joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
A. Brensona patšautene

A.Brensona patšautene ir Latvija rokas ložmetējs (patšautene), kas izstrādāta pirms Otrajā pasaules kara ēras. Galvenais projektētājs bija inženieris 1925 gadā 4. Valmieras kājnieku pulka atslēdznieka Aleksandra Brensona, 1925. gada 9. jūlijā viņš sāka darbu un 2. septembrī gatava bija jaunā patšautene — vienkāršāka, izturīgāka, vieglāk apkalpojama, ar vienkāršām un ātri apmaināmām detaļām un taisnām apstrādāšanas līnijām, kā arī izturīgāka pret apkārtējās vides apstākļiem. Ieroci varēja izjaukt 5 sekundēs, salikt — 16 sekundēs, bet stobra nomaiņa prasīja tika 4,5 sekundes.

1926. gada 16. oktobrī Valsts prezidents Jānis Čakste par jaunas patšautenes izgudrošanu paaugstināja Aleksandru Brensonu par VI šķiras kara ierēdni.

Dažos darbos par Latvijas vēsturi 20. gadsimtā izteikta doma, ka Latvijā radītais eksperimentālais Brensona patšautenes modelis bija Čehoslovākijā ražotā rokas ložmetēja jeb pēc tā laika terminoloģijas — patšautenes — ZB 26 un tā britu modifikācijas Bren Mk I prototips. Par latviešu ieroču konstruktora autodidakta Aleksandra Brensona patšautenes likteni izteiktas dažādas vēsturnieku versijas. Trimdas vēsturnieks Edgars Andersons uzskatīja, ka uz tās konstruktīvā pamata tika radīts britu Bren sistēmas rokas ložmetējs, kas Otrajā pasaules karā gados un arī pēckara laikā bieži un sekmīgi tika lietots daudzu valstu karavīru apbruņojumā. E.Andersons britu rokas ložmetēja nosaukumu Bren atvasināja no A.Brensona uzvārda pirmās zilbes. Patiesībā saīsinājums Bren ir no divu pilsētu nosaukumiem, kurās tika radīts šis ierocis — Brno (Čehoslovākija) un Enfīlda (Lielbritānija).
Latvijas Kara muzejā atrodas viena no Aleksandra Brensona radītās patšautenes tehniskā zīmējuma gaismas kopijām. Tā laika gaitā ir stipri bojāta, restaurēta, bet izmantojama ātrai un virspusējai salīdzināšanai ar presē publicētajiem Bren markas ložmetējiem. Izpētot konstruktīvo mezglu zīmējumus, Latvijas vēsturnieki, nonāca pie pārliecības, ka Brensona patšauteni nevar uzskatīt par tiešo rokas ložmetēju ZB 26 un Bren Mk I priekšteci.

Tomēr Aleksandra Brensona izgudrojuma tālākais liktenis nebija labvēlīgs, jo ierocis nenoskaidrotu iemeslu dēļ netika ieviests ražošanā, līdz ar to arī latviešu karavīru bruņojumā. Vēsturnieka E.Andersona apgalvojums, ka Latvijā 1930. gadu beigās sāka ražot Brensona konstrukcijas patšautenes, ir kļūdains. Pagaidām Latvijas arhīvos un fotokolekcijās nav atrasts neviens pierādījums šim apgalvojumam.

Lietotāji 
  Latvija

Atsauces 

7,7 mm šaujamieroči
Ložmetēji
Latvijas izgudrojumi
Latvijas šaujamieroči
Amatas pagasts

Amatas pagasts ir viena no Cēsu novada administratīvajām teritorijām tā vidienē, Amatas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Drabešu, Nītaures, Skujenes, Līgatnes un Vaives pagastiem. Pagasta pārvalde atrodas Ģikšos, citas lielākās apdzīvotās vietas ir Rencēni, Spāre, Aparnieki, Velmeri, Zāģeri.

Daba

Reljefs

Reljefa formas 
Akmenskalns, Aparnieku kalns, Avotkalns, Āpšu kalni, Baložkalns, Bērziņkalns, Doļu pilskalns, Dzegužkalns, Dzērvu kalns, Dzirškalns, Gaidēnleja, Gribuļu kalni, Jēču kalni, Kalnlielmārču kalns, Kaļļu leja, Kaupes kalns, Krievu kalns, Lemeškalns, Lepekšu kalns, Lielais kalns, Palmēnu kalns, Ratnieku kalns, Ratnieku lejas, Raudu kalns, Reinu kalni, Ruķeļkalns, Skāduļu kalns, Skolas leja, Ūbeļkalns, Vasas kalns, Vēršu kalni, Vilkašas, Ziedu leja, Žagaru kalns.

Hidrogrāfija

Avoti 
Kaļļu avoti, Lepekšu avoti

Upes  
Amata, Dadžupe, Gaidene, Grūba, Kurmjupe, Lielmārču strauts, Maiļupe, Nediene, Pērļupe, Ratnieku upe, Silnieku strauts, Skujas upe.

Ūdenstilpes 
Alaiņu ezers, Billes ūdenskrātuve, Doles ezers, Dziļūksnes ezers, Jaunsermuļu dīķi, Jēkuļu dīķi, Kalēju dīķis, Kauļu ezers, Leimaņu dīķis, Mazais Ruķeļu ezers, Melnais purvs, Rēveļu ezers, Ruķeļu ezers, Seklītis, Skalbēru dīķi, Straumēnu dīķis, Vilkašu ezers, Zāģeru dīķis, Zipu dīķis.

Purvi 
Ducenes purvs, Dziļūkšņa purvs, Eglīšu purvs, Kurmu purvs, Kūdras purvs, Ķengu purvs, Maksnieku purvs, Meirānu purvs.

Dabas pieminekļi 
Kaļļu avoti

Vēsture 
1945. gadā Cēsu apriņķa Kosas pagastā izveidoja Kosas ciema padomi. Cēsu rajona Kosas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Rencēnu ciemu. 1965. gadā Kosas ciemam pievienoja Drabešu ciema padomju saimniecības «Amata» teritoriju, padomju saimniecības «Skujene» teritoriju ar ciema centru Kosu pievienoja Skujenes ciemam, bet pašu ciemu pārdēvēja par Amatas ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2000. gadā Amatas pagasts apvienojās ar Drabešu pagastu, izveidojot Amatas novadu.

Pieminekļi 
 Kurmju senkapi (Kapsētas kalniņš)
 Kaikūņu senkapi
 Lejaskauļu senkapi (Kapsētas kalniņš)
 Doļu pilskalns
 Bērzkalnu senkapi (Dārgumu kalniņš)

Iedzīvotāji

Ievērojamas personības 
 Ernests Putniņš (1867–1962), ārsts ginekologs, LU profesors

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Vidzeme
Cēsu novada pagasti
Autoceļš A9 (Latvija)

>>Zirņu stacija

  >>Kušaiņi, Ikaiši, Vārme
 >>Jaunmuiža, Pampāļi, Ezere

 >>Rudbāržu internātpamatskola

|}
|}

A9 autoceļš Rīga (Skulte)—Liepāja, arī Liepājas šoseja, ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas savieno Latvijas galvaspilsētu Rīgu ar Latvijas trešo lielāko pilsētu Liepāju. Autoceļa A9 kopgarums ir 199,3 km un visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.

Autoceļš šķērso Lielupi un Ventu.

Krustojošie ceļi 
 P99 (Tīreļi);
 P101 (Kalnciems);
 P98 (Apšupe);
 P97 (Annenieki);
 P104 (Biksti);
 P109 (Brocēni);
 P105 (Saldus);
 P108 (Saldus);
 P107 (Ciecere);
 P116 (Skrunda);
 P117 (Skrunda);
 P115 (Kalvene);
 P112 (Šukteri);
 P106 (Grobiņa);
 P111 (Grobiņa);
 P113 (Grobiņa);
 P110 (Liepāja);
 A11 (Liepāja).

