joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Magdalēna Fošberga

Magdalēna Fošberga (; dzimusi Magdalēna Vallīna (Magdalena Wallin) ) ir bijusī zviedru biatloniste.

Karjeru M. Fošberga sāka kā distanču slēpotāja un biatlonam pilnībā pievērsās 1996. gadā. Karjeras laikā Pasaules kausa posmos guvusi 42 uzvaras un sešas reizes uzvarējusi sezonu kopvērtējumos. Tādējādi viņa ir visu laiku veiksmīgākā biatloniste starp sievietēm Pasaules kausā. Papildu sešiem Lielajiem Kristāla globusiem viņa izcīnījusi vairāk nekā 10 disciplīnu Mazos Kristāla globusus.

2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs viņa izcīnīja divas bronzas medaļas — 15 km individuālajā distancē un 7,5 km sprintā. Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātos, kuros izcīnījusi 6 zelta, 1 sudraba un 5 bronzas medaļas. 1987. gada Pasaules čempionātā distanču slēpošanā izcīnījusi bronzu 4x5 km stafetē.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Ārējās saites 

1967. gadā dzimušie
Zviedrijas biatlonisti
Zviedrijas distanču slēpotāji
Biatlonisti 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Aveņu vīns (filma)

"Aveņu vīns" ir 1984. gada Latvijas PSR mākslas filma, detektīvs. Filmas režisors ir Arvīds Krievs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Viktora Lagzdiņa detektīvstāsta "Nakts Mežāžos" motīviem.

Sižets 

Ģirts Randers, milicijas majors, ierodas ciemos pie bērnības drauga Jura. Juris vairākas reizes mēģina viņam kaut ko izstāstīt, bet saruna tā arī nesanāk.

Vakarā, ar viesiem sēžot pie svinību galda, Juris dodas uz pagrabu pēc aveņu vīna. Nesagaidot Juri, sieva Rasma dodas uz pagrabu, kur atrod vīra līķi. Nelaimes gadījuma versiju Ģirts uzreiz atmet un uzsāk slepkavas meklēšanu viesu vidū.

Lomās 
 Alvis Birkovs — Ģirts Randers
 Arnis Līcītis — Juris Insbergs
 Indra Burkovska — Rasma Insberga
 Ivars Kalniņš — Alberts
 Inese Pabērza — Irēne
 Mārtiņš Vērdiņš — Haralds
 Mirdza Martinsone — Dina
 Rihards Rudāks — Fēlikss
 Pēteris Liepiņš — Vilis
 Kārlis Millers — Andris

Filmēšanas grupa 
 Režisors: Arvīds Krievs 
 Scenārija autori: Aloizs Vaznis, Valentīns Ježovs un Arvīds Krievs
 Operators: Dāvis Sīmanis
 Komponists: Mārtiņš Brauns
 Māksliniece: Ieva Romanova
 Mākslinieciskais vadītājs: Jānis Streičs

Ārējās saites 
 Filmas profils portālā filmas.lv

1984. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Arvīda Krieva filmas
Sprīdītis (filma)

"Sprīdītis" () ir 1985. gada spēlfilma, pasaka. Filmas režisors ir Gunārs Piesis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā sadarbībā ar Čehoslovākijas studiju Barrandov pēc Annas Brigaderes tāda paša nosaukuma lugas motīviem.

Sižets 
Mazajam Sprīdītim ir ļoti grūti sadzīvot ar ļauno pamāti un viņš, neskatoties uz vecmāmiņas un Lienītes mēģinājumiem atrunāt, dodas pasaulē laimi meklēt. Ceļā Sprīdītis satiek Vēja māti, Meža māti un Veco vīriņu un viņu dotās dāvanas palīdz tam uzveikt Sīkstuli, Lutausi un pašu Velnu.

Lomās 
 Ronalds Neilands — Sprīdītis
 Dace Gasjuna — Lienīte
 Dzintra Klētniece — Pamāte
 Elvīra Baldiņa — Vecmāmiņa
 Zdeneks Ržegoržs — Karalis
 Miroslava Součkova — princese Zeltīte
 Miroslavs Horačeks — Velns
 Antra Liedskalniņa — Ragana
 Juris Strenga — Sīkstulis
 Anda Zaice — Kalpone
 Alfrēds Videnieks — Vecais vīriņš
 Astrīda Kairiša — Vēja māte
 Mirdza Martinsone — Meža māte
 Miroslavs Moravecs — Lutausis
 Elza Radziņa — Pirmā galma dāma
 Egons Maisaks — Trešais saucējs

'Epizodēs:
 Valentīns Skulme, Uldis Dumpis, Kārlis Teihmanis, J. Ferts, Irži Havels, Ladislavs Lakomijs, Jans Skopčeks, Oldrihs Slaviks, Jozefs Husniks — ministri Vlasta Žehrova, Daniela Bartakova, T. Jakovļeva, Renata Maškova, Ludmila Slancova, Milena Steinmaslova, Jana Viščakova — galma dāmasUldis Vazdiks, Miervaldis Ozoliņš, Romualds Ancāns, Venta Vecumniece, Irina Tomsone, Marts Kristiāns Kalniņš.

 Filmēšanas grupa 
 Režisors un scenārija autors: Gunārs Piesis
 Operators: Mārtiņš Kleins
 Komponists: Imants Kalniņš
 Mākslinieks: Ivars Mailītis
 Dziesmu tekstu autore: Māra Zālīte
 Skaņu režisors: Igors Jakovļevs
 Pirotehniķi: Eigino Oškalns, Anatolijs Povars

 Apbalvojumi 
 1986 — Vissavienības bērnu filmu festivālā Almaatā balva Ronaldam Neilandam.
 1987 — Filma ieguva zelta medaļu Starptautiskajā bērnu filmu festivālā Džifoni, Itālijā.
 1987 — Bērnu filmu festivālā "Pasaka" Tallinā — galvenā balva, labākais režisors un scenārists (Gunārs Piesis), labākais aktieris (Ronalds Neilands), labākā sieviešu loma (Dzintra Klētniece).
 1987 — Labākā bērnu filma Vissavienības festivālā Tbilisi.
 1988 — Zelta medaļa starptautiskajā bērnu un jaunatnes filmu festivālā Buenosairesā.

 Interesanti fakti 
 Bērnu lomās Imanta Kalniņa dēls Marts Kristiāns, kā arī Helmūtam Eglītim, kas bija jau viņa otrā loma kino (pirmā loma — Jančuks no "Šāviens mežā").
 Itālijas festivāla reklāmas bukletos režisora Gunāra Pieša vārda vietā parādījās Nikolai Gusarov (URSS)''.

Atsauces

Ārējās saites 

 Filmas profils portālā Kino Muzejs

1985. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Gunāra Pieša filmas
1604. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1604. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospoļitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, bet dienviddaļā Grobiņas apgabals, kuri nebija pakļauti Kurzemes hercogistei. Šajā laikā notika karadarbība starp Žečpospoļitu un Zviedrijas karalisti.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.

 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.

 Zviedri kārtējo reiz bloķēja Rīgas ostu un tās darbība tika jūtami traucēta.

 Tika parakstīts jauns līgums starp Rīgas rāti un namnieku opozīciju, kas paredzēja ģilžu aktīvu līdzdalību pilsētas naudas un nekustamo īpašumu pārvaldē. Līdz ar to Svētā Severīna dienas izlīgums tika atcelts.

 Rīgas rāte, baidīdamās par pilsētas drošību, uzcēla jaunu lielgabalu un zvanu lietuvi ārpus pilsētas mūra Kalēju ielā 9/11.

 Polijas karalis Sigismunds III apstiprināja Rīgas pilsētas pretenzijas uz Salaspils un Ikšķiles muižu īpašumiem, kurus par 10 000 poļu guldeņiem Rīgas rāte nopirka no Teodora Рenkinga (Schenking).

