joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Serbija olimpiskajās spēlēs

Serbija olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1912. gadā Stokholmas vasaras olimpiskajās spēlēs kā Serbijas karaliste. Pēc tam ilgu laiku (līdz 2008. gadam) tā startēja citu valstu sastāvā. Kā neatkarīga valsts tā olimpiskajās spēlēs atgriezās 2008. gadā. Kopš tā laika tā ir piedalījusies visās vasaras olimpiskajās spēlēs. Pirmās ziemas olimpiskās spēles, kurās piedalījās Serbija notika 2010. gadā Vankūverā.

No 1920. gada līdz 1992. gadam Serbijas sportisti startēja Dienvidslāvijas sastāvā. Pec Dienvidslāvijas sabrukuma 1992. gada Barselonas spēlēs Serbijas sportisti startēja Neatkarīgo olimpisko dalībnieku sastāvā. Bet no 1994. līdz 2006. gadam startēja Serbijas un Melnkalnes sastāvā. Pēc 2006. gada abas valstis atdalījās un kopš tā laika startē atsevišķi olimpiskajās spēlēs. Līdz 2016. gadam arī Kosovas sportisti startēja Serbijas sastāvā, taču pēc neatkarības pasludināšanas, arī šīs valsts sportisti startē atsevišķi.

Līdz šim Serbija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 15 medaļas, visas pēc 2008. gada, kā arī visas vasaras olimpiskajās spēlēs.

Dalības

Vasaras olimpiskās spēles 

 1896−1908 — 
  1912 Stokholma — tika pārstāvēta 
 1920–1988 —  
  1992 Barselona — 
 1996−2004 —  
  2008 Pekina — tika pārstāvēta 
  2012 Londona — tika pārstāvēta 
  2016 Riodežaneiro — tika pārstāvēta 
  2020 Tokija  — nākotnes notikums
  2024 Parīze — nākotnes notikums
  2028 Losandželosa — nākotnes notikums

Ziemas olimpiskās spēles 

 1924–1992 —  
 1994—2006 —   
  2010 Vankūvera — tika pārstāvēta 
  2014 Soči — tika pārstāvēta 
  2018 Phjončhana — tika pārstāvēta 
  2022 Pekina — nākotnes notikums

Sportisti

Sportistu skaits

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles

Sportistu sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles 

• — startēja viens un tas pats sportists vairākos sporta veidos.

Piezīmes:
</small>

Medaļu tabulas

Medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs

Medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs

Medaļas pa vasaras sporta veidiem

Medaļnieku uzskaitījums

Vasaras olimpiskajās spēles

Karognesēji 
Karognesēji, kas nesuši karogus  olimpisko spēļu atklāšanas ceromonijās

Vasaras olimpiskajās spēles

Ziemas olimpiskajās spēles

Skatīt arī 
 Serbijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
 Serbija paraolimpiskajās spēlēs

Ārējās saites 
 
 
 

Valstis olimpiskajās spēlēs
Balvu iela (Jūrmala)

Balvu iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Balvu iela sākas krustojumā ar Meža prospektu  un beidzas krustojumā ar Edinburgas prospektu. Kopējais ielas garums ir 185 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Balvu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi 
Balvu iela ir savienota ar šādām ielām:
 Meža prospekts (T veida krustojums)
 Edinburgas prospekts (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Dzintari

Ielas Jūrmalā
Jūrmalas ielas bez kartes
Čārlzs Borhards

Čārlzs Borhards (Charles Borchardt, 1834—1892), īstajā vārdā Kārlis Amands Borhards (Carl Amandus Borchardt) bija vācbaltiešu fotogrāfs. Arī viņa brāļi Roberts Mihaels Borhards (1830–1910) un Gothards Ferdinands Borhards (1836–1885) bija fotogrāfi.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1834. gada 30. (18.) martā Cēsīs mūrniekmeistara Mihaela Benedikta Borharda un viņa trešās sievas Luīzes Juliānas, dzimušas Knohas, ģimenē. Līdz 1842. gadam dzīvoja tēva namā Rīgas ielā Cēsīs.
Brāļi Borhardi 1855. gadā atvēra pirmās fotodarbnīcas Rīgā, Tērbatā un Tallinā. 1858. gadā Čārlzs Borhards Valmierā apprecējās ar Olgu Eleanoru Erdmani un darbojās Tallinā, bet viņa brāļu 1860. gadā dibinātā Rīgas fotodarbnīca atradās Dzirnavu ielā 25 (tagad Dzirnavu ielā 65). 

1861. gadā viņš atvēra savu fotosalonu pretī Olevistes baznīcai Tallinā. Viņa pzīstamākie darbi ir Tallinas skatu albums un Igaunijas iedzīvotāju portretu sērija.
Miris 1892. gada 3. maijā (21. aprīlī) Tallinā.

Fotogrāfijas

Atsauces

Ārējās saites 
 EE 14: Borchardt, Charles (igauniski)

Vācbaltieši
Igaunijas fotogrāfi
Roberts Borhards

Roberts Mihaels Borhards (Robert Michael Borchardt, 1830–1910), bija vācbaltiešu fotogrāfs. Arī viņa jaunākie brāļi Čārlzs Borhards (Kārlis Amands Borhards, 1834—1892) un Gothards Ferdinands Borhards (1836–1885) bija fotogrāfi.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1830. gadā Cēsu Jurģu muižā (Jürgenshof) mūrniekmeistara Mihaela Benedikta Borharda un viņa trešās sievas Luīzes Juliānas, dzimušas Knohas, ģimenē. No 1832. līdz 1842. gadam dzīvoja tēva namā Rīgas ielā Cēsīs. Mācījās pie sava pusbrāļa Kārļa Eduarda Borharda (1812-1887), kas kopš 1848. gada bija Pēterburgas dagerotipijas darbnīcas īpašnieks. Sākumā strādāja par grāmatsējēju, 1848. gadā Mogiļevā salaulājās ar Kristīni Lēru. 
1853. gadā Roberts Borhards veica savas pirmās dagorotipijas.

Brāļi Borhardi atvēra pirmās fotodarbnīcas Rīgā, Tērbatā un Tallinā. No 1860. gada Roberta Borharda fotodarbnīca atradās Dzirnavu ielā 25 (tagad Dzirnavu ielā 65). 
1868. gadā viņš izdeva fotogrāfiju albumu Rigascher Almanach ar Rīgas skatiem. Pēc 1900. gada viņa fotodarbnīcu nopirka Vilhelms Bonics (Bonitz).
 
Miris 1910. gada 13. novembrī Rīgā, apglabāts Rīgas Lielajos kapos.

Fotogrāfijas

Atsauces

Ārējās saites 
 Buclera lasījumi Viesītē Tālis Pumpuriņš. Mārtiņa Buclera skolotājs Roberts Borhards, 2016

Latvijas fotogrāfi
Vācbaltieši
Spānijas senāts

Spānijas senāts ir Spānijas karalistes parlamenta augšpalāta. No 266 senatoriem 208 ievēl iedzīvotāji, un 57 ieceļ Spānijas reģionu parlamenti. Senatori kalpo četrus gadus ilgus termiņus, un reģionu parlamentiem ir tiesības tos atsaukt pirms pilnā termiņa beigām. Senātu pirmo reizi izveidoja 1837. gadā, un tas pastāvēja līdz 1923. gadam. To atjaunoja līdz ar 1978. gada konstitūcijas pieņemšanu.

Partijas, kurām Senātā ir vairāk par 10 senatoriem, veido savas frakcijas. Visi pārējie darbojas jauktajā grupā. Lai arī konstitūcijā paredzēts, ka Senāta vēlēšanas var notikt atsevišķi, tās notiek vienlaikus ar parlamenta apakšpalātas vēlēšanām. Katra Spānijas province ievēl četrus senatorus, neatkarīgi no tās iedzīvotāju skaita. Vidusjūras un Atlantijas okeāna salām piešķirts dažāds senatoru skaits. Kopumā mazākām un mazāk apdzīvotām provincēm tas dod priekšroku.

