joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jaroslavs Seiferts

Jaroslavs Seiferts (dzimis , miris ) bija čehu dzejnieks un žurnālists, 1984. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts.

Biogrāfija 
Dzimis 1901. gadā Prāgas priekšpilsētā Žižkovā (tagad Prāgas daļa) strādnieku ģimenē. Pievērsies komunisma idejām, strādājis par žurnālistu un redaktoru vairākos kreisajos izdevumos. 20. gados bijis viens no Čehoslovākijas literārā avangarda redzamākajiem pārstāvjiem. Tulkojis franču dzeju. 1929. gadā izslēgts no Čehoslovākijas Komunistiskās partijas par tās kritiku. Kopš 1949. gada Seiferts pievērsās tikai literārajai darbībai. Saņēmis vairākus valsts apbalvojumus, sešdesmito gadu beigās ievēlēts par Čehoslovākijas Rakstnieku savienības priekšsēdētāju. 1984. gadā saņēmis Nobela prēmiju literatūrā "...par dzeju, kas svaigi, jutekliski un ar bagātīgu izdomu rāda gara nelokāmības un cilvēka daudzpusības atbrīvojošo tēlu."

Jaroslavs Seiferts miris 1986. gadā Prāgā.

Bibliogrāfija

Oriģināldarbi 
 Město v slzách (1921)
 Samá láska (1923)
 Na vlnách TSF (1925)
 Slavík zpívá špatně (1926)
 Básně (1929)
 Poštovní holub (1929)
 Hvězdy nad Rajskou zahradou (1929)
 Jablko z klína (1933)
 Ruce Venušiny (1936)
 Jaro, sbohem (1937)
 Zhasněte světla (1938)
 Vějíř Boženy Němcové (1940)
 Světlem oděná (1940)
 Kamenný most (1944)
 Přilba z hlíny (1945)
 Ruka a plamen (1948)
 Šel malíř chudě do světa (1949)
 Píseň o Viktorce (1950)
 Maminka (1954)
 Chlapec a hvězdy (1956)
 Praha a Věnec sonetů (1956)
 Zrnka révy (1965)
 Koncert na ostrově (1965)
 Odlévání zvonů (1967)
 Halleyova kometa (1967), dzejoļu krājums "Haleja komēta"
 Kniha o Praze (1968)
 Morový sloup (1968—1970), poēma "Mēra stabs"
 Deštník z Picadilly (1979)
 Všecky krásy světa (1979)
 Býti básníkem (1983)

Darbu tulkojumi latviešu valodā 
Latvijā Jaroslava Seiferta dzejoļi publicēti vairākkārt. Žurnālā "Jauno Trauksme" 1930. gada 1. numurā publicēts dzejolis "Miss Gada-Nigi" Martas Grimmas atdzejojumā. Četri viņa dzejoļi iekļauti M. Grimmas sastādītajā un atdzejotajā antoloģijā "Čehu lirika" (1932). 

Pēc Nobela prēmijas saņemšanas, par spīti padomju varas noraidošajai attieksmei pret Seiferta vārdu, fragmenti no poēmas "Mēra stabs" Rūtas Ventas un Ulda Bērziņa atdzejojumā publicēti 1984. gadā (Literatūra un Māksla, 1984, 14.dec., 13.lpp.). Trimdas periodikā publicēti dzejoļi "Tikai vecumdienās es..." (atdz. Ārijs Vasko, "Latvija", 1984, 29. okt.) un "Ardievu tagad" (atdz. Aina Kraujiete, "Laiks", 1984, 3. nov.).

Pēc vairākiem gadiem seko arī dzejoļi no krājuma "Haleja komēta" (Latvju Teksti, Nr.7, 26.-28.lpp.) ar atdzejotāja Ulda Bērziņa ievadvārdiem 2012. gadā. Bērziņa atdzejojumā izdota arī Jaroslava Seiferta dzejas izlase latviešu valodā "Mēra stabs / Skūpstu grāmata" (2015), tā 2015. gadā iegūst žurnāla "Latvju Teksti" balvu dzejā.

Atsauces

Ārējās saites

1901. gadā dzimušie
1986. gadā mirušie
Čehu rakstnieki
Dzejnieki
20. gadsimta rakstnieki
Nobela prēmijas laureāti literatūrā
Čehu valodā rakstošie
Prāgā dzimušie
Agudas Izrael (Latvija)

Agudas Izrael ( — 'Izraēla savienība') bija ebreju politiskā partija Latvijā. Tās vadītājs bija Mordehajs Dubins. Partija bija daļa no starptautiskās Agudas Izrael kustības. Tā bija viskonservatīvākā no Latvijas ebreju partijām, tas elektorātu veidoja ortodoksālie ebreji. Partija sadarbojās ar Latviešu zemnieku savienību.

Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā tika apturēta Agudas Izrael kā partijas darbība, taču tā turpināja pastāvēt kā biedrība. No 1934. līdz 1940. gadam biedrība izdeva laikrakstu Haint ().

Dalība Saeimas vēlēšanās

Atsauces 

Latvijas ebreji
Latvijas bijušās politiskās partijas
Latvijas mazākumtautību partijas
Šors

Šors ( — 'krasts'; sieviešu dzimtē Šora)  ir angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
 Edijs Šors (Eddie Shore; 1902—1985) — kanādiešu hokejists
 Hauards Šors (Howard Shore; 1946) — kanādiešu komponists.

Angļu uzvārdi
Nadežda Skardino

Nadežda Skardino (; dzimusi ) jeb Nadzeja Skardzina ()  ir baltkrievu biatloniste.

2004. gadā no distanču slēpošanas pārgājusi uz biatlonu. 2006. gadā debitējusi Pasaules kausā. Trīs reizes piedalījusies ziemas olimpiskajās spēlēs (, , ). 2014. gadā Sočos izcīnījusi bronzas medaļu 15 km distancē. 2018. gadā Phjončhanā Baltkrievijas komandas sastāvā uzvarēja stafetē.

Pasaules čempionātā startē kopš 2007. gada. 2011. gadā Baltkrievijas sieviešu komandas sastāvā izcīnīja bronzas medaļu stafetē.

2013.—2014. gada sezonā uzstādīja modernā biatlona rekordu gan starp vīriešiem, gan sievietēm. 22 šautuves pēc kārtas viņa šāva nekļūdīgi, kopā sašaujot 110 mērķus.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Atsauces

Ārējās saites 
 

1985. gadā dzimušie
Baltkrievijas biatlonisti
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Baltkrievijas Republikas Nopelniem bagātie sporta meistari
Sanktpēterburgā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Antans Jurgeļonis

Antans Jurgeļonis (, dzimis , miris ) bija Latvijā dzimis lietuviešu ārsts un sporta darbinieks. Specializējās sporta medicīnā un gerontoloģijā.

Dzimis Aknīstē. No 1916. līdz 1918. gadam studēja Petrogradas kara medicīnas akadēmijā. 1926. gadā beidza Parīzes universitāti. 1950. gadā ieguva medicīnas zinātņu kandidāta grādu.

Starp pasaules kariem Jurgeļonis bija viens no Lietuvas sporta medicīnas pamatlicējiem. No 1926. līdz 1929. gadā Lietuvas sporta līgas vadītājs. Lietuvas delegācijas vadītājs 1928. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs Amsterdamā. Pirmais "Fiziskās kultūras pils" (Kūno kultūros rūmai) Kauņā vadītājs. Tā bija pirmā valsts iestāde Lietuvā, kas vadīja sporta attīstību valstī. Žurnāla "Fiziskā audzināšana" (Fiziškas auklėjimas) pirmais redaktors no 1931. līdz 1935. gadam. 

No 1948. līdz 1951. gadam nodarbojās ar malārijas likvidēšanu Lietuvā. No 1960. līdz 1969. gadam strādāja Epidemioloģijas, mikrobioloģijas un higiēnas institūtā, vēlāk pievērsās pētījumiem gerontoloģijā.