 Bazīlijs Plīnijs (pazīstams tā laika dzejnieks) kļuva par Rīgas pilsētas ārstu.

 Par Neretas luterāņu baznīcas mācītāju tika iecelts Kristjānis Fīrekers (Kristofora Fīrekera tēvs). 

 Pirmo reizi vēstures avotos tika minēts Skadiņu ciems (Olaines senākais nosaukums).

 Rīgas Doma baznīcā uzstādīja Mazās ģildes akmens epitāfiju.

Aprīlis 
 30. aprīlis — Tika noslēgts Rīgas rātes un komūnas līgums.

Jūlijs 
 9. jūlijs — Polijas karalis apstiprināja mantošanas tiesības uz Cīravas muižu Hermaņa fon Maidela otrajai sievai Annai, dzim. fon Dēnhofai (Dönhoff).

 27. jūlijs — Polijas karalis izdeva rīkojumu, kas liek Rīgas rātei paziņot komūnai to, cik lielu algu saņem birģermeistari, rātes locekļi, sindiks, soģi un eltermaņi. Visi ienākumi ir jānodod kopējā pilsētas kasē, un bez namnieku ziņas šos līdzekļus lietot aizliegts.

Septembris 
 29. septembris — Cēsu pils dienvidu korpusa pagrabos pārbaudot šaujamā pulvera noliktavu nejaušā kārtā uzspridzinājās poļu apakšpilskungs. Stipri cieta pils lielā svētku zāle un citas dienvidu korpusa telpas.

Kultūra 
 Mollīna tipogrāfijas darbinieks Heinrihs Tūms izveidoja grāmatzīmi H. Roma-Horsta ģimenei, kas varētu būt pirmais Rīgā veidotais darbs gravīras tehnikā.

Zinātne 
 Rīgas birģermeistars Nīenštets izdeva savu Livonijas vēsturi, kuru iesāka ar to, kā 12. gadsimtā Brēmenes tirgotāji pirmo reizi iebraukuši Daugavā.

 Nīenštets pirmo reizi aprakstīja Saknīšu-Atvasīšu lībiešu uzkalniņkapus.

Dzimuši

Miruši 

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Džakomo Kvarengi

Džakomo Antonio Domeniko Kvarengi (, ; dzimis , miris ) bija itāļu klasicisma arhitekts, kurš 1780. gadā pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur pēc viņa projektiem uzceltas daudzas sabiedriskās ēkas Paladio  stilā. Pēc viņa meta Johans Georgs Ādams Berlics uzcēla Mežotnes pili (1797—1801).

Dzīvesgājums 

Dzimis 1744 20. septembrī Bergamo tuvumā toreizējās Venēcijas Republikas teritorijā. Mācījies Romā, projektējis ēkas Monako un Vīnē. 

1780. gadā Kvarengi kļuva par ķeizarienes Katrīnas II galma arhitektu Pēterburgā. Pēc viņa projektiem uzcēla Angļu pili Pēterhofā (1780—1787), Ermitāžas teātra (1783—1787) un Pēterburgas Zinātņu akadēmijas (1783—1785) ēkas Pēterburgā, Aleksandra pili Carskoje Selo (1792—1796), Augstdzimušo jaunavu Katrīnas institūtu (1804—1807) un Smoļnija institūtu (1806—1808).

Viņa pēdējais projekts bija Uzvaras kolonna iepretī Rīgas pilij par godu uzvarai karā ar Napoleonu.

Ārējās saites

Arhitekti
Klasicisms
Ziedkāposts

Ziedkāposts jeb puķkāposts (Brassica oleracea var. botrytis) ir dārza kāposta pasuga, kura zieds tiek izmantots uzturā kā dārzenis. Zieds parasti ir baltā krāsā, bet tiek kultivētas arī tādas ziedkāpostu šķirnes, kuru zieds ir zaļā vai violetā krāsā. Ziedkāposti satur daudz C vitamīnu; satur arī folijskābi, B6 vitamīnu.

2009. gadā vislielākā ziedkāpostu raža tika ievākta Ķīnā un Indijā. No Eiropas valstīm visvairāk ziedkāposti tika izaudzēti Itālijā un Spānijā.

Atsauces 

Kāpostu cilts
Dārzeņi
2011.—2012. gada LBL sezona

2011.—2012. gada LBL sezona ir 21. Latvijas basketbola līgas sezona. Tajā piedalījās 35 komandas, kas bija sadalītas trijās divīzijās pēc spēku samēra. 1. divīzijā spēlēja deviņas spēcīgākās komandas, 2. divīzijā — 16 komandas, savukārt 3. divīzijā — 10 komandas. 2012. gada LBL Visu zvaigžņu spēle notika  Daugavpilī.
Par čempioniem kļuva VEF Rīga, kas finālsērijā ar 4:1 uzvarēja BK Ventspils.

Komandas

1. divīzija 
 Rīgas VEF
 BK Ventspils
 BK Liepājas Lauvas
 BK Valmiera
 BK Turība
 LU/Latvijas Universitāte
 BK Jelgava
 BK Jūrmala
 Latvijas U-18 izlase

2. divīzija 
 Liepāja 2
 BK VEF
 BARONS kvartāls
 Rīgas Stradiņa universitāte
 Ventspils Augstskola
 Saldus
 DSN
 BS Rīga
 VEF Kadeti
 Valmiera BSS
 Jelgava/LLU
 Dārznieks/Cēsis
 Līvāni
 Gulbenes Buki
 Ogres BS
 Rīga/Rīdzene/LU

3. divīzija 
 "Dartija"
 "SK Limbaži"
 "Kvēle"
 "Salacgrīva"
 "Vidzemes Augstskola"
 "Carnikava"
 "Ķeizarmežs"
 "Saulkrasti"
 "Alūksne"
 "Jūrmala"

Regulārā sezona

Izslēgšanas spēles

Atsauces

Ārējās saites 
 LBL mājaslapa
 Eurobasket profils 

2011. gads sportā
2012. gads sportā
2011. gads Latvijā
2012. gads Latvijā
2011.-2012.
Dveins Džonsons

Dveins Daglass Džonsons (; dzimis ), pazīstams kā The Rock (no angļu valodas — 'akmens'), ir amerikāņu aktieris un bijušais profesionāls cīkstonis.

Universitātes laikā spēlēja amerikāņu futbolu Maiami Universitātes sastāvā NCAA čempionātā. 1991. gadā universitātes sastāvā guva uzvaru NCAA pirmās divīzijas turnīrā. Vēlāk spēlēja Kanādas futbola līgā, taču 1996. gadā izlēma uzsākt profesionālā cīkstoņa karjeru. Cīkstoņi ir bijuši viņa vectēvs un tēvs. Parakstīja līgumu ar WWF (pašreizējais WWE). D. Džonsons ir izcīnījis 16 WWF/E čempiontitulus, no tiem deviņi izcīnīti supersmagsvaru kategorijā. 2000. gadā izdevis autobiogrāfiju. Par savu pirmo vadošā aktiera lomu 2002. gada filmā "Skorpionu karalis" saņēma 5,5 miljonus ASV dolāru. Vēl ir filmējies tādās filmās kā "Laipni lūgti džungļos", "Vēsā mierā", "Atmaksas stunda", "Cietuma komanda", "Spēles plāns", "Ķeriet Smārtu!", "Raganu kalns", "Planēta 51", "Zobu feja", Doom, Why Did I Get Married Too?, "Rezerves policisti", "Ātrāk" un "Ātrs un bez žēlastības 7".

2020. gadā žurnāls Forbes atzina Džonsonu par pelnošāko 2019. gada aktieri.