Spānija
Virtemberga

Virtemberga () bija viena no Svētās Romas impērijas, vēlāk Vācijas impērijas valstīm. Kopš 1952. gada Bādenes-Virtembergas federālās zemes sastāvā.

Vēsture 
Izveidojusies viduslaikos senās Švābijas zemes teritorijā Nekāras upes baseinā. Kopš 12. gadsimta pastāvēja Virtembergas grāfiste, kopš 1495. gada Virtembergas hercogiste ar rezidences pilsētām Štutgarti und Ludvigsburgu. 
1793. gadā no Virtembergas atdalīja Elzasas teritoriju, ko pievienoja Francijai. 1803. gadā tā kļuva par Virtembergas kūrfirsta valsti, 1806. gadā par suverēnu Virtembergas karalisti līdz iekļaušanai Vācijas impērijas sastāvā 1871. gadā. 
Pēc Otrā pasaules kara atradās okupācijas zonā (1945—1952), sadalīta Virtembergas-Bādenes (Württemberg-Baden, galvaspilsēta Štutgarte) un Virtembergas-Hohencolernas (Württemberg-Hohenzollern, galvaspilsēta Tībingene) daļās.

Vācijas vēsture
Mohāčas kauja

Mohāčas kauja (, ) ir viena no svarīgākajām kaujām Ungārijas un Centrāleiropas vēsturē. 1526. gada 29. augustā kaujā satikās Ungārijas Karalistes spēki karaļa Lajoša II Jagellona vadībā un Osmaņu impērijas spēki Suleimana I vadībā. Ungāri cieta sakāvi, Lajošs II mira pēc kaujas, Ungāriju savā starpā sadalīja Osmaņu impērija, Transilvānijas hercogiste, un Hābsburgi. Lajoša II nāve arī pavēra ceļu Hābsburgu dinastiskajām pretenzijām uz Ungārijas zemēm. No Osmaņu puses kaujā piedalījās 50-70 000 kareivji, no kuriem zaudēja tikai 1500. Ungāru armijā bija 25-30 000 kareivji, no kuriem zaudēja 14-20 000. Turkiem bija 300 lielgabali pret ungāru 85. 

Jau vairākas desmitgades pirms Mohāčas kaujas Ungārijā novājinājās karaļa vara, valsti postīja sacelšanās. 1521. gadā turki sagrāba Belgradu, apdraudot Ungārijas dienvidus. 1522. gadā jaunais karalis Lajošs II apprecēja spāņu Hābsburgu princesi Mariju. Turkiem Ungārijas un Svētās Romas impērijas alianse radīja reģionālus draudus. Tikmēr Hābsburgu imperatora Kārļa V sakautais Francijas karalis Fransuā I noslēdza šokējošu savienību ar turkiem un lūdza Suleimanu I iebrukt Svētās Romas impērijā. To turki varēja izdarīt vienīgi šķērsojot Ungāriju. 1526. gada jūnijā turku armija iebruka Ungārijā. Ungāriem neizdevās sasaukt pietiekami lielu armiju, un neizdevīgi izvēlētais kaujas lauks un taktika noveda pie to smagas sakāves. 

Bohēmijas karalisti, Ungārijas ziemeļu daļu un Horvātijas karalisti turpmāk kontrolēja Hābsburgi, centru sagrāba turki, kuru vasaļatkarībā turpmāk atradās arī Transilvānijas hercogiste. Turku kampaņas ungāru pakļaušanai un cietokšņu ieņemšanai turpinājās vēl vairākas desmitgades. Kari starp Osmaņiem un Hābsburgiem turpinājās nākamos 200 gadus. Ungāri Mohāčas kauju uzskata par savas viduslaiku neatkarības un varenības beigām.

Ārējās saites

 

Baraņas meģe
Kaujas Ungārijas teritorijā
Kaujas ar Ungārijas piedalīšanos
Kaujas ar Osmaņu impērijas piedalīšanos
1526. gads
Viņa

Arta Zelma Jēgere, pazīstama kā VIŅA (dzimusi 1994. gadā) ir latviešu repere un dziedātāja. Pazīstama gan ar savu solodarbību, gan kā projekta Bandmaster dalībniece.

Dzīvesgājums 
Dzimusi Beverīnas novadā. Plašāku atpazīstamību Zelma ieguva radio "Pieci.lv" 5. maija raidījumā "Pilnīgs Vakars", kad piedalījās repa divcīņā ar jau Latvijā zināmo hiphopa mūzikas pārstāvi Edavārdi un pēc klausītāju balsojuma izcīnīja uzvaru, lai turpinātu dalību repa divcīņu konkursā. 2014. gadā kļuva populāra ar skaņdarbu "Tēva Mājas".

2015. gada novembrī mūziķe laida klajā savu pirmo mūzikas video dziesmai "Uguns". Mūzikas videoklipa režisors Gatis Ungurs. 2016. gada septembrī VIŅA laida klajā savu pirmo minialbumu "Elpo".

2018. gada janvārī Zelma Jēgere par albumu "Elpo" saņēma mūzikas ierakstu gada balvu "Zelta mikrofons" kategorijā — "Labākā debija". Grupas Bandmaster albums Stay Awake ieguva balvu kā "Labākais elektroniskās mūzikas albums".

2019. gada 21. jūlijā mūziķe laida klajā savu otro albumu "Mildas īstais vārds ir Zelma".

Albums "Mildas īstais vārds ir Zelma" tika nominēts Austras balvai kā "Labākais albums 2019. gadā".

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Soundcloud profils
 Bandcamp profils

Latviešu mūziķi
Latviešu dziedātāji
Latviešu reperi
Goce Sedloskis

Goce Sedloskis (; dzimis ) ir Ziemeļmaķedonijas futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Maķedonijas futbola izlases dalībnieks. 2018. gada sezonas pirmajā daļā bija Latvijas Virslīgas kluba Riga FC galvenais treneris.

Futbolista karjera

Klubos 
Profesionāla futbolista karjeru sāka 1994. gadā Maķedonijas klubā Pobeda. Vēlāk pārgāja uz Horvātijas klubu Splitas "Hajduk", kurā aizvadīja pusotru sezonu. 1998. gadā pārstāvēja Anglijas klubu Sheffield Wednesday, pēc tam atgriezās Horvātijā, pievienojoties Zagrebas "Dinamo", kura sastāvā trīs reizes kļuva par Horvātijas čempionu. 

Karjeras turpinājumā spēlēja Japānas vienībā Vegalta Sendai un Turcijas klubā Diyarbakırspor. Spēlētāja karjeras pēdējās piecas sezonas aizvadīja Austrijā, pārstāvot SV Mattersburg.

Izlasē 
Maķedonijas futbola izlasē debitējis  draudzības spēlē pret Maltu. Pirmos vārtus izlases labā guva  spēlē pret Izraēlas izlasi. No 2004. līdz 2009. gadam bija izlases kapteinis. Karjeru izlasē noslēdza  draudzības spēlē pret Azerbaidžānu. Kopumā izlases rindās aizvadījis 100 spēles un guvis astoņus vārtus. Viņš ir rekordists aizvadīto spēļu skaita ziņā Maķedonijas izlasē.

Trenera karjera 
Trenera karjeru sāka 2010. gadā kā SV Mattersburg dublieru komandas spēlējošais treneris. 2012. gadā pievienojās kluba galvenās komandas treneru korpusam kā asistents. No 2011. līdz 2012. gadam paralēli strādāja par trenera asistentu arī Maķedonijas izlasē. Neilgu laiku bija izlases galvenā trenera pienākumu izpildītājs.

