joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Metjū Lilards

Metjū Lins Lilards (, dzimis ) ir amerikāņu aktieris, komiķis un režisors.

Savu atpazīstamību ieguvis, piedaloties tādās filmās kā Serial Mom (1994), "Hakeri" (1995), "Kliedziens" (1996), SLC Punk! (1998), She's All That (1999) un Summer Catch (2001). Attēlojis Šagiju filmā "Skubijs Dū" (2002) un tās turpinājumā "Skubijs Dū 2: Briesmoņi savā vaļā" (2004).

Vēlāk piedalījies filmās, kā "Trijatā kanoe" (Without a Paddle, 2004), The Groomsmen (2006), "Pēcteči" (2011), "Problēmas ar metienu" (2012), Match (2014). Attēlojis lomu kulta seriāla "Tvinpīka" (2017) trešajā sezonā. 2012. gadā ar filmu Fat Kid Rules the World debitējis kā režisors. No 2018. līdz 2021. gadam piedalījies NBC seriālā Good Girls.

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Mičiganā dzimušie
ASV komiķi
Serial Mom

Serial Mom ir 1994. gada ASV melnās komēdijas kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Džons Voterss. Filmā galvenās lomas atveido Ketlīna Tērnere, Sems Voterstons, Rikija Leika, Sjūzana Somersa un Metjū Lilards.

Filma stāsta par Beverliju Sutfinu (Tērnere), mājsaimnieci, kura mierīgi dzīvo kopā ar savu vīru un diviem pusaudžu bērniem. Tomēr Beverlija ir sērijveida slepkava, kas nogalina tos, kuri, viņasprāt, necieš viņu, viņas ģimeni vai neatbilst viņas morāles standartiem.

Serial Mom pirmizrāde notika . Filma pārsvarā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, bet bija finansiāla izgāšanas, nopelnot tikai 7,8 miljonus ASV dolārus pie 13 miljonu budžeta. Serial Mom ir ieguvusi kulta filmas statusu.

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Genādijs Židko

Genādijs Židko (, dzimis ) ir Krievijas Federācijas ģenerālpulkvedis, Austrumu kara apgabala pavēlnieks (2018– 2021). Krievijas bruņoto spēku kontingenta štāba priekšnieks Sīrijas pilsoņu karā (2016). Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā laikā viņš no jūnija līdz oktobrim bija Krievijas bruņoto spēku Apvienotā grupējuma pavēlnieks "speciālās militārās operācijas zonā" (командующий Объединённой группировкой войск Вооружённых Сил России в зоне специальной военной операции).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1965. gadā Sirdarjas apgabala Jangiabadas ciemā. 1987. gadā absolvēja Taškentas Augstāko tanku komandieru skolu un dienēja 27. gvardes motorizēto strēlnieku divīzijā Volgas un Volgas-Urālu militārajā apgabalā. Pēc PSRS sabrukuma piedalījās Tadžikistānas pilsoņu karā, 1997. gadā absolvēja Maļinovska Bruņutanku spēku militāro  akadēmiju, 2007. gadā Ģenerālštāba akadēmiju. Bija Volgogradas 20. gvardes motorizēto strēlnieku divīzijas komandieris (2007-2009), 20. gvardes armijas komandiera vietnieks (2009-2011), 6. armijas komandiera pirmais vietnieks (2011-2015), 2. gvardes armijas komandiera pirmais vietnieks (2015-2016), 2. gvardes armijas komandieris (2016-2017).

2016. gadā ģenerālmajors Židko piedalījās Sīrijas pilsoņu karā, būdams tur izvietoto Krievijas Federācijas Bruņoto spēku štāba priekšnieks. No 2017. līdz 2018. gadam viņš bija Krievijas Federācijas Bruņoto spēku Ģenerālštāba priekšnieka vietnieks. 2018. gadā viņu paaugstināja par ģenerālleitnantu un iecēla par Austrumu militārā apgabala komandieri. 2020. gadā paaugstināja par ģenerālpulkvedi un 2021. gadā iecēla par Krievijas aizsardzības ministra vietnieku - Krievijas Federācijas Bruņoto spēku Galvenās militāri politiskās direkcijas vadītāju.

Kad pēc Krievijas bruņoto spēku militārajām neveiksmēm Krievijas iebrukumā Ukrainā 2022. gada jūnijā armijas ģenerāli Dvorņikovu atstādināja no Krievijas BS virspavēlnieka amata Ukrainā, viņa vietu ieņēma Genādijs Židko. 
Ukrainas bruņoto spēku pretuzbrukuma laikā 8. oktobrī viņu nomainīja armijas ģenerālis Sergejs Surovikins.

Atsauces

Ārējās saites 

Krievijas militārpersonas
Uzbekistānā dzimušie
Krievijas Federācijas Varoņi
Kilkeni grāfiste

Kilkeni grāfiste (, ) ir grāfiste Īrijā, Lenseras provincē. Kilkeni grāfistes pārvaldes centrs atrodas Kilkenī.  grāfistē dzīvoja 103 685 iedzīvotāji.

Atsauces

Ārējās saites 

Nepabeigti raksti par Īriju
Īrijas grāfistes
Volīnijas slaktiņš

Volīnijas slaktiņš (, ukraiņu vēsturē — Volīnijas traģēdija (, )) bija Ukrainas sacelšanās armijas veikta etniskā tīrīšana — poļu civiliedzīvotāju masveida iznīcināšana Rietumukrainā, Volīnijas teritorijā, kas līdz 1939. gadam atradās Polijas Otrās republikas sastāvā. Sākās 1943. gada martā un sasniedza maksimumu tā paša gada jūlijā. Slaktiņa mērķis bija novērst potenciālās Polijas pretenzijas uz šo apgabalu, balstoties uz poļu minoritātes vēlmēm. Upuru vidū bija arī ebreji, krievi, čehi, gruzīni un ukraiņi, kas bija daļa no poļu ģimenēm vai pretojās USA darbībām, piemēram, slēpjot poļu bēgļus. Kopā tika nogalināti 50-60 tūkstoši cilvēku. Poļu atbildes darbības, kas sākās 1943. gada vasaras beigās, savukārt noveda pie dažiem tūkstošiem upuru ukraiņu civiliedzīvotāju vidū.

No 1943. gada otrās puses ukraiņu nacionālisti sāka iznīcināt poļu iedzīvotājus Austrumgalīcijā (mūsdienu Ļvivas, Ivanofrankivskas un Ternopiļas apgabalu teritorija). Pirmās masu slepkavības šajā reģionā notika 1943. gada oktobrī, 1944. gada februārī to skaits ievērojami pieauga. 1944. gada vasarā pret poļiem vērstas darbības aptvēra visu Austrumgalīciju.

Šis ir viens no visasiņainākajiem notikumiem Polijas—Ukrainas konfliktā 20. gadsimta vidū. Daudzi vēsturnieki (galvenokārt poļu) nošķir to no kopējās Polijas—Ukrainas bruņotā konflikta ainas. Poļu vēsturnieki bieži interpretē šos notikumus tikai kā Ukrainas sacelšanās armijas pretpoļu akciju. Ukraiņu vēsturnieki savukārt koncentrējas uz motīviem, kas lika USA veikt šo akciju, pieminot ukraiņu diskrimināciju pēdējos gados pirmskara Polijā, kā arī pievērš uzmanību Armia Krajowa atbildes darbībām pret ukraiņu civiliedzīvotājiem, tostarp arī Polijas teritorijā. Polijas Sejms vērtē Volīnijas slaktiņu kā poļu iedzīvotāju genocīdu.