Filmogrāfija

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

1972. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV profesionālie cīkstoņi
Gerharts Hauptmanis

Gerharts Hauptmanis (, dzimis , miris ) bija vācu dramaturgs un rakstnieks. 1912. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts. Dzimis un lielu dzīves daļu pavadījis Silēzijā, ko bieži aprakstījis savos darbos. Iesākumā rakstījis naturālisma stilā, vēlāk misticisma un simbolisma ietekme. Pazīstams kā lugu autors, kaut rakstījis arī romānus un noveles.

Dzimis viesnīcnieka ģimenē Oberzalcbrunnā, Silēzijā (tolaik Prūsijas, mūsdienās Polijas) teritorijā). Skolā gāja Breslavā (Vroclavā). Studēja Jēnas universitātē, apmeklēja Itāliju. 1885. gadā apprecējās, apmetās Berlīnē un pievērsās literārajam darbam. XIX gadsimta beigās dzīvoja Šleiberhavā (mūsdienās Šklarska Poremba). Pirmā pasaules kara laikā - pacifists. 1901. gadā nopirka māju pie Jeleņa Guras, kur 1946. gadā mira, kad Silēzija pēc Otrā pasaules kara jau bija Polijas teritorijā. Apglabāts Hidenzē salā Baltijas jūrā.

Nepilna bibliogrāfija 

Lugas:

 Vor Sonnenaufgang, 1889
 Die Weber, 1892 - "Audēji" (1984. gadā izdota latviski)
 Der Biberpelz, 1893 - "Bebrādas kažoks" (1984. gadā izdota latviski)
 Hanneles Himmelfahrt, 1893 - "Hannele" (Raiņa un Aspazijas tulkojums)
 Florian Geyer, 1896
 Elga, 1896 - "Elga" (1984. gadā izdota latviski)
 Die versunkene Glocke, 1896 - "Nogrimušais zvans" (Raiņa un Aspazijas tulkojums)
 Fuhrmann Henschel, 1898 - "Ormanis Henšelis" (1984. gadā izdota latviski)
 Michael Kramer, 1900
 Der rote Hahn, 1901
 Der arme Heinrich, 1902
 Rose Bernd, 1903 - "Roze Bernda" (1984. gadā izdota latviski)
 Die Ratten, 1911
 Festspiel in deutschen Reimen, 1913

Ārējās saites 

 Hauptmaņa darbi Project Gutenberg
 Par Hauptmani Nobela prēmijas mājaslapā 
 Die Gerhart-Hauptmann-Gesellschaft 
 Gerharda Hauptmaņa muzeju asociācija , , 

Lejassilēzijas vojevodistē dzimušie
Polijas vācieši
Vācu valodā rakstošie
Naturālisms
Nobela prēmijas laureāti literatūrā
Mark IV

Mark IV bija Mark klases smagais tanks (Mark I tālāka modifikācija), ražots kopš 1917. gada līdz 1918. gada rudenim. 

Pirmie 200 tanki tika nosūtīti uz fronti 1917. gada 1. aprīlī. Kaujā pirmo reizi piedalījās 1917. gada novembra beigās pie Kombraijas (Battle of Cambrai), pēc tam kaujās pie Ipras un Mesinas.

Konstrukcija 

Raksturīga silueta rombveida forma (skatoties no sāniem), zems smaguma centrs, kāpurķēdes gāja pa visa tanka silueta perimetru, ieroči izvietoti grozāmās ligzdās — sponsonos — tanka sānos. Prototips izstrādāts 1916. gada vēlā rudenī. Apbruņots ar 6 mārciņu Hotchkiss lielgabaliem, 303 Lewis MG, Hotchkiss un Vickers MGs ložmetējiem (vēlāk 303 Lewis MG uz visiem tankiem nomainīja pret Hotchkiss). 

Pirmo reizi tanka motoram tika piemontēts trokšņu slāpētājs. Salīdzinot ar iepriekšējiem modeļiem, ievērojami uzlabota salona ventilācija. 

Pirmajos modeļos dzinēja jauda bija 105 ZS, kas izrādījās nepietiekama, tāpēc vēlāk tanku ražoja ar 125 ZS motoru.

Modifikācijas 
1917. gadā tika izveidota pagarinātā versija "Ložņa" jeb Mark IV (T) (Mark IV Tadpole), aizsarggrāvju pārvarēšanai. Tā kā Vācijas impērijas armija sāka aktīvi izmantot sagūstītos tankus un ražot pati savus, Mark IV (F) (Mark IV Female) tika aprīkots ar papildus bruņojumu (lielgabalu) - Mark IV (H) ("Mark IV Hermaphrodite"). Sāka ražot arī remonta mašīnas versiju Mark IV (TT) (Mark IV Tank Tenders). 

Kopā saražoja 1220 eksemplāru - 420 M (male), 595 F (female) un 205 remonta mašīnu. Aptuveni 1000 tankus saražoja Metropolitan Carriage Wagon & Finance Co, bet pārējos William Foster & Co. rūpnīcā Linkolnā u.c. (Wm Beardmore & Co., Mirrlees, Watson & Co u.c.).

Atsauces

Ārējās saites

Literatūra 

 Fletcher David. British Mark IV Tank. Osprey Publishing, 2007, 

Apvienotās Karalistes tanki
Smagie tanki
Pirmā pasaules kara tanki
Mauser Gewehr 98

Gewehr 98 jeb G98 (Mauser G98) ir Vācijas kājnieku pamatbruņojumā esoša 8 mm kalibra karabīne laikā no 1898. gada gadam. Vēlāk plaši izmantota līdz pat mūsu dienām dažādu valstu armiju, paramilitāro grupējumu un partizāņu kustību bruņojumā, kā arī medībās.

Karabīni izstrādāja un sāka ražot Vācija, brāļu Vilhelma un Paula Mauzeru — Wilhelm Mauser (1834—1883), Paul Mauser (1838—1914) — rūpnīcā 1898. gadā (paralēli šautenei Gewehr 98 jeb G98) aptuveni līdz 1905. gadam. 1908. gadā, pārejot no apaļgalu lodēm uz smailgalu lodēm, sāka ražot uzlabotu karabīnes modeli, ko kopš 20. gadiem pieņemts dēvēt par K98a. Nākamā modifikācija parādījās 1935. gadā kā Karabiner 98 kurz jeb K98k (īsāka, līdz ar to vieglāk lietojama, mazliet atšķirīgs plecu siksnas stiprināšanas veids, uzlabots tēmēklis), kuru pieņēma vērmahta kājnieku daļu pamatbruņojumā.

Galerija

Literatūra 

 Справочник по стрелковому оружию иностранных армий. — Воениздат МВС СССР: Москва, 1947

Ārējās saites 

 Informationsseite zum K98, K98k
 Karabiner 98 k — Wehrmachtslexikon
 Mauser K98k — German Militaria
 Some usefull schematics of Mauser 98k and more 
 Mauser model 98 (Germany) 
 Mauser модель 98 (1898) (Германия)
 Все о винтовке и карабине Маузер 98 
 Винтовка Mauser G98

Šautenes
Oranžais aģents

Oranžais aģents () ir ķīmiskais kaujas defoliants, herbicīds. Tas ir divu vielu — 2,4,5-trihlorfenoksietiķskābes (2,4,5-T) un 2,4-dihlorfenoksietiķskābes (2,4-D) maisījums attiecībā 1:1. Izveidots 20. gadsimta vidū zemes virsmas atbrīvošanai no augāja aizsega. To ražoja ASV kompānijas Dow Chemical Ltd un Monsanto Ltd. Kopš 1961. gada 10. augusta plaši lietots Vjetnamas kara laikā, kad to sāka lietot ASV kara aviācija.

Lietošana 
No 1961. līdz 1975. gadam, lai "slēgtu rajonu" un iznīcinātu Ziemeļvjetnamas karavīru un vjetkongiešu izmantoto mežu aizsegu, ASV, veicot uzlidojumus, virs džungļiem izsmidzināja vairākus simtus miljonus tonnu šī ķīmiskā kaujas defolianta. Akcija bija iedarbīga: plašos Kuangtri provinces apgabalos gar 38. paralēli un daļā Tainiņas provinces dienvidos no Saigonas tika pilnībā iznīcināti meži un krūmāji.

