbraukumos 1930. gados un pēckara laikā. Otrajā zālē ir izstādīti traktori Fordson, Lanz Bulldog, kuļmašīna un cita vēsturiska lauksaimniecība tehnika, kā arī kravas un apvidus automobiļi, kuri tika plaši lietoti padomju laika kolhozos.

BKSB motoru sporta ekspozīcija 
Biķernieku kompleksās sporta bāzes (BKSB) administrācijas ēkā, S. Eizenšteina ielā 4, atrodas motoru sporta ekspozīcija. Ekspozīcijā apskatāmi motoru sportā izmantoti spēkrati - formulas, automobiļi un motocikli.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Muzeji Rīgā
Motormuzejs
Staņislavs Šķesters

Staņislavs Šķesters (dzimis ) ir latviešu inženieris un politiķis. Bijis 8., 9. un 10. Saeimas deputāts. Kopš 2006. gada bijis Centrālās zemes komisijas priekšsēdētājs. Pārstāv politisko partiju Latvijas Zemnieku savienība.

Biogrāfija 
1982. gadā Šķesters pabeidza Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju inženiera-mehāniķa specialitātē.

No 1994. līdz 2002. gadam bija Mākoņkalna pagasta padomes priekšsēdētājs. Togad, 8. Saeimas vēlēšanās, ievēlēts par Saeimas deputātu. 8. Saeimā darbojies Eiropas lietu komisijā, kā arī bija Valsts pārvaldes un pašvaldības komisijas priekšsēdētājs. 2006. gadā piedalījies 9. Saeimas vēlēšanās un atkārtoti ievēlēts par deputātu. Togad kļuvis arī par Centrālās zemes komisijas priekšsēdētāju. Bijis arī Valsts pārvaldes un pašvaldības komisijas un Eiropas lietu komisijas biedrs.

2009. gadā kandidējis Eiroparlamenta vēlēšanās, taču nav ievēlēts. 2010. gadā Šķesters piedalījās 10. Saeimas vēlēšanās, tika ievēlēts Saeimā no Latgales vēlēšanu apgabala. 10. Saeimā Šķesters darbojas Ārlietu komisijā, kā arī Eiropas lietu komisijā. 2011. gadā bija viens no pieciem deputātiem, kas Valsts prezidenta vēlēšanās virzīja Andra Bērziņa kandidatūru, ko ievēlēja par Latvijas prezidentu.

11. Saeimas vēlēšanās ar pirmo numuru kandidēja no ZZS saraksta Latgales apgabalā, tomēr netika ievēlēts, piekāpjoties R. Eigimam un J. Klaužam. 2012. gada februārī iecelts par Zemgales plānošanas reģiona izpilddirektoru.

Privātā dzīve 
Staņislavs Šķesters ir dzimis . Precējies, ir seši bērni. Dzīvo Rēzeknes novada Mākoņkalna pagastā.

Atsauces 

1958. gadā dzimušie
8. Saeimas deputāti
9. Saeimas deputāti
10. Saeimas deputāti
Latvijas inženieri
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Latvijas pašvaldību vadītāji
Luijs Nikolā Davū

Luijs Nikolā d'Avū (, biežāk pazīstams kā Davū (), dzimis , miris ) bija franču maršals un viens no tuvākajiem Napoleona līdzgaitniekiem. Pirmais Auerštetes hercogs un Pirmais Ekmīles princis (). Kara vešanas talanta un armijas disciplīnas dēļ saukts arī par "Dzelzs maršalu". Vienīgais Napoleona maršals, kurš līdz 1815. gadam nebija zaudējis nevienu kauju.

Dzimis Burgundijā. 1788. gadā iestājās armijas dienestā. Pieslējās Franču revolūcijai. 1792. gadā bija bataljona komandieris (chef de bataillon). Piedalījās Napoleona Ēģiptes ekspedīcijā. 1800. gadā Napoleons iecēla Davū par divīzijas komandieri.

No 1805. līdz 1809. gadam Davū bija Lielās armijas (Grande Armée) III korpusa komandieris. Korpusa komandiera amatā 1805. gadā piedalījās Austerlicas kaujā, bet 1806. gadā - Jēnas-Auerštedas kaujā, kur pie Auerštedas sakāva divreiz lielāko Prūsijas armiju. Piedalījās arī Eilavas kaujā 1807. gadā. Pēc Varšavas hercogistes nodibināšanas 1807. gadā, Davū tika iecelts par tās ģenerālgubernatoru. 1809. gadā Davū III korpusa sekmīgā aizsardzība bija izšķiroša franču armijas uzvaras nodrošināšanā Ekmīles kaujā. Tajā pašā 1809. gadā korpuss piedalījās Vagramas kaujā. 1812. gadā Francijai iebrūkot Krievijā, Davū komandēja Lielās armijas I korpusu un piedalījās Borodinas kaujā. Pēc Napoleona sakāves Krievijā, 1813. gadā Davū vadīja Hamburgas aizstāvēšanu, un padevās tikai, saņēmis rīkojumu no jaunā Francijas karaļa Luija XVIII.

Kad Napoleons pēkšņi atgriezās no trimdas Elbas salā, Davū kļuva par Francijas kara ministru. Davū darbība bija nepieciešama aizmugurē, tāpēc viņš nepiedalījās Vaterlo kaujā. 1817. gadā maršalam Davū tika atdoti pēc Napoleona sakāves atceltie tituli un 1819. gadā viņš kļuva par Pēru palātas locekli.