2013. gadā kļuva par Maķedonijas kluba Turnovo "Horizont" galveno treneri. 2013.—2014. gada sezonā izcīnīja sudraba medaļas Maķedonijas Pirmajā līgā (augstākais līmenis), sasniedzot lielāko panākumu kluba vēsturē. 2014. gadā pievienojās titulētākajam Maķedonijas klubam Vardar, kļūstot par tā sporta direkotoru. 2015. gadā nonāca komandas galvenā trenera amatā, divas reizes aizvedot to līdz Maķedonijas čempiontitulam.

 tika apstiprināts par Latvijas Virslīgas kluba Riga FC galveno treneri. 25. maijā pēc neveiksmīgā snieguma sezonas sākumā kluba vadība nolēma atbrīvot Sedloski no amata. No 2018. līdz 2019. gadam bija Bosnijas un Hercegovinas kluba Široki Brijeg galvenais treneris. Vēlāk vadīja Zagrebas "Dinamo" dublieru komandu. 2021. gada aprīlī kļuva par Ziemeļmaķedonijas kluba KF Shkupi galveno treneri. 2021.—2022. gada sezonā aizveda komandu līdz čempiontitulam.

Atsauces

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Ziemeļmaķedonijā dzimušie
Ziemeļmaķedonijas futbolisti
Ziemeļmaķedonijas izlases futbolisti
Ziemeļmaķedonijas futbola treneri
Splitas "Hajduk" spēlētāji
Sheffield Wednesday F.C. spēlētāji
Zagrebas "Dinamo" spēlētāji
Ziemeļmaķedonijas futbola izlases treneri
Ukraina olimpiskajās spēlēs

Ukraina olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1994. gadā, kad ziemas olimpiskās spēles notika Lillehammerē. Pirmās vasaras olimpiskās spēles, kurās piedalījās Ukraina notika 1996. gadā Atlantā. Kopš tā laika Ukraina ir piedalījusies visās vasaras olimpiskajās spēlēs un ziemas olimpiskajās spēlēs. Līdz 1992. gadam Ukrainas sportisti startēja vairāku valstu komandu sastāvā, piemēram, Krievijas impērijas (1896—1912), Čehoslovākijas (1924—1936), Padomju Savienības (1952—1988) un citu valstu sastāvā.

Līdz šim Ukraina olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 129 olimpiskās medaļas, no tām lielāko daļu — 121 medaļu — vasaras olimpiskajās spēlēs un 8 medaļas — ziemas olimpiskajās spēlēs.

Dalības

Vasaras olimpiskās spēles 

 1896–1912 —  
  1920 Antverpene —  
 1924–1936 —  
  1948 Londona —  
 1952–1988 — 
  1992 Barselona — 
  1996 Atlanta — tika pārstāvēta 
  2000 Sidneja — tika pārstāvēta 
  2004 Atēnas — tika pārstāvēta 
  2008 Pekina — tika pārstāvēta 
  2012 Londona — tika pārstāvēta 
  2016 Riodežaneiro — tika pārstāvēta 
  2020 Tokija  — nākotnes notikums
  2024 Parīze — nākotnes notikums
  2028 Losandželosa — nākotnes notikums

Ziemas olimpiskās spēles 

  1924 Šamonī — 
 1928–1936 —  
 1948−1952 —  
 1956–1988 — 
  1994 Lillehammere — tika pārstāvēta 
  1998 Nagano — tika pārstāvēta 
  2002 Soltleiksitija — tika pārstāvēta 
  2006 Turīna — tika pārstāvēta 
  2010 Vankūvera — tika pārstāvēta 
  2014 Soči — tika pārstāvēta 
  2018 Phjončhana — tika pārstāvēta 
  2022 Pekina — nākotnes notikums

Sportisti

Sportistu skaits

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles

Sportistu sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles 

Piezīmes:
</small>

Medaļu tabulas

Medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs

Medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs

Medaļas pa vasaras sporta veidiem

Medaļas pa ziemas sporta veidiem

Medaļnieku uzskaitījums

Vasaras olimpiskajās spēlēs

Ziemas olimpiskajās spēlēs

Atņemtās olimpiskās medaļas

Karognesēji 
Karognesēji, kas nesuši karogus  olimpisko spēļu atklāšanas ceromonijās

Vasaras olimpiskajās spēles

Ziemas olimpiskajās spēles

Skatīt arī 
 Ukrainas karognesēji olimpiskajās spēlēs
 Ukraina paraolimpiskajās spēlēs

Atsauces

Ārējās saites 
 
 
 

Valstis olimpiskajās spēlēs
Giorgi Kvirikašvili

Giorgi Kvirikašvili (გიორგი კვირიკაშვილი, dzimis ) ir Gruzijas ekonomists un politiķis. Kopš 2015. gada viņš ir Gruzijas premjerministrs.

Giorgi Kvirikašvili dzimis Tbilisi. 1991. gadā viņš absolvēja Tbilisi Valsts medicīnas universitāti terapeita specialitātē. No 1990. līdz 1995. gadam  Kvirikašvili studēja Tbilisi Valsts universitātes ekonomikas fakultātē.

1993. gadā Kvirikašvili sāka darbu Apvienotajā Gruzijas bankā. 
1996. gadā viņš kļuva par Eksport-Import bankas viceprezidentu.
No 1997. līdz 1998. gadam viņš bija Apvienotās Gruzijas bankas pārvaldes departamenta filiāles direktors.
1998. gadā Giorgi Kvirikašvili Ilinoisas Universitātē Šampeinā — Ērbanā ieguva maģistra grādu finansēs.

1999. gadā Kvirikašvili kļuva par Gruzijas prezidenta valsts kancelejas fiskālā un monetārā biroja vadītāja vietnieku.
No 1999. līdz 2004. gada viņš bija Gruzijas parlamenta deputāts no Gruzijas pilsoņu savienības (vēlāk Jauno tiesību partijas).
2001. un 2002. gadā viņš Gruzijas Tehniskajā universitātē lasīja lekcijas par korporatīvajām finansēm.

Pēc Rožu revolūcijas un Mihaila Saakašvili nākšanas pie varas Giorgi Kvirikašvili atstāja valsts darbu un atgriezās banku sektorā.
No 2004. līdz 2006. gadam viņš strādā Pirmajā komercbankā (tagad TaoPrivatBank). 
2006. gadā Kvirikašvili kļuva par ģenerāldirektoru Kartu Banki, kas piederēja miljardierim Bidzinam Ivanišvili.

Kad 2012. gada parlamenta vēlēšanās uzvarēja koalīcija "Gruzijas sapnis" un par premjerministru kļuva Bidzina Ivanišvili, Kvirikašvili ieguva ekonomikas un ilgtspējīgas attīstības ministra amatu. 2013. gada jūlijā viņš paralēli sāka pildīt arī vicepremjerministra pienākumus. Viņš turpināja darbu arī Irakli Garibašvili valdībā.
2015. gada 1. septembrī Giorgi Kvirikašvili kļuva par ārlietu ministru.

Pēc tam, kad Garibašvili atkāpās, 2015. gada 30. decembrī Giorgi Kvirikašvili tika apstiprināts par premjerministru.

Ārējās saites 
 Giorgi Kvirikašvili biogrāfija Gruzijas valdība

Gruzijas premjerministri
Gruzijas politiķi
Tbilisi dzimušie
MTV Eesti

MTV Eesti ir bijušais igauņu mūzikas kanāls, vietējā MTV versija. MTV Network Baltic īpašnieks un operators (MTV vietējās versijas Igaunijā, Latvijā un Lietuvā) ir uzņēmums Ananey Communications, kas atrodas Izraēlā. Pārraide tika uzsākta 2006. gada 4. septembrī plkst. 22.00 pēc Igaunijas laika. Iepriekš šo kanālu pārraidīja MTV Krievija.

Vēsture 
MTV Eesti bija daļa no jaunā projekta MTV Baltic Network, kur ietilpa arī MTV Lietuva un MTV Latvija.

Igaunijas VJ's MTV — Martin Veisman () un Pireta Jervisa ().

TV kanāls apvienoja vietējā un pasaules mūziku, kā arī pārraidīts populāri raidījumi MTV. Galvenais raidījums bija mūzikas video programma, kas aizņēma lielāko daļu agri no rīta un pēcpusdienā.