Atsauces

Ārējās saites 
 Autoceļš A9 posmā starp Tīreļiem un Rīgas rajonu

A09
Drabešu pagasts

Drabešu pagasts ir viena no Cēsu novada administratīvajām teritorijām, Gaujas kreisajā krastā starp upi un Vidzemes augstienes rietumu nogāzi. Robežojas ar sava novada Amatas pagastu, Cēsu pilsētu un Vaives pagastu, Līgatnes pagastu un pa Gauju ar Straupes un Raiskuma pagastiem.

Daba

Hidrogrāfija

Upes  
Amata, Dančupīte, Dzērdupe, Gaidene, Grūba, Kumadiņa, Pērļupe, Rakšupe.

Ezeri 
Asaru ezers, Āraišu ezers, Gaucis, Mazais Lazdiņu ezers, Murkulītis, Pūcītis, Vēķu ezers, Vērsītes ezers, Ziemēnu ezers.

Vēsture 
1935. gadā Cēsu apriņķa Drabešu pagasta platība bija 109,07 km² un tajā dzīvoja 2030 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Drabešu, Ieriķu un Rencēnu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Cēsu rajona Drabešu ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Ieriķu ciemu, 1961. gadā — likvidēto Līvu ciemu. 1965. gadā padomju saimniecības «Amata» teritoriju pievienoja Kosas ciemam, bet 1977. gadā Drabešu ciemam pievienoja daļu Vaives ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2000. gadā Drabešu pagasts apvienojās ar Amatas pagastu, izveidojot Amatas novadu. 2021. gadā Amatas novadu iekļāva Cēsu novadā.

Pieminekļi

Valsts nozīmes 
 Vējdzirnavas
 Vāveres kroga apbūve
 "Melturu" dzīvojamā rija
 Brušu pusmuižas apbūve
 Āraišu mācītājmuižas apbūve ar parku
 Āraišu luterāņu baznīca
 Āraišu muzejparka vēsturiskā apbūve
 Vāļu, Kalnamežiņu, Ainavu un Lejaspeļu senkapi
 Āraišu viduslaiku pils un apmetne
 Āraišu ezerpils

Vietējas nozīmes 
 Uplantu viduslaiku kapsēta

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Ieriķi, Kārļi, Drabeši, Amata, Līvi, Meijermuiža, Āraiši.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces 

Vidzeme
Cēsu novada pagasti
Rīgas trolejbusu reģistrācijas numuri

Šajās tabulās ir redzami visi Rīgas trolejbusu reģistrācijas numuri, gan bijušie, gan esošie.

Numerācijas atšifrējums 
 1. cipars apzīmē trolejbusu parka numuru, kurā trolejbuss pierakstīts - 1. vai 2. parks.
 2. cipars apzīmē trolejbusa modeli. Modeļu numuru atšifrējums ir šāds:
 1 - Ganz-Maz 103T (tikai 11330) + Škoda 14Tr,
 2 - Škoda 14Tr + Solaris Trollino 18,75 H2 Gas
 3 - Škoda 15Tr,
 4 - Škoda 14TrM + ar tablo aprīkotie Škoda 14Tr 14261 un 14272,
 5 - Škoda 15TrM,
 6 - Solaris Trollino 18,
 7 - AKSM-321 (tikai 27504) + AKSM-333 + Škoda 27Tr Solaris,
 8 - Škoda 24Tr Irisbus bez dīzeļģeneratora (izņemot 28380—28598, kuri ar dīzeļģeneratoru tika aprīkoti Rīgā),
 9 - Škoda 24Tr Irisbus ar dīzeļģeneratoru no rūpnīcas.
 3. un 4. cipars apzīmē mašīnas numuru (iespējami arī gadījumi, kad tas ir 00).
 5. cipars - kontrolcipars.
Piemēram, trolejbuss nr. 26553 - 2. parks, Solaris Trollino 18, 55. mašīna.

Trolejbusu Škoda 14Tr reģistrācijas numuri

1. trolejbusu parks

2. trolejbusu parks

Trolejbusu Škoda 14TrM reģistrācijas numuri 

Šajā tabulā ir redzami visi bijušie un esošie trolejbusu Škoda 14TrM reģistrācijas numuri. Visi Škoda 14TrM tipa trolejbusi tika piegādāti 2. trolejbusu parkam. Lielākā daļa šo trolejbusu Rīgā vairs nekursē, daļa ir pārdoti Harkovai Ukrainā, daļa - norakstīti, bet vēl daži pagaidām ir atstāti "iekonservēti".

2. trolejbusu parks

Trolejbusu Škoda 15Tr reģistrācijas numuri

1. trolejbusu parks

2. trolejbusu parks

Trolejbusu Škoda 15TrM reģistrācijas numuri 

Šajā tabulā ir redzami visi bijušie un esošie trolejbusu Škoda 15TrM reģistrācijas numuri. Visi Škoda 15TrM tipa trolejbusi tika piegādāti 2. trolejbusu parkam, bet 2015. gadā visi trolejbusi tika nodoti 1. trolejbusu parkam (tie gan netika pārnumurēti)

1. trolejbusu parks

2. trolejbusu parks

Trolejbusu AKSM-333 reģistrācijas numuri 

AKSM-333 trolejbusi Rīga tika ekspluatēti līdz 2015. gada janvārim.

2. trolejbusu parks

Trolejbusu Solaris Trollino 18 reģistrācijas numuri

1. trolejbusu parks

2. trolejbusu parks

Bijušie trol. reģistrācijas numuri

Trolejbusu Škoda 24Tr Irisbus reģistrācijas numuri

1. trolejbusu parks

2. trolejbusu parks

Bijušie trol. reģistrācijas numuri

Trolejbusu Škoda 27Tr Solaris reģistrācijas numuri

2. trolejbusu parks

1. trolejbusu parks

Jaunākie trolejbusi 
Pēc piegādes līguma vienošanās pabeigšanas, trešajā kārtā no 2018. gada - 2020.g., tika piegādāti atlikušie trolejbusi.

Solaris Trollino 18,75 H2 reģistrācijas numuri 
Trolejbusi Solaris Trollino 18,75 H2 ir darbināmi ar ūdeņradi.

Skatīt arī 
 Trolejbusu satiksme Rīgā
 Sabiedriskais transports Rīgā
 Škoda 14Tr
 Škoda 14TrM
 Škoda 15Tr
 Škoda 15TrM
 Solaris Trollino 18
 Škoda 24Tr Irisbus
 Škoda 27Tr Solaris
Solaris Trollino 18,75 H2

Atsauces 

Trolejbusu satiksme Rīgā
1578. gads

1578. gads (MDLXXVIII) ir parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās svētdienā (pēc Jūlija kalendāra sākās desmit dienas vēlāk, trešdienā).

Notikumi 
 4. augusts — Al Kasras al Kebiras kaujā mauru karaspēks uzvar portugāļus. Portugāles katralis Sebastians I ir sakauts un nogalināts Ziemeļāfrikā, atstājot par savu mantinieku savu onkuli, kardinālu Henriju.
 21. oktobris/22. oktobris — Cēsu kaujā zviedru un poļu karaspēks sakauj Krievijas caristes spēkus.

Dzimuši 
 1. aprīlis — Viljams Hārvejs (William Harvey) angļu ārsts, fiziologs un embriologs (miris 1657.)
 14. aprīlis — Felipe III (Felipe III) Spānijas karalis (miris 1621.)
 9. jūlijs — Ferdinands II Hābsburgs (Ferdinand II.), Svētās Romas impērijas imperators (miris 1637.)

Miruši 
 20. janvāris — Sebastians I, Portugāles karalis (dzimis 1554.)
Vladimirs Komarovs

Vladimirs Komarovs (, dzimis , miris ) bija PSRS kosmonauts, lidotājs. Viņš bija pirmais padomju kosmonauts, kas bijis kosmosā divreiz, kā arī pirmais cilvēks, kas gājis bojā kosmiskajā lidojumā.
Viņa vārdā nosaukts asteroīds 1836 Komarov, krāteris uz Mēness.
Komarova vārdā bija nosaukta iela Rīgā (tagadējais Kurzemes prospekts posmā no Slokas ielas līdz Dammes ielai).