Atsauces

Ārējās saites 

 «Воєнна історія» #3_4 за 2003 рік Документи з відзначення 60-ї річниці трагічних подій
 Гжегож Мотика Польська реакція на дії УПА: масштаб і перебіг каральних акцій
 Гжегож Мотика Волинь 1943 року
 Гжегож Мотика Антипольська акція ОУН-УПА (Джерело: Український Альманах 2003. — Варшава, 2003)
 Матеріали Всеукраїнської наукової конференції «Волинська трагедія: через історію до порозуміння», м. Луцьк, 19-20 червня 2013 р.
 Pojednanie przez trudną pamięć. Wołyń 1943 / Поєднання через важку пам’ять. Волинь 1943 / Reconciliation through Difficult Remembrance. Volhynia 1943
 СПІЛЬНИЙ ВИСНОВОК УКРАЇНСЬКИХ ТА ПОЛЬСЬКИХ ІСТОРИКІВ ЗА ПІДСУМКАМИ IX—X МІЖНАРОДНИХ НАУКОВИХ СЕМІНАРІВ (Варшава, 5-11 листопада 2001 р.)

Polijas vēsture
Ukrainas vēsture
Genocīds
Dina Zuzāne

Dina Zuzāne (1955–2022) bija Latvijas juriste un uzņēmēja, mākslas un mūzikas mecenāte.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1955. gada 2. oktobrī Rīgā. Studēja jurisprudenci, apprecējās ar elektriķi, vēlāko uzņēmēju Jāni Zuzānu.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas vadīja Mūkusalas Mākslas salonu, piedalījās mākslas centra “Zuzeum” koncepcijas veidošanā.
Bija Andreja Žagara kultūras attīstības fonda valdes locekle. Līdz 2012.gadam bija SIA Burdeks (pārvaldīja īpašumu Kalnciema ielā 36/38) līdzīpašniece ar Jāni Zuzānu, pēc tam - vienīgā īpašniece, līdz īpašumu 2021.gadā iegādājās Lidl. 

Kopā ar Jāni Zuzānu viņai piederēja Elizabetes ielas ēkas dzīvokļi, mājas Ķīpsalā un Ainažos, vērtīgas gleznu kolekcijas un 2020. gadā dibinātais privātais mākslas centrs Zuzeum.

Mirusi pēkšņi savā Ķīpsalas mājā Rīgā 2022. gada 30. septembrī. Kā nāves iemeslu Jānis Zuzāns, kurš ar Dinu kopā atradās viņu mazdēla vārda dienas svinībās neilgi pirms Dinas nāves, min trombozi.

Atsauces 

1955. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latvijas uzņēmēji
Mākslas mecenāti Latvijā
RTU Neorganiskās ķīmijas institūts

RTU Neorganiskās ķīmijas institūts ir RTU zinātniskais institūts Materiālzinātnes un lietišķās ķīmijas fakultātes (MLĶF) sastāvā.

Vēsture 
Dibināts 1946. gadā kā Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Ķīmijas institūts, 1965. gadā to pārdēvēja par ZA Neorganiskās ķīmijas institūtu. 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1993. gadā institūtu nodeva Izglītības ministrijas pārziņā. 
1998. gadā LZA Neorganiskās ķīmijas institūtu, kas atradās Miera ielā 34 Salaspilī, reorganizēja par patstāvīgu struktūrvienību ar juridiskās personas tiesībām Rīgas Tehniskajā universitātē. Rīgas Tehniskās universitātes valdījumā Salaspilī nodeva laboratoriju korpusa galveno ēku un laboratoriju korpusa eksperimentālo bāzi ar saimnieciskajām ēkām. 
2016. gadā Neorganiskās ķīmijas zinātniskā institūtu pārcēla uz RTU Materiālzinātnes un lietišķās ķīmijas fakultātes telpām Ķīpsalā.

Atsauces 

RTU Neorganiskās ķīmijas institūts
Sarkanā auzene

Sarkanā auzene () ir mainīga izskata augu suga graudzāļu dzimtā. Tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp ļoti bieži visā Latvijas teritorijā. Dažāda lieluma grupas ir sastopamas pļavās un atmatās, skrajos un sausos mežos, smiltājos, ceļmalās un gar dzelzceļiem.

Apraksts 
Sarkanā auzene ir daudzgadīgs, 15-70 cm garš  lakstaugs. Augam ir ložņājoši sakneņi un augs veido skraju ceru. Stiebrs stāvs. Lapas ir šauri lineāras, līdz 0,25 cm platas, plakanas, apakšējās sarveidīgas, ierotījušās. Lapas maksts ir daļēji slēgta. Mēlīte ir īsa un ausaina. Veģetatīvo dzinumu ārējo lapu maksts apmatota. Veģetatīvo dzinumu lapas ar 5-7 dzīslām. Ziedu skara stāva, 5-15 cm gara, vārpiņas brūnsarkanas, noziedot sakļaujas. Ārējā zieda plēksne plati lancetiska, kaila, ar aptuveni 3 mm garu akotu. Auglis ir  sīks grauds (plēksnenis). Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces 

Auzenes
Latvijas flora
Jevgēņijs Prigožins

Jevgēņijs Prigožins (; dzimis  Ļeņingradā) ir  Krievijas uzņēmējs un politiķis, Vāgnera grupas izveidotājs.

Dzīvesgājums 

Dzimis 1961. gadā Ļeņingradā, viņa tēvs Viktors Prigožins ģimeni pameta un viņu uzaudzināja patēvs Samuils Žarkojs. Mācījās sporta skolā. 
1979. gadā Prigožinam piesprieda nosacītu sodu par zādzību, bet divus gadus vēlāk - 13 gadus cietumā par laupīšanu un citiem nodarījumiem. Viņš izcieta deviņus gadus no sava soda un tika atbrīvots 1990. gadā. Viņš dibināja restorānus, lielveikalus un darbojās azartspēļu jomā, iespējams, ka jau šajā laikā viņš iepazinās ar Vladimiru Putinu, kurš vadīja Pēterburgas azartspēļu regulēšanas komisiju.

2000. gados Prigožins izveidoja ātrās apkalpošanas restorānu ķēdi un sāka nodarboties ar valsts augstāko amatpersonu ēdināšanu Krievijā, kā rezultātā medijos ieguva iesauku Putina pavārs. Kopš tā laika J. Prigožina uzņēmums Конкорд Кейтеринг saņēma daudzus valsts pasūtījumus.
2016. gadā Aleksejs Navaļnijs iesniedza ziņojumu, kurā secināja, ka Prigožins saņēmis no Aizsardzības ministrijas pasūtījumus 23 miljardus rubļu apmērā. 
2014. gada maijā hakeru grupa Anonymous International apgalvoja, ka Jevgeņijs Prigožins finansēja interneta troļļu grupas Pēterburgā. Zināms, ka 2016. gada ASV prezidenta vēlēšanu laikā Prigožina finansētā "Sanktpēterburgas Interneta pētījumu aģentūra" veica tīmekļa manipulācijas Donalda Trampa atbalstam.
2016. gadā parādījās ziņas par Jevgeņija Prigožina saistību ar Vāgnera grupas vadītāju Dmitriju Utkinu, kuru viņš finansēja ar no Krievijas valdības saņemtajiem līdzekļiem.

Krievijas iebrukuma laikā Ukrainā 2022. gadā kļuva zināms par Prigožina centieniem vervēt kaujiniekus Krievijas cietumos. 
2022. gada 26. septembrī Jevgeņijs Prigožins apstiprināja faktu, ka ir izveidojis Vāgnera grupu 2014. gada 1. maijā un tās pamatu veidoja algotņi, kuri vēlējās piedalīties Donbasa karā.

Atsauces 

1961. gadā dzimušie
Krievijas uzņēmēji
Mitruma novadīšana

Mitruma novadīšana jeb mitruma izvadīšana (no angļu val: moisture-wicking) ir audumiem piemītoša funkcionāla īpašība, kas raksturo auduma spēju novadīt no ādas mitrumu, t. i., sviedrus. Mitruma novadīšanas process notiek, vienai auduma pusei mitrumu piesaistot (bet neuzsūcot pašā audumā), bet otrai pusei - mitrumu izkliedējot pēc iespējas plašākā auduma virsmā, tādējādi palīdzot audumam ātri izžūt. Šī iemesla dēļ, audumi ar augstu mitruma novadīšanas spēju tiek plaši izmantoti sporta apgērbu, un daļēji - arī gultasveļas ražošanā. Šo produktu ražotāji nereti mēdz atsaukties uz šādu audumu pārākām termoregulācijas īpašībām, tomēr pētījumos tas pagaidām nav pierādīts.