Ārējās saites 
 Par Jurgoļoni 

Jēkabpils novadā dzimušie
Lietuvas cilvēki
Pīters Pens

Pīters Pens () ir tēls, kuru radīja skotu rakstnieks Džeimss Metjū Berijs. Viņš ir zēns, kas spēj lidot un kas nekad nepieaug.

Nebeidzamo bērnību Pīters Pens pavada piedzīvojumos Nekurzemē, kur viņš ir "pazaudēto puiku" līderis. Vēl Nekurzemē dzīvo nāras, indiāņi, fejas, pirāti. Pena izskatu autors sīki nav aprakstījis nevienā no saviem darbiem.

Zēna, kas nekad nepieaug, idejas pamatā ir autora vecākais brālis Deivids, kas slidošanas negadījumā mira dienu pirms savas 14. dzimšanas dienas, tādējādi savas mātes atmiņās saglabādams "jauna puikas" tēlu. Paša Pītera vecums dažādos darbos ir bijis atšķirīgs, piemēram, romānā Peter and Wendy viņa vecums netiek nosaukts, vienīgi tiek pateikts, ka viņam ir vēl visi piena zobi.

Pītera Pena tēls pirmoreiz parādījās Berija romānā The Little White Bird (1902). Lielāko atpazīstamību ir guvis 1904. gada lugā Peter Pan, or The Boy Who Wouldn't Grow Up, kas 1911. gadā tika izdota romāna formātā ar nosaukumu Peter and Wendy. Vēlāk tēls parādījies dažādos mākslas darbos — gan filmās, seriālos, viņam ir uzceltas vairākas skulptūras.

Atsauces

Ārējās saites 

 Gūtenberga projekts

Literatūras tēli
Kino tēli
Ēri

Ēri () ir pilsēta Pensilvānijas štatā, ASV. Nosaukta Ēri ezera, kas atrodas pie pilsētas, un Amerikas pamatiedzīvotāju cilts Ēri vārdā. Ar 102 tūkstošiem iedzīvotāju šī ir ceturtā lielākā pilsēta štatā pēc Filadelfijas, Pitsburgas un Alentaunas. Ēri apgabala administratīvais centrs.

Pilsētā ir vairākas augstākās mācību iestādes, mākslas muzejs, vēstures muzejs, planetārijs, zoodārzs, populāra atpūtas zona ir Preskailas štata parks pussalā.

Ārējās saites 
 

Pensilvānijas pilsētas
Veličkas sāls raktuves

Veličkas sāls raktuves () atrodas Polijas dienvidos — Veličkas pilsētā.

Raktuves tika izbūvētas 13. gadsimtā, tajās sāls tika iegūta līdz pat 2007. gadam. Līdz darbības izbeigšanas brīdim tā bija viena no vecākajām sāls raktuvēm, kas vēl darbojās. Raktuves izvietotas deviņos dažādos līmeņos, raktuvju kopējais garums ir apmēram 300 km. Tajās atrodas vairākas statujas un četras kapelas, kuras raktuvju strādnieki izcirtuši no akmens sāls. Tiek uzskatīts, ka akustika vienā no kapelām ir labākā Eiropā. Dažkārt raktuves tiek sauktas par "Polijas pazemes sāls katedrāli".

1978. gadā raktuves tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 2013. gadā UNESCO iekļautajam objektam tika pievienotas Bohņā esošās sāls raktuves. Ik gadu raktuves apmeklē aptuveni 1,2 miljoni tūristu.

Atsauces

Ārējās saites 

Raktuves
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Polijā
Mazpolijas vojevodiste
Eduards Romaņuta

Eduards Romaņuta (; dzimis  Ternopiļā) ir ukraiņu dziedātājs, komponists, mūziķis, aktieris, TV šovu vadītājs.

Eduards Romaņuta ir dzimis Ternopiļā, Ukrainas rietumos. Savu radošu darbību uzsāka četru gadu vecumā. Kad viņam bija pieci gadi, viņš pārsteidza tā laika Ukrainas prezidentu ar savu talantu. No 1999. līdz 2002. gadam Eduards Romaņuta piedalījās "Prezidenta Ziemassvētku eglīte" sniedzot vairāk nekā 170 priekšnesumus.

Bērnībā Eduards pēc uzvaras Grand Prix viņš piedalījās daudzos dziesmu konkursos: The Pearl of the South (Ukraina), Italian magic (Itālija). Pirmie dziesmu konkursi kur viņš uzvarēja bija Song magic (Bulgārija), Italian magic (Itālija), kā arī daudzos pašmājas konkursos — Stars on stage, Song Vernissage, Slavic Bazaar, Sunny Skiff un citos.

2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Eduards Romaņuta pārstāvēja Moldovu ar dziesmu "I Want Your Love", bet palik finālā neiekļuva.

Atsauces 

1992. gadā dzimušie
2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa dalībnieki
Ukrainas cilvēki
Ternopiļā dzimušie
Vidusokeāniskā grēda

Vidusokeāniskā grēda ir zemūdens kalnu sistēma, kas veidojas no vairākām kalnu grēdām un veido Zemes garozas virsmas vislielākās lineārās nepārtraukto pacēlumu joslas. Tās Pasaules okeānā veido vienotu sistēmu aptuveni  kilometru garumā. Grēdas paceļas par 2—3 kilometriem virs okeānu abisālajiem līdzenumiem un šajās struktūrās notiek jaunas okeāniskās Zemes garozas veidošanās un norisinās spredinga process.

Spredings 
Spredings ir okeānisko litosfēras plātņu izplešanās. Tā ir horizontāla atbīdīšanās pretējos virzienos no vidusokeānisko grēdu ass līnijas.

Vēsture 

Tā kā vidusokeāniskās grēdas atrodas dziļi zem ūdens, tās atklāja tikai 1950. gados ar eholokācijas palīdzību skenējot okeāna dibenu. 1960. gadu beigās tika izstrādāta tektonisko plātņu teorija, kas izskaidroja kā šo grēdu eksistenci, tā arī tām paralēlās magnētiskās anomālijas.

Uzbūve 
Vidusokeāniskajām grēdām ir vienveidīgāka forma un ģeoloģiskā uzbūve, salīdzinot ar analoģiskajām sauszemes reljefa formām, kas veidojas kā dažādu ģeoloģisko procesu kopums un pakļautas dažādu pakāpju erozijai.

Vidusokeāniskās grēdas veidojas magmai tektonisko plātņu spredinga zonās paceļoties virs okeāniskās Zemes garozas un pakāpeniski veidojot jaunu garozu.

Vidusokeāniskās grēdas iedalās ātrā spredinga un lēnā spredinga grēdās. Grēdām ar plātņu atbīdes ātrumu 8—16 cm gadā (kā Klusā okeāna Austrumu pacēlums) nav raksturīgs ieliekums grēdas vidusdaļā. Grēdām ar mazu spredinga ātrumu pa tās kori parasti veidojas izteikta rifta ieleja ar līdz pat 4000—5000 metru dziļumu.

Vidusokeāniskās grēdas 
Vidusokeānisko grēdu klasifikācija, izplatība un nosaukumi dažādos avotos mēdz ievērojami atšķirties.

 Vidusatlantijas grēda
 Kņipoviča grēda
 Mona grēda
 Islandes—Jana Majena grēda
 Reikjanesas grēda
 Ziemeļatlantijas grēda
 Dienvidatlantijas grēda
 Āfrikas—Antarktīdas grēda
 Atlantijas—Indijas grēda
 Skotijas grēda
 Dienviddžordžijas grēda
 Centrālā Indijas grēda
 Karlsberga grēda
 Dienvidaustrumu Indijas grēda
 Austrumu pacēlums
 Huana de Fukas grēda

Atsauces 

Zemūdens grēdas
Okeanogrāfija
Okeānu reljefs
Andrejs Ašarins

Andrejs Ašarins (, ; dzimis  Pērnavā, miris  Rīgā) bija vācbaltiešu/krievu pedagogs, literāts, tulkotājs un šahists.