Dzīvesgājums 
Dzmis 1927. gadā Maskavā.
Komarovs iekļuva pirmajā PSRS kosmonautu grupā 1960. gadā, kas gatavojās lidojumiem ar kosmosa kuģi Vostok. 1962. gadā viņš bija Vostok-4 dublieris Pāvelam Popovičam. Pēc tam gatavojās kā dublieris Vostok-5. 1963. gada maijā tika atstādināts no treniņiem veselības problēmu dēļ.

1964. gadā Komarovs gatavojās Voshod-1 trīs cilvēku kosmiskajam lidojumam kā komandieris dublieru apkalpē kopā ar Konstantīnu Feoktistovu un Alekseju Sorokinu. Oktobra sākumā viņu ar Feoktistovu pārcēla uz pamatapkalpi, kurā no sākotnējās komandas bija atstāts tikai Boriss Jegorovs.  Komarovs startēja ar kosmosa kuģi Voshod-1 un kosmosā pavadīja vairāk nekā diennakti.

Otrais Komarova lidojums notika ar kosmosa kuģi Sojuz-1. Viņš gāja bojā 1967. gada 24. aprīlī, nolaižamajam aparātam ietriecoties zemē izpletņa kļūmes dēļ.

Vladimirs Komarovs apglabāts Maskavā pie Kremļa sienas.

Ārējās saites 

 Komarova biogrāfija 
 Komarovs Padomju Savienības Varoņu mājaslapā 

PSRS kosmonauti
Padomju Savienības Varoņi
Maskavā dzimušie
Ar Ļeņina ordeni apbalvotie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Sarkanās Zvaigznes ordeni apbalvotie
Vilkinsa

Vilkinsa () ir Austrālijas lidlauks un pie tā ierīkota vasaras polārstacija Antarktīdā. Ierīkota ap  uz dienvidaustrumiem no Keisi stacijas Vilksa Zemē Pītersona glečera augšdaļā pazeminājumā starp Polāro plato un Lo leduskupolu  no okeāna krasta. Lidlauks un stacija nosaukti par godu austrāliešu aviatoram un pētniekam Hjūbertam Vilkinsam (Hubert Wilkins).

Lidlaukam ir viens  garš skrejceļš, kas izbūvēts mazkustīgā ledāja apvidū tā sauktajā zilajā ledū. Lidlauka būve tika uzsākta 2005. gadā. Pirmie izmēģinājuma lidojumi notika 2006.-2007. gada vasarā, oficiāli lidlauks atklāts 2008. gada 11. janvārī.  Lidlauks spēj uzņemt Airbus A319 lidaparātus. Transkontinentālos maršrutus apkalpo kompānija Skytraders, kas veic lidojumus no Hobartas Tasmanijā. Lidlauks darbojas katru polāro vasaru no oktobra līdz martam.

Pie lidlauka ierīkota sezonāla stacija lidlauka apkalpošanai. Darbojas kopš 2003. gada janvāra. Stacijas pastāvīgais personāls ir 8 cilvēki, bet nepieciešamības gadījumā stacijā var nodrošināt 40 cilvēku īslaicīgu uzturēšanos. Stacija sastāv no vairākīem uz sliecēm novietotiem moduļiem, kuros izvietotas dzīvojamās telpas un lidlauka tehniskās iekārtas. Ziemas periodā stacija tiek slēgta un moduļi iekonservēti.

Atsauces

Ārējās saites 
 Stacijas un lidlauka fotogrāfijas
 Great Circle Mapper

Antarktīdas lidostas
Antarktiskās polārstacijas
Austrālijas polārstacijas
Briljanta policists

"Briljanta policists" () ir 1999. gada amerikāņu komēdija, kuras režisors ir Less Meifīlds un producenti ir Daniels Melniks un Elens Šapiro. Šis ir 1965. gada britu filmas The Big Job jauns ekranizējums. Galvenās lomas filmā atveido Mārtins Lorenss, Lūks Vilsons, Deivs Šepelle, Peters Grīns, Oļeks Krupa, Nikola Ari Pārkere. Filmas uzņemšana norisinājās Kalifornijas štatā, ASV. Filmas skaņu celiņš ASV tika sertificēts ar platīna disku pēc RIAA sistēmas.

Filma ir stāsts par noziedznieku, kas cenšas atgūt pirms vairākiem gadiem gūto laupījumu, kas pēc viņa iznākšanas no cietuma atrodas policijas iecirknī.

Atsauces

Ārējās saites 

1999. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Kalgari "Flames"

Kalgari "Flames" () ir profesionāls Kanādas hokeja klubs, kas ir bāzēts Kalgari, Albertā, Kanādā. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Rietumu konferences Klusā okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1972. gadā kā Atlantas "Flames" un kopš dibināšanas brīža spēlē NHL.

Savas pastāvēšanas vēsturē "Flames" ir 1 reizi uzvarējis NHL, 3 reizes ir kļuvis par konferences uzvarētāju un 5 reizes — divīzijas čempionu. Mājas spēles komanda aizvada Scotiabank Saddledome hallē.

Sasniegumi 
 Stenlija kauss: 1
 1988–89

 Konferences čempioni: 3
 1985–86, 1988–89, 2003–04

 Divīzijas čempioni: 8
 1987–88, 1988–89, 1989-1990, 1993–94, 1994–95, 2005–06, 2018-19, 2021-22

Spēlētāji 
2010.—11. un 2011.—12. gada sezonās katrā pa vienai spēlei "Flames" sastāvā aizvadīja latviešu uzbrucējs Raitis Ivanāns.

Pašreizējais sastāvs 
Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 9. oktobrī.

Vārtsargi 

 25  Jākobs Markstrems

 80  Dans Vladars

Aizsargi 
 3  Konors Makkejs
 4  Rasmuss Andersons
 6  Jūso Vālimaki
 8  Kristofers Tanevs
16  Ņikita Zadorovs
 52  Makenzijs Vīgars
 53  Nikolā Melošs
 55  Noa Henefins
 58  Olivers Kilingtons

Uzbrucēji 
 10  Džonatans Iberdo
 11  Mikaels Baklunds (Kapteiņa palīgs)
 17  Milans Lučičs
20  Bleiks Koulmens
21  Kevins Rūnijs
22  Trevors Luiss
24  Brets Ričijs
 28  Elīass Lindholms
29  Dilons Dubē
63  Adams Ružička
 73  Tailers Tofoli
 88  Endrū Mangjapans
 91  Nazems Kadri

Līderi

Komandas visu laiku rezultatīvākie spēlētāji

Komandas kapteiņi 

  Breds Māršs (1980—1981)
  Fils Rasels (1981—1983)
  Dags Raisbruhs (1983—1987)
  Lenijs Makdonalds (1983—1989)
  Džims Peplinskis (1984—1989)
  Brends Makkrimons (1989—1990)
 Rotējošie kapteiņi (1990—1991)
  Džo Nīvendaiks (1991—1995)
  Teorens Flerī (1995—1997)
  Tods Simpsons (1997—1999)
  Stīvs Smits (1999—2000)
  Deivs Lovrijs (2000—2002)
  Bobs Būners (2002)
  Kreigs Konrojs (2002—2003)
  Džeroms Iginla (2003—2013)
  Marks Džordāno (2013—2021)

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Hockey-Reference profils
The Fame

The Fame ir amerikāņu dziedātājas Lady Gaga debijas studijas albums. Tas tika izdots  sadarbībā ar ierakstu kompānijām Interscope, Streamline, Kon Live, Cherrytree. Albuma dziesmu galvenā pamatdoma ir tā, ka jebkurš cilvēks var justies kā slavenība. Lady Gaga sadarbojās ar vairākiem producentiem albuma tapšanas gaitā.