Sekas 
1975. gadā, tūlīt pēc kara beigām, tika fiksēts, ka nepamatoti liels skaits veterānu sākuši slimot ar ādas sarkomu un nehodžkina limfomu. Tikai vēlāk ASV Slimību kontroles centrs konstatēja, ka šos vēža paveidus rada "Oranžā aģenta" sastāvā esošie dioksīni, kas tur atradās vienkāršotās sintēzes dēļ. Milzīgas Kuangtri un Tainiņas provinču platības vairs nebija derīgas dzīvošanai un lauksaimniecībai. Savukārt vjetnamiešu ārsti ziņoja, ka saindētajos apgabalos ārkārtīgi pieaudzis jaundzimušo skaits ar iedzimtiem defektiem. Šī iemesla dēļ 1977. gadā pieņemtās Ženēvas konvencijas 1. Papildprotokola 35. pantā teikts "aizliegts karadarbības laikā lietot tādas metodes vai līdzekļus, kuru mērķis ir nodarīt vai, ja var sagaidīt, ka tās nodarīs plašus, ilgstošus un nopietnus apkārtējās vides postījumus". Sīkāk šis aizliegums aprakstīts divos 55. panta punktos.

Atsauces 

Ķīmiskie kaujas defolianti
Nekonvencionālie ieroči
Herbicīdi
Inga Gaile

Inga Gaile (dzimusi 1976. gada 29. jūnijā Rīgā) ir latviešu dzejniece, rakstniece un teātra režisore.

Biogrāfija 
Inga Gaile beigusi Rīgas Centra humanitāro ģimnāziju (1993), studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā Literatūras teorijas, vēstures un kritikas kursā (1994-98), beigusi Teātra un TV dramaturģijas kursu (2012), no 2012. līdz 2014. gadam studējusi režiju maģistratūras studiju programmā.

Dzejas publikācijas kopš 1996. gada. Dzejoļi atdzejoti angļu, spāņu, poļu un citās valodās. Atdzejojusi Latvijas krievu dzejnieku darbus. 

Strādājusi "TV3 Latvia" un reklāmā. Kopš 2004. gada Latvijas Rakstnieku savienības biedre.

Par pirmā dzejoļu krājuma "Laiks bija iemīlējies" manuskriptu saņēmusi Klāva Elsberga prēmiju (1999), par otrā krājuma "Raudāt nedrīkst smieties" manuskriptu saņēmusi Annas Dagdas fonda balvu (2004) un Ojāra Vācieša prēmiju (2004). Par krājumu "Kūku Marija" saņēmusi Dzejas dienu balvu (2007), bet par krājumu "Migla" - žurnāla "Latvju Teksti" balvu (2012) un O. Vācieša prēmiju (2012), krājums nominēts Literatūras gada balvai. Par krājumu "Vai otrā grupa mani dzird?" I. Gailei piešķirta Literatūras gada balva, tāpat kā par romānu "Skaistās". 2012. gadā saņēmusi Prozas lasījumu galveno balvu par stāstu "Piena ceļi".

Kopš 2018. gada Latvijas PEN kluba prezidente.

Bibliogrāfija

Dzeja 
 Laiks bija iemīlējies. Rīga: Pētergailis, 1999.
 Raudāt nedrīkst smieties. Rīga: Nordik, 2004.
 Kūku Marija. Rīga: Orbita, 2007
 Migla. Rīga: Mansards, 2012.
 Vai otrā grupa mani dzird? [dzejoļi bērniem]. Rīga: Liels un mazs, 2014.
 Lieldienas. Rīga: Neputns, 2018.
 Nakts. Rīga: Mansards, 2021.

Dramaturģija 
 Āda. Rīga: Mansards, 2011.

Proza 
 Stikli [romāns]. Rīga: Dienas grāmata, 2016.
 Neredzamie [romāns]. Rīga: Zvaigzne ABC, 2018.
 Piena ceļi [stāstu krājums]. Rīga: Mansards, 2018.
 Skaistās [romāns]. Rīga: Dienas grāmata, 2019.
 Rakstītāja [romāns]. Rīga: Dienas grāmata, 2020.

Citās valodās 
 30 Questions People Don't Ask. Angļu val. atdz. Ieva Lešinska. Warrensburg, MO: Pleiades Press, 2018.
 Klaas [Stikli]. Igauņu val. tulk. Aive Mandel. Tallinn: Looming, 2018.
 30 cosas que la gente jamas se pregunta. Spāņu val. atdz. Lawrence Schimel. Viento Verde, 2019.
 Wielkanoc [Lieldienas]. Poļu val. atdz. Agnieszka Smarzewska. Europejski Poeta Wolności, 2020.
 Gražiosios [Skaistās]. Lietuviešu val. tulk. Edmundas Untulis. Homo liber, 2021.

Iestudētās lugas 
 LV [kopā ar A. Jarovoju; pēc Raiņa un G. Priedes]. Režisors A. Jarovojs. Jaunais Rīgas teātris, 2005.
 Neuzticīgie [pēc J. Veseļa]. Režisors A. Jarovojs. Nacionālais teātris, 2009. 
 Āda. Režisors A. Jarovojs. Ģertrūdes ielas teātris, 2011.
 Četras naktis [pēc F. Dostojevska]. Režisors A. Jarovojs. Ģertrūdes ielas teātris, 2012.
 Mūsu Silvija debesīs. Režisore I. Gaile. Ģertrūdes ielas teātris, 2013.
 Trauki. Režisore I. Gaile. Dirty Deal Teatro, 2014.
 Vai otrā grupa mani dzird? [bērniem]. Režisore I. Gaile. Dirty Deal Teatro, 2017.

Ārējās saites 
 Latvijas Literatūras centrs

Atsauces 

1976. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas dzejnieki
Latviešu valodā rakstošie
Rakstnieces
Latvijas Kultūras akadēmijas absolventi
1608. gads Latvijā

Šajā lapā ir apkopoti 1608. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospoļitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, bet dienviddaļā Grobiņas apgabals, kuri nebija pakļauti Kurzemes hercogistei. Šajā laikā notika karadarbība starp Žečpospoļitu un Zviedrijas karalisti.

Notikumi Latvijas teritorijā

Nezināms laiks vai visa gada laikā 
 Livonijas lielhercogs skaitījās Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs Sigismunds III Vāsa.
 Kurzemes un Zemgales hercogistes Kurzemes daļu pārvaldīja Vilhelms Ketlers, bet Zemgales un Sēlijas daļu viņa brālis Frīdrihs Ketlers.
 Zviedru karaspēks ieņemtajā Jūrmalas teritorijā pie Slokas uzcēla nocietinājumus.
 Pēc izcelšanās Daugavgrīvā neriskēdams savus spēkus virzīt tālāk uz Rīgu, zviedru karaspēka vadonis grāfs Mansfelds Daugavas kreisajā krastā pie Lielupes ietekas Daugavā uzcēla četrstūrveida šternskansti (tagadējais Daugavgrīvas cietoksnis). Šo skansti, kas deva iespēju uzraudzīt kuģniecību gan Daugavā, gan Lielupē, nosauca par Neimindes skansti. Tās apbruņojumā bija 29 falkoneti un to sargāja 250 cilvēku liels garnizons. 
 Zviedrijas karalis Kārlis IX Daugavgrīvā noteica muitas nodevu 5 % apmērā no pārvadājamo preču vērtības, taču tirgotāji atteicās to maksāt.
 Par Rīgas pilsētas skolu inspektoru sāk strādāt luterāņu mācītājs Hermanis Samsons.
 Vācu mācītājs un teologs (latviešu rakstniecības pamatlicējs) Georgs Mancelis pārcēlās uz Rīgu un iestājās Domskolā.
 Zemgales hercogs Frīdrihs Ketlers un viņa sieve Elizabete Magdalēna devās uz kūrēm (rehabilitāciju) Vīzenbādē.
 Mollīna tipogrāfija Rīgā izdeva 3 jaunas grāmatas.