Turklāt, tika raidīti daudz īpašu mūzikas šovu, jo beigās stundas:
 Superock,

 Party Zone,
 Chill Out Zonā,
 Alternative Nation,
 Nu Rave,
 MTV Amour un Baltish.

Raidījumi, kas pārraidīti MTV Igaunija 
 Baltic Top 20,
 deju grīdas,
 Chart,
 Euro Top 20,
 Hitlist Base Chart,
 Rock Chart Top 10 @ 10,
 World Chart Express,
 UK Top 10 un Celebrity Chart.
Turklāt, ēterā tika pārraides ražotņu MTV Latvija un MTV UK:
 Bustamove,
 Fist Of Zen,
 My Super Sweet 16 UK,
 twenty four seven,
 Nick Cannon Presents:
 Short Circuitz, Boiling Points,
 Life of Ryan,
 Grezna Place,
 Cīņas Society X,
 Adventures in Hollyhood,
 The X Effect,
 The Real World,
 Rob & Big,
 Taquita & Kaui,
 Two-A-Days Trick It Out,
Šīs rīcības iepakotu
 run 's House, Room 401,
 I 'm From " Rolling Stone",
 Dance Life,
 Bam's Unholy Union,
 True Life,
 Room Raiders,
 Engaged and Underage,
 Human Giant,
 Scarred, Made,
 Daria, Pimp My Ride,
 Jackass, Beavis and Butt-head,
 MTV Cribs,
 Dismissed,
 Little Talent Show,
 My Super Sweet 16,
 Diary, Punk'd,
 The Osbournes,
 Viva La Bam,
 Laguna Beach,
 The Hills un Making The Video.
Visas minētās programmas pārraidītas ar igaunijas subtitriem.

MTV Eesti arī pārraidīts dažas programmas MTV2, piemēram:
 Where My Dogs At?, 
 The Andy Milonakis Show, 
 The Adventures of Chico and Guapo, 
 Stankervision, Wildboyz, 
 Celebrity Deathmatch, 
 Wonder Showzen un Final Fu.
 American Dad! 
 Crank Yankers

Apturēšana raidījums 
2009. gada 18. novembrī "Ananey Communications", kā īpašnieks un operators ir televīzijas kanālu tīkls MTV Network Baltic", ziņoja par to, ka ir pieņemts lēmums pārtraukt raidīt Baltijas MTV versijas uz nenoteiktu laiku, un aizstāt tos ar MTV Europe.

Skatīt arī 
 MTV
 MTV Latvija

Atsauces 

Televīzijas kanāli
Katvari

Katvari ir ciems Limbažu novada Katvaru pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 5 km no pagasta centra Pociema, 7 km no novada centra Limbažiem un 80 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V125, Katvaru ezera krastā.

Vēsture 

Katvari izveidojušies Katvaru muižas () centrā Umurgas draudzes novadā.
18. gadsimta nogalē celtās tumši sarkanās kungu mājas jumts bijis tumšas šokolādes krāsā.

Atsauces
Brandenburgas markgrāfiste

Brandenburgas markgrāfiste (vācu: Markgrafschaft Brandenburg) bija valsts Svētās Romas impērijas sastāvā no 1157. līdz 1806. gadam. Brandenburgai bija liela loma Prūsijas karalistes un Vācijas impērijas veidošanās vēsturē, kā Brandenburgai-Prūsijai. Kopš 1945. gada daļa Brandenburgas teritorijas atrodas Polijas sastāvā. 

Sāka veidoties vācu iekarotajās slāvu vendu zemēs. No 1157. gada galvaspilsēta bija Brandenburga pie Hāfeles, kurai 1417. gadā sekoja Berlīne. Pēc 1356. gada, kad Brandenburgas valdniekiem piešķīra ietekmīgo kūrfirsta titulu, Brandenburgu sauca arī par Brandenburgas kūrfirstisti (Kurfürstentum Brandenburg). No 1415. gada Brandenburgā valdīja Hohencollernu dinastija un nākamajos gadsimtos tās liktenis aizvien vairāk saistījās ar Prūsijas hercogisti. 

Vācijas vēsture
Svētā Romas impērija
Nabe (ciems)

Nabe ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Atrodas pagasta  dienvidu daļā 10 km no pagasta centra Limbažiem, 10 km no novada centra Limbažiem un 63 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V129.

Atsauces
Dace Dzenovska

Dace Dzenovska (dzimusi ) ir kultūras un sociālantropoloģe, kas dzīvo Rīgā un Oksfordā. Dzenovska pēta un raksta par nacionālismu, rasismu, migrāciju un valstiskumu. 2009. gadā ieguvusi PhD grādu Kalifornijas Universitātē (Bērkli) (University of California, Berkeley).

Viņas pirmā grāmata “School of Europeanness: Tolerance and Other Lessons in Political Liberalism in Latvia” (2018, Cornell University Press) pēta centienus iemūžināt liberālas politiskās vērtības latviešu sabiedriskajā telpā un politiskajās institūcijās.

Nozīmīgākās publikācijas 

 2010. "Public Reason and the Limits of Liberal Anti-Racism in Latvia. In Ethnos. 75(4): 425-454.
 2010 (with Ivan Arenas). "Making 'the People': Political Imaginaries and the Materiality of Barricades in Mexico and Latvia." In Laboratorium. No. 3: 5-16.
 2007. "Neoliberal Imaginations, Subject Formation, and Other National Things in Latvia, the Land that Sings." In Tsypylma, Darieva & Wolfgang Kaschuba (eds). Representations on the Margins of Europe: Politics and Identities in the Baltic and South Caucasian States. Campus Verlag Press. pp. 114–138.

Ārējās saites 
 Refugees in Europe: a crisis of connection | Dace Dzenovska | TEDxRiga

Atsauces 

Latviešu sociālantropologi
Pētnieki
Muktupāveli

Muktupāveli ir ciems Līvānu novada Rožupes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km no pagasta centra Rožupes, 9 km no novada centra Līvāniem un 151 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P63, Dubnas upes krastā.

Atsauces 

Rožupes pagasts
Ogņens Kuzmičs

Ogņens Kuzmičs (; dzimis  Dobojā, Bosnijā un Hercegovinā) ir serbu basketbolists, spēlē centra pozīcijā, Serbijas basketbola izlases dalībnieks. Līdz 2019. gadam pārstāvēja Spānijas ACB līgas un Eirolīgas klubu Madrides "Real". 2015. gada NBA čempions Goldensteitas "Warriors" sastāvā.

Karjera 
Pēc sezonām Bosnijas un Hercegovinas un Somijas klubos O. Kuzmičs nokļuva Spānijas ACB līgas komandā Malagas "Unicaja", taču pirmajā sezonā spēlēja tās fārmklubā, savukārt otrajā sezonā tika izīrēts Badalonas "Joventut".

NBA 
O. Kuzmiču 2012. gada NBA drafta otrajā kārtā ar kopējo 52. numuru izvēlējās Goldensteitas "Warriors". Gan debitanta, gan otrajā sezonā lielāko daļu spēļu O. Kuzmičs gan aizvadīja komandas fārmklubā Santakrusas "Warriors" D-Līgā. Savā otrajā sezonā NBA viņš kļuva par NBA čempionu, tai pašā sezonā kļūdams arī par D-Līgas čempionu. Par NBA čempionu viņš kļuva, nepiedaloties play-off spēlēs potītes traumas dēļ.

Eiropa 
2015. gada vasarā kā NBA čempions pārcēlās uz Eiropu, kur noslēdza līgumu ar Atēnu "Panathinaikos". 2017. gadā kļuva par Serbijas čempionu un Adrijas līgas uzvarētāju ar Belgradas "Crvena Zvezda". 2017. gadā pievienojās Spānijas ACB līgas komandai Madrides "Real", kas spēlē arī Eirolīgā.

2019. gada vasarā O. Kuzmičs noslēdza līgumu ar Belgradas "Crvena zvezda", taču drīz pēc tam cieta smagā satiksmes negadījumā.