Biogrāfija 
Ašarins mācījās Tērbatas guberņas ģimnāzijā, bet no 1865. gada līdz 1874. gadam studēja tieslietas Tērbatas universitātē. Pēc studiju beigšanas 1875. gadā pārgāja uz dzīvi Pēterburgā un strādāja par līdzstrādnieku laikrakstos "St. Peterburger Herold" un "St. Peterburger Zeitung". 1879. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Rīgā un strādāja par vācu valodas un literatūras virsskolotāju Aleksandra un Lomonosova ģimnāzijās. Papildus skolotāja darbam viņš strādā par ziņu žurnālistu vairākās vācu avīzēs.

Literārā darbība 
Plašu atpazīstamību Ašarins ieguva, kā krievu literatūras tulkotājs vācu valodā. Daudzus A. Puškina, M. Ļermontova, A. Tolstoja un N. Gogoļa darbus vācu lasītājs varēja pirmoreiz iepazīt pateicoties  Ašarina tulkojumiem.
A. Ašarins sarakstījis arī vairākus savus dzejoļus.

Šaha panākumi

Pēterburgā 
Uzturoties agrākās Krievijas galvaspilsētā, Ašarins ar labiem panākumiem spēlēja pret turienes šaha meistariem Čigorinu, Vinaveru, Alapinu, Šifersu un citiem.

Rīgā 
1880. gada rudenī Rīgā viesojas Berlīnes meistars Emīls Šallops (1843-1919). Rīgas godu veiksmīgi aizstāvēja Ašarins, panākot pret spēcīgo pretinieku neizšķirtu. Vietējo šahistu vidū viņam pienācīgu pretinieku nebija. 1881. gada martā noslēdzās Amatu biedrības šaha kluba turnīrs. Spēcīgāko grupā pirmo godalgu izcīnīja Ašarins. Visās partijās viņš pretiniekiem deva priekšā zirdziņu. Ašarina klātbūtnē šaha dzīve Rīgā strauji mainījās, tā auga gan kvantitatīvi gan kvalitatīvi. Ašarins, būdams augsti izglītots cilvēks, ātri vien pulcēja ap sevi plašu šaha līdzjutēju grupu, kas vēlāk kļuva par pamatu 1890. gadā jaundibinātai Rīgas Šaha biedrībai. Biedrības dibināšanas sapulce ievēlēja Ašarinu par savu priekšsēdētāju. Pēc pieciem gadiem 1895. gadā Ašarins veselības dēļ no šī amata atteicās. 1895.-1896. gadā Ašarins bija jaunatvērtās šaha nodaļas redaktors laikrakstā "Düna Zeitung".

Publikācijas 
 "Gedichte", Rīga 1878
 "Russischer Novellenschatz", 2 Bände; Mitau 1879–1880
 "Nordische Klänge. Russische Dichtungen in deutschen Übertragungen"; Rīga 1894
 "Schach-Humoresken", Rīga, 1894

Literatūra 
 "Baltische Schachblätter". Herausgegeben von F. Amelung. Heft 5. Berlin, 1898

Atsauces

Ārējās saites 

 Dzejolis "Amazone" (vācu val.)

Krievijas šahisti
Latvijas šahisti
Latvijas dzejnieki
Latvijas žurnālisti
Latvijas krievi
Latvijas pedagogi
Latvijas tulkotāji
Vācbaltieši
Tartu Universitātes absolventi
AKSM-333

AKSM-333 ir posmains trīs asu zemās grīdas trolejbuss. To ražo Baltkrievijas uzņēmumā Belkommunmaš.

Pirmais AKSM-333 eksemplārs izgatavots 1998. gadā. tas ražots 1999. gadā, no 2002. līdz 2004. gadam un kopš 2009. gada. 2011. gadā modelim veikta neliela modernizācija, pārstrādājot salonu, kļūstot līdzīgākam AKSM-321.

AKSM-333 tiek izmantots pilsētās Argentīnā, Baltkrievijā, Latvijā, Krievijā un Serbijā.

Modifikācijas 
 AKSM-333 (bāzes modelis) — ar tranzistoru sistēmas vadību un maiņstrāvas dzinēju
 AKSM-33300A — ar tranzistoru sistēmas vadību un maiņstrāvas asinhronaj dzinēju, apgādāts ar dīzeļģeneratoru Kirsh
 AKSM-33302 — ar tiristoru impulsās sistēmas vadību un diviem līdzstrāvas dzinējiem
 AKSM-33304 — ar tranzistoru sistēmas vadību un līdzstrāvas dzinēju
 SVARZ-6237 — bāzes modelis, kuru montē Krievijas uzņēmums SVARZ un paredzēts Maskavai

Ārējās saites 

 Троллейбус модели 333, 33302 Belkommunmaš

Belkommunmaš
Trolejbusu satiksme Rīgā
Verdena

Verdena (, no  — ‘spēcīgs cietoksnis’) ir neliela pilsēta Lotringā, Francijas ziemeļaustrumos, kas novietojusies upes — Māsas krastos.

Pilsētas kopējā platība ir 31 km², iedzīvotāju skaits — 19 tūkstoši. Verdena ir Verdenas apgabala, kas ietilpst Mēzas departamentā, lielākā pilsēta. Ar citām pilsētām to savieno autoceļi un dzelzceļš, pilsētā atrodas dzelzceļa stacija. Verdenā ir saglabājušās cietokšņa paliekas, tomēr visa pilsētas vēsturiskā daļa gājusi bojā Pirmā pasaules kara laikā. Pilsētā un tās apkārtnē atrodas vairāki militārie memoriāli.

Vēsture 
Pilsētas dibinātāji bija galli, kas šeit izveidoja cietoksni, no kā radies tās nosaukums. Vēlāk šeit bijis romiešu cietoksnis, no 4. gadsimta Verdenas bīskapa rezidence. Verdenā 843. gadā tika noslēgts Verdenas līgums, ar kuru tika sadalīta Franku impērija. Verdena iekļāvās Lotringas valstī, savukārt 880. gadā iekļauta Austrumfranku karalistē. Saskaņā ar Vestfālenes miera līgumu tā kļuva par Francijas daļu.

Pirmā pasaules kara laikā šeit no 1916. gada februāra līdz decembrim norisinājās Verdenas kauja, kas bija viena no lielākajām kaujām šī kara vēsturē — nogalināto skaits pārsniedza ceturtdaļmiljonu un aptuveni pusmiljons tika ievainoti. Karadarbības rezultātā pilsēta lielā mērā tika sagrauta. Saistībā ar Verdenas kauju pilsēta ir apbalvota ar 26 ordeņiem, tajā skaitā Lāčplēša Kara ordeņa III šķiru.

Grandestas pilsētas
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Golgāta

Golgāta (, cēlies no ,  — ‘galvaskauss; pakalns, kas apaļš kā galvaskauss’) saskaņā ar evaņģēlijiem ir pakalns Jeruzālemes tuvumā, vieta, kur Jēzus Kristus tika sists krustā. Bībelē Golgāta tiek tulkota kā ‘pieres vieta’. Tikusi uzskatīta par pasaules sakrālo centru.

Atrodas Jeruzalemes piepilsētas dārzu un kapeņu rajonā aiz pilsētas mūriem, kas viduslaiku ikonogrāfijā attēloti krustā sišanas ainas formā. Dažās kristiešu un ebreju tradīcijās Golgāta tiek saistīta ar Ādama galvaskausa atrašanās vietu.

Acīmredzot atradusies netālu no ceļa un kapa, kur Jēzus Kristus ticis apglabāts. Precīza Golgātas atrašanās vieta nav zināma, liela daļa pētnieku uzskata, ka tā atrodas zem mūsdienu Svētā kapa baznīcas.

Pārnestā nozīmē Golgāta nozīmē moku vietu, lielas ciešanas.