Jūlijs 
 Pētera baznīcas tornī iespēra zibens.

Augusts 
 1. augusts — Zviedru spēki grāfa Mansfelda vadībā izcēlās malā netālu no Daugavas ietekas un ieņēma Daugavgrīvas pili (Dinamindi).
 5. augusts —Zviedru karaspēks naktī ieņēma Kokneses pili un pilsētu, gandrīz pilnībā iznīcinot poļu garnizonu (izņemot 30 kareivjus). Atstājot pilī un pilsētā 200 savējos karavīrus zviedri aizgāja.

Septembris 
 Tika dibināta Kabiles luterāņu draudze.

Oktobris 
 1. oktobris — Mansfelds bij spiests atstāt Neimindi un atgriezties Zviedrijā, paturot Dinamindē nelielu garnizonu. 
 28. oktobris — Poļu spēki ielauzās Koknesē un tur atstāto zviedru garnizonu pilnībā iznīcināja.

Kultūra

Zinātne

Dzimuši 
 Matiass Dītrihs I fon der Reke, Jaunpils mantinieks, veica Jaunpils pārbūvi. (miris 1652.)
 Johans Stenders, luterāņu mācītājs Latgalē un Kurzemes hercogistē, Sēlpils prāvests, Stenderu dzimtas aizsācējs Latvijas teritorijā. (miris 1669.)

Miruši 
 29. februāris — Jēkabs Šverins (Jacob II, Capitain), Kurzemes bruņniecības loceklis, Alsungas un vairāku citu Alsungas novada muižu īpašnieks, Kurzemes hercogistes sūtnis Krakovā.

Latvija
 
Notikumi Latvijā pēc gada
Hugo Helmanis

Hugo Helmanis (1895—1941) bija Latvijas armijas virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris. Ievērojams ar daudziem, personīgi vadītiem, izlūkgājieniem ienaidnieka aizmugurē Latgales frontē, Latvijas Brīvības cīņu laikā.

Biogrāfija 
Dzimis Rīgā 1895. gada 18. aprīlī. Ieguvis vidējo izglītību. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada jūlijā brīvprātīgi iestājās Krievijas impērijas armijā. 1915. gadā beidza Nikolaja kara inženieru skolu. Ieskaitīts 8. Sibīrijas sapieru bataljonā, bet jau drīz pēc tam pārcelts uz 12. aviācijas divizionu.
Kā lidotājs piedalījies vairākās gaisa kaujās, notriecis divas ienaidnieka lidmašīnas. Divas reizes krita vācu gūstā, bet abas reizes izbēga. Vairākkārt apbalvots un paaugstināts par poručiku.

1919. jūlijā brīvprātīgi iestājās Latvijas armijā. Iedalīts 1. Liepājas kājnieku pulkā vada, vēlāk rotas komandiera amatā. Piedalījās daudzās kaujās un izlūkgājienos. 1919. gada oktobrī paaugstināts par kapteini.

Lāčplēša Kara ordenis piešķirts par 1920. gada 6. janvāra kauju Latgalē, kur Helmaņa vadītā vienība, atrazdamās ienaidnieka aizmugurē, negaidītā triecienā ielauzās Makužu sādžā un ieguva lielgabalu, divus ložmetējus u.c. kara materiālus.
Pēc kara savu izlūkgājienu pieredzi apkopojis grāmatā Kapteiņa Helmaņa izlūku gājieni Latgales frontē.
1921. gadā kļuva par rotas komandieri, bet tajā pašā gadā atvaļināts.

1922. gada novembrī iestājās Iekšlietu ministrijas dienestā kā sevišķu uzdevumu vecākais ierēdnis. 1923. gadā Helmani iecēla par Jelgavas, 1924. gadā par Kuldīgas apriņķa priekšnieku. Bija Kuldīgas aizsargu pulka komandieris.
1925. gadā pārgāja uz robežpoliciju Jelgavas apriņķī. 1926. gadā atvaļināts no Iekšlietu ministrijas dienesta.

1927. gadā viņš atgriezās armijas aktīvajā dienestā. Ieskaitīts 10.Aizputes kājnieku pulkā, bet jau tā paša gada septembrī, disciplinārā kārtā, atvaļināts. 1928.-1929. gadā bija grupas priekšnieks Zilupes robežapsardzības apgabalā. Vēlāk atgriezās Rīgā kur nodarbojās ar automašīnu tirdzniecību. Bijis biedrības Lāčplēšu Dižcilts dibinātājs un pirmais priekšnieks.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Helmanis pārcēlās uz Jelgavu. Tur bijis nacionalizēto namu uzmērīšanas darbu vadītājs vietējā namu pārvaldē. 1941. gada 4. februārī Jelgavā apcietināts. 18. jūnijā pārvests uz Astrahaņas cietumu. 1941. gada oktobrī kara tribunāls piesprieda Helmanim nāvessodu. Sods izpildīts tā paša gada novembrī.

Atsauces

Ārējās saites 
 Hugo Helmanis Lāčplēša Kara ordeņa kavalieru lapā

Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri
Rīgā dzimušie
Padomju represijās nogalinātie
Astrahaņā mirušie
Elīna Treija

Elīna Treija (dzimusi Elīna Siliņa, ) ir latviešu uzņēmēja un politiķe. Bijusi 11. Saeimas deputāte (ievēlēta no Zatlera Reformu partijas), darbojusies tā sauktajā "Olšteina deputātu grupā". Šobrīd pārstāv Nacionālo apvienību.

Biogrāfija 
Vidējo izglītību ieguvusi Valmieras Viestura vidusskolā, ko pabeigusi 1994. gadā, kā arī Roden Gymnasiet Zviedrijā (1995. gads). Pēc tam studējusi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes Politikas zinātnes katedrā, ko absolvējusi 2000. gadā un aizstāvējusi diplomdarbu par nodarbinātības valsts politiku bezdarba problēmu risināšanai Latvijā. Tāpat 2003. gadā absolvējusi Rīgas Ekonomikas augstskolu, kur ieguva bakalaura grādu ekonomikā un uzņēmējdarbībā.

1990. gadu pirmajā pusē strādājusi Valmieras Drāmas teātrī kā ārštata aktrise. Pēc tam E. Siliņa strādājusi dažādos uzņēmumos gan Latvijā, gan Zviedrijā. 2007. gadā dibinājusi SIA "Celsius", kas nodarbojas ar finanšu konsultāciju un grāmatvedības pakalpojumu sniegšanu, bijusi uzņēmuma valdes priekšsēdētāja.

Politiskā darbība 
2011. gadā pievienojusies Zatlera Reformu partijai (ZRP). No šīs partijas saraksta kandidēja Saeimas ārkārtas vēlēšanās un tika ievēlēta 11. Saeimā.  kopā ar pieciem citiem ZRP biedriem pameta partiju, tādējādi protestējot pret nedemokrātisko lēmumu pieņemšanu ZRP iekšienē. Vēlāk tika iekļauta 11. Saeimas Sociālo un darba lietu komisijas un Publisko izdevumu un revīzijas komisijas sastāvos, taču dažas dienas vēlāk kļuva par Publisko izdevumu un revīzijas komisijas priekšsēdētāju.

2012. gada martā Saeimas neatkarīgo deputātu grupa (tā sauktais "Olšteina sešinieks") nodibināja biedrību "Brīvie demokrāti", par kuras valdes priekšsēdētāju tika izraudzīta E. Siliņa.