Nacionālā izlase 
Kā Bosnijas serbam O. Kuzmičam bija iespēja pārstāvēt Bosnijas un Hercegovinas basketbola izlasi. 2013. gadā viņš saņēma uzaicinājumu piedalīties izlases treniņnometnē, tomēr to neizmantoja.

2014. gadā spēlētājs paziņoja, ka pārstāvēs Serbijas basketbola izlasi. O. Kuzmičs bija sākotnēji iekļauts Serbijas komandas sastāvā startam 2014. gada Pasaules čempionātā, taču traumas dēļ nestartēja. Pārstāvējis Serbiju 2015. gada (4. vieta) un 2017. gada Eiropas čempionātā basketbolā. Otrajā reizē kopā ar izlasi izcīnīja sudraba medaļu, finālā piekāpjoties Slovēnijas izlasei. Finālturnīra 9 spēlēs O. Kuzmičs guva 7,1 punktu, 5,1 atlēkušo bumbu un 1,3 rezultatīvas piespēles vidēji spēlē.

Atsauces

Ārējās saites 

 NBA profils 

1990. gadā dzimušie
Serbu Republikā dzimušie
Bosnijas un Hercegovinas serbi
Bosnijas un Hercegovinas basketbolisti
Serbijas basketbolisti
Basketbola centri
Goldensteitas "Warriors" spēlētāji
Austrijas hercogiste

Austrijas hercogiste  Svētās Romas impērijas sastāvā pastāvēja no 1156. līdz 1453. gadam. 1156. gada 17. septembrī ar imperatora Frīdriha I lēmumu Austrijas markgrāfisti atdalīja no Bavārijas hercogistes un tajā mantojamu varu piešķīra Babenbergas dinastijai. Pēc šīs dinastijas izmiršanas varu hercogistē pārņēma Hābsburgu dinastija. 1453. gadā imperators Frīdrihs III Austrijas hercogam ļāva kļūt par erchercogu, tā iesākot Austrijas erchercogistes pastāvēšanu. 

Nelielā hercogiste sākotnēji aizņēma mūsdienu Lejasaustrijas teritoriju. 1192. gadā Austrija apvienojās personālūnijā ar Štīrijas hercogisti.

Atsauces 

Austrijas vēsture
Svētā Romas impērija
Nonna Karakašjana

Nonna Karakašjana (; dzimusi  ir armēņu šahiste, starptautiskā tiesnese šahā (1992), šaha trenere un organizatore.

PSRS Nopelniem bagātā trenera S. Abramjana audzēkne. Trīskārtēja Azerbaidžānas šaha čempione (1961, 1963, 1964). Azerbaidžānas komandas dalībniece PSRS Tautu spartakiādēs (1959, 1963) un PSRS komandu meistarsacīkstēs (1958, 1962). Pēc izglītības — inženiere.

PSRS profesionālās izglītības sistēmas pirmā šaha kluba Трудовые Резервы (Darba Rezerves) dibinātāja un vecākā trenere (Baku, 1979) . Armēnijas Šaha federācijas izpildkomitejas direktora vietniece (Erevāna, 1991—1992). 

N. Karakašjana ir bijusi Pasaules čempiones pretendentu turnīra (Chaltubo, 1988), Pasaules Šaha olimpiāžu (Maskava, 1994; Erevāna, 1996), T. Petrosjana memoriālu (1984—1991. Erevāna) tiesnese. Pēdējā 51. PSRS sieviešu šaha čempionātā (Ļvova, 1991) galvenā tiesnese.

No 1999. gada Nonna Karakašjana dzīvo ASV, pasniedz šaha stundas Edisonā (Ņūdžersija).
Viņas meita — Narine Karakašjana arī ir šahiste, starptautiskā sieviešu meistare.

Publikācijas 
 Тренер, на которого равнялись... (2000), Surena Abramjana piemiņai, oriģināls publicēts КasparovChess.ru 
 Raksti žurnālā Շախմատաին Հայաստան (Šahs Armēnijā) (1983—1992) (armēniski) 
 «Голос Армении» / laikraksts "Armēnijas Balss" - šaha nodaļas redaktore (1983–1992) .

Atsauces

Ārējās saites 

PSRS šahisti
Armēnijas šahisti
ASV šahisti
Šaha treneri
Baku dzimušie
Ieva Rozentāle

Ieva Rozentāle (dzimusi Žvagiņa) ir latviešu tulkotāja no lietuviešu valodas, redaktore, muzikoloģe.

Dzīvesgājums 
Dzimusi Lubānā Ulda Žvagiņa un viņa sievas vēstures skolotājas Annas Žvagiņas ģimenē. 1978. gadā absolvēja Lubānas vidusskolu, studēja baltu filoloģiju LU Vēstures un filoloģijas fakultātē. Divus gadus nostrādāja par pasniedzēju Viļņas Universitātē, tad Lietuvas vēstniecībā Latvijā.

Dzīvoja Vecumniekos, vēlāk Indrānu pagasta Brākales Visagalā.

No 2013. gada strādā par Latvijas Televīzijas Kultūras redakcijas vadītāju. Darbojās balvas “Kilograms kultūras” žūrijā, raksta par mūziku, māca studentiem televīzijas producēšanu.

Atsauces 

Lubānā dzimušie
Latvijas cilvēki
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas muzikologi
Latvijas Televīzijas darbinieki
Gunita Kuļikovska

Gunita Kuļikovska ir latviešu arhitekte un uzņēmēja, jaunuzņēmuma Vividly dibinātāja un vadītāja. 

G. Kuļikovska dzimusi Jūrmalā. Studējusi Milānas Politehnikumā.

Iekļauta Forbes sarakstā “30 talanti līdz 30 gadiem”, kā arī bijusi viena no runātājām TEDxRiga konferencē. Archipreneur apbalvojis Gunitu, pasludinot viņu par vienu no septiņām visvairāk iedvesmojošākajām sievietēm uzņēmējām arhitektūras jomā. 2016. gadā Gunita kopā ar partneriem izveidojusi jaunuzņēmumu Vividly, kas virtuālo realitāti uztver kā jaunu mediju labākas pilsētvides veidošanā.

Gunita Kuļikovska Archi Tech Riga pasākumu idejas autore, arī jaunuzņēmuma Go VR Studio (šobrīd izstrādā virtuālās realitātes risinājumus uzņēmumam Vividly) dibinātāja.

Atsauces

Ārējās saites 
 Vividlyapp
 

Jūrmalā dzimušie
Latvijas uzņēmēji
Latvijas arhitekti
Eva Eglāja-Kristsone

Eva Eglāja-Kristsone (dzimusi  Valmierā) ir latviešu literatūrzinātniece. Kristsone ir Latvijas Universitātes literatūras, folkloras un mākslas institūta pētniece. 2021. gada 12. maijā ievēlēta par institūta direktori. Ar trimdas un Latvijas literātu sakaru izpēti PSRS okupācijas periodā nodarbojas kopš doktora studijām Latvijas Universitātē. 2007. gadā aizstāvējusi promocijas darbu ”Padomju Latvijas un trimdas literātu saskarsme dzelzs priekškara laikmetā (20. gs. 50. – 80. gadi)”, iegūstot filoloģijas doktores (Dr. philol.) zinātnisko grādu literatūrzinātnes nozarē latviešu literatūras vēstures apakšnozarē.

2014. gadā Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūta apgādā iznāca Evas Eglājas-Kristsones grāmata “Dzelzsgriezēji. Latvijas un Rietumu trimdas rakstnieku kontakti”. 2015. gadā par to saņēmusi Latvijas Literatūras gada balva speciālbalvu. Kopš 2016. gada ir Latvijas un latviešu literatūras nozares vortāla Literatura.lv vadītāja. 2017. gadā publicēta nodaļa kolektīvajā monogrāfijā "Fin de siecle literārā kultūra Latvijā" (pārējie autori: Benedikts Kalnačs, Pauls Daija un Kārlis Vērdiņš) 

Organizējusi un bijusi līdzdalīga vairākos būtiskos kultūras dzīves projektos: 
 Sarīkojumu cikls "Zvārguļa festivāls" 2016. gadā, veltīts dzejniekam, aktierim un izdevējam Edvardam Treimanim-Zvārgulim, 
 Izstāde "Populārā kultūra Latvijā 19., 20. gs. mijā" (2016. gada decembris - 2017. gada februāris) Latvijas Nacionālajā bibliotēkā, 
 Sabiedrības iesaistes akcija "Skandē Veidenbaumu".  