Atsauces 

Kristietība
Jeruzaleme
Ģetzemane

Ģetzemane (, Gethsēmanē; , Gat-Šmânim; , Gat Šmānê — ‘eļļas prese’) ir dārzs Olīvu kalnā, Jeruzalemē. Tiek uzskatīts, ka šeit Jēzus Kristus lūdzās un viņa mācekļi gulēja naktī pirms Jēzus tika sists krustā. Ģetzemane tiek pieminēta Mateja un Marka evaņģēlijā. Austrumu Pareizticīgās baznīcas tradīcijā Ģetzemanē tika apbedīta Jaunava Marija.

Ģetzemanes dārzs kļuva par agrīno kristiešu svētceļnieku centrālo vietu. Dārzā aug astoņi seni olīvkoki, kas varētu būt 900 gadus veci. 2012. gadā veiktajā pētījumā tika atklāts, ka daži olīvkoki dārzā ir vieni no vecākajiem zināmajiem pasaulē.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 

Kristietība
Jeruzaleme
Latvijas Poļu savienība

Latvijas Poļu savienība () bija Latvijas poļu politiskā partija un biedrība. Tā pastāvēja no 1917. līdz 1934. gadam. No 1938. līdz 1939. gadam tika atjaunota biedrības darbība. Partiju Saeimā pārstāvēja Vladislavs Lapinskis, Jānis Veržbickis un Jaroslavs Viļpiševskis.

1931. gadā rīkotajās 4. Saeimas vēlēšanās partija bija iesaistīta balsu pirkšanas skandālā. Balsis tika pirktas Rīgā. Balsotāji tika uzpirkti ar diviem latiem, sviestmaizi un degvīnu. Vairākiem balsu pircējiem tika piespriests cietumsods.

Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā tika apturēta partijas darbība.

Dalība Saeimas vēlēšanās

Atsauces 

Latvijas bijušās politiskās partijas
Latvijas poļi
Ruckas muiža

Ruckas muiža () ir muiža, kas atrodas Ruckas parkā Piebalgas ielā 19 Cēsīs. Ruckas muiža un tai apkārt esošais parks ir valsts aizsargājams kultūras piemineklis. Muižas parks ir Cēsu ģeogrāfiskais centrs.

Vēsture 
Muiža rakstiskajos avotos pirmo reizi minēta 1577. gadā kā daļa no Cēsu birģermeistara Sebastiana Detmera īpašumā piederošās zemes. Ruckas muižas pašreizējās ēkas celtas 18. gadsimtā un pārbūvētas līdz 1960. gadiem. Muižas nosaukums cēlies no poļu muižnieka Rucka uzvārda (), kas savā īpašumā muižu ieguva 1584. gadā.

Pirmā pasaules kara laikā muižas ēkās izvietoja Krievijas Impērijas armijas lazareti. Pēc tam, kad muiža 1919. gadā nonāca Latvijas valsts īpašumā, 1925. gadā tur izvietoja Latvijas dzelzceļa 3. iecirkni, bet vēlāk — dzelzceļnieku bērnu sanatoriju.

Pēc Otrā pasaules kara muižā atradās tuberkulozes slimnīca "Rucka", kas pārtrauca darbību 2005. gadā. Sešus gadus vēlāk ēka nonāca Cēsu pašvaldības īpašumā, tad to rekonstruēja un izvietoja Ruckas mākslas rezidenču centru centru. 
2014. gada muižas apkārtnē sadarbībā ar Rīgas Tehnisko Universitāti notika starptautiskā arhitektu, dizaineru un urbanistu vasaras skola Get Well City, kurā tiek labiekārtots Ruckas parks ar dažādiem kultūras elementiem un konstrukcijām. 2016. gada novembrī Ruckas muižā notika ugunsgrēks, pēc kura ēkā tika uzsākti restaurācijas darbi.

Atsauces 

Cēsis
Muižas Latvijā
Mihaels fon Bulmerinks

Mihaels Eižens fon Bulmerinks (, dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes ārsts un mežu speciālists. 

No 1822. gada studēja medicīnu Tērbatas universitātē. Bija korporācijas Fraternitas Rigensis biedrs. 1829. gadā kļuva par medicīnas doktoru. No 1830. gada - ārsts Sanktpēterburgā. 1831. gadā kļuva par Virtembergas Aleksandra privātārstu. Studēja meža akadēmijā Tārantē, Saksijā. No 1838. gada Krivijas militārajā dienestā. Ceļojis uz Vāciju, Austriju, Franciju un Lielbritāniju, kur pētījis vakcinēšu pret bakām. No 1876. gada dzīvoja Varšavā. Bija precējies ar Amāliju Šarloti - botāniķa Kārļa Bernharda Triniusa meitu.

Ārējās saites 

1805. gadā dzimušie
1893. gadā mirušie
Vācbaltieši
Nemme

Nemme var būt:

 Nemme (Tallina), Tallinas pilsētas daļa
 Nemme (stacija), dzelzceļa stacija Igaunijā
 Edgars Nemme, latviešu bobslejists
 Otomārs Nemme, latviešu gleznotājs
1036 Ganimēds

Ganimēds, arī 1036 Ganimēds ir asteroīds ar diametru apmēram 32 km. Objekts ir lielākais Zemei tuvais Amora tipa asteroīds.

Asteroīdu atklāja  vācu astronoms Valters Bāde (Walter Baade) Hamburgas observatorijā, Bergedorfā. Tas bija sestais viņa atklātais asteroīds (kopā 10). Objektu nodēvēja par Ganimēdu. Ganimēds grieķu mitoloģijā ir trojiešu valdnieka Troja un nimfas Kallirojas dēls. Ganimēds dievu dzīrēs pildīja kausus ar nektāru. 

Ganimēda pietiekami lielais izmērs un īsais apriņķošanas periods ļāvis precīzi aprēķināt tā orbītu. Objekts regulāri pietuvojas Zemes orbītai. Zināms, ka 2024. gada 13. oktobrī tas pietuvosies Zemei tikai 0,374097 AU attālumā.  Atšķirībā no Zemes orbītas, kurai Ganimēds tikai pietuvojas, Marsa orbītu tas regulāri šķērso. Aprēķināts, ka 2176. gada 16. decembrī Ganimēds pietuvosies Marsam tikai 0,02868 AU attālumā. 

Ganimēds ir relatīvi spožs asteroīds, pieder S tipa asteroīdu grupai, tā virsmu klāj dzelzi un magniju saturoši silikātu minerāli, ortopiroksēni.

1998. gadā Ganimēds tika pētīts ar Aresibo radioteleskopu, uzņemot asteroīda radarattēlus. Tajos redzams, ka Ganimēdam ir sfēriska forma.

Atsauces

Ārējās saites 
Ganimēda radarattēli
 
Amora grupas asteroīdi
S tipa asteroīdi
La Scala

La Scala () ir operteātris Milānā, Itālijā.

Dibināts 1778. gadā, kad arī tika uzcelta pašreizējā teātra ēka pēc arhitekta Džuzepes Pjermarīni (Giuseppe Piermarini) projekta. Atvērts  ar Antonio Saljēri operu Europa riconosciuta. Teātris uzcelts bijušās baznīcas Santa Maria della Scala vietā, no kurienes arī cēlies teātra nosaukums.

Galvenokārt tiek izrādītas operas, agrāk — arī lugas, leļļu izrādes. Bijušas vairāku ievērojamu darbu pirmizrādes. 19. gadsimta otrajā pusē tika sākti citu tautu komponistu darbu iestudējumi, līdz tam tika izrādīti vienīgi itāļu komponistu darbi. La Scala darbojušies vairāki ievērojami itāļu un ārzemju dziedātāji un diriģenti. Sniegusi viesizrādes dažādās valstīs.

Teātra ēkā atrodas La Scala teātra muzejs, La Scala teātra baleta skola (viena no vadošajām baleta skolām pasaulē).