1770. gadā dzimušie
1823. gadā mirušie
Jonā dzimušie
Francijas virsnieki
Francijas karavadoņi
Sarja (upe)

Sarja (arī Sarjanka, Sarija, Sarijanka, Sārija) (, ) ir Daugavas labā krasta pieteka Latvijā (Krāslavas un Ludzas novados) un Baltkrievijā (Vitebskas apgabalā). Iztek no Bižas ezera Rundēnu pagastā. Augštece tek pa Rāznavas pauguraini, vidustece — Dagdas pauguraini. Latvijas teritorijā upe ap 40 km garumā regulēta. Lejpus Moļneicas ietekas 7 km garumā Sarja ir Latvijas un Baltkrievijas robežupe. Baltkrievijas teritorijā tek pa Polockas zemieni. Ietek Daugavā lejpus Verhņadzvinskas. Lielākās pietekas ir Siņicas strauts (8 km), Volčica (12 km), Deņica (12 km), Malcenka (11 km), Čaušica (21 km), Asūnīca (35 km; labās), Nalogu strauts (8 km), Vanagupīte (9 km), Moļneica (11 km; Latvijā), Kamenka, Mukvjacica (kreisās; Baltkrievijā). Lielākā apdzīvotā vieta krastos ir Sarja (Baltkrievijā).

Atsauces 

Krāslavas novada upes
Ludzas novada upes
Latvijas robežupes
Baltkrievijas upes
Bērziņu pagasts
Sarja
Dagdas novada upes
Bitoma Odžaņska

Bitoma Odžaņska () ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Nova Solas pie Odras upes. Vēsturiski pazīstama arī kā Vācijas pilsēta Beitene pie Oderas (). Vara un sudraba ieguves rūpniecība.

Rakstos pirmoreiz minēta 1005. gadā kā slāvu apmetne. 1263. gadā ieguva pilsētas tiesības. 1524. gadā pilsētā izplatījās protestantisms. 1601. gadā pilsētā nodibināja ģimnāziju (Gymnasium academicum). No 1609. līdz 1613. gadam skolā mācījās vācu dzejnieks Martins Opics (Martin Opitz, 1597 - 1639). 1628. gadā pilsēta tika rekatolizēta un skola slēgta. Kad kara rezultātā 1742. gadā Prūsija no Austrijas ieguva Silēziju, pilsētā atkal nostiprinājās protestantisms. XIX gadsimtā Beitene apkārtnē attīstījās brūnogļu ieguve. 1871. gadā pilsētā ienāca dzelzceļš. 1945. gadā 40% no Bitomas Odžaņskas bija nopostītas. Pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji padzīti.

Lubušas vojevodistes pilsētas
Renē Zelvēgere

Renē Ketlīna Zelvēgere (; dzimusi  Keitijā, Teksasas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise un producente.

Zelvēgere pirmoreiz plašāku uzmanību guva pēc filmēšanās 1996. gada filmā "Džerijs Magvairs". Aktrise divas reizes tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise par galvenajām lomām filmā "Bridžitas Džonsas dienasgrāmata" (2001) un mūziklā "Čikāga" (2002). Tāpat viņa piedalījās filmas "Bridžitas Džonsas dienasgrāmata" turpinājumā "Bridžita Džonsa. Saprāta robeža" (2004). Viņa trešo reizi tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise otrā plāna lomā par lomu 2003. gada drāmā "Aukstais kalns". Šajā reizē viņa balvu ieguva. Ceturtā nominācija bija par Džūdijas Gārlendas lomu filmā Judy (2019), un balva kā labākai aktrisei galvenajā lomā tika iegūta.

Papildus iegūtajai Amerikas Kinoakadēmijas balvai, aktrise ir saņēmusi četras Zelta globusa balvas, četras Ekrāna aktieru ģildes balvas un divas BAFTA kino balvu. 2007. gadā viņa bija viena no Holivudas vislabāk apmaksātajām aktrisēm.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

1969. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
ES Veselības aizsardzības portāls

Portāls "Veselība ES" (oficiālais Eiropas Savienības veselības aizsardzības portāls) un plašo informācijas un datu klāstu par veselības jautājumiem un pasākumiem gan Eiropas, gan starptautiskā līmenī.
Šī tematiskā portāla galvenais mērķis ir Eiropas iedzīvotājiem nodrošināt viegli pieejamu un plašu informāciju par ES veselības aizsardzības iniciatīvām un programmām.Portāls ir paredzēts tamdēļ, lai palīdzētu izpildīt ES mērķus sabiedrības veselības jomā. Tas ir svarīgs līdzeklis, kā pozitīvi ietekmēt uzvedību un sekmēt nepārtrauktu sabiedrības veselības uzlabošanos visās 27 ES dalībvalstīs.

Mērķauditorijas 
Eiropas Savienības veselības aizsardzības portāls ir domāts tiem, kuri vēlas būt informēti par jautājumiem, kas saistīti ar viņu veselību, un tiem, kuri pastāvīgi interesējas par politiku un lēmumiem Eiropas, valstu un starptautiskā līmenī.Portāls ir arī nozīmīgs informācijas avots mediķiem, administratīviem dienestiem, politiķiem un ieinteresētajām personām.Tas ir pieejams visiem, ieskaitot gados vecākus cilvēkus un cilvēkus ar invaliditāti, jo tajā ievēroti starptautiski apstiprināti pieejamības noteikumi.Tāpat portāls piedāvā speciālistiem iespēju izmantot sabiedrības veselības statistikas datu bāzes.