2017. gadā E. Siliņa iestājās Nacionālajā apvienībā un nesekmīgi kandidēja no tās saraksta Rīgas domes vēlēšanās. Tāpat kandidēja, bet netika ievēlēta 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gada rudenī. 2020. gada ārkārtas Rīgas domes vēlēšanās kandidēja no Nacionālās apvienības, bet netika ievēlēta.

Privātā dzīve 
E. Siliņas tēvs ir aktieris Aivars Siliņš, taču bērnībā viņu audzinājusi vecmāmiņa. 1990. gadā filmējusies galvenajā Maijas lomā Rīgas Kinostudijas filmā "Maija un Paija". Elīnas pusbrālis ir basketbolists Ojārs Siliņš.

E. Siliņa 20 gadus bija civillaulībā ar uzņēmēju Andri Treiju, ģimenē aug četri bērni. 2017. gada rudenī pāris apprecējās, un Elīna mainīja uzvārdu.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 Saeimas profils

1977. gadā dzimušie
11. Saeimas deputāti
Latvijas uzņēmēji
Rīgas Ekonomikas augstskolas absolventi
Valmieras Viestura vidusskolas absolventi
Siliņa

Siliņa (vīriešu dzimtē Siliņš) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Anita Siliņa (1990) — vieglatlēte;
 Evika Siliņa (1975) — juriste un politiķe;
 Elīna Treija (agrāk Siliņa; 1977) — uzņēmēja un politiķe.

Arī:
 Bērzkalnvalka cits nosaukums

Latviešu uzvārdi
Marjana Dademaša

Marjana Dademaša (dzimusi Marjana Ivanova-Jevsejeva  Daugavpilī) ir Latvijas krievu politiķe. Bijusi 11. Saeimas un 12. Saeimas deputāte, pārstāvot partiju "Saskaņa" un apvienību "Saskaņas Centrs". Bijusi Daugavpils domes deputāte.

Biogrāfija 
Pabeigusi Daugavpils Universitāti un Baltijas Krievu institūtu, kur ieguvusi izglītību psiholoģijā un uzņēmējdarbībā.

Marjana Dademaša ir darbojusies dažādos uzņēmumos: bijusi valdes priekšsēdētāja biedrībā "Piektais elements", bijusi laikraksta Вести сегодня korespondente. Strādājusi Daugavpils pilsētas domē par Jaunatnes departamenta jaunatnes lietu speciālisti.

Politiskā darbība 

M. Dademaša 10. Saeimas laikā darbojās kā "Saskaņas Centra" deputāta Jāņa Urbanoviča palīdze. 2012. gadā kandidēja Saeimas ārkārtas vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta un tika ievēlēta 11. Saeimā no Latgales vēlēšanu apgabala. Saeimā darbojas Valsts pārvaldes un pašvaldības komisijā un Publisko izdevumu un revīzijas komisijā. Tāpat ievēlēta 12. Saeimā 2014. gadā. 2015. gada oktobrī nolika Saeimas deputātes mandātu, lai darbotos privātā biznesā (pieteikusies par kandidāti AS "Olainfarm" izpilddirektora amatam).

2017. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Daugavpils domē no partijas "Saskaņa". 2018. gadā nolikusi Daugavpils domes deputāta mandātu uz laiku veselības problēmu dēļ.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 11. Saeimas profils

1982. gadā dzimušie
Daugavpilī dzimušie
Latvijas krievi
"Saskaņas" politiķi
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
Daugavpils Universitātes absolventi
Baltijas Starptautiskās akadēmijas absolventi
Benjamins Netanjahu

Benjamins Netanjahu (, Benjamin "Bibi" Netanyahu; dzimis ) ir bijušais Izraēlas premjerministrs, pārstāv Likud partiju. Tāpat ir pašreizējais Likud priekšsēdētājs.

B. Netanjahu ir pirmais un pašlaik vienīgais valsts premjerministrs, kas dzimis Izraēlā. 1967. gadā pievienojās Izraēlas aizsardzības spēkiem. Laikā no 1984. līdz 1988. gadam bija Izraēlas pārstāvis ANO. 1996. gada jūnijā pirmoreiz kļuva par Izraēlas premjerministru, šajā amatā esot līdz 1999. gada jūlijam. Pēc tam viņš pameta politiku pēc korupcijas skandāla. 2002. gadā B. Netanjahu atgriezās kā Ārlietu ministrs, vēlāk bija arī Finanšu ministrs. 2005. gada decembrī otrreiz kļuva par Likud partijas priekšsēdētāju. Pēc gada kļuva arī par opozīcijas līderi Knesetā. 2009. gada vēlēšanās viņa partija guva uzvaru un pats B. Netanjahu kļuva par Izraēlas premjerministru.  Izraēlas parlaments ar vienas balss vairākumu gāza Netanjahu vadošo koalīciju un par viņa pēcteci iecēla Naftali Benetu.

Viņa vecākais brālis Jonatāns Netanjahu ir Izraēlas nacionālais varonis, gājis bojā teroristu sagūstīto Izraēlas pilsoņu atbrīvošanas operācijā Ugandā 1976. gadā.

Ārējās saites 

 

1949. gadā dzimušie
Izraēlā dzimušie
Izraēlas politiķi
Izraēlas premjerministri
Merida (Spānija)

Merida (, izrunā: ) ir pilsēta Spānijā, Estremaduras autonomā reģiona administratīvais centrs, lai gan tā ir tikai otra lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita Estremadurā aiz Badahosas. Pilsēta atrodas Gvadjanas upes kreisajā krastā.

Meridu 25. gadā p.m.ē. dibināja romieši un tās nosaukums bija Augusta Emerita. Tajā laikā tā bija Romas provinces Luzitānijas galvaspilsēta un kļuva par vienu no nozīmīgākajām romiešu pilsētām Pireneju pussalā. 7. gadsimtā pilsētu iekaroja vestgoti. 713. gadā Meridu okupēja mauri. 1228. gadā pilsētu atkaroja Leonas karalis Alfonso IX.

Meridas arheoloģiskais komplekss, kur ietilpst romiešu celtie tilti, amfiteātris un viadukti, 1993. gadā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Estremaduras pilsētas
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Spānijā
Jānis Lūsēns

Jānis Lūsēns (dzimis  Liepājā) ir latviešu komponists.

Izglītību ieguvis Liepājas 1. vidusskolā, Liepājas Emiļa Melngaiļa mūzikas vidusskolas teorijas nodaļā un LVK Jāņa Ivanova kompozīcijas klasē. Dibinājis instrumentālo mūzikas grupu Zodiaks. Viņš ir pazīstams ar sacerētajām operām un muzikālajām izrādēm. 2009. gadā saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni. Jānis Lūsēns komponējis Edvarda Treimaņa-Zvārguļa dzejoli "Taisnība", kas bija viena no Atmodas himnām. Lūsēna instrumentālā ansabļa Zodiaks skaņuplate "Disco Alliance" pārdota vairāk kā 20 miljonos eksemplāru visā pasaulē.
2018. gadā kā žūrijas loceklis piedalījies LTV konkursā Supernova.

Mūzika teātra izrādēm 
 1999—2004: "Kaupēn, mans mīļais" (Liepājas teātris)
 2000—2002: "Neglītais pīlēns" (Liepājas teātris)
 2000—2002: "Indriķa hronika" (Latvijas Nacionālais teātris)
 2000—2008: "Putnu opera" (Latvijas Nacionālā Opera)
 2001—2008: "Sfinksa" (Latvijas Nacionālais teātris)
 2003—2004: "Īkstīte" (Dailes teātris)
 2006: "Hotel Kristina" (Latvijas Nacionālais teātris)
 2007—2009: "Agrā rūsa" (Liepājas teātris)
 2008—pašlaik: "Leļļu opera" (Latvijas Nacionālā Opera)
 2022 "Zvaigznes bērns" (Producentu grupa 7)

Atsauces

Ārējās saites 
 

1959. gadā dzimušie
Latviešu komponisti
Liepājā dzimušie
Veģetārieši
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieri
Ance Krauze

Ance Krauze (dzimusi  Rīgā) ir latviešu mūziķe un mūzikas pedagoģe.