Atsauces

Ārējās saites 

 

Operteātri
Milāna
Kārļa Marksa ordenis

Kārļa Marksa ordenis () bija viens no augstākajiem Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) apbalvojumiem.

Ordenis nodibināts 1953. gada 5. maijā par godu Kārļa Marksa 135 gadu jubilejai. Tas tika pasniegts VDR pilsoņiem un ārvalstniekiem par izcilu ieguldījumu strādnieku kustībā, zinātnē, kultūrā, tautsaimniecībā, kā arī citu ieguldījumu tautas un valsts labā. Kopā ar ordeni tika piešķirta 20 tūkstošu marku prēmija. 

Ordeņa zīme tika izgatavota no 333 proves zelta un sastāvēja no ozollapu vainaga, uz kura novietota sarkanas emaljas piecstūra zvaigzne, tās centrā medaljons ar K. Marksa profila reljefu. Ordeni nēsāja krūšu kreisajā pusē, ikdienas nēsāšanai bija paredzēta lenta ar zelta ozollapu.  

Kopumā ar ordeni tika apbalvoti ap tūkstotis cilvēku, pēdējais apbalvotais — 1989. gadā. Līdz ar VDR pievienošanos Vācijai, kas notika 1990. gadā, vairs netiek pasniegts.

Vācijas apbalvojumi
Ložņu āboliņš

Ložņu āboliņš () ir divgadīgs vai daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs, izplatīts Eiropā, Ziemeļāfrikā un Rietumāzijā. Tas ir vērtīgs lopbarības augs, tādēļ izplatīts visā pasaulē, it īpaši bieži sastopams Ziemeļamerikā un Jaunzēlandē.

Auga stublājs stāvs, zarains. Lapas trīsstaraini saliktas, ar pielapēm. Ziedi balti, sakopoti lielās, apaļās galviņās. Zied no maija līdz oktobrim. Auglis ir pāksts ar 2—4 sēklām.

Ložņu āboliņš bieži sastopams pļavās, laukos, mežmalās, ceļmalās. Pēc izskata līdzīga suga retāk sastopamajam zemeņu āboliņam (Trifolium fragiferum).

Ārējās saites 

 

Tauriņziežu dzimta
Ārstniecības augi
Lopbarība
Brūnais āboliņš

Brūnais āboliņš () ir viengadīgs vai divgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Izplatīts pārsvarā Ziemeļeiropā un Austrumeiropā (it īpaši  Vācijā, Polijā, Baltijas valstīs, Somijā un Krievijā), atsevišķas atradnes ir atrastas citviet Eiropā un Kaukāzā.

Auga stublājs stāvs, augšdaļā reti zarains. Lapas trīslapaini saliktas, pielapes saaugušas ar kātu. Ziedi neizziedējušā galviņā dzelteni, bet izziedot paliek kastaņbrūni. Zied no jūnija līdz augustam. Auglis ir sīka pāksts.

Brūnais āboliņš sastopams visbiežāk pļavās un atmatās, retos gadījumos arī mežmalās.

Ārējās saites 

 

Tauriņziežu dzimta
Eizenaha

Eizenaha () ir viena no Vācijas pilsētām, kas atrodas Tīringenes federālās zemes rietumos, tās kopējā platība ir 103,84 km2, iedzīvotāju skaits — 41 tūkstotis.

Hronikās Eizenaha pirmo reizi minēta 1180. gadā. Tās vēsture ir cieši saistīta ar Vartburgas pili, kas ilgstoši bija viens no reģiona centriem, saskaņā ar leģendām pils šeit pastāv jau no 1067. gada. Pilī un tās apkārtnē norisinājusies daļa no Tannheizera leģendā aprakstītajiem notikumiem. Ar Frīdriha Gudrā atbalstu Mārtiņš Luters, apmeties minētajā pilī, pirmais iztulkoja Bībeli vācu valodā. Tādēļ Eizenahu pieskaita tā sauktajām Lutera pilsētām. Eizenaha ir arī Johana Sebastiāna Baha dzimtā pilsēta.

Mūsdienās pilsētā bāzējas autobūves un elektrotehnikas — Opel, Robert Bosch rūpnīcas, vēsturiski — 1896. gadā Eizenahā tika nodibināts autobūves uzņēmums Automobilwerk Eisenach, kas šeit ražoja automašīnas līdz pat VDR pastāvēšanas beigām. Pilsētā atrodas dzelzceļa stacija.

Eizenahā darbojas Tīringenes etnogrāfijas, mūziķu — Johana Sebastiāna Baha, Riharda Vāgnera, Riharda Reitera, autobūves un citi muzeji. Kopš 1999. gada Vartburgas pils ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Ārējās saites 

Vācijas pilsētas
Tīringene
Ernests Eferts-Klusais

Ernests Eferts (1889—1927), saukts arī Ernests Eferts-Klusais, bija latviešu rakstnieks, literatūrkritiķis, sabiedriskais darbinieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1889. gada 26. janvārī Vānes pagasta „Buļļos” turīga muižas rentnieka Ernesta Efferta (1842—1906) 12 bērnu ģimenē. Mācījās pirmmācības skolā Tukumā (1899—1901), Tukuma proģimnāzijā, no 1905. gada Rīgas reālskolā. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Lauksaimniecības fakultātē. 
Pēc studiju beigām Ernests Eferts 1914. gadā iestājās Latvijas Sociāldemokrātijā (LSD), strādāja par dabas zinību un vēstures skolotāju Alūksnes proģimnāzijā (1914—1915) un darbojās LSD Malienas organizācijā ar segvārdu Klusais. 1915. gadā viņu arestēja, pēc atbrīvošanas viņš turpināja darboties Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas Maskavas organizācijā, 1916. gadā viņu no jauna arestēja un izsūtīja uz Turgajas apgabalu tagadējās Kazahstānas teritorijā. 

Pēc 1917. gada Februāra revolūcijas E. Eferts atgriezās Alūksnē, 1917. gada beigās vadīja Iskolata Pārtikas nodaļu. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas un vācu karaspēka okupācijas 1918. gadā devās uz Maskavu, kur bija Latvijas Nacionālo lietu komisariāta Kultūrizglītības nodaļas vadītājs. 1919. gada sākumā atgriezās Latvijā, bija LSPR Tautas izglītības komisāra vietnieks un Centrālās izpildkomitejas loceklis Rīgā, pēc tam Rēzeknē. 

1920. gada sākumā kopā ar Sarkano armiju atkāpās no Latgales, bija izdevniecības „Spartaks” redaktors Pleskavā (1920—1922), vēlāk Maskavas Latviešu strādnieku fakultātes un pedagoģijas tehnikuma pedagogs (1922—1926), vienlaikus Rietumtautu Komunistiskās universitātes docētājs (1922—1927). Nodarbojās ar rakstniecību.
Miris 1927. 16. jūlijā ar tuberkulozi Zaharjinas sanatorijā Himkos, Maskavas apgabalā, apbedīts Novodevičjes kapsētā, Maskavā.

Darbi 
Publicējies no 1917. gada, rakstīja par materiālistisko filozofiju, ateismu, darvinismu, LKP vēsturi, Latvijas ekonomiku. 

 "J. Jansons-Brauns" (1922),
 „Nemieru sirotājs” (1923), 
 "Piezīmes par latviešu ideoloģijas vēsturi" (1, 1925), 
 „Pierobežas apriņķis” (1926).
1936. gadā izdevniecība "Prometejs" sāka izdot E. Eferta-Klusā Kopotus rakstus, bet represiju pret PSRS latviešiem dēļ iznāca tikai rakstu 1. sējums. Pēc Otrā pasaules kara Rīgā izdeva vairākas E. Eferta-Klusā darbu izlases (1947, 1971, 1978).