Pirmie divi singli no albuma "Just Dance" un "Poker Face" bija starptautiski hīti, "Just Dance" nokļuva sešu valstu topu pirmajā vietā, tai skaitā ASV Billboard Hot 100. "Poker Face" sasniedza gandrīz visu lielāko mūzikas industriju valstu topu augšgalu. Vēl no šī albuma tika izdoti trīs singli: "Eh, Eh (Nothing Else I Can Say)", "LoveGame" un "Paparazzi". 2009. gada 2. decembrī albuma tika nomīnēts sešām Grammy balvām un dziesma "Poker Face" ieguva balvu par gada labāko deju mūzikas ierakstu.

Dziesmu saraksti

Oriģinālais izdevums

Revised edition 

This edition includes the 3 live tracks from The Cherrytree Sessions.

UK and Irish edition

Atsauces

Ārējās saites 
 Metacritic profils 

2008. gada albumi
Lady Gaga albumi
Pulkvedis

Pulkvedis ir viena no vecāko virsnieku dienesta pakāpēm daudzu valstu bruņoto spēku sauszemes un gaisa spēkos, kā arī militarizētajās valsts institūcijās, organizācijās, piemēram, policijā. Jūras spēkos pulkveža pakāpei atbilst jūras kapteinis.

Latvijas armijā un policijā 

Latvijas Nacionālajos bruņotajos spēkos pulkveža virsnieka dienesta pakāpe tiek piešķirta pulkvežleitnantam pēc vecākā štāba virsnieka kursa vai cita tam pielīdzināta kursa pabeigšanas un piecu gadu nodienēšanas pulkvežleitnanta pakāpē. Arī amatpersonām, kurām ir speciālās dienesta pakāpes, piemēram, Latvijas Valsts policijā un citviet, ir pulkveža speciālā dienesta pakāpi, kuru var iegūt pēc piecu gadu nodienēšanas pulkvežleitnanta speciālajā dienesta pakāpē, ja ir atbilstoša izglītība.

Vēsture 

Latviešu strēlnieku pulku komandieri latviešu valodā tika saukti par palkavniekiem (no ).
Pulkveža kā pulka komandiera nosaukumu saglabāja arī Latvijas bruņotajos spēkos pēc tam, kad 1919. gada 28. februārī ieviesa jaunu dienesta pakāpju sistēmu.

Lietošana mūsdienās 
Saskaņā ar NATO Standartizācijas līgumu (STANAG 2116), šai pakāpei ir NATO OF-5 kods. Mūsdienu bruņotajos spēkos pulkvedis parasti ir otra augstākā virsnieka dienesta pakāpe aiz ģenerāļa virsnieka dienesta pakāpes. Ja valstij ir mazi bruņotie spēki, tad pulkvedis varbūt arī pati augstākā dienesta pakāpe, kuru var iegūt tās dienestā. Tāpat pulkvedis parasti ir augstākā vecāko virsnieku dienesta pakāpe virsnieku sastāvā, jo augstākas pakāpes ietilpst jau augstāko virsnieku dienesta pakāpēs. Parasti zemāka pakāpe par pulkvedi ir pulkvežleitnants. Pulkvedis bruņotajos spēkos lielākoties komandē pulku. Kā visām dienesta pakāpēm ir noteikts izglītības un izdienas cenzs, lai varētu iegūt šo virsnieka dienesta pakāpi.

Nosaukumi NATO valstu armijās 
 Colonel vai Kolonel (Albānija, Apvienotā Karaliste, ASV, Beļģija, Francija, Igaunija, Nīderlande, Rumānija), 
 Colonnello (Itālija), 
 Coirnéal (Īrija),
 Coronel (Portugāle un Spānija),
 Oberst (Austrija, Dānija, Norvēģija, Vācija)
 Ofursti (Islande),
 Eversti (Somija), 
 Överste (Zviedrija), 
 Ezredes (Ungārija),
 Albay (Turcija),
 Syntagmatarchis (Συνταγματάρχης Grieķija),
 Plukovník (Čehija un Slovākija),
 Polkovnik (Полковник Bulgārija), 
 Polkovnik (Slovēnija), 
 Pukovnik  (Horvātija),
 Pułkownik (Polija),
 Pulkininkas (Lietuva),
 Pulkvedis  (Latvija).

Skatīt arī 

 Krievijas armijas dienesta pakāpes

Atsauces 

Dienesta pakāpes
Hobārta

Hobārta (, izrunā: ) ir pilsēta Austrālijā, Tasmanijas administratīvais centrs. 2021. gadā Hobārtā dzīvoja 247 068 tūkstoši iedzīvotāju, kas ir aptuveni 44% no visiem Tasmanijas iedzīvotājiem. Hobārta ir dibināta 1803. gadā, tā ir otra vecākā Austrālijas pilsēta aiz Sidnejas.

Sadraudzības pilsētas 
Hobārtas sadraudzības pilsētas ir :
  Jaizu Japāna (1977)
  L'Aquila, Itālija (1980)
  Valdīvija, Čīle (1998)
  Ksiana, Ķīna (2015)
  Fužo, Ķīna (2017)
  Barile, Itālija (2009)

Ārējās saites

Atsauces 
Austrālijas pilsētas
Alise Brīnumzemē

"Alise Brīnumzemē" () ir 2010. gada amerikāņu fantastikas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Tims Bērtons. Filma uzņemta pēc Lūisa Kerola darbu "Alises piedzīvojumi Brīnumzemē" un "Alise Aizspogulijā" motīviem. Galvenās lomas filmā atveido Mia Vasikovska, Džonijs Deps, Helēna Bonema Kārtere un Anna Hetaveja. Filmas pirmizrāde notika  Londonā, pirmizrāde Latvijā — . "Alise Brīnumzemē" ir viena no visu laiku ienesīgākajām filmām visā pasaulē. 2016. gadā filmai iznāca turpinājums "Alise Aizspogulijā".

Atsauces

Ārējās saites 

 

2010. gada filmas
ASV filmas
Amerikas Kinoakadēmijas balvas ieguvēji
Tima Bērtona filmas
Gredzenu pavēlnieks: Karaļa atgriešanās

"Gredzenu pavēlnieks: Karaļa atgriešanās" () ir 2003. gada amerikāņu fantāzijas piedzīvojumu filma, kuru režisējis Pīters Džeksons. Šī filma, tāpat kā abas iepriekšējās — "Divi torņi" un "Gredzena brālība" —, ir balstīta uz Dž. R. R. Tolkīna grāmatu "Gredzenu pavēlnieks" motīviem. Šī filma ir pēdējā un noslēdzošā "Gredzenu pavēlnieka" filmu triloģijas daļa.

Filmas pirmizrāde notika 2003. gada 17. decembrī un tā saņēma ļoti labas kritiķu atsauksmes. Tā arī ieguva 76. Kinoakadēmijas balvas 11 no 13 nominācijās — labākās filmas, režisora, vizuālo efektu, mākslinieka darba, kostīmu, skaņu montāžas, grima, dziesmas, oriģinālmūzikas, filmas montāžas un adaptētā scenārija kategorijās.

Atsauces

Ārējās saites 

2003. gada filmas
ASV filmas
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas filmas
BAFTA kino balvas ieguvēji (filmas)
Gredzenu pavēlnieks (filmu sērija)
Pītera Džeksona filmas
Ītans Hoks

Ītans Grīns Hoks (; dzimis  Ostinā, Teksasas štatā, ASV) ir amerikāņu aktieris, filmu režisors un rakstnieks. Savu aktiera karjeru sāka 1985. gada filmā Explorers. Plašākam skatītāju lokam viņš kļuva pazīstams ar lomu 1989. gada drāmas filmā "Mirušo dzejnieku biedrība". 1990. gados viņš filmējās tādās filmās kā "Baltais ilknis" (White Fang), "Par spilgtu mēness apspīdēts nakts" (A Midnight Clear), "Dzīvie" (Alive), "Realitāte kož" (Reality Bites). 1995. gadā filmējās filmā "Pirms saullēkta" (Before Sunrise) un 2004. gadā piedalījās filmas turpinājumā. Vēl ir filmējies filmās "Treniņa diena", "Hamlets" (Hamlet), "Uzbrukums 13. iecirknim" (Assault on Precinct 13), "Sātana spēles" (Before the Devil Knows You're Dead), "Laika patruļa", First Reformed, "Ziemeļnieks" un "Melnais telefons".