Mitruma novadīšana ir viena no auduma veiktspējas īpašībām.

Testa metodes 
Mitruma novadīšanas spēju iespējams noteikt, izmantojot dažādas testa metodes, piemēram, atbilstoši standartiem ISO 13029:2012 (nosaukums angļu val.: Textiles: Determination of drying rate in dynamic state by the modified sweating-guarded hotplate) un AATCC TM195 (nosaukums angļu val.: Liquid Moisture Management Properties of Textile Fabrics).

Audumi pēc to mitruma novadīšanas spējas 
Audumi ar augstām mitruma novadīšanas spējām,  kurus ieteicams izmantot fiziskām aktivitātēm, ir šādi:

Atsauces 

Materiāli
Audumi
Apģērbs
Prigožins

Prigožins ir Krievijas ebreju uzvārds.

Cilvēki ar šādu vārdu 
 Iļja Prigožins (Илья Пригожин; Ilya Prigogine; 1917―2003) ― Krievijā dzimis Beļģijas ķīmiķis;
 Jevgēņijs Prigožins ( Евге́ний Приго́жин; 1961) ― Krievijas uzņēmējs un politiķis, Vāgnera grupas izveidotājs.

Ebreju uzvārdi
Sergejs Surovikins

Sergejs Surovikins (, dzimis ) ir Krievijas Federācijas armijas ģenerālis, Austrumu kara apgabala pavēlnieks (2013–2017). Krievijas Federācijas bruņoto spēku (KFBS) Aerokosmisko spēku virspavēlnieks un KFBS kontingenta pavēlnieks Sīrijas pilsoņu karā (2017, 2019). Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā laikā viņš bija KFBS Dienvidu grupējuma pavēlnieks, bet no 8. oktobra iecelts par KFBS Apvienotā grupējuma pavēlnieku "speciālās militārās operācijas zonā" (командующий Объединённой группировкой войск Вооружённых Сил Российской Федерации в зоне специальной военной операции).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1966. gadā Novosibirskā. 1987. gadā absolvēja Omskas Augstāko komandieru skolu un dienēja 2. gvardes motorizēto strēlnieku divīzijā. 1991. gada Augusta puča laikā kapteiņa Surovikina pakļautībā esošie karavīri Maskavā nogalināja trīs demonstrantus, par ko viņu pēc puča sagrāves apcietināja, bet pēc septiņiem mēnešiem ieslodzījumā attaisnoja. Pēc PSRS sabrukuma studēja M. Frunzes militārajā akadēmijā, 1995. gadā Maskavas garnizona militārā tiesa viņu atzina par vainīgu līdzdalībā šaujamieroču un munīcijas pārdošanā, taču arī šo tiesas lēmumu atcēla.

Piedalījās Tadžikistānas pilsoņu karā kā motorizēto strēlnieku (MS) bataljona komandieris, pēc tam bija 92. MS pulka štāba priekšnieks, 149. gvardes MS pulka štāba priekšnieks un komandieris, Gatčinas 201. MS divīzijas štāba priekšnieks. 

2002. gadā absolvēja Krievijas Federācijas Bruņoto spēku Ģenerālštāba kara akadēmiju un drīz tika paaugstināts par ģenerālmajoru. Bija 34. MS divīzijas komandieris (2002-2004), 42. gvardes MS divīzijas komandieris Čečenijā (2004-2005), 20. gvardes kombinētās armijas štāba priekšnieks, vēlāk šīs armijas komandieris (2005-2008).
2008. gadā viņu iecēla par Krievijas Bruņoto spēku Ģenerālštāba Galvenās operatīvās pārvaldes vadītāju, 2010. gadā par Volgas-Urālu militārā apgabala štāba priekšnieku, tad par ģenerālleitnantu un Centrālā militārā apgabala štāba priekšnieku (2010-2012), vēlāk par Austrumu militārā apgabala štāba priekšnieku (2012-2013). 
2013. gada oktobrī viņu iecēla par Austrumu militārā apgabala komandieri un paaugstināja ģenerāļpulkveža pakāpē.

No 2017. gada marta līdz decembrim Surovikins bija Krievijas Federācijas bruņoto spēku (KFBS) Sīrijas grupējuma komandieris, 2017. gada 31. oktobrī viņu iecēla Krievijas Federācijas Aviācijas un kosmosa spēku virspavēlnieka amatā un apbalvoja ar KF Varoņa Zelta zvaigzni.   
No 2019. gada janvāra līdz aprīlim viņš atkārtoti bija KFBS Sīrijas grupējuma komandieris, 2021. gada 16. augustā Surovikinu paaugstināja armijas ģenerāļa militārajā pakāpē.

Krievijas iebrukumā Ukrainā 2022. gada 24. jūnijā ģenerālis Surovikins kā Krievijas spēku Dienvidu grupas komandieris vadīja Ukrainas Bruņoto spēku ielenkšanas operāciju Luhanskas apgabalā. Kad pēc Krievijas bruņoto spēku militārajām neveiksmēm 2022. gada 8. oktobrī no KFBS Apvienotā grupējuma pavēlnieka amata atcēla ģenelāli Židko, armijas ģenerālis Surovikins ieņēma viņa vietu.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Krievijas militārpersonas
Novosibirskā dzimušie
Krievijas Federācijas Varoņi
Otrais Čečenijas karš

Otrais Čečenijas karš bija militārs konflikts starp Krievijas Federāciju un čečenu kaujiniekiem no 1999. gada augusta līdz 2000. gada aprīlim, kura laikā Krievijas bruņotie spēki pakļāva Ičkērijas Čečenu republiku.

Priekšvēsture 
 
1991. gada nogalē jaunievēlētais Čečenijas prezidents Džohars Dudajevs pasludināja Ičkērijas Čečenu Republikas neatkarību no Krievijas. 1992. gada martā opozīcija izdarīja neveiksmīgu apvērsuma mēģinājumu. 1994. gada novembrī opozīcijas spēki ar Krievijas atbalstu  mēģināja iebrukt Groznijā un gāzt prezidentu Dudajevu. Kad tas neizdevās, 11. decembrī krievi sāka Pirmo Čečenijas karu, tomēr cieta sakāvi un 1996. gada 31. augustā parakstīja Hasavjurtas vienošanos par pamieru.

Norise 
1999. gada augustā Šamils Basajevs ar saviem kaujiniekiem iebruka Dagestānā, kas kalpoja par iemeslu pamiera laušanai un Krievijas Federācijas bruņoto spēku (KFBS) iebrukumam Čečenijā. 30. septembrī Krievijas karaspēks ieņēma Čečenijas līdzenuma ziemeļu daļu un 18. oktobrī šķērsoja Terekas upi. 17. decembrī KFBS Gaisa desanta operācijā Kaukāza kalnos nobloķēja Čečenijas robežu ar Gruziju.

26. decembrī ar masīviem artilērijas un gaisa spēku triecieniem sākās uzbrukums Groznijai. Pēc tam, kad 2000. gada 30. janvārī kaujinieki izlauzās no aplenkuma, 6. februārī Grozniju ieņēma Krievijas karaspēks. No 22. līdz 29. februārim notika kaujas Šatojā. 7. martā Komsomolskoje ciemā aplenca čečenu lauka komandiera Ruslana Gelajeva vienību, kurai izdevās izlauzties un aizbēgt uz Gruziju. 2000. gada marta beigās karadarbības aktīvā fāze beidzās, un kaujinieki pārgāja uz partizānu kara taktiku.
2009. gada 15. aprīlī pretterorisma operāciju pasludināja par pabeigtu.