Mērķi 
Portāls ir ES Sabiedrības veselības aizsardzības programmas 2003-2008 iniciatīva un domāts tam, lai, sekmējot apspriešanos un līdzdalību, veselības aizsardzības nozarē aktīvāk iesaistītu privātpersonas, institūcijas, apvienības, organizācijas un struktūras.Līdz ar to uzmanība tiek pievērsta ES iedzīvotāju tiesībām uz vienkāršu, skaidri saprotamu un zinātniski pamatotu informāciju par to, kā saglabāt veselību un novērst saslimšanu.Viens no galvenajiem šī portāla mērķiem ir veicināt izpratni, ka katrs no mums ir atbildīgs par savu veselību.Mēs arī ceram, ka labāka informētība par dažādajiem ES pasākumiem un programmām veselības aizsardzības jomā uzlabos sabiedrības atbalstu un līdzdalību šajā politikā.

Kāda informācija atrodama portālā? 
Interesējošā informācija ir atrodama, pateicoties vienkāršai tematu struktūrai, kas atbilst ar veselību saistītajiem aspektiem, kuri ietekmē indivīdus un viņu vidi.
Katrā tematā ir norādes uz saistītiem apakštematiem, piemēram, „Mans dzīves veids” ir saistīts ar apakštematu „Uzturs”, kur var atrast pilnīgu informāciju un saites attiecībā uz politiku un darbībām, ko Eiropas Savienība īsteno šajā jomā.Ar katru tematu saistītās valstu politikas aptvertas dalībvalstīm veltītajā iedaļā. Viena iedaļa ir atvēlēta arī darbībām, ko veselības jomā īsteno Eiropas nevalstiskās organizācijas un starptautiskās organizācijas.Dažos gadījumos saites norāda tieši uz to lapu, kurā aplūkots attiecīgais priekšmets.
Pateicoties iedaļām, kas veltītas jaunumiem, svarīgiem notikumiem visā Eiropā un paziņojumiem presē, var iegūt jaunāko informāciju un iesaistīties svarīgu lēmumu pieņemšanā un notikumos veselības aizsardzības jomā kā valsts, tā starptautiskā līmenī.

Atsauces

Ārējās saites 
 ES Veselības aizsardzības portāls 
 Reliable health information at the click of a mouse – European Commission launches new Health Portal
 New EU portal on health launched 

Tīmekļa vietnes
Salma Hajeka

Salma Valgarma Hajeka Himenesa-Pino (; dzimusi  Koacakoalkosā, Meksikā) ir meksikāņu un amerikāņu aktrise, režisore, producente. Viņa ir viena no pazīstamākajām meksikāņu izcelsmes aktrisēm Holivudā.

Biogrāfija 
Aktrises karjeru Hajeka sāka 23 gadu vecumā un 1989. gadā piedalījās meksikāņu telenovelē Teresa, kas ļāva viņai kļūt par populāru aktrisi Meksikā. 1991. gadā Hajeka pārcēlās uz Holivudu. Piedalījās tādās filmās, kā Desperado (1995), "No krēslas līdz rītausmai" (1996), Dogma (1999), "Mežonīgie rietumi" (1999). Lielāko atzinību ieguvusi par gleznotājas Frīdas Kalo atveidošanu filmā "Frīda" (Frida, 2002). Par šo lomu kā labākā aktrise tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, Zelta globusa balvai, BAFTA kino balvai un Kinoaktieru ģildes balvai. Tēlojusi lomas filmās "Reiz Meksikā" (Once Upon a Time in Mexico, 2003), "Pēc saulrieta" (After the Sunset, 2004), Bandidas (2006), "Vientuļās sirdis" (Lonely Hearts, 2006), Americano (2011), "Lielie" (2010), "Lielie 2" (2013), "Visu stāstu stāsts" (Tale of Tales, 2015), "Killera miesassargs" (The Hitman's Bodyguard, 2017), Like a Boss (2020), "Mūžīgie" (2021) un "Guči nams" (2021).

2005. gadā Hajeka bija Kannu kinofestivāla žūrijas locekle un tā paša gada decembrī vadīja Nobela prēmijas koncertu.

Atsauces

Ārējās saites 

1966. gadā dzimušie
Meksikāņu kinoaktrises
Amerikāņu kinoaktrises
Heinrihs V Salietis

Heinrihs V (; dzimis , miris ) bija Saliešu dinastijas Svētās Romas impērijas imperators no 1111. gada līdz savai nāvei, kā arī Itālijas karalis un Vācijas karalis. Ceturtais un pēdējais Saliešu dinastijas imperators. Heinriha V valdīšana sakrita ar investitūras strīda noslēdzošo fāzi - 1122. gada Vormsas konkordātā imperators bija spiests piekāpties pāvestam Kalikstam II.

Svētās Romas imperatora Heinriha IV jaunākais dēls. 13 gadu vecumā tēvs Āhenē kronēja par Vācijas karali. 1104. gadā veiksmīgi sacēlās pret tēvu, kurš bija spiests atteikties no troņa. 1107. gadā karoja Bohēmijā, 1108. gadā - Ungārijā, 1109. gadā - pret Poliju, kur Glogovas kaujā cieta zaudējumu pret Boļeslavu III.