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Teksasā dzimušie
Hu Dzjiņtao

Hu Dzjiņtao (, , dzimis ) ir bijušais Ķīnas Komunistiskā partijas ģenerālsekretārs un Ķīnas Tautas Republikas prezidents. Viņš par Ķīnas prezidentu kļuva , kad pilnvaru termiņš beidzās viņa priekštecim Dzjanam Dzemiņam (Jiāng Zémín), 2013. gadā Hu amatā nomainīja Sji Dzjiņpins. Pirms Hu kļuva par prezidentu, viņš bija Ķīnas viceprezidents.

Atsauces

Ārējās saites 

1942. gadā dzimušie
Dzjansu dzimušie
Ķīnas prezidenti
Ķīnas komunisti
Ingvers

Ingvers (Zingiber officinale) ir ingveraugu rindas (Zingiberales) garšaugs. Kā garšviela tiek izmantota ingvera sakne. To var pievienot gan pamatēdieniem, gan saldajiem ēdieniem. Ingveri galvenokārt tiek audzēti tropu klimata teritorijās. Tās izcelsmes vieta ir Centrālāzija un Dienvidāzija, bet mūsdienās to audzē arī citās valstīs.

Iegūšana 

Visvairāk ingvera saknes iegūst Indijā (2008. gadā ieguva ≈420 tūkstošus tonnas), Ķīnā (≈285 tūkstoši), Indonēzijā (≈177 tūkstoši) un Nepālā (≈159 tūkstoši).

Atsauces 

Ingveraugu rinda
Garšaugi
Ārstniecības augi
Pāvels Dacjuks

Pāvels Dacjuks (; dzimis  Sverdlovskā, Krievijas PFSR) ir profesionāls krievu hokejists, centra uzbrucējs, Krievijas hokeja izlases dalībnieks,  Trīs zeltu kluba biedrs. Pašlaik (2020) pārstāv KHL klubu Jekaterinburgas "Avtomobilist", ir tās kapteinis.

Spēlētāja karjera 
14 sezonas aizvadījis NHL vienībā Detroitas "Red Wings". Kopā ar "Red Wings" divreiz ieguva Stenlija kausu 2002. un 2008. gadā. Savas karjeras laikā ir spēlējis Krievijas Superlīgas klubos Jekaterinburgas "Spartak", Jekaterinburgas "Dinamo", Kazaņas "Ak Bars" un Maskavas "Dinamo". Kopā ar Krievijas izlasi izcīnījis bronzas medaļu 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, sudrabu 2010. gada Pasaules čempionātā, bronzu 2005. gada Pasaules čempionātā un zeltu 2012. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 
 
 Oficiālā mājaslapa 
 NHL.com profils 
 The Internet Hockey Database profils 
 Никто не владел клюшкой так технично и виртуозно, как это делал Павел Дацюк. (krieviski)

Atsauces 

Krievijas hokejisti
1978. gadā dzimušie
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Detroitas "Red Wings" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Gagarina kausa ieguvēji
Jekaterinburgas "Avtomobilist" spēlētāji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Sverdlovskas apgabalā dzimušie
Tīna Tērnere

Tīna Tērnere (; dzimusi Anna Meja Buloka ()  Natbušā, Tenesī štatā, ASV) ir amerikāņu dziedātāja, dziesmu autore, dejotāja, rakstniece un aktrise.

Profesionālie panākumi 
Tērneres muzikālā karjera ilgusi vairāk nekā 50 gadus. Par saviem darbiem viņa saņēmusi daudzas balvas (tai skaitā 11 Grammy balvas) un par ieguldījumu rokmūzikas attīstībā ir iemantojusi titulu "Rokenrola karaliene" (The Queen of Rock 'n' Roll). T. Tērnere ir viena no pasaulē ievērojamākajām mūziķēm, tāpat viņa tiek uzskatīta par visvairāk panākumus guvušo sieviešu kārtas rokmūziķi un žurnāls Rolling Stone viņu nosauca par vienu no visu laiku labākajiem dziedātājiem. Savus ierakstus viņa ir pārdevusi vairāk nekā 200 miljonos kopiju. Izdevusi 10 studijas albumus, piedalījusies kā dziedātāja 96 filmu skaņu celiņu ierakstos. Dažās filmās piedalījusies arī kā aktrise. Nozīmīgāko no savām lomām Tērnere atveidojusi filmā "Trakais Makss 3" (Mad Max Beyond Thunderdome, 1985), par ko saņēma balvu Image Award kā izcilākā aktrise galvenajā lomā.

Personīgā dzīve 
Savu karjeru Tērnere uzsāka kopā ar mūziķi Aiku Tērneru. Viņi iepazinās 1959. gadā, apprecējās 1962. gadā. Kopdzīves laikā Aiks bija vardarbīgs pret sievu un neuzticīgs, bija atkarīgs no narkotikām. 1976. gadā Tīna Tērnere viņu pameta un 1978. gadā viņi izšķīrās oficiāli.

Kopš 1994. gada Tērnere apmetusies uz dzīvi Šveicē, īpašumā Cīrihes ezera krastā. 2013. gadā viņa ieguva Šveices pilsonību. Tajā pašā gadā, pēc 27 gadus ilgām attiecībām, Tērnere apprecējās ar savu partneri, Vācijā dzimušu mūzikas ierakstu producentu Ervinu Bahu.

Diskogrāfija

Atsauces

Ārējās saites 

 Tīnas Tērneres profils vietnē AllMusic 

 Biography Tīnas Tērneres biogrāfija fanu kluba mājaslapā 

1939. gadā dzimušie
Amerikāņu dziedātāji
Amerikāņu kinoaktrises
Grammy balvas ieguvēji
Tenesī dzimušie
Tērnere

Tērnere var būt:

 Ketlīna Tērnere (Kathleen Turner; 1954) — amerikāņu aktrise;
 Sofija Tērnere (Sophie Turner; 1996) — angļu aktrise;
 Tīna Tērnere (Tina Turner; īstajā vārdā Anna Meja Buloka; 1939) — amerikāņu dziedātāja.

Skatīt arī 
 Tērners

Angļu uzvārdi
STS-116

STS-116 bija viena no Space Shuttle misijām uz Starptautisko kosmisko staciju. Ekspedīcija tika veikta ar Discovery kosmoplānu. Pacelšanās bija paredzēta , bet to atcēla zemas mākoņu segas dēļ. Discovery veiksmīgi pacēlās otrajā mēģinājumā  01:47:35 UTC. Tā bija pirmā Space Shuttle kosmosa kuģa pacelšanās nakts apstākļos kopš STS-113 pacelšanās .

Ārējās saites 

 STS-116 NASA mājaslapā

Space Shuttle ekspedīcijas
Luiss Skola

Luiss Skola (; dzimis  Buenosairesā) ir bijušais Argentīnas basketbolists, spēlēja spēka uzbrucēja pozīcijā, Argentīnas basketbola izlases dalībnieks. Karjeru beidza Itālijas basketbola līgas A sērijas klubā Pallacanestro Varese, kurā šobrīd darbojas kā funkcionārs. Iepriekš ar panākumiem spēlējis Spānijas ACB līgā, Eirolīgā, kā arī NBA, kur dažādu klubu sastāvos aizvadījis desmit sezonas.

2002. gada NBA draftā viņu izvēlējās Sanantonio "Spurs" otrajā drafta izvēles kārtā ar kopējo 55. kārtas numuru. Pirmās piecas sezonas NBA aizvadīja Hjūstonas "Rockets" sastāvā, 2012.—2013. gada sezonu aizvadīja Fīniksas "Suns" sastāvā, pēc tam spēlēja Indiānas "Pacers". Karjeras laikā ir spēlējis arī Argentīnas, Spānijas un Ķīnas klubos. L. Skolam ir Argentīnas un Spānijas pilsonība.