Atsauces 

Latviešu rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
Krievijas latvieši
Tukuma novadā dzimušie
Abitūrija

Abitūrija (, no  — 'aiziet, pamest') ir lielākoties vācu zemēs lietots termins, ar kuru saprot gatavības apliecību, ko saņem skolēns, kas ir nokārtojis gala pārbaudījumus, beidzot vidējās izglītības iestādi. Tās iegūšana ir priekšnoteikums, lai varētu pretendēt uz vietu augstskolā. Atbilstoši skolēnu, kurš gatavojas vidējās izglītības iestādes gala eksāmeniem, sauc par abiturientu, tomēr nereti postpadomju valstīs par abiturientu sauc arī cilvēku, kurš stājas augstskolā.

Izglītība
Pačuka

Pačuka (, formāli — Pachuca de Soto) ir pilsēta Idalgo štatā, Meksikā. Štata administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Atrodas 2426 m v.j.l. štata dienvidu daļā, ap 90 km uz ziemeļaustrumiem no Mehiko.

Tolteku kultūrā svarīgs rajons, jau pirmskolumba laikā šeit atradušās sudraba raktuves. 1534. gadā pilsētu dibināja spāņi, šī ir viena no pirmajām dibinātajām pilsētām Jaunajā Spānijā. Spāņi arī pārņēma raktuves. Realas del Montes (Real del Monte) raktuves (atrodas netālu no pilsētas), kas darbību sāka 1739. gadā un darbojas joprojām, ir vienas no plašākajām raktuvēm pasaulē.

Lielāko īpatsvaru ekonomikā veido vieglā rūpniecība un pakalpojumu nozare, tomēr arī kalnrūpniecība un metalurģija ir svarīgas nozares. 1877. gadā tika dibināta raktuvju un metalurģijas skola, 1869. gadā tika dibināta Idalgo Autonomā universitāte (pašreizējais statuss kopš 1869. gada). Tolteku galvaspilsētas Tulas drupas atrodas 55 km uz rietumiem no Pačukas.

Ārējās saites 

 

Meksikas pilsētas
Horizont (uzņēmums)

Horizont (pilns nosaukums Atvērta akciju sabiedrība «Holdinga pārvaldošā kompānija «Horizont»», ) ir Baltkrievijas elektronikas un sadzīves tehnikas uzņēmums. Dibināts 1951. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Minskā.

Uzņēmums ražo televizorus, mikroviļņu krāsnis, putekļusūcējus, maizes cepšanas krāsniņas, tējkannas, kondicionierius, ciparu televīzijas uztvērējus, mediju atskaņotājus, multivārīšanas iekārtas.

Vēsture 

1939. gada septembrī PSRS okupēja Polijas austrumu daļu. Viļņas uzņēmumi tika nacionalizēti, iekārtas demontētas un aizvestas uz Padomju Savienību. Radiorūpnīcas Elektrit iekārtas tika pārvestas uz Minsku, kur mēbeļu rūpnīcā Dervoobdeločnik izveidota "Molotova vārdā nosauktā radiorūpnīca". 1940. gada novembrī tā sāka izlaist produkciju. Kara laikā rūpnīca tika sagrauta.

1945. gada februārī rūpnīca atsāka darbu.
1950. gadā no radiorūpnīcas atdalīts atsevišķs uzņēmums Horizont.
1957. gadā Molotova radiorūpnīca pārdēvēta par «Ļeņina vārdā nosauktā Minskas radiorūpnīca», bet 1958. gadā — «Ļeņina vārdā nosauktā Minskas aparātbūves rūpnīca».

1968. gadā Minskas rūpnīcai nodots populārais VEF tranzistoru radiouztvērēja modelis VEF Tranzistor-17 (Spīdola), uz kura bāzes sākta uztvērēju saimes Okean ražošana.
Televizoru ražošana sakta 1968. gadā. 1977. gadā izlaists pirmais krāsu televizors Horizont-723.

2010. gadā uzņēmums pārveidots par holdinga sabiedrību Horizont.

Interesanti fakti 
No 1959. līdz 1961. gadam rūpnīcā strādāja no ASV atbēgušais Lī Hārvijs Osvalds, kurš 1962. gadā atgriezās Amerikā un 1963. gadā tika apsūdzēts ASV prezidenta Džona Kenedija slepkavībā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā vietne

Baltkrievijas uzņēmumi
Vinterala

Vinterala bija smilšakmens ala, kas atradās Vintergravā, Cēsīs. Vinterala bija otra lielākā ala Latvijā tilpuma ziņā (lielākā ir Gūtmaņa ala).  Nobrukumi alā sākās jau ap 1974. gadu, ala ievērojami iebruka 1984. gadā, kad tajā varēja ielīst tikai četrrāpus, bet 1990. gadā tās ieeja aizbruka pilnībā. Pirms aizbrukšanas tās garums bija 40,5 m, platums bija līdz 6 m, griestu augstums — līdz 4,4 m un kopējais alas tilpums bija 325 m.3 Ala veidota mākslīgi — to izraka balto smilšu ieguvei. Tiek uzskatīts, ka daļa pazemes eju vēl ir saglabājušās. Šīs alas, tāpat kā apkārt esošās Vintergravas un tai cauri tekošās Vinterupītes nosaukums radies no muižnieka Vintera vārda, kam piederēja alai apkārt esošā zeme. Senās enciklopēdijās Vinterala kļūdaini minēta kā lielākā un dziļākā ala visā Latvijā, lai gan tās garums nesasniedz pat 50 metrus.

Atsauces 

Latvijas alas
Cēsis
Sīms Kallass

Sīms Kallass (; dzimis  Tallinā) ir Igaunijas politiķis, kurš no 2010. līdz 2014. gadam bija Eiropas Savienības komisārs ar atbildību par transportu. Pirms tam, no 2004. līdz 2009. gadam viņš bija Eiropas Savienības komisārs ar atbildību par administratīvajām lietām, auditu un cīņu ar krāpniecību. Abās Barozu komisijās viņš bija arī viceprezidents.

Iepriekš Kallass ir bijis arī Igaunijas premjerministrs, finanšu ministrs, ārlietu ministrs, PSRS Augstākās Padomes un Rīgikogu deputāts. Viņš aktīvi iesaistījies Igaunijas valsts atjaunošanā. Kallass pārstāv liberālo brīvā tirgus Igaunijas Reformu partiju, iepriekš bijis tās līderis. Kallass bijis arī Liberal International viceprezidents.

Personīgā dzīve 
Kallas pārzin igauņu, angļu, krievu, somu, vācu un franču valodu. Precējies ar Kristi Kallasu; ģimenē dēls un meita Kaja, Igaunijas premjerministre (2021—), bijusī Rīgikogu un Eiropas Parlamenta deputāte.

Kallasa priekštečiem ir igauņu un baltvācu izcelsme.

Atsauces

Ārējās saites 

 Sīms Kallass, oficiālā mediju galerija
 Igaunijas Reformu partija

1948. gadā dzimušie
Igaunijas politiķi
Igaunijas premjerministri
Tartu Universitātes absolventi
Tallinā dzimušie
Ģedimins Bagdons

Ģedimins Bagdons (; dzimis ) ir bijušais Lietuvas šosejas riteņbraucējs. Divreiz uzvarējis Lietuvas čempionātā grupas braucienā (2012, 2018) un četras reizes individuālajā braucienā (2007, 2011, 2018, 2019). 

Startējis arī treka riteņbraukšanas sacensībās, 2012. gada Eiropas čempionātā izcīnījis bronzas medaļu daudzcīņā.

Viņa pirmais treneris bija Ķēstutis Norvaišs.

Profesionāļa karjeru aizvadīja no 2007. līdz 2019. gadam Klaipeda–Splendid, Ulan, Team Piemonte,  un  komandās. Bagdons piedalījās 2015. un 2016. gada Vuelta a España.