2018. gadā iznāca "The Book of Riga" (CommaPress), 10 latviešu autoru stāstu krājums, kur darbības vieta ir Rīga, kā redaktore kopā ar Becca Parcinson. https://commapress.co.uk/books/the-book-of-riga

Publikācijas žurnālos ”Jaunā Gaita”, ”Karogs”, zinātniskās publikācijas nacionālos un starptautiskos krājumos.

Ģimene

Māte ir Māra Eglāja, Valmieras Valsts ģimnāzijas latviešu valodas un literatūras skolotāja . Kristsone bija laulībā ar vēsturnieku, Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja darbinieku Zigmāru Kristsonu. Audzina trīs bērnus.

Publikācijas 

 ”Dzejnieks Ojārs Vācietis trimdas publikācijās”, Jaunā Gaita, 2004.
 ”Rakstnieks Valentīns Pelēcis aukstā kara ideoloģisko cīņu krustugunīs”, Jaunā Gaita, 2006.
 ”Okupētās Latvijas un latviešu trimdas saskarsme un tās dinamika”, Jaunā Gaita, 2009.
 “Tikšanās pie cauruma dzelzs priekškarā”, Karogs, 2004.

Atsauces 

1977. gadā dzimušie
Valmierā dzimušie
Latvijas literatūrzinātnieki
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas Universitātes darbinieki
Aivita Putniņa

Aivita Putniņa (dzimusi 1969. gadā) ir sociālantropoloģe, Latvijas Universitātes asociētā profesore Humanitāro zinātņu fakultātē, Antropoloģijas studiju katedras vadītāja un Bioētikas un biodrošības centra vadītāja. Antropoloģijas izglītību ieguvusi Vītauta Dižā Universitātē Kauņā (BA Soc), Kembridžas Universitātē Lielbritānijā (M Phil, Ph.D.). 

Aivita Putniņa ir antropoloģijas bakalaura studiju programmas direktore. Strādājusi Latvijas Universitātes socioloģijas studiju programmā Sociālo zinātņu fakultātē, daudzos pētnieciskos projektos par ģimeni, dzimti, sabiedrības līdzdalību, pilsētas plānošanu, biotehnoloģijām, seksuālo un reproduktīvo veselību, vardarbības novēršanu, kultūrprocesu.

Konsultējusi valsts institūcijas ārējās komunikācijas, kultūrpolitikas, sabiedrības integrācijas un nacionālās plānošanas jautājumos, kā arī sabiedriskās organizācijas dzimumu līdztiesības jautājumos.

Atsauces 

Latviešu sociālantropologi

Kembridžas Universitātes absolventi
Latvijas Universitātes darbinieki
Divkši

Divkši ir ciems Ludzas novada Nirzas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5 km no pagasta centra Nirzas, 20 km no novada centra Ludzas un 238 km no Rīgas.

Atsauces 

Nirzas pagasts
Sigits Olberkis

Sigits Olberkis (dzimis ) ir Lietuvas futbolists, aizsargs. Kopš 2019. gada spēlē Lietuvas A līgas kluba FK Žalgiris sastāvā.

Ārējās saites 

1997. gadā dzimušie
Lietuvas futbolisti
FK Jelgava spēlētāji
Ariagners Smits

Ariagners Smits (dzimis ) ir Nikaragvas futbolists, uzbrucējs, Nikaragvas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada izīrēts FK Panevėžys komandai.

Ārējās saites 

1998. gadā dzimušie
Nikaragvas futbolisti
FK Spartaks Jūrmala spēlētāji
Lovečas apgabals

Lovečas apgabals () ir apgabals Bulgārijas centrālajā daļā, nosaukts tā galvenās pilsētas — Lovečas — vārdā. Tas robežojas ar Plevenas apgabalu ziemeļos, Veliko Tarnovas un Gabrovas apgabalu austrumos, Plovdivas apgabalu dienvidos, Sofijas apgabalu dienvidrietumos un Vracas apgabalu rietumos. 

Apgabals sadalīts astoņās pašvaldībās, bet tā kopējais iedzīvotāju skaits ir 141 935 (2016. gada aprīlis).

Gabrovas apgabalā atrodas etnogrāfiskais komplekss "Varoša". Centrālbalkānu nacionālais parks (daļēji atrodas arī blakus apgabalos) ir UNESCO Pasaules mantojuma kandidātobjekts.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Bulgārijas apgabali
Vecsmiltene

Vecsmiltene (dažkārt Smiltene; ) ir latviešu dibināts ciems Krievijas Federācijas Samaras apgabala Sizraņas rajona ziemeļrietumos. Ietilpst Varlamovas pagastā. 

Ciems dibināts 1887. gadā. Tā sākotnējais nosaukums bija Trubačinas kolonija. Vecsmiltenē savulaik darbojusies baptistu draudze, un tai bijis savs lūgšanu nams. 1975. gadā veicot velobraucienu no Rīgas uz Vladivostoku, ciemu apmeklēja vēsturnieks Ingvars Leitis un fotogrāfs Uldis Briedis. Liecības par šo apmeklējumu iekļautas grāmatā “Latviešus Sibīrijā meklējot". 2010. gadā Vecsmiltenē dzīvoja astoņi cilvēki — pieci vīrieši un trīs sievietes. 

Otra vēsturiskā Pievolgas latviešu kolonija, kur arī mūsdienās ir saglabājusies latviešu klātbūtne, ir netālā Uļjanovskas apgabala Sarkanā Baltija.

Atsauces

Ārējās saites 
 Eseja par Vecsmilteni "Моя география: Вице — Смильтон" 

Krievijas ciemi
Krievijas latvieši
Treviss Skots

Žaks Bermons Vebsters II (dzimis 1991. gada 30. aprīlī), labāk pazīstams ar savu skatuves vārdu Travis Scott, ir amerikāņu reperis, dziedātājs, dziesmu autors un ierakstu producents. Viņa skatuves vārds ir mīļākā onkuļa vārdamāsa, kas apvienota ar viena no viņa iedvesmas devēja Kid Cudi (kura īstais vārds ir Skots Meskudi) vārdu.

2012. gadā Skots parakstīja savu pirmo lielo izdevniecību līgumu ar Epic Records un izdevējdarbības līgumu ar Kanje Vesta grupu GOOD Music. 2013. gada aprīlī viņš parakstīja kopīgu ierakstīšanas līgumu ar Epic un T.I.'s Grand Hustle imprint. Skota pirmais pilna garuma projekts miksteips Owl Pharaoh tika izdots 2013. gadā. Tam sekoja otrs miksteips Days Before Rodeo 2014. gadā. Viņa debijas studijas albumu Rodeo (2015) vadīja singls. "Pretlīdzeklis". Viņa otrais albums Birds in the Trap Sing McKnight (2016) kļuva par viņa pirmo albumu pirmajā vietā Billboard 200. Nākamajā gadā Skots izdeva sadarbības albumu ar Quavo ar nosaukumu Huncho Jack, Jack Huncho ar grupas nosaukumu Huncho Jack.

2018. gadā viņa trešais studijas albums ASTROWORLD tika izdots, izpelnoties kritiķu atzinību, un producēja savu pirmo Billboard Hot 100 singlu pirmajā vietā "Sicko Mode" (kurā piedalās Drake). 2019. gada beigās Skota ierakstu kompānija Cactus Jack Records izdeva kompilācijas albumu JackBoys, kas ieņēma Billboard 200 augšgalu. Pēc sava singla “Franchise” (kurā piedalās Young Thug un M.I.A.) izdošanas 2020. gadā Skots kļuva par pirmo izpildītāju Hot 100 sarakstā. mazāk nekā gada laikā pirmajā vietā debitēt trīs dziesmas.