Kopā ar Argentīnas izlasi ir svinējis uzvaru 2004. gada olimpiskajās spēlēs, savukārt 2008. gada olimpiskajās spēlēs viņā pārstāvētā Argentīnas izlase izcīnīja bronzas medaļu. Izlases sastāvā spēlējis piecās olimpiskajās spēlēs, 2016. gada olimpiādē Rio L. Skola bija Argentīnas delegācijas karognesējs olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā. Nacionālās izlases karjeru noslēdza 2021. gada augustā 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā 41 gada vecumā.

L. Skola ar Argentīnas izlasi ir sudraba medaļas laureāts divos Pasaules čempionātos (2002 un 2019), bet Amerikas čempionātā basketbolā ir izcīnījis kopā 7 dažāda kaluma medaļas.

2021. gada septembrī L. Skola paziņoja par spēlētāja karjeras beigām un tika apstiprināts par pēdējā kluba, kurā spēlēja, Itālijas basketbola līgas A sērijas kluba Pallacanestro Varese izpilddirektoru.

Atsauces

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Buenosairesā dzimušie
Argentīnas basketbolisti
Spēka uzbrucēji
Hjūstonas "Rockets" spēlētāji
Fīniksas "Suns" spēlētāji
Indiānas "Pacers" spēlētāji
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki basketbolā
Olimpiskie bronzas medaļnieki basketbolā
Argentīnas olimpiskie zelta medaļnieki
Argentīnas olimpiskie bronzas medaļnieki
Martēns Senluī

Martēns Senluī (; dzimis  Lavalā, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, spēlējis labās malas uzbrucēja pozīcijā, bijis Kanādas hokeja izlases dalībnieks. 2018. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.

Spēlētāja karjera 
2004. gada Stenlija kausa ieguvējs "Lightning" kluba sastāvā, piedalījies 5 NHL All-Star spēlēs (2003, 2004, 2007, 2008, 2009). Vēl ir spēlējis NHL kluba Kalgari "Flames" sastāvā. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem. 2015. gada jūlijā paziņoja par karjeras noslēgšanu.

Kopā ar Kanādas izlasi kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, piedalījies 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Turīnā, kā arī 2008. un 2009. gada Pasaules čempionātos, abos turnīros tika izcīnīta sudraba medaļa.

Trenera karjera 
2022.gada 9.februārī tika apstiprināts par NHL kluba Monreālas "Canadiens" pagaidu galveno treneri. Un 2022. gada 1. jūnijā Senluī parakstīja pilnvērtīgu 3. gadu līgumu par darbu galvenā trenera amatā ar komandu.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 The Internet Hockey Database profils 

1975. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Tampabejas "Lightning" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
Kvebekā dzimušie
Eliots Peidžs

Eliots Peidžs (iepriekš zināms kā sieviete Elena Peidža; Ellen Philpotts-Page; dzimis  Helifeksā, Jaunskotijas provincē, Kanādā) ir kanādiešu aktieris. Vēl esot Elena, nominēts Zelta globusa, BAFTA un Amerikas Kinoakadēmijas balvām kā labākā aktrise par galveno lomu 2007. gada komēdijdrāmā "Džuno" (Juno). Vēl ir filmējies filmās "Ledene" (Hard Candy), "Pirmsākums" (Inception), "Gudrie ļaudis" (Smart People), "X-Cilvēki: Pēdējā sadursme" (X-Men: The Last Stand), "Meitene uz skrituļslidām" (Whip It).

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Kanādiešu kinoaktieri
Helifeksā dzimušie
Roms Ubarts

Roms Ubarts (dzimis ) ir bijušais lietuviešu vieglatlēts, startēja diska mešanas sacensībās. Ir pārstāvējis PSRS un Lietuvas izlases. R. Ubarts izcīnīja zelta medaļu 1992. gada Olimpiskajās spēlēs Barselonā un sudraba medaļu 1988. gada Olimpiskajās spēlēs Seulā. 1986. gada Eiropas čempionātā viņš izcīnīja zelta medaļu.

Ārējās saites 

1960. gadā dzimušie
Lietuvas vieglatlēti
PSRS vieglatlēti
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Dopinga lietas vieglatlētikā
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Diska metēji
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Spēlē kā Maikls

"Spēlē kā Maikls" () ir 2002. gada amerikāņu fantastikas komēdija, kuras režisors ir Džons Šulcs. Galvenās lomas filmā atveido Lil Bow Wow, Moriss Česnats, Džonatans Lipnickis un Brenda Songa. Filma tapa sadarbībā ar NBA Entertainment. Filma ir stāsts par kādu bāreņu nama puisi Kelvinu, kurš atrod Maikla Džordana bērnības dienu sporta apavus un vēlāk sāk spēlēt NBA kluba Ņujorkas "Knicks" sastāvā. Filmā ir filmējušies vairāki NBA spēlētāji.

Ārējās saites 

2002. gada filmas
ASV filmas
Basketbola filmas
Fantastikas filmas
Kinokomēdijas
Nacionālā basketbola asociācija
Sandra Buloka

Sandra Anete Buloka (; dzimusi  Ārlingtonas apgabalā, Virdžīnijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise un režisore. Kļuva slavena 1990. gados pēc filmēšanās filmās "Ātrums" un "Kamēr tu gulēji". Vēlāk ir filmējusies tādās filmās kā "Mis slepenā aģente" un "Sadursme", kas izpelnījās pozitīvas kritiķu atsauksmes un ieguva trīs 78. Kinoakadēmijas balvas. 2007. gadā viņa bija 14. visvairāk pelnošā sieviešu slavenība, viņas kopējie ienākumi ir 85 miljoni ASV dolāru. 2010. gadā viņa ietekmīgā finanšu žurnāla Forbes vērtējumā kļuva par Holivudas vislabāk apmaksāto aktrisi. 2009. gadā S. Buloka filmējās komerciāli visveiksmīgākajās filmās, "Bildinājums" un "Neredzamā puse".

S. Buloka 2009. gadā saņēma Zelta globusa balvu, Ekrāna Aktieru ģildes balvu un Kinoakadēmijas balvu "Labākā aktrise galvenajā lomā" par lomu filmā "Neredzamā puse". Tajā pašā gadā aktrise saņēma Zelta avenes balvu par lomu filmā "Viss par Stīvu", tādējādi kļūstot par pirmo aktrisi, kas vienā gadā saņem gan Amerikas Kinoakadēmijas, gan Zelta avenes balvu.

Atsauces

Ārējās saites 

1964. gadā dzimušie
Virdžīnijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Zelta globusa balvas ieguvēji
Luizs Inasiu Lula da Silva

Luizs Inasiu Lula da Silva (, izrunā: ; dzimis  Kastesā) ir atkārtoti ievēlētais Brazīlijas prezidents. 2010. gadā žurnāls Time viņu atzina par vienu no 100. ietekmīgākajiem cilvēkiem pasaulē.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1945. gadā trūcīgā daudzbērnu ģimenē.
L. I. L. da Silva darbojās Brazīlijas Darba partijā. Pirms ievēlēšanas Brazīlijas prezidenta amatā viņš neveiksmīgi kandidēja uz šo amatu trīs reizes (pirmoreiz 1989. gada vēlēšanās). 2002. gada Brazīlijas prezidenta vēlēšanās viņš beidzot guva uzvaru un tika inaugurēts 2003. gada 1. janvārī. 2006. gada vēlēšanās viņš atkal uzvarēja un turpināja pildīt prezidenta pienākumus līdz 2011. gada 1. janvārim, kad beidzās otrais prezidentūras termiņš. 