Izglītību ieguvusi Alsungas vidusskolā, Emīla Melngaiļa mūzikas koledžas Liepājas vokālajā nodaļā un Jāzepa Vītola mūzikas akadēmijā. Mūziķei ir trīs meitas.

Vairākas reizes saņēmusi Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu, kā arī vairākkārt tikusi nominētai tai. A. Krauzei ir bijusi veiksmīga sadarbība ar maestro Raimondu Paulu, tāpat ir dziedājusi duetā ar Normundu Rutuli.

Atsauces 

1979. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latviešu dziedātāji
Breša

Breša (, izrunā: ; , izrunā: ) ir pilsēta Itālijā, Lombardijas reģionā. Tā atrodas Alpu pakājē. 2011. gada aprīlī tajā dzīvoja 197 tūkstoši iedzīvotāju. Senās Romas laikā pilsēta bija zināma ar latīņu nosaukumu Brixia.

Pilsētā bāzējas Brescia Calcio futbola klubs, kas ir spēlējis Itālijas futbola čempionāta A sērijā, bet pašlaik (2015./2016. gada sezonā) spēlē B sērijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Lombardijas pilsētas
Fortaleza

Fortaleza vai Fortalēza (, ) ir pilsēta Brazīlijā, Searas štata administratīvais centrs. 2020. gadā tajā dzīvoja 2,69 miljoni iedzīvotāju un pēc šī rādītāja tā ir piektā lielākā pilsēta Brazīlijā aiz Sanpaulu, Riodežaneiro, Salvadoras un Braziljas. Fortalezas aglomerācijā dzīvoja 4,14 miljoni iedzīvotāju.

Fortaleza ir pilsēta ar vienu no augstākajiem slepkavību koeficientiem pasaulē. 2019. gadā uz 100 tūkstošiem iedzīvotāju bija 34,5 slepkavības.

Vēsture 
Fortaleza sākotnēji tika izveidots kā portugāļu nocietinājums pret vietējiem iedzīvotājiem. 1654. gadā tā nosaukums portugāļu valodā bija Villa do Forte da Assumpção. 1810. gadā Fortaleza kļuva par Searas vadošo apdzīvoto vietu, 1823. gadā ieguva pilsētas tiesības un tika pasludināta par Searas administratīvo centru. Šajā laikā nosaukums portugāļu valodā bija Fortaleza Nova de Bragança.

Klimats 
Fortaleza atrodas subekvatoriālajā klimata joslā. Gada vidējā gaisa temperatūra ir +26,9 °C. Ap šo vērtību gaisa temperatūra gada laikā arī svārstās par vienu grādu šurpu turpu. Gada nokrišņu daudzums ir 1668 mm, no kuriem 46% nolīst marta un aprīļa mēnešos. Vissausākie mēneši ir septembris, oktobris un novembris, kad vidēji pa visiem trim mēnešiem kopā nokrīt 38 mm nokrišņu.

Sports 
Fortalezā Castelão stadionā notiks sešas 2014. gada FIFA Pasaules kausa spēles. Slavenākie futbola klubi no Fortalezas ir Ceará Sporting Club, Fortaleza Esporte Clube un Ferroviário Atlético Clube.

Atsauces

Ārējās saites 

Brazīlijas pilsētas
Ferrāra

Ferrāra () ir pilsēta un komūna Itālijas ziemeļos, Emīlijas-Romanjas reģionā, Ferrāras provinces administratīvais centrs. Tā atrodas 50 km uz ziemeļaustrumiem no Boloņas. Pilsēta ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā. 2006. gadā te tika atvērta Itālijas Ermitāža. Pilsētā ir bāzēti vairāki sporta klubi, tāpat kopš 1979. gada te notiek Ferrāras maratons. Pilsētas svētais aizbildnis ir Svētais Juris.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Emīlijas-Romanjas pilsētas
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Itālijā
Jorka

Jorka () ir pilsēta Anglijā, Apvienotajā Karalistē, Nortjorkšīras grāfistē.

Pilsētu 71. gadā p.m.ē. dibināja romieši kā ar nosaukumu Eboracum. Viduslaikos Jorka kļuva par nozīmīgu vilnas tirdzniecības centru un Anglijas baznīcas garīdzniecības ziemeļu provinces centru, šo lomu tā ir saglabājusi arī mūsdienās. 19. gadsimtā Jorka kļuva par dzelzceļa tīkla mezglu un ražošanas centru. Pilsētā atrodas Jorkas Universitāte.

Ārējās saites 

 

Anglijas pilsētas
Torija Bleka

Šellija Čepmena (; dzimusi  Sietlā), pazīstama ar skatuves vārdu Torija Bleka () ir amerikāņu pornoaktrise, atzīta par vienu no pieprasītākajām pornozvaigznēm pasaulē.

Dzimusi Sietlā. Darbojas pornoindustrijā kopš 2007. gada. Viņa bija Penthouse 2008. gada decembra Pet of the Month. Viņa ir pirmā aktrise, kas divus gadus pēc kārtas (2010-2011) atzīta par labāko pornogrāfisko aktrisi AVN balvu pasniegšanas ceremonijā. Tajā nozīmīga bija viņas loma filmā Batman XXX: A Porn Parody (2010), ko atzina par vienu no labākajām šī gada filmām. Kopā piedalījusies vairāk kā 280 filmās.

Atsauces

Ārējās saites 

 IAFD profils 
 AFDB profils 

1988. gadā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Vašingtonas štatā dzimušie
Eva Andželīna

Eva Andželīna (; dzimusi ) ir bijusī amerikāņu pornoaktrise un modele.

Darbojas pornoindustrijā kopš 18 gadu vecuma. Viņa bija Penthouse 2010. gada jūnija Pet of the Month. 2008. gadā atzīta par labāko pornogrāfisko aktrisi AVN balvu pasniegšanas ceremonijā, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. 2010. gadā žurnāls Maxim viņu nosauca par vienu no 12 labākajām pornogrāfiskajām aktrisēm. Kopumā piedalījusies 436 pornofilmās. 2010. gadā arī beidza aktrises karjeru.

Atsauces

Ārējās saites 

 IAFD profils 

1985. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Džesika Dreika

Džesika Dreika (; dzimusi ) ir amerikāņu pornoaktrise.

Darbojas pornoindustrijā kopš 1999. gada. Savu pirmo AVN balvu saņēmusi 2001. gadā. Vēl trīs reizes tikusi atzīta par labāko aktrisi dažādās kategorijās AVN balvu pasniegšanas ceremonijā, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. 2010. gadā Dž. Dreika tika uzņemta AVN slavas zālē, 2011. gadā — XRCO slavas zālē. Piedalījusies Lady Gaga singla Telephone videoklipa filmēšanā.

Atsauces

Ārējās saites 

 IAFD profils 

1974. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Hilarija Skota

Hilarija Skota (; dzimusi ) ir amerikāņu pornoaktrise.

Darbojas pornoindustrijā kopš 2004. gada. Saņēmusi vairākas AVN balvas, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. Piedalījusies vairāk nekā 500 pornofilmās.

Ārējās saites 

 IAFD profils 

1983. gadā dzimušie
Ilinoisā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Brī Olsona

Reičela Marija Oberlina (; dzimusi  Hjūstonā), pazīstama ar skatuves vārdu Brī Olsona (), ir amerikāņu pornoaktrise. Viņas vecvecāki no mātes puses ir ukraiņi, bērnībā pārcēlusies no Teksasas uz Indiānas štatu.