1110. gadā cīņā par investitūrām iebruka Itālijā un 1111. gadā piespieda pāvestu Pashāliju II sevi kronēt un atzīt imperatora investitūras tiesības. Kad imperators atgriezās vācu zemēs, pāvests atzina investitūru līgumu par anulētu un pāvesta legāts imperatoru ekskomunicēja. Tikmēr Vācijā pieņēmās spēkā opozīcija Heinriham V. 1114. gadā Heinrihs V sāka karu ar Ķelni, pirms tam apspiežot sakšu sacelšanos.

1116. gadā Heinrihs V otrreiz šķērsoja Alpus, iebruka Itālijā un padzina Pashāliju II no Romas. Pēc Pashālija nāves par pāvestu tika ievēlēts Gelasijs II, bet Heinrihs V iecēla pretpāvestu Grigoriju VIII. Gelasijs II bija spiests bēgt uz Franciju. Savstarpēju pārrunu rezultātā jaunais pāvests Kaliksts II un imperators sasauca pārrunas, iesākumā Vircburgā, vēlāk Vormsā, un 1122. gada septembrī tika parakstīts Vormsas konkordāts.

Pēdējos dzīves gadus Heinrihs II turpināja karot pret dumpiniekiem, līdz 1125. gadā mira no vēža, neatstājot dēlu.

Ārējās saites 

 

1086. gadā dzimušie
1125. gadā mirušie
Svētās Romas impērijas imperatori
Saliešu dinastija
Danilo Tirks

Danilo Tirks (; ; dzimis  Mariborā) ir bijušais Slovēnijas prezidents. Līdz tam bijis jurists un diplomāts.

Diplomātiskā un akadēmiskā karjera 
No 1992. līdz 2000. gadam Tirks bija pirmais Slovēnijas ANO pastāvīgais sūtnis. Šajā laikā viņš bija Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes prezidents (1998. gada augustā un 1999. gada novembrī). No 2000. līdz 2005. gadam viņš darbojās kā ANO Ģenerālsekretāra asistents politiskajos jautājumos. 2005. gadā viņš atgriezās Slovēnijā, kļūstot par Ļubļanas universitātes Juridiskās fakultātes dekānu un starptautiskās likumdošanas pasniedzēju.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija 
 Prezidenta kampaņas vietne
 CIDOB Foundation biogrāfija
 Intervija 2009. gada decembrī 

1952. gadā dzimušie
Slovēnijas prezidenti
Slovēnijā dzimušie
Džesika Bīla

Džesika Klēra Bīla (; dzimusi  Elijā, Minesotas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise, modele un dziedātāja. Viņa ir vislabāk pazīstama ar lomu TV seriālā 7th Heaven. Tāpat ir piedalījusies vairākās Holivudas filmās, tai skaitā "Vasaras guvums" (Summer Catch), The Texas Chainsaw Massacre, "Iluzionists" (2010), "Pasludinu jūs par Čaku un Leriju" (2007) un "A komanda" (2010).

Bērnībā spēlējusi futbolu, kā arī trenējusies vingrošanā. Absolvējusi Taftas Universitāti.

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Raimonds Laizāns

Raimonds Laizāns (dzimis  Rīgā) ir bijušais Latvijas futbola vārtsargs, pēc karjeras beigām — treneris. 1990. gados pārstāvēja Latvijas izlasē, aizvadot 31 spēli.

Klubu karjera 
Laizāns futbolu sāka spēlēt Rīgā, sporta skolā "Daugava", 13 gadu vecumā. 1980. gadā viņš ar Rīgas "Progress" ieguva sudraba medaļu Latvijas PSR līgā un 1983. gadā debitēja tobrīd spēcīgākajā Latvijas klubā — Daugava Rīga. Tomēr viņa karjera "Daugavā" neizvērtās īpaši veiksmīga, jo Aleksandrs Kulakovs bija savos labākajos gados un Laizāns varēja samierināties tikai ar rezerves vārtsarga vietu. No 1985. līdz 1987. gadam Laizāns spēlēja Liepājas "Zvejnieks" sastāvā, bet pēc tam pārcēlās uz Ukrainu - vispirms uz Luckas "Voļin", ar kuru 1989. gadā izdevās uzvarēt Ukrainas PSR līgā, pēc tam uz Ļvovas "Karpati".

Pēc 1991./92. gada sezonas Ukrainā, Laizāns atgriezās Latvijā un pievienojās Skonto FC. Pirmajā gadā Laizāns spēlēja ievērojami mazāk kā Oļegs Grišins, bet no 1993. līdz 1996. gadam viņš bija neapstrīdams pirmais numurs Latvijas spēcīgākajā klubā. No 1994. līdz 1996. gadam Laizāns tika atzīts par labāko vārtsargu Virslīgā. 1997. gadā Laizānam konkurenci sāka sastādīt kluba otrais vārtsargs - Aleksandrs Koliņko (abi aizvadīja pa 12 spēlēm Virslīgā). Pēc šīs sezonas Laizāns pameta Skonto un devās uz Voroņežas "Fakel", kas spēlēja Krievijas 1. līgā. Šī sezona Laizānam bija izdevusies un viņš aizvadīja 39 no 42 kluba spēlēm, bet pašam klubam īpaši neveicās - ieņemta 10. vieta līgā. 1999. gadā Laizāns atkal atgriezās Latvijā un pievienojās Policijas FK. Pēc sezonas Policijas FK Laizāns beidza aktīvā spēlētāja karjeru. 2005. gadā viņš aizvadīja vienu spēli JFK Olimps rindās.