2014. gadā sāktajā izmeklēšanā tika atklāts, ka pēc Lulas da Silvas nākšanas pie varas tika izveidota koruptīva shēma, kas ļāva celtniecības uzņēmumiem iegūt izdevīgus pasūtījumus valsts naftas uzņēmumā Petrobras. 2016. gada martā da Silvu aizturēja un nopratināja policija. Viņam tika izvirzīta apsūdzība par grezna dzīvokļa pieņemšanu no celtniecības uzņēmuma. Cenšoties glābt da Silvu, valsts prezidente Dilma Rusefa, kas no 2003. līdz 2010. gadam bija Petrobras padomes priekšsēdētāja, 16. martā bijušo prezidentu iecēla par savas administrācijas vadītāju. Maijā parlaments Rusefai izteica impīčmentu. 2017. gada 12. jūlijā federālā tiesa Lulam da Silvam piesprieda 9,5 gadu ilgu cietumsodu. Līdz apelācijas prasības izskatīšanai viņš palika brīvībā.
2018. gada janvārī federālā reģionālā ceturtā apgabala tiesa apstiprināja apsūdzības lēmumu un palielināja cietumsodu līdz 12 gadiem un vienam mēnesim. 7. aprīlī viņš tika nogādāts policijā.
2021. gada 9. martā Brazīlijas Federālā augstākā tiesa atcēla spriedumu Lulam da Silvam par korupciju un naudas atmazgāšanu.

2022. gadā 30. oktobrī viņš no jauna uzvarēja Brazīlijas prezidenta vēlēšanās.

Atsauces 

1945. gadā dzimušie
Pernambuku dzimušie
Brazīlijas prezidenti
Vekholmas rūnu akmens

Vekholmas rūnu akmens () ir rūnu akmens, kas atrodas Vekholmā (Veckholm) Upsalas lēnes teritorijā Zviedrijas austrumos. Tas uzstādīts pēc 1050. gada m.ē. par godu vikingam Askeram (Ásgeirr), kas kritis Līvzemē un ir viens no vecākajiem rakstu avotiem, kurā pieminēta Latvijas teritorija, proti, Līvzeme — vikingu Liflandi.

Rūnu teksts ar latīņu burtiem (sākas no akmens centra un vijas uz leju):

Atsauces

Ārējās saites 
 An English Dictionary of Runic Inscriptions of the Younger Futhark, at the university of Nottingham

Latvijas vēsture
Zviedrijas vēsture
Rūnu akmeņi
Tramvaju satiksme Ščecinā

Tramvaju satiksme Ščecinā ir viens no sabiedriskā transporta veidiem, kas nodrošina pasažieru pārvadāšanu Ščecinas pilsētas robežās. Kopš 2009. gada 1. janvāra, reorganizējot "MZK Szczecin", pārvadājumus ar tramvajiem veic pašvaldības uzņēmums "Tramwaje Szczecińskie". Patlaban pasažieru pārvadājumi tiek veikti 12 tramvaju maršrutos, kuru kopējais garums 2017. gada 1. decembrī sasniedza 112,77 km. 2021. gada 31. decembrī "Tramwaje Szczecińskie" rīcībā atradās 202 tramvaju vagons. Ščecinā atrodas 2 tramvaju depo. Tramvaja sliežu platums ir 1435 mm. 

Tramvaju satiksmes pirmsākumi meklējami 1879. gada 23. augustā, kad Ščecinas ielās parādījās pirmie zirgu tramvaji. Nepilnus 15 gadus vēlāk, 1896. gadā, pilsētā darbību uzsāka elektriskais tramvajs. Sākot ar 2011. gada 1. februāri pasažierus 7. tramvaju maršrutā sāka pārvadāt pirmais Polijā ražotais zemās grīdas tramvajs Pesa 120NaS. Līdz 2014. gada martam Ščecinai tika piegādāti 6 zemās grīdas tramvaji ar 5 posmiem, sastāva garums 31,82 m, kā arī 22 šī paša modeļa tramvaji ar 5 posmiem, sastāva garums 30,12 m.

Tramvaju modeļi

Ekspluatācijā esošie tramvaju modeļi 
Ekspluatācijā esošie tramvaju modeļi.

Ekspluatācijā bijušie tramvaju modeļi 
Ekspluatācijā bijušie tramvaju modeļi.

Tramvaju maršruti

Esošie tramvaju maršruti 
Mūsdienās Ščecinā ir 12 tramvaju maršruti.

Tramvaju depo

Golęcin 
 Adrese: Wiszesława 18
 Apkalpo maršrutus: 5, 6, 8, 11, 12.

Pogodno 
 Adrese: Wojska Polskiego 200
 Apkalpo maršrutus: 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12

Attēlu galerija

Skatīt arī 
 Ščecina

Atsauces

Ārējās saites 

 "Tramwaje Szczecińskie" mājaslapa
 Ščecinas tramvaja fotogrāfijas
Starptautiskais Slāvu Kanāls

Starptautiskais Slāvu Kanāls (SCI) ir televīzija Ukrainā, kas raida kopš .

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa //

Televīzijas kanāli
Lielais kanjons

Lielais kanjons ir viens no dziļākajiem kanjoniem pasaulē, tas atrodas ASV, Arizonas štatā. Kanjonu izgrauzusi Kolorādo upe. Lielais kanjons ir 446 km garš, 6 līdz 29 km plats (bet mazāk par pus kilometru kanjona dziļumā) un līdz 1,83 km dziļš.

Ārējās saites 

 Skaisti foto: Reta dabas parādība virs Lielā kanjona

ASV ģeogrāfija
Kanjoni
Arizona
Svētā Jura krusts

Svētā Jura krusts (saīsināti: Sv. Jura krusts, Jura krusts) bija Krievijas Impērijas apbalvojums militārpersonām, ar kuru apbalvoja apakšvirsniekus, karavīrus un matrožus. Jura krusts tika izveidots 1807. gadā kā Svētā Jura ordeņa, ar kuru apbalvoja virsniekus, goda zīme. Tā oficiālais nosaukums līdz 1913. gadam bija Militārā ordeņa godazīme. No 1913. gada tika saukts par Jura krustu. Apbalvojumu piešķīra par personiskajiem nopelniem, kas saistīti ar varonību kaujaslaukā. Uz krusta aversa bija attēlots Svētais Juris.

Militārā ordeņa godazīme tika izveidota ar Aleksandra I manifestu. Pirmie apbalvotie bija karavīri, kas piedalījās kaujās pret Napoleona Bonaparta karaspēku. Sākotnēji krustam nebija pakāpju un nebija arī noteikts, cik šādus apbalvojumus var iegūt viens cilvēks. No 1808. gada šīs goda zīmes kavalieri bija atbrīvoti no miesassodiem. Atņemt apbalvojumu varēja tikai ar tiesas lēmumu. 1844. gadā tika izveidots Militārā ordeņa godazīmes variants cilvēkiem, kuri nebija pareizticīgie. Viņiem medaljonā bija attēlots nevis Svētais Juris, bet gan Krievijas Impērijas ģerbonis — divgalvainais ērglis. 1856. gadā tika ieviestas četras pakāpes, ar kurām apbalvoja pēc kārtas, respektīvi, no zemākās uz augstāko. Pirmā un otrā pakāpe tika izgatavota no zelta, bet trešā un ceturtā no sudraba. Augstākā pakāpe bija pirmā.

Ar 1913. gada labojumiem tika noteikts, ka šī apbalvojuma nosaukums ir Jura krusts un apbalvojuma numerācija tika uzsākta no jauna. Šajā gadā tika izveidota arī Jura medaļa, ar kuru apbalvoja tās militārpersonas, kurām bija nopelni kara laukā vai miera dzīvē, bet viņus nebija iespējams apbalvot ar Jura krustu. Saistībā ar kara grūtībām no 1915. gada Jura krusts tika izgatavots no lētākiem sakausējumiem, bet nedaudz vēlāk atteicās vispār no cēlmetāliem tā izgatavošanā. 1917. gadā Krievijas Pagaidu valdība atļāva ar šo ordeni apbalvot arī virsniekus pēc karavīru padomju lēmuma. Šādos gadījumos uz tā lentes tika piestiprināts laurlapu vainags. Saskaņā ar Jura krusta statūtiem kavalieriem pienācās noteikta piemaksa pie algas, kā arī pēc atvaļināšanās. Pirmās pakāpes kavalieris varēja iegūt virsnieka dienesta pakāpi.

Pēc Pirmā pasaules kara beigām faktiski Jura krusts beidza pastāvēt, tomēr ar to apbalvoja Baltās kustības dalībniekus par cīņām pret lieliniekiem Krievijas pilsoņu kara laikā. Mūsdienu Krievijā šīs apbalvojums tika atjaunots 1992. gadā.