Atsauces

Ārējās saites 
 

1985. gadā dzimušie
Lietuvas riteņbraucēji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Deutsche Bank Dvīņu torņi

Deutsche Bank Dvīņu torņi () ir divi debesskrāpji, kas atrodas Frankfurtē pie Mainas, Vācijā. Ēkas atrodas Frankfurtes biznesa rajonā. Debesskrāpji ir būvēti Vācijas lielākās bankas Deutsche Bank vajadzībām, un tajos ir izvietota bankas galvenā mītnes vieta. Torņi tika sākti būvēt 1978. gadā, bet būvniecību pabeidza 1984. gadā, un sākumā tās tika būvētas viesnīcas vajadzībām. Ēku īpašnieku būvniecības laikā tomēr izlēma neturpināt būvniecību un ēkas nopirka Deutsche Bank. Ēkās no 2007. līdz 2011. gadam notika renovācijas darbi.

Ēku komplekss sastāv no diviem torņiem un četrstāvu ēkas, kas savieno abus torņus. Debesskrāpji ir vienāda augstuma, un katram no tiem ir četrdesmit stāvi, kuru kopējā platība ir 60 000 m², bet ēku augstums līdz jumtam ir 155 metri. Debeskrāpjiem ir tieša piekļuve Frankfurtes pazemes dzelzceļa tīklam. Pie ēku ieejas ir novietota pasaulē lielākā cilvēka formas statuja, kas veidota no monolīta.

Ārējās saites 

Debesskrāpji
Celtnes un būves Vācijā
Hesene
Neoplatonisms

Neoplatonisms ir termins, kas raksturo filozofijas tradīciju 3.—6. gadsimtā. Tas beidza pastāvēt neilgi pēc Justiniāna I ierosinātās Platona akadēmijas slēgšanas. Šo neoplatonisma periodu nereti dēvē par antīko neoplatonismu, un dažkārt izdala neoplatonisma attīstības virzienu tālākos laikmetos: viduslaiku neoplatonismā (teoloģiskā perspektīvā) un Renesanses neoplatonismā (antropocentriskā perspektīvā).

Neoplatonisms balstījās Platona un agrīno Platona skolēnu un sekotāju idejās, nereti iekļāva citu filozofu, it īpaši, Aristoteļa idejas. Dažādu neoplatonisma pārstāvju ideju spektrs ir atšķirīgs un plašs, tām kopīgs ir tikai platonisma pamats.

Par pirmo neoplatonisma pārstāvji var uzskatīt Plotīnu, kura idejām arī bija būtiska loma citu tālāko neoplatonisma pārstāvju filozofijā. Citi ievērojami neoplatonisma pārstāvji ir Porfirijs, Jamblihs, Hipātija, Jūliāns un Mihails Psells.

Atsauces 

Hellēnisma filozofija
Misticisms
Filozofijas kustības
Filozofija Senajā Romā
Tekeli

Tekeli var būt:
 Tekeli — pilsēta Kazahstānā
 Imre Tekeli — ungāru augstmanis
Sedziers

Sedziers (arī Sedzera ezers, Sedzeris, Sedzeru ezers, Sedziera ezers, Sedzieris, Zeltiņš, Zeltiņu ezers) ir stipri aizaudzis ezers Rēzeknes novada Lendžu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 1 km uz rietumiem no 
Cirma ezera. Krasti zemi, lēzeni, ietek 9 strauti un grāvji, tajā skaitā Svētā Jāņa upīte un Undupeite, iztek divi savienoti grāvji uz Cirma ezeru. Lielos palos Sedziers daļēji savienojas ar Cirma ezeru. Ezerā mīt līdaka, asaris, rauda, līnis, plaudis, rudulis, karūsa.

Ziemeļu un ziemeļaustrumu krastā Sarkaņu ciems, rietumu — Poznane, dienvidu — Kotāni. Ir vairākas peldvietas.

Atsauces 

Rēzeknes novada ezeri
Lendžu pagasts
Strūklaka

Strūklaka ir dekoratīvs veidojums, kurā vizuāla efekta radīšanai izmanto ūdeni vai citu šķidrumu. Strūklakas sākotnēji bija pārsvarā funkcionāli veidojumi, kas bija paredzēti dzeramā ūdens nodrošināšanai. Līdz 19. gadsimta beigām vairākumu strūklaku vadīja gravitācija, un bija vajadzīgs, lai ūdens uzkrāšanas vieta atrastos augstāk par strūklakas iztekas vietu, lai gravitācijas iespaidā notiktu ūdens kustība, bet pēc 19. gadsimta strūklakās lielākoties izmanto mehāniskos sūkņus. Papildus nodrošinot dzeramo ūdeni, strūklakas tika izmantotas dekoratīvā vai simboliskā nolūkā. Francijas karalis Luijs XIV izmantoja strūklakas Versaļas pils dārzos, lai ilustrētu cilvēka varu pār dabu. Mūsdienās strūklakas lielākoties tiek izvietotas pilsētu parkos vai laukumos, lai godinātu cilvēkus vai notikumus, kā arī tās kalpo atpūtai un izklaidei.

Atsauces
Jarmila Kratohvīlova

Jarmila Kratohvīlova (; dzimusi ) ir bijusī Čehoslovākijas vieglatlēte, startējusi 400 m un 800 m distancē. Pašreizējā pasaules rekordiste 800 m distancē. Tiek uzskatīta par visu laiku labāko čehu skrējēju.

Karjera 
Piedalījusies  Maskavā, kur 400 m distancē izcīnīja sudraba medaļu, zaudējot VDR pārstāvošajai Maritai Kohai. Pirmajā Pasaules čempionātā 1983. gadā Helsinkos viņa izcīnīja divas zelta un vienu sudraba medaļu. Kļuva par čempioni gan 400 m, gan 800 m distancē, Čehoslovākijas komandas sastāvā izcīnīja sudraba medaļu 4×400 m stafetē. 400 m distanci Kratohvīlova uzvarēja, uzstādot jaunu pasaules rekordu, Kohai piederošo (48,16 s) pārspējot par 17 sekundes simtdaļām. 1987. gada Pasaules čempionātā Romā viņa ieņēma 5. vietu 800 m distancē, to veicot 1:57,81 minūtē. 1982. gada Eiropas čempionātā izcīnījusi divas sudraba medaļas, Eiropas čempionātā telpās ir trīs zelta medaļu laureāte. 1981. un 1983. gadā tika atzīta par Čehoslovākijas gada labāko sportisti. 1983. gadā tika atzīta arī par Eiropas gada labāko sportisti un labāko vieglatlēti Track & Field vērtējumā.

 Minhenes Olimpiskajā stadionā Kratohvīlova 800 m distanci veica 1:53,28, kas bija jauns pasaules rekords. Kopš tā laika vienīgi Kenijas sportiste Pamela Jelimo 2008. gadā distanci ir veikusi 1:54,01 minūtē.

Kratohvīlovas rekordu 400 m distancē Koha pārspēja pēc diviem gadiem, taču čehietes rekords 800 m nav pārspēts vēl joprojām. Kratohvīlova un Koha ir vienīgās, kas 400 m distanci ir veikušas ātrāk nekā 48 sekundēs. Rekords 800 m sievietēm ir vecākais no pašreizējiem pasaules rekordiem vieglatlētikā stadionā gan vīriešiem, gan sievietēm. Viņa ir arī Pasaules rekorda īpašniece 400 m telpās (49,56 s).

1987. gadā beigusi karjeru, pēc tam pievērsusies treneres darbam.

Kratohvīlovas ievērojami ātrākie laiki un viņas netipiski fiziskā ķermeņa uzbūve bijis pamats baumām par dopinga lietošanu sportisko rezultātu sasniegšanai.

2013. gadā izdevusi autobiogrāfiju Fenomén Jarmila.

Personiskie rekordi

Atsauces

Ārējās saites 

1951. gadā dzimušie
Čehijas vieglatlēti
1980. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Visočinas apgabalā dzimušie
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Vidējo distanču skrējēji
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Svētā Vīta katedrāle

Svētā Vīta, Vāclava un Adalberta metropoles katedrāle () ir Romas katoļu baznīcas dievnams Prāgā, Čehijā.