Darbojas pornoindustrijā kopš 2006. gada beigām. Viņa bija Penthouse 2008. gada marta Pet of the Month, bijusi uz žurnāla Hustler vāka. 2008. gadā atzīta par labāko New Starlet AVN balvu pasniegšanas ceremonijā, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. Piedalījusies vairāk nekā 500 pornofilmās, pēdējā - 2011. gadā. Filmējusies Flo Rida singla Zoosk Girl videoklipā.

Savu skatuves vārdu "Brī Olsona" izveidojusi no sava skolas laiku drauga vārda un aktrišu māsu Olsenu uzvārda. 2011. gadā B. Olsona vairākus mēnešus dzīvoja kopā ar aktieri Čārliju Šīnu.

Atsauces

Ārējās saites 

 IAFD profils 
 AFDB profils 

1986. gadā dzimušie
Teksasā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Sunny Leone

Sunny Leone (dzimusi Kārena Malhotra () ) ir indokanādiešu pornoaktrise, uzņēmēja un modele.

Viņa ir Penthouse 2003. gada Pet of the Year, kā arī 2001. gada marta Pet of the Month. Saņēmusi divas AVN balvas, tāpat saņēmusi vairākas citas šīs industrijas balvas. Piedalījusies vairāk nekā 20 pornofilmās. 2010. gadā žurnāls Maxim viņu nosauca par vienu no 12 labākajām pornozvaigznēm 2010. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

 IAFD profils 

1981. gadā dzimušie
Pornozvaigznes
Ontārio dzimušie
Gladiators (filma)

"Gladiators" () ir 2000. gada ASV un Apvienotās Karalistes vēsturiska filma, kuras režisors ir Ridlijs Skots.

Filma ir par romiešu ģenerāli Maksimusu. Imperatora Marka Aurēlija dēls Komoduss nogalina savu tēvu, kā arī Maksimusa ģimeni, un sagrābj troni, lai nepieļautu Maksimusa nonākšanu tronī. Maksimuss tiek pārdots verdzībā un vēlāk kļūst par gladiatoru. Vēlāk viņš atriebj savas ģimenes slepkavību gladiatoru arēnā.

Galvenās lomas filmā atveido Rasels Krovs, Hoakins Fīnikss, Konija Nīlsena, Olivers Rīds, Dereks Džekobi, Džimons Honsijs, Ralfs Millers un Ričards Heriss. Filma ieguva piecas Amerikas Kinoakadēmijas balvas 2001. gadā, tai skaitā tā tika atzīta par gada labāko filmu. Filmas pirmizrāde notika . Tā saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu vērtējumu.

Atsauces

Ārējās saites 

Деконструкция. Клим Жуков о фильме «Гладиатор» (2000) (krieviski)

2000. gada filmas
ASV filmas
Apvienotās Karalistes filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
BAFTA kino balvas ieguvēji (filmas)
Ridlija Skota filmas
Amerikāņu skaistums

"Amerikāņu skaistums" () ir 1999. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Sems Mendess. Filma ir par vidēja vecuma žurnālistu Lesteru Bērnhamu (Kevins Speisijs), kuram ir pusmūža krīze. Viņš iemīlas savas nepieaugušās meitas labākajā draudzenē Andželā.

Lomas filmā atveido Kevins Speisijs, Anete Beninga, Tora Birča, Vess Bentlijs, Mena Suvari, Kriss Kūpers un Elisone Dženija. Filma ieguva piecas Amerikas Kinoakadēmijas balvas 2000. gadā, tai skaitā tā atzīta par gada labāko filmu. Ziemeļamerikā filmas pirmizrāde notika . Tā saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu vērtējumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1999. gada filmas
ASV filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
BAFTA kino balvas ieguvēji (filmas)
Sema Mendesa filmas
Ēriks Lindross

Ēriks Lindross (; dzimis 1973. gada 28. februārī) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs, Kanādas hokeja izlases dalībnieks. 2016. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē. Lindross sešus gadus bija NHL kluba Filadelfijas "Flyers" kapteinis, 1995. gadā ieguva Harta balvu.

Spēlētāja karjera 
1989.—90. sezonā Lindross uzsāka spēlēt Ontārio hokeja līgas kluba Ošavas "Generals" rindās. 1991. gada NHL draftā ar kopējo pirmo numuru Lindrosu izvēlējās Kvebekas "Nordiques", taču Lindross jau iepriekš bija paziņojis, ka "Nordiques" rindās nespēlēs, attiecīgi pēc ilgām kluba vadības, līgas vadības un spēlētāja cīņām gadu vēlāk Lindross tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". "Generals" sastāvā Ēriks spēlēja līdz pat 1992. gada vasarai, kad visbeidzot pievienojās "Flyers" rindām.

Jau savā pirmajā sezonā Filadelfijā Lindross kļuva par komandas vadošo spēlētāju. 1994.—95. sezonā, būdams vien 21 gadus vecs, Ēriks kļuva par "Flyers" kapteini, bet sezonas noslēgumā saņēma arī prestižās Harta un Lestera Pīrsona balvas. 1994.—95. sezonā pirmo reizi pēc sešu sezonu pārtraukuma "Flyers" iekļuva izslēgšanas kārtā, bet 1996.—97. sezonā sasniedza pat Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Detroitas "Red Wings" priekšā.

Tiesa, Lindross bieži guva traumas, to skaitā vairākus smadzeņu satricinājumus. Spēlētāja attiecības ar "Flyers" ģenerālmenedžeri Bobiju Klārku pasliktinājās. Traumas dēļ Lindross izlaida visu 2000.—01. sezonu, un 2001. gada vasarā tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers" vienību.

Lai gan 2002.—03. bija pirmā sezona, kurā Lindross traumu dēļ neizlaida nevienu spēli, viņa rezultativitāte jau bija krietni zemāka nekā agrāk. Taču 2003.—04. sezonā, astoto reizi karjerā gūstot smadzeņu satricinājumu, Lindross aizvadīja vien 39 spēles. Pēc 2004.—05. sezonas NHL lokauta Lindross pievienojās Toronto "Maple Leafs" rindām, bet 2006.—07. sezonu uzbrucējs aizvadīja Dalasas "Stars" rindās.

2007. gada 8. novembrī Lindross paziņoja par savas profesionālās karjeras beigšanu.

Kanādas izlases rindās Lindross spēlējis trijos olimpisko spēļu turnīros, 2002. gadā kļūstot par Olimpisko čempionu, bet 1992. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas. Lindross spēlējis arī 1993. gada Pasaules čempionātā, kļūstot par turnīra rezultatīvāko spēlētāju.

Ārējās saites 

1973. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Filadelfijas "Flyers" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Hokejisti 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Ontārio dzimušie
Akmeņupītes ūdenskritums

Akmeņupītes ūdenskritums, arī Veģerupītes krāces, ir ģeoloģisks dabas piemineklis Ērgļu novada Ērgļu pagastā. Objekts atrodas uz Ogres upes labā krasta pietekas Veģerupītes jeb Akmeņupītes.

Dabas pieminekļa statusu un nosaukumu objekts ieguva 2000. gadā, pateicoties upes relatīvi lielajam kritumam — 70 metru garā posmā upes kritums ir 10 metri. Upes gultnē un krastos atrodas ļoti daudz lielu akmeņu, dēļ kā upe ir ieguvusi savu nosaukumu.

Dabas objektu apvij vairākas teiksmas, viena no tām stāsta, ka senos laikos velns esot nesis akmeņus savām dzirnavām, taču gaiļa dziedājums esot Velnu izbiedējis un tas nometis akmeņus. Pateicoties šai teiksmai, Akmeņupītes ūdenskritums bieži tiek dēvēts par "Velna dzirnavām".

Attēlu galerija

Atsauces 

Dabas pieminekļi
Ērgļu pagasts
Latvijas ūdenskritumi