Diskogrāfija 

 Rodeo (2015)
 Birds In The Trap Sing McKnight (2016)
 ASTROWORLD (2018)
 UTOPIA (TBA)

1991. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
Amerikāņu mūziķi
Amerikāņu reperi
Migos

Migos ir amerikāņu hiphopa grupa no Lorensvilas, Džordžijas štatā, dibināta 2008. gadā. Sākotnēji grupu veidoja reperi Quavo, Offset un vēlais Takeoff. Tos pārvalda Coach K, bijušais Atlantā dzīvojošo reperu Gucci Mane un Young Jeezy menedžeris, un viņi bieži sadarbojās ar tādiem producentiem kā DJ Durel, Murda Beatz, Zaytoven un Buddah Bless. 2010. gados bieži tika atzīts par savu ieguldījumu trap mūzikas izveidē, un Billboard paziņoja, ka grupa "ietekmēja popkultūru un visu angļu valodu, ieviešot savas Ziemeļatlantas saknes mainstream".

Migos 2013. gadā izdeva savu komerciālo debijas singlu "Versace", kas ņemts no viņu miksteipa Y.R.N. (Jaunais bagātais niggass). Viņi izdeva vēl vairākus singlus, tostarp "Fight Night" (2014), "Look at My Dab" (2015) un viņu četrus Billboard Hot 100 top 10 ierakstus "Bad and Boujee" (ar Lil Uzi Vert) (2016), sasniedzot visaugstāko līmeni. 1. vietā ir "MotorSport" (ar Nicki Minaj un Cardi B) (2017), sasniedzot 6. vietu, "Stir Fry" (2018), kas ir 8. vietā, un "Walk It Talk It" (ar Drake) (2018. ), sasniedzot 10. vietu.

Migos izdeva savu debijas albumu Yung Rich Nation 2015. gada jūlijā, izmantojot kvalitātes kontroles mūziku un 300 izklaidi. 2016. gadā grupa Donalda Glovera komēdijas-drāmas televīzijas seriāla Atlanta pirmajā sezonā attēloja izdomātas sevis versijas. Viņu otrais albums Culture tika izdots 2017. gada janvārī, arī caur abām ierakstu izdevniecībām, un debitēja ASV Billboard 200 topā. 2017. gada februārī grupa parakstīja līgumu ar kompānijām Motown un Capitol Records, bet 2018. gada janvārī izdeva albumu Culture II, tādējādi grupai piešķirot otro numur 1 albumu Amerikas Savienotajās Valstīs. 2021. gadā trio izdeva savu ilgi gaidīto ceturto albumu Culture III, kas ir pēdējā daļa viņu triloģijas Culture. 2022. gada 1. novembrī Hjūstonā, Teksasā, Takeoff tika nošauts.
ASV hiphopa grupas
Šāndors Šaoliņs Liu

Šāndors Šaoliņs Liu (, , Liú Shàolín; dzimis  Budapeštā) ir Ungārijas šorttrekists. Viņš ir 2018. gada ziemas olimpisko spēļu čempions 5000 m stafetes komandā.

Dzimis jauktā ģimenē — tēvs ir ķīnietis, bet māte — ungāriete. Viņa jaunākais brālis Šaoans Liu arī ir šorttrekists, abi brāļi startēja kopā vēsturiskajā Ungārijas stafetes komandā 2018. gada olimpiskajās spēlēs.

Karjera 
Ar šorttreka slidošanu nodarbojas kopš 2006. gada. Šajā gadā Ungārijā notika pasaules čempionāts šorttrekā un brāļu Liu tēvs tajā darbojās kā Ķīnas komandas asistents. Viņam tika izteikts piedāvājums dot iespēju dēliem trenēties Ķīnā, ko ģimene izmantoja un pusotru gadu brāļi pavadīja trenējoties tēva dzimtenē. Kopš 2012. gada sportistiem ir treneris no Ķīnas.

Šāndors Šaoliņs Liu ieguvis vairākas medaļas Pasaules junioru čempionātos. Olimpiskajās spēlēs pirmo reizi startēja 2014. gadā Sočos. Sekojošajā olimpiskajā ciklā izcīnījis virkni medaļu Pasaules un Eiropas čempionātos: kopā septiņas gan Pasaules, gan Eiropas līmenī, tostarp divas Pasaules čempionāta zelta medaļas 2016. un 2018. gadā; 2016. un 2018. gada Pasaules čempionātos ieguva vietu uz pjedestāla arī kopējā vērtējumā (distanču kombinācija).

2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhjanā Šāndors Šaoliņs Liu bija labākais sportists Ungārijas delegācijā, bez uzvaras kopā ar komandu 5000 m stafetē, izcīnot arī 5. vietu 1500 m un 500 m individuālajās distancēs. Stafetes komandas izcīnītā zelta medaļa bija pirmā Ungārijai valsts vēsturē ziemas olimpiskajās spēlēs.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Budapeštā dzimušie
Ungārijas šorttrekisti
Šorttrekisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Šorttrekisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Šorttrekisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskie zelta medaļnieki šorttrekā
Surens Abramjans

Surens Abramjans (; dzimis , miris  bija armēņu izcelsmes padomju šahists, PSRS sporta meistars (1938), PSRS Nopelniem bagātais treneris (1960).

Pēc izglītības inženieris elektriķis.

Baku pionieru pils šaha skolas vadītājs no (1940. līdz 1970. gadi). Viņa audzēkņi bija Vladimirs Bagirovs, Tatjana Zatulovska, Nonna Karakašjana, Oļegs Privorotskis (pirmais Garija Kasparova treneris), Leonīds Listengartens un citi.

Abramjans bija republikāniskā laikraksta šaha slejas redaktors.

Labākie rezultāti šaha turnīros:

Piezīmes

Atsauces

Ārējās saites 

PSRS šahisti
Azerbaidžānas šahisti
Šaha treneri
PSRS Nopelniem bagātie treneri
Bulduru prospekts

Bulduru prospekts ir galvenā maģistrāle Jūrmalā, kas savieno Bulduru un Lielupes apkaimes. Bulduru prospekts sākas krustojumā ar Krišjāņa Barona ielu un beidzas krustojumā ar 36. līniju. Kopējais ielas garums ir 4085 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Bulduru prospektā satiksmes kustība notiek divās joslās. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi 
Bulduru prospekts ir savienots ar šādām ielām:
 Krišjāņa Barona iela (T veida krustojums)
 1. līnija 
 2. līnija
 3. līnija
 4. līnija
 5. līnija
 6. līnija
 7. līnija
Vienības prospekts
 8. līnija
 9. līnija
 10. līnija (T veida krustojums)
 11. līnija
 12. līnija
 13. līnija
 14. līnija
 15. līnija
 Paula Stradiņa iela
Oskara Kalpaka prospekts
 17. līnija (T veida krustojums)
 18. līnija (T veida krustojums)
 19. līnija (T veida krustojums)
Vaidelotes iela (T veida krustojums)
 20. līnija (T veida krustojums)
 21. līnija (T veida krustojums)
 22. līnija
 Krīvu iela (T veida krustojums)
 23. līnija (T veida krustojums)
 25. līnija (T veida krustojums)
 27. līnija (T veida krustojums)
 28. līnija (T veida krustojums)
 30. līnija (T veida krustojums)
 31. līnija (T veida krustojums)
 Jūrnieku iela (T veida krustojums)
 33. līnija (T veida krustojums)
35. līnija (T veida krustojums)
 36. līnija (T veida krustojums)

Sabiedriskais transports 
Pa Bulduru prospektu kursē 1. mikroautobuss.