Atsauces 

20. gadsimta kari
Partizānu kari
Kari ar Krieviju
Sars (nozīmju atdalīšana)

Sars var būt:

 SARS (smagais akūtais respiratorais sindroms) ― respiratora vīrusu infekcija.

Cilvēki ar šādu uzvārdu 
 Buna Sars (Bouna Sarr; 1992) ― senegāliešu futbolists.

Uzvārdi
Eiropas Politiskā kopiena

Eiropas Politiskā kopiena (EPC) ir platforma politiskām un stratēģiskām diskusijām par Eiropas nākotni, kas izveidota pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gadā. Grupa pirmo reizi tikās 2022. gada 6.–7. oktobrī Prāgā, un tajā piedalījās dalībnieki no 44 Eiropas valstīm, kā arī Eiropadomes priekšsēdētājs un Eiropas Komisijas priekšsēdētājs. Agresorvalstis Krievijas Federācija un Baltkrievija netika uzaicinātas uz kopienas sanāksmi. 

Papildus ES dalībvalstīm EPC ietilpst arī Apvienotā Karaliste, Armēnija, Azerbaidžāna, Gruzija, Islande, Moldova, Turcija un Ukraina.
Paredzēts, ka katru gadu notiks divi samiti, pārmaiņus piedaloties ES un ārpus ES valstīm.

Eiropas Savienības dalībvalstis

ES kandidātvalstis un potenciālās dalībvalstis

EFTA valstis

Citas Eiropas valstis

Atsauces 

Eiropa
Lil Uzi Vert diskogrāfija

Amerikāņu reperis Lil Uzi Vert ir izdevis divus studijas albumus, četrus EP ierakstus, piecus miksteipus un piecdesmit trīs singlus (tostarp trīsdesmit divus kā mākslinieks).

2014. gadā Uzi izdeva divus pašu izdotus projektus ar nosaukumu Purple Thoughts EP Vol. 1 (2014) un The Real Uzi (2014). Pēc līguma noslēgšanas ar Atlantic Records, Lil Uzi Vert izdeva miksteipu Luv Is Rage (2015). Nākamajā gadā Uzi Vert izdeva divus miksteipus – Lil Uzi Vert vs. The World (2016) un The Perfect LUV Tape (2016). Iepriekšējais miksteips radīja singlu "Money Longer", kas sasniedza 54. vietu ASV Billboard Hot 100, kā arī "You Was Right", kas ierindojās 40. vietā. 2016. gadā Lil Uzi Vert izdeva kopīgu EP ar reperis Gucci Mane, ar nosaukumu 1017 vs. The World.

Lil Uzi Vert debijas studijas albums Luv Is Rage 2 (2017) tika izdots 2017. gada 25. augustā un ierindojās Billboard 200 pirmajā vietā. Tajā bija iekļauts singls "XO Tour Llif3", kas Billboard Hot 100 topa septītajā vietā ierindojās. un RIAA to ir sertificējis 7× platīna statusā. 2017. gada 24. jūlijā Uzi savā SoundCloud profilā izlaida 2 Luv Is 2 Rage.

Viņu otrais studijas albums Eternal Atake (2020) tika izdots 2020. gada 6. martā, un tas radīja divus singlus: "Futsal Shuffle 2020" un "That Way". Uz 2019. gada aprīli viņi Amerikas Savienotajās Valstīs ir pārdevuši vairāk nekā 43 miljonus ierakstu.

Albumi

Studijas albumi

Kopdarba albumi

Luksusa albumi

Miksteipi

EP 

Diskogrāfijas
Raupjā auzene

Raupjā auzene () ir augu suga graudzāļu dzimtā. Tā ir sastopama Eiropas centrālajā un austrumu. Raupjā auzene ir nereti un nevienmērīgi sastopama visā Latvijas teritorijā.

Grupas aug dažādās sausās, atklātās vietās: atmatās, skrajos mežos un mežmalās, pauguru nogāzēs un ceļmalās.

Apraksts 
Raupjā auzene ir daudzgadīgs, 15-50 cm garš lakstaugs, kurš veido lielu, skraju ceru. Atšķirībā no daudzām citām auzenēm, ložņājošu sakneņu nav. Stiebri ir stāvi. Lapu makstis ir kailas, vaļējas visā garumā vai slēgtas tikai pie pamata. Lapas ir ierotījušās, sarveidīgas, diametrā 0,7-1,3 mm, cietas, virspusē ar 3 (reti 5) izcilnām ribiņām, zilganzaļas. Lapas mēlīte ir sīkas apmales veidā, ausaina. Plātnes virspuse ir raupji apmatota. Skara ir 5-15 cm gara un stāva, zari parasti pa 1, ziedot skara plaša, noziedot pilnīgi sakļauta, taču salīdzinoši platāka nekā aitu auzenei. Ziedkopas zari ir cietmataini. Vārpiņas ir 0,8-1,1 cm garas, vārpiņā 5-6 ziedi. Ārējā vārpiņas plēksne īlenveidīga. Ārējā zieda plēksne ir lancetiska, ar  0,15-0,3 cm garu akotu. Auglis ir sīks, plēksnēs ieslēgts grauds jeb plēksnenis. Lapas šķērsgriezumā sklerenhīmas slānis ļoti nevienmērīgs, visbiezākais lapas sānos un iepretim vidusdzīslai, apmatojums īss, skrajš un raupjš, vadaudu kūlīšu skaits: parasti 7. Zied no maija beigām līdz jūlijam.

Atsauces 

Auzenes
Latvijas flora
Kamzolis

Kamzolis (, no , 'krekls'), ir īsa apakšjaka, ko valkā virs krekla zem svārkiem, vai vīriešu (parasti gara) veste, ko valkā zem virsdrēbēm. Kamzoli valkāja lielākam siltumam vēsā laikā. 18. gadsimtā tas savā rašanās zemē Francijā sāka iziet no modes, taču palika populārs starp lauku iedzīvotājiem un iegājās arī sievietēm, vārda nozīme 19. gadsimtā dažās valodās mainījās pat līdz sieviešu naktskreklam. Mūsdienās par kamzoli sauc arī biezu džemperi vai svīteri ar augstu un slēgtu apkakli, kā arī biezu virsjaku. Nīcas pusē kamzolis ir viens no virsjakas, kas aukstā laikā ietilpst Nīcas tautastērpā, nosaukumiem.

Kamzolis radās 16. gadsimtā kā zem bruņām valkājams apģērbs un reizēm bija bez piedurknēm. No karotāju apģērba tas izzuda 18. gadsimta vidū un beigās. Dažas tjurku tautas (kazahi, baškīri, tatāri) par kamzoli jeb bešmetu sauc sieviešu virsjaku bez piedurknēm, kas ietilpst kazahu reģionālajos tautastērpos, lai gan vecākie dati par to attiecas tikai uz 19. gadsimtu.

Atsauces
Branko Zebecs

Branislavs "Branko" Zebecs (, dzimis , miris ) bija horvātu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks.

Lielākos panākumus savā spēlētāja karjerā guvis ar FK Partizan komandu, izcīnot trīs Dienvidslāvijas kausus un ar Red Star Belgrade komandu, kļūstot par valsts čempionu.

Dienvidslāvijas futbola izlasi pārstāvējis no 1951. līdz 1961. gadam, kopumā 65 mačos gūstot 17 vārtus. Izcīnījis sudraba medaļas 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Helsinkos, kā arī otro vietu 1960. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1954. un 1958. gada FIFA Pasaules kausā.

Veiksmīgi strādājis par futbola treneri Dienvidslāvijā un Vācijā. Vienreiz gan ar Bayern Munich, gan ar Hamburger SV komandu uzvarējis Vācijas Bundeslīgā. Ar Hamburger SV komandu spēlējis 1980. gada Eiropas kausa finālā, kurā gan viņa vadītā komanda zaudēja Nottingham Forest.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Partizan

 Dienvidslāvu kauss: 1952, 1954, 1957

Red Star Belgrade

 DIenvidslāvijas Pirmā līga: 1959-60

Dienvidslāvija

 Vasaras olimpiskās spēles sudraba medaļa: 1952

Trenera karjera 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1968-69
 Vācijas kauss: 1969

Eintracht Braunschweig

 Regionalliga: 1973-74

HSV

 Vācijas Bundeslīga: 1978-79

Ārējās saites 

1929. gadā dzimušie
1988. gadā mirušie
Dienvidslāvijas futbolisti
Horvātijas futbolisti
Dienvidslāvijas izlases futbolisti
Dienvidslāvijas futbola treneri
Horvātijas futbola treneri
1952. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
1954. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1960. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Zagrebā dzimušie
Bītigheimas "Steelers"

Bītigheimas "Steelers" ir hokeja komanda, kas bāzēta Bītigheimā-Bīzingenā, Vācijā un spēlē Vācijas hokeja līgā. Komanda dibināta 1981. gadā, un Vācijas hokeja līgā spēlē kopš 2021. gada.

Izcīnītās vietas

Vācijas hokeja līga

Ārējās saites 
Komandas oficiālā mājaslapa

Vācijas hokeja klubi
Vācijas hokeja līgas klubi
Auzenes

Auzenes () ir augu ģints graudzāļu dzimtā, kurā ir iekļauti mūžzaļi vai daudzgadīgi zālaugi. Ģintij ir kosmopolītiska izplatība, sugas ir sastopamas visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Auzenes ir tuvi radniecīgas ar airenēm (), un jaunākie filoģenētiskie pētījumi, kuros veikta DNS sekvencēšana, liecina, ka ģints nav  monofilētiska. Rezultātā augu taksonomisti dažas auzeņu sugas ir pārvietojuši uz aireņu ģinti vai arī uz atsevišķu ģinti Schedonorus.

Tā kā šīs ģints taksonomija nav viennozīmīga, ģintī klasificēto sugu skaits svārstās no vairāk nekā 400 līdz vairāk nekā 640.

Ir apzināts, ka auzeņu ziedputekšņi bieži izraisa alerģisku rinītu.

Latvijā sastopamās sugas 
Latvijā ir sastopamas šādas auzeņu sugas:

 Aitu auzene (Festuca ovina)
 Daudzziedu auzene (Festuca multiflora)
 Kāpu auzene (Festuca sabulosa)
 Meža auzene (Festuca altissima)
 Milzu auzene (Festuca gigantea)
 Niedru auzene (Festuca arundinacea)
 Pļavas auzene (Festuca pratensis)
 Poļesjes auzene (Festuca polesica)
 Raupjā auzene (Festuca trachyphylla)
 Sarkanā auzene (Festuca rubra)
 Smalklapu auzene (Festuca tenuifolia)
 Smiltāja auzene (Festuca arenaria)

Galerija

Atsauces 

Auzenes
Eņģeļu aleja

Eņģeļu aleja (, ) ir piemiņas komplekss, kas veltīts Donbasa karā bojāgājušiem bērniem. Atrodas Doneckā, Ļeņina komjaunatnes atpūtas parkā. Atklāts 2015. gada 5. maijā pēc piemiņas plāksnes uzstādīšanas. 2017. gada 2. jūnijā alejas kompozīciju papildināja ar pieminekli Donbasa bērniem.

Ārējās saites 

Krievijas—Ukrainas karš
Donbasa karš
Vieni vienīgi līķi

"Vieni vienīgi līķi" () ir 2022. gada ASV šausmu kinokomēdija, kuras režisore ir Halīna Reijna. Filmā galvenās lomas attēlo Amandla Stenberga, Marija Bakalova, Maihāla Herolda, Čeisa Sui Vondersa, Reičela Senota, Lī Peiss un Pīts Deividsons.

Filma stāsta par bagātu jauniešu kompāniju, kuri greznā savrupmājā sarīko ballīti. Tomēr vakars pārvēršas pavisam citāds, kad parasta spēle uzņem nāvējošus apgriezienus.

"Vieni vienīgi līķi" pirmizrāde ASV notika , savukārt Latvijā tā notika . Filmu izlaida A24. Filma saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot humoru un aktierspēli.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Šausmu filmas
Skumju trīsstūris

"Skumju trīsstūris" (, ) ir 2022. gada Francijas, Vācijas, Zviedrijas, Apvienotās Karalistes un ASV kopražojuma satīriska melnā kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Rūbens Ēstlunds. Filmā galvenās lomas atveido Hariss Dikinsons, Šārlbī Dīna, Dollija de Leona, Zlatko Buričs, Henriks Dorsins, Vikija Berlina un Vudijs Harelsons.

Filma stāsta par bagātniekiem, tai skaitā modeli un viņas mīļāko, kuri tiek iesprostoti uz neapdzīvotas salas, pēc tam kad viņu kuģis nogrimst.

"Skumju trīsstūris" pirmizrāde notika  Kannu kinofestivālā, kur tā saņēma festivāla augstāko apbalvojumu — Zelta palmas zaru. Rūbenam Ēstlundam šis bija otrais Zelta palmas zars pēc tam, kad viņš 2017. gadā to saņēma par filmu "Kvadrāts". Latvijā filmas pirmizrāde notika . Filma saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes.

Atsauces

Ārējās saites 

2022. gada filmas
Francijas filmas
Vācijas filmas
Zviedrijas filmas
Apvienotās Karalistes filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Interneta vārdu un numuru piešķires korporācija

Interneta vārdu un numuru piešķires organizācija (; ICANN), arī zināma kā interneta domēnu pārvaldes organizācija, ir sabiedriskā labuma organizācija, kas koordinē vairāku ar interneta vietņu identifikatoriem (domēna vārdiem un domēna nosaukumu sistēmām) saistītu datu bāzu uzturēšanu, kā arī izstrādā to politiku. ICANN cieši sadarbojas ar domēna vārdu reģistriem un reģistratoriem visā pasaulē (piemēram, Latvijā — NIC). ICANN ir būtiska ietekme globālā interneta infrastruktūras attīstībā.

Vēsture 
ICANN pirmsākumi cieši saistīti ar globālā interneta pirmsākumiem. 1969. gadā tika pārraidīts pirmais datu ziņojums, izmantojot ASV Aizsardzības departamenta tīklu ARPANET, pirmo pakešu komutācijas datortīklu, kas zināms arī kā interneta priekštecis. 1972. gadā ARPANET savienojumu numurus sāka dokumentēt reģistrā, ko dēvēja par Interneta piešķirto numuru pārvaldi (no angļu val.: Internet Assigned Numbers Authority) (IANA). Pēc ASV valdības apņemšanās nodot IANA atbildību par domēna nosaukumu sistēmu politiku un tehnisko pārvaldību ārējai organizācijai, 1998. gadā ASV tika nodibināta bezpeļņas organizācija ICANN, kas vairāku gadu garumā pakāpeniski pārņēma IANA atbildības jomas, ar mērķi nodrošināt interneta infrastruktūras drošību, stabilitāti un savietojamību.

Ārējās saites 
ICANN

NIC — Latvijas Universitātes Matemātikas un informātikas institūta Tīkla risinājumu daļa

Atsauces 

 
Internets
Hortenzijas

Hortenzijas () ir hortenziju dzimtas ģints, kurā ir iekļautas vairāk nekā 75 ziedaugu sugas, kuru dabiskais izplatības areāls ir Āzijā un Amerikā. Līdz šim lielākā sugu daudzveidība ir konstatēta Austrumāzijā, īpaši Ķīnā, Korejā un Japānā. Lielākā daļa no sugām ir 1–3 m gari krūmi, bet dažas ir mazi koki, bet citas ir liānas, kas, rāpjoties kokos, sasniedz pat 30 m garumu. Tie var būt gan vasarzaļi, gan mūžzaļi, tačuu gan plaši kultivētās sugas ir pārsvarā lapas metoši, vasarzaļi augi.

Latīniskais nosaukums 'Hydrangea" ir atvasināts no grieķu valodas un nozīmē 'ūdens trauks' (no ὕδωρ húdōr "ūdens" + ἄγγος ángos vai αγγεῖον angeîon "trauks"), aprakstot tās sēklu pākstu formu.

Nepilns sugu saraksts 

 Aslapu hortenzija (Hydrangea aspera)
 Bretšneidera hortenzija (Hydrangea bretschneideri)
 Himalaju hortenzija (Hydrangea heteromalla)
 Kātainā vīteņhortenzija (Hydrangea petiolaris)
 Kokveida hortenzija (Hydrangea arborescens)
 Liellapu hortenzija (Hydrangea macrophylla)
 Ozollapu hortenzija (Hydrangea quercifolia)
 Robainā hortenzija (Hydrangea serrata)
 Hydrangea anomala
 Hydrangea chinensis
 Hydrangea chungii
 Hydrangea cinerea
 Hydrangea coenobialis
 Hydrangea davidii
 Hydrangea glaucescens
 Hydrangea gracilis
 Hydrangea hirta
 Hydrangea hydrangeoides
 Hydrangea hypoglauca
 Hydrangea integrifolia
 Hydrangea involucrata
 Hydrangea jelskii
 Hydrangea kwangsiensis
 Hydrangea kwangtungensis
 Hydrangea lingii
 Hydrangea linkweiensis
 Hydrangea longifolia
 Hydrangea longipes
 Hydrangea macrocarpa
 Hydrangea mangshanensis
 Hydrangea paniculata
 Hydrangea peruviana
 Hydrangea radiata
 Hydrangea robusta
 Hydrangea sargentiana
 Hydrangea scandens
 Hydrangea serratifolia
 Hydrangea strigosa
 Hydrangea stylosa
 Hydrangea tarapotensis
 Hydrangea xanthoneura
 Hydrangea zhewanensis

Galerija

Ārējās saites

Atsauces 

Hortenzijas
Hortenziju dzimta
Harijs Gregs

Harijs Gregs (, dzimis , miris ) bija Ziemeļīrijas futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Ziemeļīrijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras lielāko daļu aizvadījis Manchester United komandā, kopumā nospēlējot 247 mačus. 1958. gadā viņš kļuva par vienu no izdzīvojušajiem Minhenes aviokatastrofā. Dažkārt Gregs tiek uzskatīts par "Minhenes varoni", kad viņš no degošas lidmašīnas izglāba vairākus pasažierus, tai skaitā futbolistus Bobiju Čarltonu un Denisu Vaioletu, kā arī treneri Metu Bazbiju.

Ziemeļīrijas futbola izlasi pārstāvējis no 1954. līdz 1963. gadam, kopumā aizvadot 25 mačus. Piedalījies 1958. gada FIFA Pasaules kausā, kur viņš tika atzīts par turnīra labāko vārtsargu.

Atsauces

Ārējās saites 

1932. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Ziemeļīrijas futbolisti
Ziemeļīrijas izlases futbolisti
Ziemeļīrijas futbola treneri
Manchester United F.C. spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Ziemeļīrijā dzimušie
Vujadins Boškovs

Vujadins Boškovs (, dzimis , miris ) bija serbu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks.

Savas spēlētāja karjeras laikā spēlējis Dienvidslāvijā, Itālijā un Šveicē. Dienvidslāvijas futbola izlasi pārstāvējis no 1951. līdz 1958. gadam, kopumā aizvadot 57 mačus. Ieguvis sudraba medaļu 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Helsinkos. Piedalījies arī 1954. un 1958. gada FIFA Pasaules kausā.

Savu vislielāko slavu guvis kā treneris. No 1971. līdz 1973. gadam vadījis Dienvidslāvijas izlasi. 1981. gadā, vadot Real Madrid, aizvedis komandu līdz Eiropas kausa finālam. 1990. gadā ar Sampdoria izcīnījis Eiropas Kausu ieguvēju kausu, kā arī 1992. gadā otro reizi vadījis komandu Eiropas kausa finālā. Savas trenera karjeras laikā uzvarējis arī La Liga un Itālijas A sērijā, kā arī divas reizes izcīnījis gan Spānijas Karaļa kausu, gan Itālijas kausu.

Savas trenera karjeras laikā pazīstams ne tikai kā veiksmīgs treneris, bet arī kļuvis slavens ar savu humoru un pēcspēles komentāriem. Tā dēļ kļuvis par populāru personību, īpaši itāļu līdzjutēju vidū.

Sasniegumi

Trenera karjera 
ADO Den Haag

 Nīderlandes kauss: 1974–75

Real Madrid

 La Liga: 1979–80
 Spānijas Karaļa kauss: 1979–80

Ascoli

 Itālijas B sērija: 1985–86

Sampdoria

 Itālijas A sērija: 1990–91
 Itālijas kauss: 1987–88, 1988–89
 Supercoppa Italiana: 1991
 Eiropas Kausu ieguvēju kauss: 1989–90

Atsauces

Ārējās saites 

1931. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Dienvidslāvijas futbolisti
Serbijas futbolisti
Dienvidslāvijas izlases futbolisti
Dienvidslāvijas futbola treneri
Serbijas futbola treneri
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
1954. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1952. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Dienvidslāvijas futbola izlases treneri
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
Kurts Hamrins

Kurts Hamrins (, dzimis ) ir bijušais zviedru futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Zviedrijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Zviedrijas komandā AIK, bet vēlāk spēlējis vairākos Itālijas klubos, visveiksmīgāko un ilgāko posmu pavadot Fiorentina rindās. Ar Fiorentina komandu ieguvis divus Itālijas kausus, kā arī 1961. gadā uzvarējis UEFA Kausu ieguvēju kausā. Spēlējot AC Milan komandā, izcīnījis arī Itālijas  A sērijas titulu, kā arī uzvarējis 1968–69. gada Eiropas kausa sezonā. Ar 208 vārtiem viņš ir visu laiku labākais Fiorentina vārtu guvējs Itālijas A sērijā.

Zviedrijas futbola izlasi pārstāvējis no 1953. līdz 1965. gadam, kopumā 32 mačos gūstot 17 vārtus. Ar izlasi savās mājās spēlējis 1958. gada FIFA Pasaules kausa finālā.

Hamrins tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem zviedru, kā arī Fiorentina futbolistiem.

Sasniegumi 
Fiorentina

 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1960–61
 Itālijas kauss: 1960–61, 1965–66

Milan

 Itālijas A sērija: 1967–68
 Eiropas kauss: 1968–69
 UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1967–68

Individuālie sasniegumi

 Allsvenskan labākais vārtu guvējs: 1954–55
 UEFA Kausu ieguvēju kausa labākais vārtu guvējs: 1960–61

Atsauces

Ārējās saites 

1934. gadā dzimušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
Turīnas "Juventus" spēlētāji
ACF Fiorentina spēlētāji
AC Milan spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
1958. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Stokholmā dzimušie
Ģimnastikas iela

Ģimnastikas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Atgāzenē, Ziepniekkalnā un Bieriņos. Ģimnastikas iela sākas krustojumā ar Vaiņodes ielu un beidzas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu. Kopējais ielas garums ir 1220 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Ģimnastikas iela ir klāta ar asfalta segumu.

Ģimnastikas ielā pārsvarā ir dažāda veida dzīvojamā apbūve. Ielas sākumā (Ģimnastikas ielā 1) atrodas Rīgas 2. slimnīca.

Vēsture 
Ģimnastikas iela tika izveidota 1885. gadā ar savu tagadējo nosaukumu (ģimnastika — vingrošana), kas laika gaitā nav mainījies.

Ielas raksturojums 
Ģimnastikas iela ir 1220 metrus gara, asfaltēta iela Atgāzenē, Ziepniekkalnā un Bieriņos. Tā sākas krustojumā ar Vaiņodes ielu Ziepniekkalnā un iet rietumu-austrumu virzienā. Iela pie Atgāzenes stacijas šķērso dzelzceļa līniju Rīga—Jelgava (šeit nav pārbrauktuves transporta līdzekļiem, tikai gājēju celiņš, līdz ar to Ģimnastikas ielas divi posmi ir savstarpēji nesavienoti satiksmei). Ģimnastikas iela beidzas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu Bieriņos.

Ielu savienojumi 
Ģimnastikas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Vaiņodes iela
 Vienības gatve
 Dīķa iela
 Dzelzceļa iela
 Aizupes iela
 Apguldes iela
 Alsungas iela
 Tēriņu iela
 Ojāra Vācieša iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Atgāzene
 Ziepniekkalns
 Bieriņi

Atsauces 

Ielas Atgāzenē
Ielas Ziepniekkalnā 
Ielas Bieriņos
Zemgales priekšpilsēta
HC Litvínov

HK Litvīnova ir hokeja komanda, kas bāzēta Litvīnovā, Čehijā un spēlē Čehijas Ekstralīgā. Komanda dibināta 1945. gadā, 2015. gadā tā izcīnīja Čehijas čempiones titulu.

Pašlaik (2022) komandā spēlē latviešu aizsargi Ralfs Freibergs, Jānis Jaks un Kristaps Zīle.

Vēsture 
Komanda dibināta 1945. gadā, savukārt Čehoslovākijas hokeja līgā tā spēlēja kopš 1959. gada. Trīs reizes (1977., 1984. un 1991. gadā) tā izcīnīja līgas sudraba medaļas. Pēc Čehoslovākijas sadalīšanās komanda spēlēja jaunizveidotajā Čehijas Ekstralīgā. 1996. gadā komanda izcīnīja sudraba medaļas, taču 2015. gadā pirmo reizi kļuva par Čehijas čempioni.

Izcīnītās vietas

Čehijas Ekstralīga

Čempionu hokeja līga

Ārējās saites 
Komandas oficiālā mājaslapa 
Komandas eliteprospects.com profils 

Čehijas hokeja klubi
Metālapstrāde

Metālapstrāde ir metālu formēšanas un pārveidošanas process, kura rezultātā tiek izgatavotas noderīgas detaļas, priekšmeti un liela mēroga konstrukcijas. Metālapstrāde ir viena no apstrādes rūpniecības apakškategorijām.

Metālapstrāde aptver plašu un daudzveidīgu prasmju un rīku klāstu jebkura mēroga objektu ražošanai - sākot no precīzām dzinēju daļām un smalkām rotaslietām, līdz pat milzīgiem kuģiem, ēkām un tiltiem. Ir izstrādāti simtiem specializētu metālapstrādes procesu, taču tos var iedalīt piecās plašās grupās: velmēšana, ekstrūzija, vilkšana, kalšana un lokšņu metāla formēšana.

Atsauces 
Mašīnbūve
Metālapstrāde
Apstrādes rūpniecība
Augstā dižauza

Augstā dižauza () ir mainīga izskata augu suga graudzāļu dzimtā. Tā ir sastopama Eiropā, tostarp nereti visā Latvijas teritorijā, Ziemeļāfrikā un Rietumāzijā. Daudzviet ieviesta kā lopbarības augs. Latvijā atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug pļavās un atmatās, ceļmalās un dažādos uzbērumos.

Apraksts 
Augstā dižauza ir daudzgadīgs, 60-130 cm garš lakstaugs ar skraju ceru un stāvu siebru. Stiebrs un lapu makstis ir kailas, mēlīte ir zobaina, 0,2-0,3 cm gara. Lapu virspuse ir skraji apmatota. Ziedu skara ir skraja, stāva un 15-20 cm gara, tai kopumā ir šauri piramidāls apveids. Vārpiņas ass ir skarbmataina. Vārpiņas šauras, 1-1,5 cm garas, vārpiņas plēksnes smailas, nevienāda garuma, ārējai viena, bet iekšējai trīs dzīslas. Katras vārpiņas augšējais ir divdzimumu zieds, bet apakšējais - vīrišķais zieds. Vīrišķā zieda ārējā zieda plēksne ar garu, lauzītu akotu, kas atiet no plēksnes apakšdaļas. Garāko akotu garums var sasniegt apmēram 4 cm, tomēr parasti ir 1,5-3 cm. Divdzimumu zieda ārējā zieda plēksne ar īsu akotu, kas atiet no plēksnes augšdaļas. Abu ziedu iekšējās zieda plēksnes ir īsākas. Kalluss ir īss, apmatots. Auglis ir 0,4-0,6 cm garš, apmatots grauds. Zied jūlijā.

Atsauces 

Dižauzas
Latvijas flora
Nikola Aunapu Manna

Nikola "Djūka" Viktorija Aunapu Manna (Nicole "Duke" Victoria Aunapu Mann; dzimusi ) ir ASV astronaute, izmēģinātājpilote.

Bērnība un izglītība 
Nikola Aunapu piedzima  Hovarda un Viktorijas Aunapu ģimenē Petalūmā, Kalifornijā. Ģimene dzīvoja Penngrovā. Nikolas senči ir vailaku indiāņi, tāpēc viņa ir Apaļās ielejas indiāņu cilšu locekle. Viņas vectēvs Helmuts Aunapu 1920. gados emigrēja no Igaunijas un vēlāk dienēja par inženieri ASV bruņotajos spēkos, piedalījās Otrajā pasaules karā un uzdienējās līdz pulkvežleitantam.

1995. gadā Nikola Aunapu absolvēja Rančokoteitas vidusskolu Ronertparkā, Kalifornijā. Viņa 1999. gadā ASV Jūras akadēmijā ieguva zinātņu bakalaura grādu mašīnbūvē. Pēc iestāšanās dienestā ASV jūras kājnieku korpusā viņa sāka studijas Stenforda Universitāte aspirantūrā, kur 2001. gadā ieguva maģistra grādu mašīnbūvē, specializējoties šķidrumu mehānikā.

Militārais dienests 
Pēc augstskolas beigšanas Nikola Aunapu apmeklēja virsnieku pamata skolu un sāka lidojumu apmācību Pensakolas jūras gaisa stacijā. 2002. gadā viņai tika piešķirti Jūras aviatora spārni. F/A-18 Hornet apmācību viņa pabeidza 106. Triecienu iznīcinātāju eskadriļā (VFA-106) Ošenas jūras gaisa stacijā.
2004. gadā viņa sāka dienestu 251. Jūras iznīcinātāju uzbrukuma eskadriļā (VMFA-251) Bjūfortas jūras kājnieku gaisa stacijā. Irākas kara un Operācijas "Ilgstošā brīvība" laikā viņa divreiz tika komandēta uz lidmašīnu bāzes kuģa USS Enterprise.

2009. gadā Nikola Manna pabeidza ASV Jūras spēku izmēģinājuma pilotu skolu. Pēc tam viņa dienēja par F/A-18 izmēģinātājpiloti 23. Gaisa izmēģinājumu un novērtēšanas eskadriļā (VX-23) Patuksentriveras jūras gaisa stacijā.
2012. gada jūlijā Manna kļuva par PMA-281 Apvienotās misijas plānošanas sistēmas ekspedīcijas integrētās produktu grupas vadītāju.

NASA karjera 
2013. gada 17. jūnijā Nikola Aunapu Manna tika ieskaitīta NASA 21. astronautu grupā kā astronauta kandidāte. Pēc pamata vispārējās kosmiskās sagatavošanas kursa 2015. gada 9. jūlijā viņai piešķīra astronauta kvalifikāciju.

2018. gada 3. augustā tika paziņots par Mannas iekļaušanu kosmosa kuģa Boeing Starliner pirmajā pilotējamajā lidojumā Boe-CFT, kam būtu jānotiek 2019. gada vidū. 
2020. gada 9. decembrī tika paziņots par Votkinsas iekļaušanu astronautu grupā, lai sagatavotos pilotētajām Mēness ekspedīcijām programmā Artemis.

Pēc problēmām ar Starliner pirmo nepilotējamo lidojumu un pilotējamā lidojuma aizkavēšanos, 2021. gada oktobrī Manna tika pārcelta uz SpaceX Crew-5 pamatapkalpi kā komandiere.

Nikolas Aunapu Mannas pirmais kosmiskais lidojums sākās 2022. gada 5. oktobrī, komandējot kosmosa kuģi SpaceX Crew-5, dodoties uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Viņa bija 68. ekspedīcijas lidojuma inženieris.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums

Ārējās saites 

 Nicole Aunapu Mann NASA 
 Николь Онапу Манн astronaut.ru 

ASV astronauti
NASA astronauti
Kosmonautes
Dzintars Veits

Dzintars Veits (1944?–2018) bija latviešu aktieris, baznīcas zvaniķis un strādnieks. 
1974. gadā piedalījās Rīgas Kinostudijas mākslas filmas "Piejūras klimats" uzņemšanā, tēlojot Gāzes pārvaldes strādnieka Harija Ozola lomu. Cenzūras dēļ pēc atrādīšanas PSRS Valsts Kinematogrāfijas komitejā Maskavā filma palika nepabeigta.

Vēlāk strādāja par pareizticīgo baznīcas apsaimniekotāju un zvaniķi, tad par dežurantu ūdenssūkņu stacijās, līdztekus studēja filozofiju. Par viņa dzīves fragmentu Liāna Langa publicēja dokumentālo stāstu "Kā viņiem gāja ar čeku". 2018. gada 3. janvārī pazuda bez vēsts Liepājā.

Atsauces 

Latvijas aktieri
Izdzīvotājs

"Izdzīvotājs" () ir realitātes sacensību šovs, kuru izveidoja Čārlijs Pārsons, amerikāņu versija starptautiskajai realitātes šova televīzijas franšīzei Survivor, kas pati atvasināta no zviedru televīzijas seriāla Expedition Robinson, ko izveidoja Čārlijs Pārsons un kura pirmizrāde notika 1997. gadā. Amerikāņu seriāla pirmizrāde notika 2000. gada 31. maijā kanālā CBS. To vada Džefs Probsts, kurš ir arī izpildproducents kopā ar Marku Barnetu un sākotnējo veidotāju Pārsonsu.

Televīzijas šovs ievieto svešinieku grupu izolētā vietā, kur viņiem ir jānodrošina ēdiens, uguns un pajumte.
Dalībnieki sacenšas izaicinājumos, tostarp pārbauda dalībnieku fiziskās spējas, piemēram, skriešanu un peldēšanu, vai viņu garīgās spējas, piemēram, mīklas un izturības izaicinājumus, lai iegūtu atlīdzību un imunitāti pret izkrišanu. Dalībnieki tiek pakāpeniski izslēgti no spēles, jo viņus izbalso viņu kolēģi, līdz paliek tikai viens, un viņiem tiek piešķirts tituls "Vienīgais izdzīvotājs" un galvenā balva 1 000 000 ASV dolāru apmērā (2 000 000 ASV dolāru 40. sezonā Winners at War).

Ražošana

Šova norises vietas

Ārējās saites

Atsauces 

Televīzijas šovi
Taksis (filma)

"Taksis" () ir 1998. gada Francijas spriedzes kinokomēdija. Filmas režisors ir Žerārs Piress, scenārija autors Liks Besons. Galvenās lomas atveido Sami Naseri, Frederiks Difentāls un Mariona Kotijāra. Šī ir pirmā filma "Takša" filmu sērijā. Filmai ir četri turpinājumi: "Taksis 2" (Taxi 2), "Taksis 3" (Taxi 3), "Taksis 4" (Taxi 4) un "Taksis 5" (Taxi 5), kā arī viena filmas angļu valodas verisja "Ņujorkas taksometrs" (Taxi, 2004). Tāpat filma iedvesmojusi 2014. gada ASV televīzijas seriālu "Bruklinas taksis" (Taxi Brooklyn).

Spānijā filma izdota kā Taxi Express, lai izvairītos no salīdzināšanas ar citām tāda paša nosaukuma filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gada filmas
Francijas filmas
Week-end

Week-end ir 1967. gada Francijas postmoderna melnās komēdijas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Žans Liks Godārs. Filmā galvenās lomas atveido tā laika franču televīzijas zvaigznes Mireja Darka, Žans Janns, kā arī viens no franču jaunā viļņa pazīstamākajiem aktieriem Žans Pjērs Leo.

Filma ir sirreāls stāsts par precētu pāri, kas dodas ceļojumā, lai apciemotu sievas vecākus ar nolūku viņus nogalināt mantojuma dēļ. Ceļā viņi saskaras ar sastrēgumiem, autoavārijām, revolucionāriem, kanibālismu un slepkavību. Filma ir satīrisks stāsts par augstāko kapitālistisko sabiedrības slāni.

Filmas Week-end pirmizrāde notika .

Atsauces

Ārējās saites 

1967. gada filmas
Francijas filmas
Drāmas
Kinokomēdijas
Žana Lika Godāra filmas
Žans Pjērs Leo

Žans Pjērs Leo (, dzimis ) ir franču aktieris.

Leo kino debitēja 14 gadu vecumā, attēlojot Antuāna Duanela lomu Fransuā Trifo filmā "400 sitieni" (Les Quatre Cents Coups, 1959), kas tiek uzskatīta par vienu no visu labākajām franču filmām. A. Duanela lomu attēlojis arī Trifo filmās "Antuāns un Kolete" (Antoine and Colette, 1962), "Nozagtie skūpsti" (Baisers volés, 1968), "Mājas pavards" (Domicile conjugal, 1970) un "Bēgošā mīlestība" (L'amour en fuite, 1979).

Bieži sastrādājies ar režisoriem Žanu Liku Godāru un Aki Kaurismaki, kā arī filmējies Žana Kokto, Pjēra Paolo Pazolīni, Bernardo Bertoluči, Katerinas Brejā, Ježija Skolimovska, Anjēzes Vardas un Žaka Riveta filmās.

Piedalījies filmās "Trakais Pjero" (1965), "Alfavila" (Alphaville, 1965), "Vīrišķais sievišķais" (Masculin Féminin, 1966), Week-end (1967), "Ķīnieši" (La Chinoise, 1967), "Pēdējais tango Parīzē" (Ultimo Tango a Parigi, 1972), "Amerikāņu nakts" (La Nuit américaine, 1973), Irma Vep (1996) un "Sapņotāji" (2003). Par lomu filmā "Vīrišķais sievišķais" saņēmis Berlīnes kinofestivāla labākā aktiera balvu. 2000. gadā ticis apbalvots ar goda Cēzara balvu.

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
Francijas aktieri
Franču kinoaktieri
Parīzē dzimušie
Kātainā vīteņhortenzija

Kātainā vīteņhortenzija () ir hortenziju dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Japānas mežos, Korejas pussalā un Sahalīnas salā Sibīrijas vistālākajos austrumos. Daži autori šo sugu uzskata nevis par atsevišķu sugu, bet gan par Hydrangea anomala pasugu - Hydrangea anomala ssp. petiolaris.

Ārējās saites

Atsauces
Kokveida hortenzija

Kokveida hortenzija () ir hortenziju dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši izplatīta Amerikas Savienoto Valstu austrumos — no Ņujorkas dienvidiem līdz Floridas zonai, uz rietumiem līdz Oklahomas austrumiem un Kanzasas dienvidaustrumiem. Tas galvenokārt sastopams mitrās augsnēs zem cietkoksnes meža lapotnes un bieži sastopams pie meža ceļiem un strautos. Tas ir izplatīts Delavēras upes ielejā un Apalaču kalnos.

Ārējās saites

Atsauces