Izlases karjera 
1990. gadu sākumā pēc Latvijas neatkarības atgūšanas, kad Latvijas izlase aizvadīja savas pirmās starptautiskās spēles, uz vārtsarga vietu pretendēja divi galvenie kandidāti - Laizāns un Oļegs Karavajevs. Laizānam bija tas gods aizvadīt pirmo oficiālo Latvijas izlases spēli - pret Rumāniju 1992. gada 8. aprīlī. Svarīgākās spēles pārsvarā aizvadīja Karavajevs, bet Laizānam galvenokārt iespēja spēlēt tika draudzības spēlēs vai Baltijas kausa spēlēs. Savas, iespējams, labākās spēles izlasē viņš aizvadīja 1995. gadā, kad 1996. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā Latvija Porto ar 2:3 zaudēja Portugāles izlasei un ar 2:1 Rīgā uzvarēja Ziemeļīriju un ar 3:2 Austriju.

Laizāns pēdējo spēli izlases rindās aizvadīja 1998. gadā, kad Latvija ar 0:3 pārbaudes spēlē zaudēja Tunisijai. Kopā viņš aizvadīja 31 spēli izlasē.

Pēc aktīvā spēlētāja karjeras beigām Laizāns pārņēma Skonto FC jauniešu komandas vadību, bet šobrīd viņš ir JFK Olimps prezidents.

Viņa dēls Jevgēņijs Laizāns arī ir futbola vārtsargs, spēlējis Latvijas klubos. Raimonds Laizāns nav radinieks ne citam bijušajam Rīgas "Daugava" vārtsargam Laimonim Laizānam, ne arī Latvijas izlases pussargam Jurim Laizānam.

Atsauces

Ārējās saites 

1964. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas futbola vārtsargi
Latvijas izlases futbolisti
Skonto FC spēlētāji
Breds Maršāns

Bredlijs Kevins Maršāns (Bradley Kevin Marchand; dzimis  Helifeksā, Kanādā) ir profesionāls kanādiešu hokejists, spēlē malējā uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2017) pārstāv NHL klubu Bostonas "Bruins", kurā aizvadījis visu savu profesionāļa karjeru.

Spēlētāja karjera 
2006. gada NHL draftā viņu Bostonas "Bruins" izraudzījās ar kopējo 71. kārtas numuru. NHL debitējis  pret Našvilas "Predators". Pirmos vārtus NHL guvis  pret Bufalo "Sabres".

2010.—2011. gada sezonā viņš veiksmīgi spēlēja finālsērijas izšķirošajā septītajā spēlē, kurā guva divus vārtus, tādējādi palīdzot viņa pārstāvētajam "Bruins" uzvarēt Vankūveras "Canucks" un izcīnīt Stenlija kausu. Jau kopš 2011. gada Maršāns kļuva par stabilu "Bruins" uzbrukuma vērtību, katru sezonu gūstot vismaz 36 punktus. 2015.—16. gada sezona izvērtās par rezultatīvāko Maršāna līdzšinējā NHL karjerā, tajā gūstot 61 rezultativitātes punktu.

Kanādas jaunatnes izlašu sastāvā izcīnījis divas Pasaules junioru čempionāta zelta medaļas (2007. un 2008. gadā).

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Bostonas "Bruins" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Helifeksā dzimušie
Brendans Morisons

Brendans Morisons (; dzimis  Pitmīdousā, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 934 spēles Nacionālajā hokeja līgā, tajās atzīmējoties ar 601 rezultativitātes punktu. Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2004. gada Pasaules čempionu.

Spēlētāja karjera 
1993. gada NHL draftā viņu Ņūdžersijas "Devils" izraudzījās ar kopējo 39. kārtas numuru. Pēc draftēšanas viņš spēlēja NCAA līgas "Wolverines" komandas sastāvā.

NHL debitējis 1997.—1998. gada sezonā, "Devils" sastāvā spēlējis 2 sezonas. 2000. gada martā tika aizmainīts uz Vankūveras "Canucks", kā sastāvā aizvadījis septiņas sezonas. Lokauta laikā viņš spēlēja Zviedrijas Elites līgas kluba Linköpings HC sastāvā. Kopš 2008. gada pārstāvējis Anahaimas "Ducks", Dalasas "Stars", Vašingtonas "Capitals" klubus un 2010. gada martā pievienojies Kalgari "Flames". 2011.—12. gada sezonas gaitā aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks", pēc sezonas beigām noslēdzot karjeru.

Kanādas izlases sastāvā startējis trijos Pasaules čempionātos, 2004. gadā izcīnījis zeltu un 2005. gadā sudrabu.

Ārējās saites 

1975. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Ņūdžersijas "Devils" spēlētāji
Vankūveras "Canucks" spēlētāji
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Vašingtonas "Capitals" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Milans Lučičs

Milans Lučičs (, Milan Lucic; dzimis  Vankūverā, Kanādā) ir profesionāls serbu izcelsmes Kanādas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) pārstāv NHL klubu Kalgari "Flames".

Spēlētāja karjera 
No 2005. līdz 2007. gadam Lučičs spēlēja Rietumu hokeja līgas kluba Vankūveras "Giants" rindās. 2006. gada NHL draftā viņu Bostonas "Bruins" izraudzījās ar kopējo 50. numuru. "Giants" sastāvā 2007. gadā Lučics ieguva Memoriālo kausu, kā arī turnīra vērtīgāka spēlētāja balvu.