Skatīt arī 
 Bulduri
 Lielupe

Ielas Jūrmalā
Jūrmalas ielas bez kartes
Serbija un Melnkalne olimpiskajās spēlēs

Serbija un Melnkalne olimpiskajās spēlēs piedalījās no 2004. gada līdz 2006. gadam. Kopumā Serbija un Melnkalne ir piedalījusies vienās vasaras olimpiskajās spēlēs un vienās ziemas olimpiskajās spēlēs. 

No 1920. gada līdz 2002. gadam Serbijas un Melnkalnes sportisti startēja Dienvidslāvijas sastāvā. 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs sportisti startēja Neatkarīgo olimpisko dalībnieku sastāvā. Savukārt pēc 2008. gada, kad sadalījās Serbija un Melnkalne, katra no šīm valstīm olimpiskajās spēlēs startē atsevišķi.

Serbija un Melnkalne olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 2 olimpiskās medaļas, visas vasaras olimpiskajās spēlēs.

Dalības

Vasaras olimpiskās spēles 

 1896–1908 — 
  1912 Stokholma —  
 1920–1988 — 
  1992 Barselona — piedalījās Neatkarībo olimpisko dalībnieku komandas sastāvā
 1996–2004 — 
  2004 Atēnas — tika pārstāvēta 
 2008−2014 — 
 2016−pašlaik —

Ziemas olimpiskās spēles 

 1924–1992 — 
  1994 Liellehammere — 
 1998–2002 — 
  2006 Turīna — tika pārstāvēta 
 2010—2016 — 
 2018−pašlaik —

Sportisti

Sportistu skaits

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles

Sportistu sadalījums pa olimpiskajiem sporta veidiem

Vasaras olimpiskās spēles

Ziemas olimpiskās spēles 

• — startēja viens un tas pats sportists vairākos sporta veidos.

Piezīmes:
</small>

Medaļu tabulas

Medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs

Medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs

Medaļas pa vasaras sporta veidiem

Medaļnieku uzskaitījums

Vasaras olimpiskajās spēlēs

Karognesēji 
Karognesēji, kas nesuši karogus olimpisko spēļu atklāšanas ceromonijās

Vasaras olimpiskajās spēles

Ziemas olimpiskajās spēles

Skatīt arī 
 Serbijas un Melnkalnes karognesēji olimpiskajās spēlēs
 Serbija un Melnkalne paraolimpiskajās spēlēs

Ārējās saites 
 
 

Sports Serbijā un Melnkalnē
Valstis olimpiskajās spēlēs
Vatanabe

Vatanabe var būt:

 Hidemaro Vatanabe;
 Janosuke Vatanabe;
 Jošiiči Vatanabe;
 Kadzuma Vatanabe;
 Kens Vatanabe;
 Masaši Vatanabe;
 Micuo Vatanabe;
 Takeši Vatanabe.

Japāņu uzvārdi
Jekaterina Dafovska

Jekaterina Dafovska (; dzimusi ) ir bijusī bulgāru biatloniste,  čempione 15 km individuālajā distancē, divkārtēja pasaules čempionāta bronzas medaļu ieguvēja.

Karjera 
Biatlonam pievērsusies 15 gadu vecumā. 1992.—1993. gada sezonā sāka piedalīties Pasaules kausa izcīņā. 

Piedalījusies četrās ziemas olimpiskajās spēlēs. Debijas reizē 1994. gadā Lillehammerē ieguva 29. vietu sprintā. Karjeras lielāko panākumu sasniedza  Nagano, kļūstot par olimpisko čempioni 15 km individuālajā distancē. Tā ir pirmā un līdz šim vienīgā Bulgārijas zelta medaļa ziemas olimpiskajās spēlēs. 1998. gadā Dafovska tika atzīta par Bulgārijas gada sportisti. 2002. gada olimpiskajās spēlēs Soltleiksitijā ieguva 5. vietu 15 km distancē un 4. vietu stafetē. 2006. gadā Turīnā bija Bulgārijas karognesēja atklāšanas ceremonijā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza masu startā, iegūstot 8. vietu.

Pasaules čempionātā debitēja 1995. gadā Antholcā, izcīnot bronzas medaļu 15 km individuālajā distancē. Šo panākumu atkārtoja arī 1997. gadā. Kopumā piedalījusies 8 pasaules čempionātos, pēdējo reizi — 2005. gadā Hohfilcenē.

2002.—2003. gada sezonā ilgu laiku atradās pasaules kausa kopvērtējuma vadībā, bet neveiksmīgi aizvadīja pēdējos posmus un sezonas noslēgumā ierindojās 4. vietā. Tajā pašā sezonā ieguva 2. vietu individuālās distances kopvērtējumā un 3. vietu sprinta kopvērtējumā. Sezonas laikā izcīnīja četras uzvaras PK posmos. 2007. gada martā paziņoja par sportistes karjeras beigšanu.

Kopš 2010. gada ir Bulgārijas Biatlona federācijas priekšsēdētāja.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Atsauces

Ārējās saites 

1975. gadā dzimušie
Smoļanas apgabalā dzimušie
Bulgārijas biatlonisti
Biatlonisti 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Jeruzālemes karaliste

Jeruzālemes karaliste krusta karu rezultātā pastāvēja no 1099. līdz 1291. gadam. Tās pastāvēšanu iedala divos posmos. Pirmais ilga līdz 1187., kad gandrīz visu karalisti iekaroja Saladīna armija. Trešā krusta kara rezultātā krustneši atguva daļu teritorijas. Līdz ar kara situāciju mainījās karalistes galvaspilsētas. No 1099. līdz 1187. gadam tā bija Jeruzāleme, no 1187. līdz 1191. gadam Tīra, no 1191. līdz 1229. gadam Akra, no 1129. līdz 1244. Jeruzāleme, un no 1244. līdz 1291. atkal Akra.

Kartes

Krusta kari
Bijušās valstis Āzijā
Izraēlas vēsture
Jāņa Pliekšāna iela

Jāņa Pliekšāna iela ir iela Jūrmalā, Majoru apkaimē. Pliekšāna vārdu senajai Aleksandra ielai, kurā atrodas Raiņa un Aspazijas vasarnīca, piešķīra Raiņa simtgadi gaidot.

Sabiedriskais transports 
Pa Jāņa Pliekšāna ielu kursē 3. autobuss. 3. autobusam Jāņa Pliekšāna ielā ir 2 pieturas abos virzienos. Arī līdz 20. gadsimta 90. gadiem 7. mikroautobuss kursēja pa Jāņa Pliekšāna ielu.

Skatīt arī 
 Majori
 Rainis
 Aspazija
 Autobusu satiksme Jūrmalā

Atsauces 

Ielas Jūrmalā
Jūrmalas ielas bez kartes
Carnikavas iela (Jūrmala)

Carnikavas  iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Carnikavas iela sākas krustojumā ar Meža prospektu un beidzas krustojumā ar Edinburgas prospektu. Kopējais ielas garums ir 80 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Carnikavas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi 
Carnikavas iela ir savienota ar šādām ielām:
 Meža prospekts (T veida krustojums)
 Edinburgas prospekts (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Dzintari

Ielas Jūrmalā
Jūrmalas ielas bez kartes
Jūdžīna

Jūdžīna (, ) ir pilsēta Amerikas Savienoto Valstu ziemeļrietumos, Oregonas štatā. 2015. gadā pilsētā dzīvoja 163 tūkstoši cilvēku. Pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā Oregonas štata pilsēta aiz Portlendas. Pilsēta nosaukta kolonista Jūdžīna Skinera (Eugene Skinner), kas apmetās šajā apvidū un dibināja šo pilsētu 1846. gadā, vārdā.

Oregonas pilsētas
Nantēra

Nantēra (, ) ir pilsēta Francijā, Ildefransas reģionā. Nantēra ir Odesēnas departamenta administratīvais centrs. 2015. gadā pilsētā dzīvoja 93,7 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas 11 km uz ziemeļrietumiem no Parīzes centra. Tā ir daļa no Parīzes aglomerācijas. Cauri pilsētai plūst Sēnas upe.

Ildefransas pilsētas