Līdz 1997. gadam katedrāles nosaukumā bija vienīgi Vīta vārds, arī mūsdienās tā bieži tiek saukta par Svētā Vīta katedrāli. Lielisks gotiskās arhitektūras paraugs, šī ir lielākā baznīca valstī. Atrodas Prāgas pils teritorijā, te atrodas vairāku Bohēmijas karaļu un Svētās Romas impērijas imperatoru kapenes.

Šī ir trešā baznīca, kas uzcelta šajā vietā. Visas ir nosauktas svētā Vīta vārdā. Pašreizējā baznīca tika dibināta . Ievērojama vieta katedrālē ir Vāclava kapela, kur atrodas svētā relikvijas.

Svētā Vīta katedrāle ir ietekmējusi vēlā gotiskā stila attīstību Centrālajā Eiropā.

Panorāma

Atsauces

Ārējās saites

 
 

Baznīcas Čehijā
Prāga
Silvija Seinta

Silvija Seinta (Silvia Saint; dzimusi Silvija Tomčalova () ) ir bijusī čehu pornoaktrise.

Sākumā bijusi modele, vēlāk pievērsusies pornoindustrijai. 1996. gadā Penthouse Čehijas izdevumā tika atzīta Pet of the Year. 1998. gada oktobrī kļuva par žurnāla ASV izdevuma Pet of the Month. Kopumā uzņēmusies vairāk nekā 300 pornogrāfiskajās filmās. Saņēmusi vairākus apbalvojumus, tai skaitā AVN balvu 1998. gadā. 2012. gadā uzņemta AVN slavas zālē.

Atsauces

Ārējās saites

 

 Internet Adult Film Database 

1976. gadā dzimušie
Čehijas cilvēki
Pornozvaigznes
Dienvidmorāvijas apgabalā dzimušie
Prāgas hrada

Prāgas hrada, Prāgas pils () ir Čehijas prezidenta oficiālā rezidence. Atrodas Hradčanu rajonā, Prāgā. Uzcelta 9.—10. gadsimtā. Ginesa pasaules rekordu grāmatā hrada ir iekļauta kā lielākā senā pils pasaulē. Tā aizņem gandrīz 70 000 m lielu teritoriju.

Hradas teritorijā atrodas vairākas baznīcas (tai skaitā Svētā Vīta katedrāle), pilis, klosteris, dārzi, aizsardzības torņi. Pilī ir pārstāvēti dažādi arhitektūras stili, 18. gadsimta vidū pils komplekss pārbūvēts vēlīnā baroka un klasicisma stilā. Lielākā daļa pils teritorijas ir atvērta tūristiem. Mūsdienās pilī atrodas arī vairāki muzeji. Katru gadu notiek Vasaras Šekspīra festivāls.

Panorāma

Atsauces

Ārējās saites

 
 

Pilis Čehijā
Prāga
Gustavs Horns

Gustavs Horns, arī Gustavs Hūrns (, dzimis , miris ), bija zviedru feldmaršals un politiķis. Piedalījās poļu—zviedru karā Latvijas teritorijā un Trīsdesmitgadu karā. Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators no 1652. līdz 1653. gadam. Alūksnes pils īpašnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1592. gadā feldmaršala Kārļa Horna ģimenē, kad viņš bija ieslodzījumā par neveiksmēm Livonijas kara laikā pret Krievijas caristi. Studēja Eiropas universitātēs, Orānijas Morica skolnieks. Kā pulkvedis piedalījās Rīgas aplenkumā Poļu—zviedru kara laikā 1621. gadā, kur nopietni ievainots, vēlāk kopā ar Jakobu Delagardiju vadīja cīņu pret poļiem Latvijas teritorijā, 1625. gadā ieņēma Tērbatas cietoksni, 1628. gadā uzvarēja Polijas-Lietuvas karaspēku kaujās pie Cēsu pils un Limbažu pils, pēc Delagardija nāves neilgi pildīja Vidzemes gubernatora pienākumus (1628-1629). 35 gadu vecumā kļuva par feldmaršalu.

Trīsdesmitgadu karā pēc karaļa Gustava Ādolfa bija otrs augstākais komandieris Zviedrijas bruņotajos spēkos. Kopā ar karali izcīnīja uzvaru Breitenfeldas kaujā 1631. gadā. Pēc karaļa nāves kopā ar Juhanu Baneru komandēja zviedru karaspēku. 1634. gadā krita gūstā Nerdlingenes kaujā, un līdz 1642. gadam bija ieslodzījumā Berghauzenes pilī. Pēc atbrīvošanas kļuva par Zviedrijas kara resora viceprezidentu. No 1652. līdz 1653. gadam bija Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators. 1652. gadā viņš apstiprināja Rodenburga izstrādāto Rīgas priekšpilsētu nocietinājumu loka plānu ar ielu plānojumu šī loka iekšienē.

Gustava Horna pirmā sieva Kristīne bija Zviedrijas kanclera Aksela Ūksenšernas meita. Viņu meita - Rīgā dzimusī Agnēta Horna ir memuāru Agneta Horns leverne autore.

Atsauces

Ārējās saites 

1592. gadā dzimušie
1657. gadā mirušie
Latvijas vēsture
Zviedrijas vēsture
Karlovi Vari

Karlovi Vari (, , ) ir kūrorta pilsēta Bohēmijā, Čehijā.

Atrodas ap 113 km uz rietumiem no Prāgas, pie Teplas ietekas Ohržē. Pilsēta nosaukta Bohēmijas karaļa un Svētās Romas impērija imperatora Kārļa IV vārdā, kas dibināja pilsētu 1370. gadā. Apmeklētākā kūrortpilsēta Čehijā. Kūrorts ticis dibināts 1358. gadā, jau kopš senatnes ir pazīstami tā minerālūdeņi. No minerālūdens (to pārtvaicējot) iegūst Karlovi Varu sāli. Vēl ir vēsturiski pazīstama ar karsta avotiem (13 galvenie, apmēram 300 mazāki). Karlovi Varos tiek ražots populārais čehu liķieris Becherovka.

Kopš 1946. gada pilsētā notiek starptautiskais kino festivāls, kas laika gaitā ir kļuvis par vienu no vadošajiem Eiropā. Pilsētā tikušas uzņemtas vairāku filmu ainas, tai skaitā Džeimsa Bonda filmai "Kazino Royale" (2006).

Iedzīvotāji

Sadraudzības pilsētas 
Karlovi Vari ir sadraudzīgas attiecības ar šādām pilsētām:

  Bādenbādene, Vācija
  Bernkastelkūze, Vācija
  Karlsbāde, Kalifornija, ASV
  Elata, Izraēla

  Kusatsū, Japāna
  Lokarno, Šveice
  Varberga, Zviedrija

Atsauces

Ārējās saites 

 

Čehijas pilsētas
Karlovi Varu apgabala pilsētas
NCIS: Losandželosa

"NCIS: Losandželosa" () ir amerikāņu televīzijas seriāls, kura autors ir Šeins Brenans.

Seriāla "NCIS: izmeklēšanas dienests" pirmais atvasinātais seriāls. Tiek pārraidīts CBS televīzijas kanālā kopš . Seriālam kopumā ir septiņas sezonas (vairāk nekā 160 sēriju). "NCIS: Losandželosa" ir par Naval Criminal Investigative Service īpašo projektu biroju elites divīziju, kuras vadība atrodas Losandželosā un kas specializējas slepenajās operācijās. Seriāls tiek pārraidīts arī Latvijā.

Seriāla visas pirmās piecas sezonas bija starp desmit skatītākajām savas televīzijas sezonas programmām, 4. un 5. sezona — 4. vietā. "NCIS: Losandželosa" tikusi nominēta dažādiem apbalvojumiem, vairāki ir arī iegūti. 2015. gada 21. septembrī sāka raidīt seriāla septīto sezonu. 2016. gada 25. martā CBS paziņoja par seriāla astoto sezonu.

Atsauces

Ārējās saites 
 

ASV televīzijas seriāli