"Bruins" hokejists pievienojās 2007.—2008. gada sezonā 19 gadu vecumā. 2010.—2011. gada sezonā viņš kļuva par vienu no komandas vadošajiem uzbrucējiem un "Bruins" sastāvā izcīnīja Stenlija kausu. 2015. gada vasarā tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings", taču pēc gada kā brīvais aģents noslēdza septiņu gadu līgumu ar Edmontonas "Oilers". 2019. gada vasarā uzbrucējs gan tika aizmainīts uz Kalgari "Flames".

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Bostonas "Bruins" spēlētāji
Losandželosas "Kings" spēlētāji
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Britu Kolumbijā dzimušie
Frīdrihs I Barbarosa

Frīdrihs I (, , saukts Barbarosa (Barbarossa); dzimis 1122. gadā, miris ) bija Hoenštaufenu dinastijas Svētās Romas impērijas imperators no 1155. gada līdz savai nāvei. Harismātiska, leģendām apvīta personība. Bija arī Burgundijas, Vācijas un Itālijas karalis, kā arī Švābijas hercogs.

Dzīves gājums 
Dzimis 1122. gadā netālu no Rāvensburgas tagadējā Bādenes-Virtembergas zemē Vācijas dienvidos. Kopā ar tēvoci Konrādu III piedalījās Otrajā Krusta karā. Pēc Konrāda nāves 1152. gada 4. martā Frankfurtē tika ievēlēts par Romiešu karali (Rex Romanorum) un 9. martā Āhenē kronēts. No tēva puses būdams Hoenštaufens, bet mātes - Velfs, Frīdrihs apvienoja abas tolaik visietekmīgākās impērijas dzimtas. Sākot no 1154. gada sešas reizes veica militāras kampaņas Itālijā, iesaistīdamies Gvelfu un Gibelīnu cīņās un ierobežodams Ziemeļitālijas pilsētu patstāvību. Šajā laikā ieguvis iesauku "Barbarosa" (). Sestās kampaņas laikā 1176. gada 29. maijā Lenjāno kaujā Lombardijas līgas karaspēks smagi sakāva impērijas spēkus - kādu laiku pēc kaujas tika uzskatīts, ka Barbarosa ir miris. 

Ap 1155. gadu pāvests Adriāns IV viņu Pāvijā kronēja par Romas imperatoru. Pēc diviem gadiem (1157. gadā) rakstos impērijas apzīmēšanai sāka lietot vārdu sacrum (). 

Trešā Krusta kara laikā 1190. gadā noslīka  Salepas upē Kilikijā (mūsdienu Turcijā).

Ārējās saites

Atsauces 

1122. gadā dzimušie
1190. gadā mirušie
Svētās Romas impērijas imperatori
Hoenštaufenu dinastija
Latvijas lielāko ciemu uzskaitījums

Latvijas lielāko ciemu uzskaitījumā iekļautas Latvijas lauku apdzīvotās vietas ar iedzīvotāju skaitu virs 300. Ciemu tips un iedzīvotāju skaits norādīts pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras vietvārdu datu bāzes datiem.

 
Latvijas ģeogrāfija
Jaunmārupe

Jaunmārupe (agrāk arī Švarcenieki, Švarcmuiža, Pavasari) ir apdzīvota vieta Mārupes novada Mārupes pagasta rietumos. Izvietojusies Neriņas krastos rietumos no Rīgas apvedceļa A5 pie tā krustojuma ar ceļu P132 7 km no novada centra Mārupes un 16 km no Rīgas centra.
Apdzīvotā vieta izveidojusies 1970. gados pie bijušās Švarcenieku muižas (Schwarzeckshof) centra uz ziemeļiem no kādreizējā Mazcenas ciema kā kolhoza «Mārupe» centrs.
Ciema vecajā daļā raksturīga daudzdzīvokļu māju apbūve, vizuāli atpazīstama pēc arhitektes Ausmas Skujiņas sarkanajām mājām; jaunajā daļā ir plaša individuālo māju apbūve. 2005. gadā uzbūvēta Jaunmārupes sākumskola, darbojas arī Mārupes Mūzikas un mākslas skola, Mazcenas bibliotēka, dienas centrs «Švarcenieki». Blakus sākumskolai atrodas privātā Tenisa skola. Jaunmārupē atrodas siltumnīcu saimniecība, kurā audzē «Mārupes gurķus» un «Mārupes tomātus». Ciema centrā atrodas Jaunmārupes dabas parks, kuram blakus ir Pavasaru ūdenskrātuve (citos avotos arī Jaunmārupes, Mārupes un Pavasaru dīķis). Ziemeļos no tās atrodas nedaudz mazākā Ūdensrožu ūdenskrātuve, gar abām tām rietumpusē 10-20 metru attālumā tek Neriņa.

Attēli 

Jaunmārupes centra apbūve

Atsauces

Ārējās saites 

Latvijas lielciemi
Ankoridža

Ankoridža () ir pilsēta ASV, Aļaskas štata lielākā pilsēta ar 291 247 iedzīvotājiem 2020. gadā. Tā četras reizes tikusi nosaukta par All-America pilsētu (1956, 1965, 1984/85, 2002).

Ankoridža atrodas dienvidcentrālajā Aļaskā. Tā atrodas vairāk uz ziemeļiem nekā Sanktpēterburga, Oslo, Stokholma un Helsinki. Pilsētā ir novērojams subarktisks klimats, taču ar spēcīgu jūras ietekmi uz temperatūru.

Sadraudzības pilsētas 
Ankoridžas sadraudzības pilsētas ir:
 Čitose, Japāna
 Darvina, Austrālija
 Harbina, Ķīna
 Inčona, Dienvidkoreja
 Magadana, Krievija
 Tromse, Norvēģija
 Vitbija, Lielbritānija

Atsauces

Ārējās saites 
 Mājaslapa 

Aļaskas pilsētas
Samīrs Nasrī

Samīrs Nasrī (Samir Nasri; dzimis  Marseļā, Francijā) ir profesionāls franču futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Francijas futbola izlases dalībnieks.

Viņš parasti spēlē uzbrūkošā pussarga vai malējā pussarga pozīcijā, taču ir spēlējis arī centra pussarga pozīcijā. Spēles stila, prasmju dēļ dažreiz tiek salīdzināts ar franču futbola leģendu Zinedinu Zidānu.

Kajreru uzsācis jaunatnes klubos dzimtajā Marseļā. Deviņu gadu vecumā viņš pievienojās Olympique de Marseille kluba sistēmai un nākamos septiņus gadus pavadīja šī kluba jaunatnes akadēmijā. 2004. gada septembrī viņš debitēja kluba sastāvā pret Sochaux. 2005. gadā kluba sastāvā izcīnīja UEFA Intertoto kausu. 2006.—2007. gada sezonā S. Nasrī tika atzīts par labāko jauno spēlētāju. 2008. gada jūnijā spēlētājs pievienojās Anglijas Premjerlīgas klubam Arsenal, ko pārstāv vēl joprojām. 2011. gada augustā pievienojās Manchester City.

Francijas izlases sastāvā startējis 2008. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Marseille

 UEFA Intertoto kauss: 2005

Manchester City

 Anglijas Premjerlīga: 2011–12, 2013–14
 Anglijas Līgas kauss: 2013–14
 FA Community Shield: 2012

Individuālie sasniegumi

 Francijas 1. līgas gada labākais jaunais spēlētājs: 2006–07
 Francijas gada futbolists: 2010

Atsauces

Ārējās saites 

 Arsenal profils  
 ESPN profils 

1987. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Arsenal FC spēlētāji
Manchester City F.C. spēlētāji
Sevilla FC spēlētāji
West Ham United F.C. spēlētāji
Briseles "Anderlecht" spēlētāji
Tomāšs Rosickis

Tomāšs Rosickis (; dzimis  Prāgā, Čehoslovākijā) ir bijušais čehu futbolists un Čehijas futbola izlases dalībnieks.

Karjeras laikā ir trīs reizes triumfējis Čehijas līgā Sparta Prague sastāvā (1998–99, 1999–00, 2000–01), kā arī vienreiz uzvarējis Bundeslīgā Borussia Dortmund sastāvā (2001–02).

Čehijas izlases sastāvā spēlējis 2006. gada FIFA Pasaules kausā, 2000., 2004. un 2016. gada Eiropas čempionātos(sasniegts pusfināls).

Sasniegumi 
Sparta Prague

 Čehijas 1. līga: 1998–99, 1999–2000

Borussia Dortmund

 Vācijas Bundeslīga: 2001–02

Arsenal

 FA kauss: 2013–14, 2014–15
 FA Community Shield: 2014

Individuālie sasniegumi

 Čehijas gada futbolists: 2001, 2002, 2006

Atsauces

Ārējās saites 
 Mājaslapa 

 Arsenal profils 
 ESPN profils 

1980. gadā dzimušie
Čehijas futbolisti
Čehijas izlases futbolisti
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2004. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Dortmundes "Borussia" spēlētāji
Arsenal FC spēlētāji
Prāgā dzimušie
Tīla galerija

Tīla galerija () ir mākslas muzejs, kura kolekcija ietver Zviedrijas un Ziemeļvalstu mākslu periodā no 19. gadsimta beigām līdz 20. gadsimta sākumam. Galerija atrodas Stokholmā, Jūrgordenā, () 6-8.

Vēsture 
Galerija ir nosaukta baņķiera Ernesta Tīla vārdā, kurš bija liels mākslas cienītājs un kura izcilajā kolekcijā bija laikabiedru mākslas darbi. Sākotnēji baņķiera kolekcija atradās viņa apartementos Strandvegenā, bet, izjūtot šaurību, nolēma būvēt villu Jūrgordenā, tās projektēšanu uzticot arhitektam Ferdinandam Bobergam. Villa tika uzbūvēta 1905. gadā un tur tika pārvietota mākslas kolekcija. Baņķieris Pirmā Pasaules kara laikā zaudēja lielāko daļu mantas un nonāca ekonomiskās grūtībās, tāpēc valsts 1924. gadā no viņa nopirka mākslas kolekciju, kas sniedz pilnīgu priekšstatu par skandināvu mākslu laika posmā no 19. gadsimta beigām līdz 20. gadsimta sākumam, bet 1926. gadā villā atvēra Tilla galeriju.

Galerija 
Būdams dumpinieks, Ernests Tīls sāka kolekcionēt to mākslinieku mākslas darbus, kuri tajā laikā veidoja pretstatu tradicionālajiem māksliniekiem, tāpēc īpaši galerijā ir aplūkojamas visu Zviedrijas nozīmīgāko mākslinieku gleznas, kuri Parīzes dienvidos bija izveidojuši mākslinieku koloniju (), kā arī to mākslinieku darbi, kuri 1886. gadā bija apvienojušies opozīcijas grupā pretēji Mākslas akadēmijas tradicionālistiem. Tāpēc šo mākslinieku vidū ir minami tādi vārdi kā Bruno Liljeforss, Kārls Nordstrems, Karls Lāšons un Augusts Strinbergs, bet ir redzamas arī tādu zināmu mākslinieku gleznas kā Andress Corns, Eušēns Jānsons un princis Eušēns. Uzmanību muzejā piesaista Kristiāna Ēriksona skulptūras un Aksela Petešona koka figūras. Galerijā ir redzami arī ārzemju mākslinieku darbi, ko savā laikā bija kolekcijai iegādājies Ernests Tīls, piemēram, viņa drauga Edvarda Munka darbi.

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

Mākslas muzeji un galerijas Zviedrijā
Muzeji Stokholmā
Jūrgordena
Jaunolaine

Jaunolaine (agrāk arī Olaine, Vecolaine) ir apdzīvota vieta Olaines novada Olaines pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Olainītes krastos pie Rīgas—Jelgavas dzelzceļa un autoceļa A8 4 km no novada centra Olaines un 21 km no Rīgas centra.
Jaunolainē atrodas pagasta pārvalde (Meža ielā 2), bērnudārzs «Magonīte», kultūras nams, bibliotēka, pasts, Olaines luterāņu baznīca (celta 1749-1753), dzelzceļa pieturas punkts Jaunolaine.
Ciema teritorijā iekļauta savrupmāju apbūve Lubauši un bijusī Padomju Armijas pilsētiņa Birznieki.

Vēsture 

Apdzīvotā vieta izveidojusies 16. gadsimtā Jelgavas - Rīgas lielceļa malā kā robežsardzes garnizona vieta pie Olaines luterāņu baznīcas. Pie Olaines upītes () ietekas robežupē Misā iekārtoja Rīgas pilsētai piederošu Olaines muižiņu (Landgut Oley) ar krogu. 19. un 20. gadsimtā ciemā atradās Olaines pagasta valdes nams.

Pēc Otrā pasaules kara te atradās padomju saimniecības «Olaine» centrs.

Atsauces

Ārējās saites 
 Olaines novada pašvaldība. Vēsture 

Latvijas pagastu centri
Latvijas lielciemi
Leopolds I Hābsburgs

Leopolds I (, , ,; dzimis , miris ) bija Hābsburgu dinastijas Svētās Romas impērijas imperators no 1658. gada līdz savai nāvei. Bija arī Ungārijas un Bohēmijas karalis. 

Tēvs Leopoldam bija Svētās Romas imperators Ferdinands III, bet māte — Spānijas karaļa Felipes III meita. Francijas karaļa Luija XIV brālēns. Kļuva par troņmantinieku 1654. gada 9. jūlijā, kad 21 gada vecumā nomira viņa vecākais brālis Ferdinands IV. 

Valdīšana vainagojās ar panākumiem pret Osmaņu impēriju Lielā turku kara laikā. Uzvaras Sentgotārdas kaujā (1664. gadā), Vīnes kaujā (1683. gadā), Otrajā Mohāčas kaujā (1687. gadā) un Zentas kaujā (1697. gadā) ļāva Hābsburgien anektēt Transilvāniju un lielu daļu Ungārijas. 

Leopolds I tāpat konfliktēja ar Franciju Deviņgadu karā (1688—1697) un Karā par Spānijas mantojumu (1701–1714). Pēc Leopolda nāves troni mantoja viņa dēls Jozefs I.

Ārējās saites

1640. gadā dzimušie
1705. gadā mirušie
Svētās Romas impērijas imperatori
Hābsburgu dinastija
Vīnē dzimušie
Liepa (Liepas pagasts)

Liepa ir apdzīvota vieta Cēsu novada Liepas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pie autoceļa P20 un Rīgas—Valkas dzelzceļa (stacija Lode) starp Cēsīm un Valmieru 14 km no novada centra Cēsīm un 100 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojusies ziemeļos no bijušās Liepas muižas (Lindenhof) centra (tagad Liepasmuižas ciems) netālu no Lodes stacijas (atklāta 1889. gadā). Par lielāku apdzīvoto vietu izveidojusies pēckara gados, kas Liepā tapa Veidenbauma kolhoza centrs, bet pie Lodes stacijas pēc drenu cauruļu rūpnīcas (tagad AS «Lode») atvēršanas — strādnieku ciemats Lode. Liepā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, kā arī ģeoloģisks piemineklis Lielā Ellīte.

Atsauces 

Cēsu novada ciemi
Latvijas ciemi
Latvijas pagastu centri
Liepas pagasts
Skulte (Mārupes pagasts)

Skulte (arī Jaunskulte) ir apdzīvota vieta Mārupes novada Mārupes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos. Izvietojusies Neriņas krastos rietumos no starptautiskās lidostas "Rīga" skrejceļiem 9 km no novada un pagasta centra Mārupes un 15 km no Rīgas centra.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta izveidojās pēc Otrā pasaules kara kā Padomju armijas virsnieku ciemats. Vēlāk attīstījās kā kolhoza Mārupe ciems. Apbūvē dominē daudzstāvu mājas, apkārtnē daudz bijušo armijas būvju palieku. Skultē atrodas sākumskola un stadions. Uz Skulti no lidostas "Rīga" tika pārcelts Rīgas Aviācijas muzejs.

2022. gada 29. jūnijā Mārupes novada pašvaldības dome nolēma 1978. gadā uzcelto militārās lidmašīnas IL-28 pieminekli Skultes ielā 19 pārvietot uz netālu esošo Aviācijas tehnikas muzeju. Pieminekli demontēja un pārvietoja 27. jūlijā.

Atsauces 

Latvijas lielciemi