Ārējās saites 

 Kultūrvēstures terminu skaidrojošā vārdnīca — Sv. Jura krusts

Krievijas Impērijas apbalvojumi
Neiznīcināmie

"Neiznīcināmie" () ir Silvestra Stallones režisēta 2010. gada asa sižeta kara filma. Tās filmēšana sākās  Riodežaneiro, Ņūorleānā un Losandželosā. Filma pirmizrāde norisinājās 2010. gada 13. augustā. Tajā piedalās vieni no šo filmu žanra pazīstamākajiem aktieriem, kā Arnolds Švarcenegers, Brūss Viliss, Dolfs Lundgrēns, Mikijs Rurks, Džets Lī, kā arī pats Stallone.

Elitāra algotņu komanda — "Neiznīcināmie" — tiek nosūtīta uz Dienvidamerikas valsti, Korsu, lai gāztu tās zvērīgo valdību.

Ārējās saites 
  

2010. gada filmas
ASV filmas
Septītais zīmogs

"Septītais zīmogs" () ir 1957. gadā uzņemta Zviedrijas filma. Filmu režisējis Ingmars Bergmans. Filmas sižets risinās melnās nāves pandēmijas laikā un tajā attēlots viduslaiku bruņinieka (lomā Makss fon Sīdovs) ceļojums un viņa šaha spēle ar Nāves personifikāciju, kas ieradusies, lai atņemtu viņa dzīvību. Bergmans šo filmu veidoja pēc viņa sarakstītas lugas "Koka glezna" motīviem. Nosaukums attiecas uz teksta fragmentu no Atklāsmes grāmatas, kas minēts gan filmas sākumā, gan beigās un sākas ar vārdiem: "Un kad Jērs atdarīja septīto zīmogu, kādu pusstundu debesīs iestājās klusums." (Atklāsmes grāmata 8:1). Klusuma motīvs šajā fragmentā attiecas uz "Dieva klusumu" — galveno filmas tematu.

Filma tiek uzskatīta par vienu no nozīmīgākajām 20. gadsimta filmām.

Filmai Bergmanu iedvesmoja glezna "Nāve spēlē šahu" Tebī baznīcā netālu no Stokholmas.

Atsauces

Ārējās saites 

 Filmas scenārijs 

1957. gada filmas
Zviedrijas filmas
Ingmara Bergmana filmas
Persona (filma)

"Persona" () ir zviedru režisora Ingmara Bergmana 1966. gadā uzņemta filma ar Bibiju Andersoni un Līvu Ulmani galvenajās lomās. Bermans šo filmu uzskata par vienu no svarīgākajām filmām savā karjerā.

Filma stāsta par divu sieviešu sastapšanos: Elizabetu Voglere ir teātra aktrise, kura kādu dienu kļūst mēma, bet Māsa Alma ir medmāsa, kas rūpējas par viņu nelielā mājā jūras krastā. Abu sieviešu dzīves ir savā veidā saistītas: Alma ir uztaisījusi abortu un nožēlo to, bet Elizabete ir mēģinājusi nesekmīgi veikt abortu un tagad nožēlo savu pieķeršanos dēlam; Alma ir saderinājusies ar vīrieti, kas viņu vienmēr nosoda, bet Elizabete ir precējusies ar vīrieti, kas ir ārkārtīgi uzticīgs un viņu dievina. Abu tēlu vārdi tulkojas kā Dvēsele un Putnēns, simbolizējot filmas motīvus: jaunā un naivā Alma sastopas ar skarbo un auksto Elizabeti.

Bergmans sarakstīja "Persona" deviņās nedēļās — laikā, kad atlaba no plaušu karsoņa. Filmēšanas procesa laikā Bergmans šo filmu vēlējās nosaukt Mazliet no kinematogrāfijas. Pēc Bergmana producenta ierosinājuma nosaukums vēlāk tika mainīts. Persona ir minimālistiska filma: tikai pieci aktieri parādās uz ekrāna un tikai Andersone un Ulmane parādās vairāk par vienu minūti. Lai arī Elizabete Voglere uz ekrāna parādās visvairāk, viņa izrunā tikai 14 vārdus visas filmas gaitā. Filmā netiek izmantotas liekas butaforijas, ir redzamas tikai tās lietas, ko tēli izmanto filmas gaitā. Vizuālajā attēlojumā dominē ļoti lieli kontrasti: tumšie mājas skati tiek piesātināti ar spēcīgu saules gaismu, kas izpludina attēlu, aktieri ir tērpušies melnā apģērbā, ar vienkāršām frizūrām un bez grima.

Piezīmes un atsauces

Atsauces

Ārējās saites 

 Galveno tēlu detalizēts apraksts 

1966. gada filmas
Zviedrijas filmas
Ingmara Bergmana filmas
Anita Vlodarčika

Anita Vlodarčika (, dzimusi  Ravičā, Polijā) ir poļu vieglatlēte, vesera metēja, pasaules rekordiste šajā disciplīnā. Viņa ir trīskārtēja olimpiskā čempione un četrkārtēja pasaules čempione.

Karjera 
A. Vlodarčikas pirmais lielākais panākums bija uzvara 2009. gada Pasaules čempionātā Berlīnē ar jaunu pasaules rekordu — 77,96 m.  Bidgoščā viņa sev piederošo pasaules rekordu vēl uzlaboja, sasniedzot 78,30 m (šo pasaules rekordu 2011. gadā uzlaboja Betija Heidlere no Vācijas). Toties šajā pašā vasarā notikušais Eiropas čempionāts Barselonā A. Vlodarčikai nebija veiksmīgs — nācās samierināties ar bronzas medaļu (aiz B. Heidleres un Tatjanas Lisenko) un rezultātu 73,56 m.

2012. gada olimpiskajās spēlēs un 2013. gada Pasaules čempionātā A. Vlodarčika sākotnēji izcīnīja sudraba medaļas, piekāpjoties vienīgi T. Lisenko, bet pēc Lisenko diskvalifikācijas dopinga lietošanas dēļ Vlodarčikai tika piešķirtas zelta medaļas abās šajās sacensībās. Pasaules čempionātā Maskavā viņa aizmeta 78,46 m, kas bija sportistes personiskais un jauns Polijas rekords. A. Vlodarčika ir uzvarējusi četros Eiropas čempionātos pēc kārtas: 2012. gadā Helsinkos, 2014. gadā Cīrihē, 2016. gadā Amsterdamā un 2018. gadā Berlīnē.

2014. gada 31. augustā A. Vlodarčika atguva pasaules rekordu, sacensībās Berlīnē veseri aizmetot 79,58 m tālumā. 2015. gada 27. jūnijā Vroclavā uzlaboja pasaules rekordu līdz 79,83 m, bet 1. augustā uzlaboja rekordu līdz 81,08 m, kļūstot par pirmo sievieti, kas pārvarējusi 80 m robežu.

2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro izcīnīja zelta medaļu, sasniedzot jaunu pasaules rekordu un uzstādot olimpisko rekordu — 82,29 m.  sacensībās Varšavā vēlreiz laboja sev piederošo pasaules rekordu, sasniedzot 82,98 metrus. Viņa tika atzīta par 2016. gada labāko Polijas sportisti. 2017. gada Pasaules čempionātā Londonā izcīnīja vēl vienu zelta medaļu, bet 2019. gada Pasaules čempionātā nepiedalījās savainojuma dēļ.

2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās 2021. gadā Tokijā,  izcīnīja savu trešo olimpisko zelta medaļu, raidot veseri 78,48 metru tālumā. Viņa kļuva par pirmo sieviešu sportisti, kura trīs reizes pēc kārtas uzvarējusi vienā vieglatlētikas olimpisko spēļu disciplīnā.

Personīgie rekordi 
 Vesera mešanā — 82,98 m ( Varšava)
 Diska mešanā — 52,26 m ( Poznaņa)

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Lielpolijas vojevodistē dzimušie
Polijas vieglatlētes
Vesera metēji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā