joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dienvidu puslode

Dienvidu puslode ir puse no jebkura debesu ķermeņa virsmas, kas atrodas dienvidos no ekvatora. Uz Zemes Dienvidu puslodē atrodas neliela daļa sauszemes un tajā dzīvo aptuveni tikai aptuveni 10—12% cilvēku.

Klimats un atšķirības no Ziemeļu puslodes 
Dienvidu puslodē Saule dienvidū atrodas ziemeļu pusē, līdz ar to ēnas dienas laikā virzās pulksteņa rādītāja kustībai pretējā virzienā.

Dienvidu puslodē klimats kopumā ir nedaudz maigāks nekā Ziemeļu puslodē, jo šeit ir daudz mazāk sauszemes un daudz vairāk ūdens platības — ūdens iesilst un atdziest ievērojami lēnāk kā sauszeme.

Viesuļvētras Dienvidu puslodē Koriolisa spēka ietekmē griežas pulksteņa rādītāja kustības virzienā — pretēji kā Ziemeļu puslodē.

Dienvidpols ir vērsts Galaktikas centra virzienā, tāpēc šeit naktīs debesis ir zvaigznēm bagātākas, un zvaigznes ir spožākas.

Tā kā Dienvidu puslodē ir mazāk cilvēku un sauszemes, tajā notiek daudz mazāka saimnieciskā darbība, un tādējādi daudz mazāks ir arī vides piesārņojums.

Kontinenti 
Dienvidu puslodē atrodas šādi kontinenti:
 Antarktīda;
 Austrālija un lielākā daļa Okeānijas salu:
 Amerikāņu Samoa
 Austrālija
 Fidži
 Franču Polinēzija
 Jaunkaledonija
 Jaunzēlande
 Kiribati (lielākā daļa)
 Kuka Salas
 Nauru
 Niue
 Papua-Jaungvineja
 Samoa
 Tokelau
 Tonga
 Tuvalu
 Vanuatu
 Volisa un Futuna
 Zālamana Salas

 Lielākā daļa Dienvidamerikas:
 Argentīna
 Bolīvija
 Brazīlija (lielākā daļa)
 Čīle
 Ekvadora (lielākā daļa)
 Folklenda Salas
 Kolumbija (neliela daļa)
 Paragvaja
 Peru
 Urugvaja
 Aptuveni 1/3 Āfrikas:
 Angola
 Botsvāna
 Burundi
 Dienvidāfrika
 Ekvatoriālā Gvineja (daļēji)
 Gabona (daļēji)
 Kenija (daļēji)
 Komoras
 Kongo Demokrātiskā Republika (daļēji)
 Kongo Republika (daļēji)
 Lesoto
 Madagaskara
 Malāvija
 Maurīcija
 Mozambika
 Namībija
 Reinjona
 Ruanda
 Santome un Prinsipi
 Seišelas
 Somālija (daļēji)
 Svatini
 Tanzānija
 Uganda (daļēji)
 Zambija
 Zimbabve
 Dažas Āzijas salu valstis un teritorijas:
 Austrumtimora
 Britu Indijas Okeāna teritorija
 Indonēzija (lielākā daļa)
 Maldīvija (dienvidu daļa)

Ārējās saites 

Zemes puslodes
Pasaules iedalījums

he:המיספירה#חצי הכדור הדרומי
Rietumu puslode

Rietumu puslode ir ģeopolitisks termins, kas parasti apzīmē abas Amerikas un tām tuvu esošās salas un ūdeņus. Šajā ziņā tas saskan ar terminu – Jaunā pasaule.

Termins "Rietumu puslode" tiek lietots ievērojami biežāk nekā otrs termins – "Austrumu puslode".

Puslodes robežas 
Ja planētas sadalījums ziemeļu un dienvidu puslodēs ir veicams vienkārši, sadalot to pa ekvatoru, tad sadalījums rietumu un austrumu puslodēs ir nosacīts, pakļauts tradīcijai, sadalot planētu pa kādu noteiktu meridiānu.

Ģeogrāfijā Rietumu puslode ir puse no Zemes, kas atrodas rietumos no Griničas meridiāna un austrumos no 180° meridiāna – Starptautiskās datuma līnijas.

Pie šāda sadalījuma Rietumu puslodē neietilpst vairākas Aleutu salas, kas ir daļa no Amerikas, savukārt ietilpst Krievijas pats tālākais austrumu punkts.

Ārējās saites 

Zemes puslodes
Pasaules iedalījums

he:המיספירה#חצי הכדור המערבי
Austrumu puslode

Austrumu puslode ir termins, ko var lietot gan ģeopolitiskā nozīmē, apzīmējot Veco pasauli, gan ģeogrāfiskā nozīmē.

Ģeopolitikā terminu "Austrumu puslode" lieto, izvairoties no eirocentrisma un ietverot vienā terminā Eiropu, Āziju, Āfriku un Okeāniju.

Termins "Austrumu puslode" tiek lietots daudz retāk kā otrs termins - "Rietumu puslode".

Puslodes robežas 
Ja planētas sadalījums ziemeļu un dienvidu puslodēs ir veicams vienkārši, sadalot to pa ekvatoru, tad sadalījums rietumu un austrumu puslodēs ir nosacīts, pakļauts tradīcijai, sadalot planētu pa kādu noteiktu meridiānu.

Ģeogrāfijā Austrumu puslode ir puse no Zemes, kas atrodas austrumos no Griničas meridiāna un rietumos no 180° meridiāna – Starptautiskās datuma līnijas.

Pie šāda sadalījuma Austrumu puslodē ietilpst vairākas Aleutu salas, kas ir daļa no Amerikas, savukārt neietilpst Krievijas pats tālākais austrumu punkts.

Ārējās saites 

Zemes puslodes
Pasaules iedalījums

he:המיספירה#חצי הכדור המזרחי
Milvoki

Milvoki (Milwaukee) ir pilsēta ASV, Viskonsinas štata lielākā pilsēta Mičigana dienvidrietumu krastā.

Pilsēta radās 1846. gadā, apvienojoties trijām mazākām pilsētiņām. Pilsēta auga, pateicoties lielam skaitam iebraucēju no Vācijas, vēl 20. gadsimta sākumā pilsētā bija vairāk vācvalodīgo un avīžu vācu valodā nekā angļvalodīgo un avīžu angļu valodā.

No XX gadsimta sākuma Milvoki bija ASV sociālistiskās kustības centrs. Līdz 1960. gadam trīs pilsētas mēri bija Amerikas Sociālistu partijas pārstāvji — vienīgā šāda veida parādība ASV. Visilgāk no sociālistiem savus mēra pienākumus (no 1916. līdz 1940. gadam) veica Daniels Houns (Daniel Hoan). Kaut arī makartisma laikos sociālistu ietekme mazinājās, arī mūsdienās pilsētā ir stipras arodbiedrību tradīcijas.

Pilsēta ir Johnson Controls, Manpower Inc., Harley-Davidson, Rockwell Automation, Midwest Airlines galveno mītņu vieta. Pilsētai ir senas alus darīšanas tradīcijas. Šeit bāzējas liels amerikāņu alus ražošanas uzņēmums — Miller Brewing Company.

No muzejiem pazīstams ir Milvoki Mākslas muzejs (Milwaukee Art Museum), sevišķi ar 2001. gadā pabeigto Santjago Kalatravas projektēto jauno muzeja ēku.

Sportā pilsēta pazīstama kā beisbola kluba Milvoki "Brewers", basketbola kluba Milvoki "Bucks" un hokeja kluba Milvoki "Admirals" mājvieta.

Cilvēki 

Milvoki dzimuši:

 Deivids Cukers (David Zucker, 1947) — kinorežisors;
 Džerijs Cukers (Jerry Zucker, 1950) — kinorežisors;
 Džefrijs Dāmers (Jeffrey Dahmer, 1960—1994) — slepkava;
 Hītera Grema (Heather Graham, 1970) — aktrise;
 Džoržs Kenans (George F. Kennan, 1904—2005) — politiķis;
 Donalds Knuts (Donald Knuth, 1938) — datorzinātnieks;
 Stīvs Millers (Steve Miller, 1943) — mūziķis;
 Viljams Renkvists (William Rehnquist, 1924—2005) — jurists;
 Herberts Saimons (Herbert Simon, 1916—2001) — politologs;
 Kordvainers Smits (Cordwainer Smith, 1913—1966) — rakstnieks;
 Pīters Straubs (Peter Straub, 1943) — rakstnieks;
 Ēriks Šmanda (Eric Szmanda, 1975) — aktieris;
 Spensers Treisijs (Spencer Tracy, 1900—1967) — aktieris;
 Džīns Vailders (Gene Wilder, 1933) — aktieris;
 Nīls Donalds Volšs (Neale Donald Walsch, 1933) — rakstnieks;
 Els Žaro (Al Jarreau, 1940) — mūziķis.

Ārējās saites
Meistars un Margarita

"Meistars un Margarita" () ir krievu rakstnieka Mihaila Bulgakova pazīstamākais darbs; tas tiek uzskatīts par vienu no izcilākajiem 20. gadsimta romāniem.

Romāna tapšana 

Romāns tapis laikā no 1928. gada līdz autora nāvei 1940. gadā. Darba publicēšana PSRS nebija iespējama: tajā ironiski bija atspoguļotas dažādas laikmetam raksturīgas negatīvas parādības PSRS (sociālās problēmas, Staļina režīms, tā īstenotās represijas un to sekas utt.). Tekstu Bulgakovs turpinājis pilnveidot gandrīz līdz pat nāvei (pēdējās izmaiņas tika izdarītas divas nedēļas pirms viņa nāves).

Baidoties no represijām, kas saistītas ar romānā pausto ironisko skatu uz padomju sistēmu, Bulgakovs 1930. gadā sadedzinājis uzrakstīto manuskriptu, taču vēlāk atsācis darbu pie romāna. Iespējams, šo notikumu rezultātā romānā tika iekļauta slavenā frāze "manuskripti nedeg!".

Romāns pirmoreiz — stipri cenzētā formā — publicēts padomju žurnālā "Moskva" 1966.-1967. gadā. 
1969. gadā Frankfurtē pie Mainas izdeva romāna nesaīsināto versiju un tam pievienoja atzīmes par padomju cenzūras svītroto. Pēc tam arī PSRS 1973. gadā tika izdots romāna pilnais variants. Latviešu valodā romānu Ojāra Vācieša tulkojumā izdeva 1978. gadā, pēc tam bija vairāki atkārtoti izdevumi.

Sižets 
Romāna darbība vienlaikus risinās divos laikos: Jēzus Kristus laika Jeruzalemē, kur autora interpretācijā atainoti bībeliskie notikumi ar Kristus krustā sišanu un 1930. gadu Maskavā, kad tur ierodas sātans ar savu svītu. Romāna galvenais vadmotīvs ir Meistara un Margaritas mīlestība.

Margaritas prototips 
Margaritas prototips, iespējams, ir Mihaila Bulgakova trešā sieva Jeļena (1893—1970).
Viņa bija dzimusi Rīgā kā Jeļena Nirenberga, pirmajā laulībā pieņēma uzvārdu Ņejolova (1918), otrajā – Šilovska (1921), bet trešajā – Bulgakova (1932). Bērnību pavadījusi jūgendstila namā, kas atrodas Elizabetes un Vīlandes ielas stūrī.

Ekranizācijas 

 "Meistars un Margarita" (Il Maestro e Margherita, filma, Aleksandrs Petrovičs, Itālija/Dienvidslāvija, 1972)
 "Pilāts un citi" (Pilatus und andere - Ein Film für Karfreitag, TV filma, Andžejs Vajda, Vācija/Nīderlande, 1972)
 "Meistars un Margarita" (Mistrz i Malgorzata, seriāls, Macejs Voitiško, Polija, 1990)
 "Meistars un Margarita" (Мастер и Маргарита, filma, Jurijs Kara, Krievija, 1994)
 "Meistars un Margarita" (A Mester és Margarita, TV filma, Ungārija, 2005)
 "Meistars un Margarita" (Мастер и Маргарита, seriāls, Vladimirs Bortko, Krievija, 2005)

Skatīt arī 
 Laikraksta "Le Monde" 100 gadsimta grāmatas

Atsauces

Ārējās saites 

 Raksts par "Meistaru un Margaritu" Borisa Sokolova "Bulgakova enciklopēdijā" (krievu valodā)
 Meistars un Margarita

Mihaila Bulgakova darbi
Romāni krievu valodā
1966. gada romāni
Grīva (nozīmju atdalīšana)

Vārdam "grīva" ir šādas nozīmes:

 grīva — upes posms pie ietekas;
 Grīva — Daugavpils pilsētas daļa, kādreiz patstāvīga pilsēta;
 Grīva — dzelzceļa stacija Daugavpilī;
 Grīva — upe Talsu novadā;
 Grīva — upe Zilupes novadā;
 Grīva — skrajciems Balvu novada Lazdulejas pagastā;
 Grīva — uzvārds.

Skatīt arī 
 Upes delta
Venta

Venta ir upe Latvijā un Lietuvā. Garums — 346 km (178 km Latvijā un 168 km Lietuvā), baseina platība — 11 811,1 km² . Lielākās pilsētas Ventas krastos ir Mažeiķi, Kuldīga un Ventspils. Lielākā pieteka — Abava. Uz Ventas atrodas platākais dabīgais ūdenskritums Eiropā — Ventas rumba.

Nosaukuma izcelsme 
Ventas nosaukums ir cēlies no līvu vārda vēna, kas nozīmē “upes ieteka jūrā”, “jūras šaurums” vai “osta”. Latīniskais nosaukums Winda pirmo reizi minēts Indriķa hronikas 1206. gada notikumu tekstā par vendiem.

Zivis 
Ventā pārsvarā ir sastopamas šādas zivis: ālanti, asari, alates, karpas, karūsas, līdakas, plauži, sapali, foreles un zandarti.

Upes raksturojums un ekoloģija 
No Lietuvas robežas līdz Alšiem Venta tek pa Vadakstes līdzenumu, tālāk - starp Rietumkursas un Austrumkursas augstienēm. Krasti pārsvarā aizauguši, peldvietu nav daudz. No Šķērveļa līdz Kuldīgai krastos ir dolomīta atsegumi (Gobdziņu klintis, Ātraiskalns, Straujaiskalns), upē krāčaini posmi (Griezes, Nīgrandes, Gobdziņu, Varkaļu, Elles, Skrundas krāce, Briežu brasls, Griķu brasls, Rimzātu brasls, Rumbiņas krāce un Zeļģu krāce) mainās ar mierīgiem un dziļiem posmiem, daudz saliņu. Pie Kuldīgas Venta no dolomīta gultnes pāriet smilšakmenī, veidojot Latvijā lielāko ūdenskritumu - Ventas rumbu. Lejpus Kuldīgas, Piejūras zemienē upe līkumaina, tecējums mierīgs, ir sarkanīga smilšakmens atsegumi (Sarkanā siena), krasti lēzeni. 50% baseina aizņem meži. Venta parasti aizsalst decembra beigās, ledus iešana sākas marta sākumā. Ventas ieleja no Kuldīgas līdz Abavas ietekai un Ventas un Šķērveļa ielejas posms ir kompleksie dabas liegumi.
Ūdenstūrismam vairāk piemērota ir Venta no Lietuvas robežas līdz rumbai Kuldīgā. Upes augšdaļa ir mazāk apdzīvota, ar ātrāku straumi.

Pietekas 

Kreisā krasta pietekas:
 Virvīča (131 km) (Lietuvā)
 Šerkšne (56 km) (Lietuvā)
 Varduva (96 km) (Lietuvā)
 Losis (44 km) (robežupe)
 Lētīža (32 km) (Latvijā)
 Šķērvelis (34 km) (Latvijā)
 Koja (25 km) (Latvijā)
 Garūdene (15 km) (Latvijā)
 Ēnava (19 km) (Latvijā)
 Lejējupe (19 km) (Latvijā)
 Krebicupīte (Olarājupe)
 Padure (19 km) (Latvijā)
 Naba (7 km)

Labā krasta pietekas:
 Vadakste (82 km) (robežupe)
 Zaņa (53 km)
 Bērzene (12 km)
 Sumata (11 km)
 Klūga (17 km)
 Ciecere (51 km)
 Ponakste (27 km)
 Mazupe (14 km)
 Ēda (38 km)
 Riežupe (42 km)
 Rudupe (18 km)
 Abava (134 km)
 Dzirnavupe (18 km)
 Vēždūka(Varžupe) (33 km)
 Kamārce (22km)
 Packule (10 km)
 Standze (9 km)
 Vecventa (8 km)

Attēlu galerija

Atsauces 

 
Latvijas upes
Lietuvas upes
Ventas baseina upes
Ventspils novada upes
Ventspils upes
Saldus novada upes
Kuldīgas novada upes
Kuldīga
Latvijas robežupes
Tiho Brahe

Tiho Brahe (; dzimis  Knutstrupā, Dānijā, miris  Prāgā) bija dāņu astronoms, astrologs, alķīmiķis. Viņa vārdā ir nosaukti krāteri uz Mēness un Marsa.

Dzīvesgājums 
Tiho Brahe studēja Kopenhāgenas (no 1559.), Leipcigas (no 1562.), kā arī Vitenbergas, Rostokas un Bāzeles universitātēs (1566.-1570.). 

1576. gadā Hvenas salā Tiho Brahe iekārtoja unikālu ievērojamāko tālaika observatoriju - Uraniborgu ("Debess pils"). 21 gadu tur viņš veica daudzus debess spīdekļu novērojumus, izgatavoja astronomiskos instrumentus, radīja jaunas novērojumu metodes. 1597. gadā jaunais Dānijas karalis Kristiāns IV nolēma pārtraukt uzturēt Brahes observatoriju un Tiho Brahe esot apsvēris iespēju būvēt līdzīgu observatoriju tolaik Kurzemes un Zemgales hercogistes teritorijā esošajā Doles salā, taču nav guvis atbalstu. Visbeidzot 1599. gadā Brahe sāka iekārtot observatoriju Prāgā.

Tiho Brahe sastādīja precīzas Saules tabulas un 800 zvaigžņu katalogu. Viņš atklāja neregularitātes Mēness kustībā. Pierādīja, ka komētas un novas ir debess ķermeņi, pretēji tālaika uzskatiem, ka tās ir atmosfēras parādības. 

No 1600. līdz 1601. gadam, pirms Brahes nāves, observatorijā Benātkos pie Jizeras viņam asistēja Johanness Keplers. Izmantojot Tiho Brahes novērojumus, Keplers atklāja planētu kustības likumus.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biografisks raksts par Tiho Brahi kā astrologu

1546. gadā dzimušie
1601. gadā mirušie
Skones lēnē dzimušie
Dānijas dižciltīgie
Luterāņi
Dāņu astronomi
Astrologi
Alķīmiķi
Latīņu valodā rakstošie
Hospitāļu iela (grupa)

"Hospitāļu iela" bija latviešu mūzikas grupa no Rīgas, kas darbojās no 1997. līdz 2011. gadam.

Grupas vēsture 
1997. gadā grupas līderis un dibinātājs Edgars Šubrovskis nolēma izveidot projektu, kurā realizēt savas dziesmas. Tad uz brīdi projekts apstājās.

1999. gadā nerealizēto dziesmu bija pārāk daudz, lai tās vienkārši atstātu atvilktnē, tāpēc Limbažu alternatīvās mūzikas entuziasts Ivars Muste piedāvāja veikt 4 celiņu ierakstu. Piepalīdzot grupas "Blissful" bundziniekam Artūram Ābramam un ģitāristam pašam Ivaram Mustem, Šubrovskis iedziedāja 12 dziesmas. Tika pieaicināta arī vijolniece Dina Skreitule un dziedātāja Arta Deniņa no meiteņu rokgrupas "Granātābolu namiņš". Ierakstu ar nosaukumu "Ir maiga nakts" (nosaukums tika aizgūts no F. S. Fidžeralda romāna) nosūtīja uz festivālu "Sinepes un medus", kur tas tika cauri atlasei.
 
Pēc šī ieraksta grupas sastāvs tika vairākkārt mainījies un pieredzētas arī muzikālās pauzes. Grupas dalībnieku vecuma amplitūda — 18—28 gadi. Par spīti sastāva nestabilitātei gandrīz divus gadus Ingus Baušķenieka studijā tika rakstīts albums "Pilnmēness", ko 2004. gadā izdeva "Raibā taureņa ieraksti". Gada lielākais "Hospitāļu ielas" sasniegums — uzvara mūzikas festivālā Liepājas dzintars.

2005. gada 10. jūnijā Mākslas darbinieku namā Vecrīgā grupa prezentēja savu otro albumu "Nav centrs" un pirmo videoklipu singlam "Kaķis". Visu dziesmu mūzikas un gandrīz visu vārdu autors (izņemot vienu dziesmu — "Hospitāļu iela", kuras teksta autors ir dzejnieks Klāvs Elsbergs, dziesmā "Elizabete" izmantots arī fragments no grupas The Doors dziesmas Light My Fire).

2005. gada nogalē grupai pievienojās jauna vokāliste Anna Lebedoka, kura spēlēja arī perkusijas un melodiku.

2007. gada 5. jūnijā grupa prezentēja jau savu trešo albumu, kuram tika dots nosaukums "Pūķis".

2010. gadā grupa izbeidza savu darbību. Pēdējā grupas uzstāšanās bija 2011. gada 4. maijā neatkarīgās mūzikas albuma ar Raiņa dzeju "Strāvoklis" prezentācijā.

Diskogrāfija 
Studijas albumi
 "Pilmēness" (2004)
 "Nav centrs" (2005)
 "Pūķis" (2007)

Koncertieraksti
 HI (2012)

Ārējās saites 
 Grupas mājaslapa

1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Latvijas regeja grupas
Cradle of Filth

Cradle of Filth () ir mūzikas grupa, kas izveidojusies 1991. gadā Safolkā, Anglijā. Dziesmu tekstos manāma liela gotiskās literatūras, mitoloģijas un šausmu filmu ietekme. Grupas žanru nevar viennozīmīgi noteikt; bet visbiežāk to iedala pie ekstrēmā metālā.

Diskogrāfija 
 The Principle of Evil Made Flesh (1994)
 V Empire (or Dark Faerytales in Phallustein) (1996)
 Dusk and Her Embrace (1997)
 Cruelty and the Beast (1998)
 From the Cradle to Enslave (1999)
 Midian (2000)
 Bitter Suites to Succubi (2001)
 Lovecraft and Witch Hearts (2002)
 Live Bait for the Dead (2002)
 Damnation and a Day (2003)
 Nymphetamine (2004)
 Thornography (2006)
 Godspeed on the Devil's Thunder (2008)
 Darkly, Darkly, Venus Aversa (2010)
 The Manticore and Other Horrors (2012)
 Hammer of the Witches (2015)
 Cryptoriana - The Seductiveness of Decay (2017)

Ārējās saites 

 Cradle of Filth oficiālā mājaslapa
 Oficiālā MySpace lapa
 Last.fm profils
 Official Dutch Cradle Of Filth Website

1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Anglijas rokgrupas
Anglijas smagā metāla grupas
Anglijas melnā metāla grupas
Jānis Dinevičs

Jānis Dinevičs (dzimis  Rīgā) ir Latvijas politiķis (LSDSP), bijušais Augstākās Padomes deputāts (1990—1993).

Dzīvesgājums 
Dzimis 1948. gadā Rīgā Vladislava Dineviča ģimenē.
1971. gadā beidza studijas Rīgas Politehniskā institūta (RPI) Elektroenerģētikas fakultātē, iegūstot inženiera enerģētiķa specialitāti, strādāja RPI par vecāko pasniedzēju. 

Atmodas kustības laikā Dinevičs bija viens no Latvijas Tautas frontes (LTF) dibinātājiem, Rīgas TDP deputāts un LR AP deputāts no 195. Valmieras vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Vēlāk LTF frakcijas vadītājs, valsts ministrs I. Godmaņa vadītajā Ministru Padomē. 

Pēc AP deputāta pilnvaru beigām vadīja "Latavio" (1993—1995), tad zemnieku saimniecību "Gosupi". 2005. gadā ievēlēts Rīgas domē, kļuva par LSDSP frakcijas priekšsēdētāju (līdz 2007).

Bija LSDSP priekšsēdētājs pirms apvienošanas ar LSDP, vēlāk — tās ģenerālsekretārs, priekšsēdētāja biedrs, no 2006. gada — priekšsēdētājs. No 2007. līdz 2009. gadam - Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieks.

Nesekmīgi kandidēja 2014. gada un 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no LSDSP saraksta, kā arī 13. Saeimas vēlēšanās no Apvienības SKG saraksta.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (2000)

Literatūra 
 Tālavs Jundzis. 4. maijs: Rakstu, atmin̦u un dokumentu krājums par Neatkarības deklarāciju. Fonds "Latvijas Vēsture", 2000.

Atsauces

Ārējās saites 
 Biogrāfija (līdz 2000).

1948. gadā dzimušie
Latvijas sociāldemokrāti
LR Augstākās Padomes deputāti
Rīgas domes deputāti (2005—2009)
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Latvijas Universitātes stadions

Latvijas Universitātes stadions, agrāk ASK stadions, bija stadions Rīgā, Latvijā, kura tribīņu ietilpība bija aptuveni 5000 sēdvietu. Stadionā notika futbola un regbija sacensības. Tajā savas mājas spēles aizvadīja FK Rīga, kā arī Latvijas regbija izlase.

1993.gadā stadions tika nodots lietošanā Latvijas Universitātei, attiecīgi tā nosaukums kļuva Latvijas Universitātes stadions.

2001.gadā stadions tika nodots Rīgas Domes īpašumā.

Bija paredzēts, ka esošā stadiona vietā tiks būvēts jauns sporta stadions. Celtniecību plānoja pabeigt līdz 2017. gada maijam. 2015. gada 1. jūlijā tika paziņots, ka par ģenerālbūvuzņēmēju izvēlēts SIA Arčers. 2016. gada jūlijā tika paziņots, ka projekts ir apturēts, jo nav izdevies piesaistīt finansējumu.

Vēlāk tika paziņots, ka stadiona teritorijā tiks veidots multifunkcionāls sporta komplekss bez apjomīgām skatītāju tribīnēm. 2017. gada martā tika sākti stadiona nojaukšanas darbi, bet 16. septembrī jau tika atklāts jaunais sporta aktivitāšu kvartāls "Centra sporta kvartāls".

Atsauces 

Futbola stadioni Latvijā
Regbija stadioni Latvijā
Celtnes un būves Rīgā
Grīziņkalns
Latvijas Universitāte
Malta (nozīmju atdalīšana)

Malta var būt:

vietvārds, ko attiecina uz šādiem ģeogrāfiskiem objektiem:
 Malta — valsts Vidusjūras centrālajā daļā.
 Malta — sala Vidusjūras centrālajā daļā.
 Malta — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Maltas pagastā.
 Malta — apdzīvota vieta Viļānu novada Viļānu pagastā.
 Malta — upe Latvijas austrumu daļā, Rēzeknes upes pieteka.
 Malta — dzelzceļa stacija līnijā Rēzekne I—Daugavpils.
 Silmalas agrākais nosaukums.

Uzvārds:
 Nikolajs Malta (1890-1944), latviešu botāniķis, Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātes profesors

Skatīt arī 
 Maltas ezers
 Maltas iela
 Maltas kapi
 Maltas ordenis
 Maltas pagasts
 Maltas rajons
 Maltas Trūpi
 Maltečka
 Vecmalta
Spensers Treisijs

Spensers Treisijs (, dzimis  Milvoki, miris  Beverlihilsā) bija ASV aktieris. Filmējies 74 filmās no 1930. līdz 1967. gadam. Deviņas reizes bijis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, no kurām balvu ieguvis divas reizes kā labākais aktieris galvenajā lomā par lomām filmās "Drosmīgie kapteiņi" (Captains Courageous, 1937) un "Zēnu pilsēta" (Boys Town, 1938).

Spensers Treisijs piedalījies vairākās kinorežisora Stenlija Krāmera filmās 20. gadsimta vidū, piemēram, 1960. gada filmā "...tas vētru pļaus" (Inherit the Wind), 1961. gada filmā "Nirnbergas prāva" (Judgment at Nuremberg) un 1963. gada filmā "Šī trakā, trakā, trakā, trakā pasaule" (It's a Mad, Mad, Mad, Mad World). Arī savu pēdējo lomu atveidoja režisora Krāmera filmā "Uzmini, kas atnāks uz pusdienām?" (Guess Who's Coming to Dinner, 1967). Par šo lomu jau pēc nāves aktierim tika piešķirta BAFTA kino balva.

Ārējās saites 

1900. gadā dzimušie
Viskonsinā dzimušie
1967. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Volfgangs Pauli

Volfgangs Ernsts Pauli (Wolfgang Ernst Pauli, dzimis , miris ) bija austriešu fiziķis. Pazīstams ar pētījumiem kvantu mehānikā; spina pētījumiem. Pauli principa atklājējs, par ko 1945. gadā, pēc Einšteina ierosinājuma, saņēma Nobela prēmiju fizikā. Postulējis neitrīno.

Dzimis Vīnē katolismā pārgājuša ebreju ārsta ģimenē. Zēna otrais vārds - Ernsts, tika piešķirts par godu krusttēvam - fiziķim Ernstam Maham. Studēja Ludviga Maksimiliāna universitātē Minhenē (Ludwig-Maximilians-Universität München) pie Arnolda Zommerfelda, un 1921. gadā ieguva doktora grādu. Vēlāk strādāja par Maksa Borna asistentu Getingenē un Nīlsa Bora institūtā Kopenhāgenā. 

1928. gadā kļuva par Cīrihes Tehniskās universitātes profesoru. 1931. gadā, personiskās krīzes laikā, Pauli ietekmējās no tajā laikā Cīrihē dzīvojošā Karla Junga, tomēr vēlāk kritizēja tā mācību.

Sākoties 2.pasaules karam, Pauli pārcēlās uz ASV, naturalizējās ASV pilsonībā, tomēr 1946. gadā atgriezās Cīrihē, kur nodzīvoja līdz mūža beigām. 1949. gadā ieguva Šveices pilsonību.

Atsauces

Ārējās saites

 Volfganga Pauli biogrāfija Nobela prēmijas mājaslapā 

1900. gadā dzimušie
1958. gadā mirušie
Vīnē dzimušie
Austriešu fiziķi
Šveiciešu fiziķi
Kvantu fiziķi
Termodinamika
Nobela prēmijas laureāti fizikā
BMX

BMX (Bicycle Motocross) ir riteņbraukšanas sporta paveids, kurā sacensības notiek speciāli veidotās 350-400 metru garām trasēs ar šķēršļiem un virāžām. Pašlaik šī riteņbrauksanas veida starptautisko pārvaldi veic Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (UCI), kas pārrauga un rīko Pasaules čempionātu.

BMX ir radies ASV, Kalifornijā 1960. gadu beigās. 1970. gadu sākumā sāka lietot saīsinājumu "BMX". Nīderlandē ir izplatīts nosaukums "Fietskross", bet Francijā un Čehijā — "Bikross", spāniski un portugāliski runājošie lieto "bicicross". Visi šie nosaukumi tulkojumā nozīmē "divriteņu kross".

UCI pasaules čempioni 
Divas vadošās riteņbraukšanas organizācijas, ABA un UCI, rīko pasaules čempionātus šajā disciplīnā, tomēr ABA pasaules čempionātos pārsvarā tiek pārstāvēti braucēji no Ziemeļamerikas, savukārt UCI pasaules čempionātos tiek pārstāvēti braucēji no visas pasaules. Pirms 1996. gada, kad UCI atzina arī BMX sportu, pasaules čempionātus rīkoja starptautiskā BMX federācija (IBMXF).

 1996:  Deils Holmss
 1997:  Džons Pērss
 1998:  Tomā Ajērs
 1999:  Roberts de Vilde
 2000:  Tomā Ajērs
 2001:  Deils Holmss
 2002:  Kails Benets
 2003:  Kails Benets
 2004:  Vorviks Stīvensons
 2005:  Buba Hariss
 2006:  Havjers Kolombo
 2007:  Kails Benets
 2008:  Māris Štrombergs
 2009:  Donalds Robinsons
 2010:  Māris Štrombergs
 2011:  Žoriss Dodē
 2012:  Sems Vilobijs
 2013:  Laiems Filipss
 2014:  Sems Vilobijs
 2015:  Niks Kimans

Ārējās saites 

 BMX.LV - BMX Jaunumi, Video, Bildes, Bike Check, Sacensības, Vietas, Notikumi utt. 
 Starptautiskā Riteņbraucēju apvienība (UCI) , 
 Amerikāņu Riteņbraukšanas asociācija (ABA) 
 Vispasaules BMX kopiena 
 BMX Latvijā
 Latvijas BMX mājaslapa

Riteņbraukšanas disciplīnas
Klāvs Elsbergs

Klāvs Elsbergs ( — ) bija latviešu dzejnieks, redaktors, atdzejotājs un tulkotājs.

Biogrāfija 
Klāvs Elsbergs dzimis Rīgā, viņa māte bija dzejniece Vizma Belševica, tēvs — tulkotājs Zigurds Elsbergs. No 1977. līdz 1982. gadam studējis franču filoloģiju LVU; atdzejojis no franču, angļu un krievu valodas (Gijoma Apolinēra, Pola Eliāra, Tristana Carā, Luija Aragona un daudzu citu autoru darbus). 1978. gadā viņš apprecējās ar dzejnieci Irēnu Auziņu. Elsbergs strādājis par redaktoru izdevniecībā "Liesma", kā arī aktīvi piedalījies savulaik ļoti nozīmīgā žurnāla "Avots" veidošanā.

Klāvs Elsbergs gāja bojā mīklainos apstākļos  rakstnieku namā Dubultos, tiek pieļauta iespēja, ka viņš ticis nogalināts (izmests vai izgrūsts pa logu).

Ar Elsberga dzeju dziesmas komponējis Juris Kulakovs, tās izpilda grupa "Pērkons" ("Kukurūza", "Baletomānija", "Lampas un zvaigznes", "Neatvadīsimies", "No naktssargu būšanām", "Eksotiskā sala" un citas). Savukārt grupa "Zodiaks" izpildījusi Jāņa Lūsēna komponēto dziesmu "Mirušais gadsimts". 2006. gadā iznāca Kaspara Dimitera albums "Cik smalkā diegā viss karājas".

2009. gadā apgādā "Mansards" izdota Elsberga grāmata "Dzeja", kurā apkopoti visi trīs viņa krājumi, kā arī tajos nepublicētie dzejoļi.

2009. gadā Jaunajā Rīgas teātrī Varis Piņķis iestudējis Elsberga dzejas monoizrādi “Klāvs”. 2017. gadā Liepājas teātrī tapis dzejas iestudējums “Par mīlestību”.

1987. gadā tika nodibināta Klāva Elsberga prēmija. Sākotnēji prēmiju piešķīra Rīgas jauno literātu apvienība par gada labāko debijas grāmatu. Sākoties grāmatniecības krīzei, prēmiju piešķīra par gada labākajām publikācijām presē. No 1994. līdz 2003. gadam notika pirmā dzejas vai atdzejas krājuma manuskriptu konkurss, kura uzvarētājs sākotnēji ieguva tiesības publicēt grāmatu, bet vēlāk - naudas balvu.

Bibliogrāfija

Dzejoļu krājumi 
 Pagaidīsim ausaino. Rīga: Liesma, 1981.
 Bēdas uz nebēdu. Rīga: Liesma, 1986.
 Velci, tēti. Rīga: Liesma, 1989.

Darbu izlases un kopojumi 
 "Raksti" 3 sējumos:
 Pie sienas un Maigajā zemē [dzeja]. Rīga: Enigma, 1997.
 Gājiens [proza, tulkojumi, recenzijas]. Rīga: Enigma, 1999.
 Tīkami rosīgi šļaksti [raksti, vēstules]. Rīga: Enigma, 2000.
 Dzeja. Rīga: Mansards, 2009.

Tulkojumi 
 Iraklijs Androņņikovs. Mūzikai. Rīga: Zvaigzne, 1981.
 Gijoms Apolinērs. Gājiens. Rīga: Liesma, 1985.
 Kurts Vonnegūts. Lopkautuve Nr. 5; Čempionu brokastis [kopā ar A. Ulmani]. Rīga: Liesma, 1987.

Literatūra 
 Bibliogrāfija // Elsbergs K. Tīkami rosīgi šļaksti. — Rīga: Enigma, 2000. — 285.—323.lpp. (Informācija par Klāva Elsberga, kā arī viņam veltītām publikācijām.)

Latvijas dzejnieki
Latvijas publicisti
Latviešu valodā rakstošie
20. gadsimta rakstnieki
Tulkotāji uz latviešu valodu
Latvijas Universitātes absolventi
Rīgā dzimušie
Raiņa kapos apbedītie
Arnolds Hofmanis

Arnolds Hofmanis (dzimis  Zaļenieku pagasta "Kalnu Micaišu" mājās; miris  Tukumā) bija Latvijas Brīvības cīņu pēdējais dalībnieks.

Pirmā izglītība un dalība Latvijas bruņotajos spēkos 
Pirmo izglītību apguvis Lipstu pagasts skolā, turpinājis mācīties Jelgavas reālģimnāzijā.

1919. gada rudenī, pēc Bermonta spēku uzrukuma sākuma brīvprātīgi piesakās Latvijas bruņotajos spēkos un tiek nozīmēts dienestam Jelgavas pilsētas garnizonā. Vēlāk piedalās arī bermontiešu spēku izdzīšanā no Kurzemes un Zemgales. Pēc Atbrīvošanas cīņu beigām tiek pārcelts dienestam uz armijas štābu, no kura demobilizējas 1921. gadā.

Darbība starpkaru periodā 
Pēc dienesta beigām Arnolds Hofmanis pabeidz Jelgavas vidusskolu un uzsāk mācības Latvijas Universitātes Tiesību zinātnes fakultātē. Pēc tieslietu speciālista diploma iegūšanas 1926. gadā sāk strādāt par Latvijas republikas Ministru prezidenta Arturs Alberinga privāto sekretāru. 1928. gadā sāk darbu Rīgas apgabaltiesā par jaunāko, bet pēc tam par vecāko tiesamatu kandidātu. Vēlāk ir 6. iecirkņa izmeklēšanas tiesnesis.

1934. gadā A. Hofmanis tiek norīkots par palīgu īpaši svarīgo lietu izmeklētājam. Šajā laikā tiek skatīta lieta par Latvijas pareizticīgā arhibīskapa Jāņa Pommera slepkavību, ka ir viena no skaļākajām Latvijas starpkaru periodā.

Otrais pasaules karš un dzīve okupētajā Latvijā 
Nodibinoties Padomju okupācijas režīmam Latvijā Arnoldam Hofmanim tiek liegta iespēja darboties juristu profesijā un viņš ir spiests strādāt par sētnieku. Vācu okupācijas laikā abi Hofmaņa brāļi krīt Latviešu leģiona rindās.

Kara laikā Arnolda Hofmaņa sieva dodas bēgļu gaitās un kara beigās pats viņš arī mēģina doties bēgļu laivā uz Zviedriju, taču padomju jūras spēki laivu pārtver un liek griezties atpakaļ uz Latviju. A. Hofmanis tiek notiesāts uz vairākiem gadiem spaidu darbu nometnē Karēlijā.

Dzīve pēc kara un Latvijas neatkarības atjaunošana 
Pēc atgriešanās dzimtenē, padomju varas ierobežojumu dēļ nevar dabūt darbu savā profesijā, tādēļ dotas uz Kurzemi, kur lielāko daļu dzīves otrās puses nostrādā Tukuma mežsaimniecībā.

1991. gada janvāra barikādēs kopā ar jaunajiem tukumniekiem piedalās Augstākās Padomes ēkas apsargāšanā.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1997. gadā Arnolds Hofmanis saņem Ministru kabineta prēmiju, viņam tiek piešķirta Triju Zvaigžņu ordeņa I pakāpes goda zīme (2003) un vairāki NBS apbalvojumi.

Arnolds Hofmanis mirst naktī uz 19. novembri 2006. gadā, 106. gadu vecumā.

Atsauces un saites 
 Žurnāls "Tēvijas Sargs", Decembris, 12 (89) 2006, 37.lpp., 
 Video ar A. Hofmani

1900. gadā dzimušie
2006. gadā mirušie
Latvijas brīvības cīņas
Triju Zvaigžņu ordeņa goda zīmju saņēmēji
Latvijas Universitātes absolventi
Padomju represiju upuri
Jelgavas novadā dzimušie
Nacionālā futbola līga

Nacionālā Futbola Līga (NFL) ir lielākā un spēcīgākā profesionālā amerikāņu futbola līga pasaulē.

NFL līgā ir spēlējuši trīs latviešu izcelsmes sportisti: Vilnis Ezeriņš, Pols Grasmanis un Markuss Zuševics.

Komandas 
NFL piedalās 32 komandas no ASV. Atšķirībā no citām ASV profesionālā sporta līgām, kā NBA un NHL, tajā nepiedalās komandas no Kanādas. Kopš 2002. gada sezonas komandas divīzijās sadalītas šādi:

Sezona 
Pirms sezonas katra komanda aizvada četras pārbaudes spēles.
NFL regulārā sezona risinās 17 nedēļas - no septembra sākuma līdz decembra beigām. Katrai komandai jāaizvada 16 spēles (viena nedēļa atkarībā no spēļu kalendāra ir brīva):
 Sešas spēles ar savas divīzijas komandām (ar katru divas reizes - mājās un izbraukumā)
 Četras spēles ar citas divīzijas komandām no tās pašas konferences (trīs gadu laikā ar katru no divīzijām; divas spēles mājās, divas izbraukumā)
 Četras spēles ar citas divīzijas komandām no otras konferences (četru gadu laikā ar katru no divīzijām; divas spēles mājās, divas izbraukumā)
 Divas spēles ar komandām no tās pašas konferences, kas ieņēmušas to pašu vietu savās divīzijās, ko attiecīgā komanda (viena spēle mājās un viena izbraukumā)
Līdz ar to precīzu spēļu kalendāru un pretiniekus komandām nav iespējams zināt līdz pat iepriekšējās sezonas noslēgumam.
12 labākās komandas pēc regulārās sezonas piedalās play-off turnīrā par tiesībām iekļūt Superkausa izcīņā un sacensties par Vinsa Lombardi balvu.

Ārējās saites 
 Oficiālā NFL mājaslapa
 NFL spēlētāju mājaslapa
 Superkausa mājaslapa
 NFL vēsture - čempioni un balvu ieguvēji
 NFL noteikumi
Rihters

Rihters ( — 'tiesnesis'; sieviešu dzimtē Rihtere) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Bartons Rihters (Burton Richter, dzimis 1931) — ASV fiziķis;
 Čārlzs Frensiss Rihters (Charles Francis Richter, 1900—1985) — ASV seismologs;
 Edgars Rihters (1887—1931) — latviešu riteņbraucējs;
 Františeks Rihters (František Richter; 1913—1971) — čehu šaha problēmists;
 Gerhards Rihters (Gerhard Richter, dzimis 1932) — vācu mākslinieks;
 Hanss Rihters (Hans Richter, 1888—1976) — vācu mākslinieks;
 Johans Georgs Lēberehts Rihters (Johann Georg Leberecht Richter, 1763–1840) — vācbaltiešu luterāņu mācītājs;
 Karls Rihters (Karl Richter, 1926—1981) — vācu mūziķis;
 Kurts Rihters (Kurt Richter, 1900—1969) — vācu šahists;
 Maiks Rihters (Mike Richter, dzimis 1966) — ASV hokejists;
 Svjatoslavs Rihters (Святослав Рихтер, 1915—1997) — padomju mūziķis.

Vācu uzvārdi
Ķīle

Ķīle () ir pilsēta Vācijas ziemeļos, Baltijas jūras krastā. Ķīle ir Šlēsvigas-Holšteinas federālās zemes galvaspilsēta.

Ekonomika 

Ķīlē izteikts ir terciārais sektors (pakalpojumu sektors), kurā ir nodarbināti 78,5% pilsētas iedzīvotāju. Nedaudz vairāk par 21% ir nodarbināti sekundārajā sektorā, galvenokārt zivsaimniecībā, un 0,2% nodarbojas ar lauksaimniecību (primārais sektors).

Ķīlē atrodas kompānijas HDW Howaldtswerke Deutsche Werft GmbH sēdeklis. Šī kompānija tika izveidota 1838. gadā un ir pazīstama ar tajā būvētajām zemūdenēm. Tajā 1850. gadā tika uzbūvēta pirmā vācu zemūdene Brandttaucher.

Ārējās saites 

Vācijas pilsētas
Hanzas pilsētas
Šlēsviga-Holšteina
Irānas administratīvais iedalījums

Irānas administratīvo iedalījumu veido 31 ostāni (persiešu: ستان , ostān). Ostāni sīkāk iedalās 324 šahrestānās (persiešu: شهرستان , shahrestān).

Administratīvo līmeņu shēma

Pirmā līmeņa administratīvais iedalījums

Ostāni

Atsauces 

Administratīvais iedalījums
Irānas administratīvais iedalījums
Valstu administratīvais iedalījums
Teherāna (ostāns)

Teherānas ostāns () ir Irānas ostāns, kas atrodas valsts ziemeļu daļā.

Sākotnēji ostāns bija daļa no Pirmā reģiona ar sekretariātu tā administratīvajā centrā Teherānā, bet pēc teritoriālās reformas  tas kļuva par pastāvīgu administratīvo iedalījumu.

Teherānas ostāns robežojas ar Māzenderāna ostānu ziemeļos, Kuma ostānu dienvidos, Semnāna ostānu austrumos un Elbursa ostānu rietumos. Irānas galvaspilsēta Teherāna ir arī ostāna administratīvais centrs. 2005. gadā ostāns sevī ietvēra 13 pilsētas, 43 pašvaldības un 1358 ciemus.

Teherānas ostāns ir bagātākais Irānas ostāns, tā sastāda apmēram 29% no valsts IKP. Turklāt tajā dzīvo apmēram 18% no valsts iedzīvotājiem. Teherānas ostāns ir valsts industrializētākais ostāns; 86,5% tā iedzīvotāju dzīvo pilsētās un 13,5% dzīvo lauku apvidos.

Tagadējā ostāna teritorija sāka attīstīties pēc 1778. gada, kad Kadžaru dinastija Teherānu nozīmēja par valsts galvaspilsētu. Mūsdienās Teherāna ar 8 miljonu lielu iedzīvotāju skaitu ietilpst 40 pasaules lielāko pilsētu pēc iedzīvotāju skaita sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

Irānas administratīvais iedalījums
Rīgas Doma ērģeles

Rīgas Doma ērģeles ir otrās lielākās ērģeles Latvijā, kas atrodas Doma baznīcā, Rīgā (vislielākās nepārbūvētās mehāniskās ērģeles ne tikai Latvijā, bet arī visā pasaulē, atrodas Liepājā, Sv. Trīsvienības baznīcā).

Vēsture 
Pirmās zināmās Rīgas Doma ērģeles bija lielākās pasaulē, bet tās gāja bojā 1547. gadā notikušajā ugunsgrēkā. 16. gadsimtā Doma baznīcā iebūvēja jaunas ērģeles, kas skanēja 280 gadus. No tām ir saglabājies Jakoba Raba darinātais prospekts manierisma stilā, kuru vēlāk ar baroka un rokoko elementiem papildinājuši citi meistari. Šodien skanošās ērģeles ir vairāk nekā gadsimtu vecas, tās ir būvējusi vācu firma "Walcker&Co" Ludvigsburgā. 1962. gadā ērģeles tika rekonstruētas, un tās ir saglabājušas savu īpatnējo skanējumu arī mūsdienās.
Pieskaitāmas pie klasiskā romantisma (pēc skanējuma).

Uzbūve 
Valkera būvētajām ērģelēm ir divi spēles galdi, kas dod retu iespēju izpildīt arī divām ērģelēm sacerētus skaņdarbus. Doma ērģelēm ir četri manuāļi jeb klaviatūras, 124 reģistri (katrs no tiem dod savu skaņu nokrāsu, tos mainot un kombinējot iegūst dažādo ērģeļu skanējumu), kā arī 6718 dažāda lieluma koka un metāla stabules, no kurām garākā ir 10 m, vismazākā - 13 mm, stabuļu diametrs ir no 4 mm līdz 50 cm.

Ērģeles
Ergzeles
Kuma (ostāns)

Kuma () ir viens no Irānas trīsdesmit ostāniem valsts ziemeļu daļā. Robežojas ar Teherānu ziemeļos, ar Semnānu austrumos, ar Isfahānu dienvidos un ar Markazī rietumos. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Kuma. Ostāna kopējā platība ir 11 526 km², pēc 2013. gada datiem ostānā dzīvo 3 824 934 iedzīvotāji.

Irānas administratīvais iedalījums
Markazī

Markazī ir ostāns Irānas vidusdaļā, valsts rūpniecības centrs. Tas robežojas ar Isfahānas, Luristānas, Hamadānas, Kazvinas, Elbrusas, Teherānas un Kumas ostānu. Markazī pārvaldes centrs ir Araka.

Atsauces

Ārējās saites 

 Markazī tūrisma informācijas mājaslapa  

Irānas administratīvais iedalījums
Kazvīna

Kazvīna ir viens no 20 Irānas ostāniem. Tas atrodas valsts ziemļrietumos un administratīvais centrs ir Kazvīna. Kavzīna tika dibināta 1996. gadā. Tajā ietilpst 20 pilsētas. 2006. gadā tur dzīvoja 1,14 miljoni iedzīvotāju, no kuriem 99,61% ir musulmaņi.

Irānas administratīvais iedalījums
Gīlāna

Gīlāna (; Gīlān) ir viena no Irānas provincēm. Tā atrodas pie Kaspijas jūras uz rietumiem no Māzenderānas provinces, uz austrumiem no Ardabīlas provinces un uz ziemeļiem no Zandžānas un Kazvīnas provincēm.

Vēsture 
1920. gada maijā ar Padomju Krievijas kara flotes palīdzību varu Gīlānā pārņēma pret Persijas valdību vērstās sacelšanās dalībnieki Mirzas Kučekhana vadībā, kas 5. jūnijā pasludināja Gīlānas Republikas izveidi ar Reštu kā galvaspilsētu. 1920. gada augustā Gīlānas armija neveiksmīgi mēģināja ieņemt Zandžānas provinci.
Krievijas PFSR valdība 1920. gada 20. septembrī nolēma samazināt militāro intervenci un sākt pārrunas ar Persijas valdību, kas beidzās ar 26. februāra līgumu par pakāpenisku padomju karaspēka izvešanu no Gīlgānas. 
1921. gada 5. jūnijā Gīlānas Republiku pārdēvēja par Persijas Padomju Sociālistisko Republiku un tās armiju par Persijas Sarkano armiju. 
1921. gada 29. septembrī Kučekhans veica apvērsumu un pārdēvēja to atkal par Gīlānas Republiku. Pēc neilga pilsoņu kara 2. novembrī varu Gīlgānā pārņēma Persijas valdības armija.  

Irānas administratīvais iedalījums
Ardabīla

Ardabīla () ir Irānas ostāns. Ostāns atrodas valsts ziemeļos, robežojas ar Azerbaidžānu un Irānas ostāniem: Austrumazerbaidžānu, Zandžānu un Gīlānu. Ostāna administratīvais centrs ir Ardabīla. Ostānu izveidoja 1993. gadā no Austrumazerbaidžānas un Gīlānas daļām.

Irānas administratīvais iedalījums
Zandžāna

Zandžāna ( Zanjân; ) ir Irānas ostāns valsts ziemeļrietumos. Ostāna galvaspilsēta ir Zandžāna.
    
Zandžānas ostāns slavens ar savām vīnogām bez kauliņa. Pateicoties savam ģeogrāfiskajam un stratēģiskajam novietojumam ostāns ir viens Irānas industriālajiem centriem. Ostāns atrodas  uz ziemeļrietumiem no Teherānas un tos savieno autoceļš.

Zandžaznas ostazns
Austrumazerbaidžāna

Austrumazeirbadžāna ( Âzarbâyjân-e Šarqi, ) ir Irānas ostāns. Ostāns atrodas valsts ziemeļrietumos, robežojas ar Armēniju un Azerbaidžānu un Ardebīlas, Rietumazerbaidžānas, Zandžānas ostāniem. Viens no četriem Irānas Azerbaidžānas ostāniem. Ostāns izveidots 1950. gadā sadalot Azerbaidžānas ostānu rietumu un austrumu daļās. Ostāna galvaspilsēta ir Tebriza.

Atsauces 

Irānas administratīvais iedalījums
Rietumazerbaidžāna

Rietumazerbaidžāna ir ostāns Irānas ziemeļrietumos. Tas robežojas ar Austrumazerbaidžānu, Zandžānu un Kurdistānu, kā arī ar Turciju, Irāku un Azerbaidžānu. No Armēnijas to šķir šaura Turcijas zemes strēle. Ostāna galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Urmija. Kopš 2014. gada Rietumazerbaidžāna ir iekļauta Irākas trešajā administratīvajā reģionā.

UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā ir iekļauta Tahte Soleimāna, kas sena cietokšņa un zoroastriešu uguns tempļa drupas.

Atsauces 

Irānas administratīvais iedalījums
Kurdistāna (Irāna)

Kurdistāna (Irāna) (kurdu: پارێزگای کوردستان, persiešu: استان کردستان) ir Irānas ostāns. Tā teritorijā vairākums iedzīvotāju ir kurdi, bet tur dzīvo arī nozīmīgs skaits azerbaidžāņu. Ostāna teritorija aizņem vienu ceturto daļu no kurdu apdzīvotajām Irānas teritorijām.

Kurdistāna atrodas valsts rietumos, robežojas ar Iraku rietumos un Irānas ostāniem: Rietumazerbaidžānu ziemeļos, Zandžānu ziemeļaustrumos, Hamadānu austrumos un Kermānšāhu dienvidos. Ostāna administratīvais centrs ir Sanadadža.

Pēc tautas skaitīšanas datiem 2016. gadā Kurdistānas teritorijā dzīvoja 1 603 011 iedzīvotāju. Ostāns iedalīts 10 šahrestānās. Lielākais iedzīvotāju skaits ir Sanadadžas šahrestānā — 501 400 iedzīvotāji.

Tautsaimniecība 
Iedzīvotāju galvenā nodarbošanās ir lauksaimniecība un lopkopība, galvenie lauksaimniecības produkti ir kvieši, mieži, kā arī citi graudaugi un augļi. Galvenās rūpniecības nozares ir ķīmiskā, metāla, tekstila, ādas un pārtikas rūpniecība. Kurdistānā ir viens no lielākajiem bezdarba līmeņiem Irānā.

Izglītība un kultūra 
Kurdistānā atrodas vairākas augstākās izglītības iestādes, tai skaitā:
 Kurdistānas Medicīnas zinātņu universitāte;
 Kurdistānas Universitāte;
 Islāma Azada universitātes Sanadadžas filiāle.

Irānas Kultūras mantojuma organizācijā uzskaitītas 211 vēsturiski vai kultūrā nozīmīgas vietas, kas atrodas Kurdistānā. Dažas no tām saglabājušās no Sasanīdu impērijas laikiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 CENSUS 2016 Iran Data Portal

Irānas administratīvais iedalījums
Kurdi
Hamadāna

Hamadāna ( — Hamadân) ir Irānas ostāns. Ostāna administratīvais centrs ir Hamadāna.

Irānas administratīvais iedalījums
Kermānšāha

Kermānšāha (, Kermānŝāh) ir viens no 30 Irānas ostāniem. Laikposmā no 1969. līdz 1986. gadam tā bija pazīstama kā Kermānšāhaha. Kermānšāha sastāv no 14 apgabaliem.

Irānas administratīvais iedalījums
Īlāma

Īlāma ( — Ilâm) ir viens no 30 Irānas ostāniem. Tas atrodas Irānas dienvidrietumos un rietumos tam ir 425 km gara robeža ar Irāku. Ziemeļos no tā atrodas Kermānšāha, austrumos Luristāna, bet dienvidaustrumos Hūzestāna. Lielākā daļa iedzīvotāju ir luri, otra lielākā grupa - kurdi.

Irānas administratīvais iedalījums
Luristāna

Luristāna ir Irānas ostāns valsts rietumu daļā Zāgrosa kalnu grēdā. Tas robežojas ar Hamadānas, Markazī, Isfahānas, Čahārmahālas un Bahtijārī, Hūzestānas, Īlāmas un Kermānšāhas ostānu. Tā administratīvais centrs ir Horramābada. 2014. gadā ostāns tika iekļauts Irānas ceturtajā administratīvajā reģionā.

Lielāko daļu ostāna ekonomikas sastāda lauksaimniecība; tiek audzēti tādi kultūraugi kā rīsi, kvieši, mieži, kokvilna, cukurbietes, dažādi augļi un dārzeņi. Ostānā ir dzelzs rūdas un molibdēna atradnes.

Atsauces 

Irānas administratīvais iedalījums
Hūzestāna

Hūzestāna ( — Xuzestân) ir Irānas ostāns valsts dienvidrietumos. Robežojas ar Īliāmas ostānu ziemeļrietumos, Luristānas ostānu ziemeļos, Isfahānas ostānu ziemeļaustrumos, Čahārmahāla un Bahtijārī un Kohkīlūje un Būjerahmada ostāniem austrumos, ar Irāku rietumos. Ostāna dienvidos atrodas Persijas līcis. Administratīvais centrs ir Ahvāza.

Ostāns ir bagāts ar naftas un dabasgāzes atradnēm.

Irānas administratīvais iedalījums
Čahārmahāla un Bahtijārī

Čahārmahāla un Bahtijārī ( — Cahârmahâl o Baxtiyâri) ir viens no 30 Irānas ostāniem, kas atrodas valsts dienvidrietumos. Robežojās ar Isfahānas ostānu ziemeļos un austrumos, ar Hūzestānas ostānu austrumos un ar Kohkīlūje un Būjerahmadas ostānu dienvidos. Ostāna kopējā platība ir 16332 km². Galvaspilsēta — Šahrikorda. Lielākā daļa iedzīvotāju ir bahtijāri, kā arī persieši un kaškaici.

Irānas administratīvais iedalījums
Kohkīlūje un Būjerahmada

Kohkīlūje un Būjerahmada () ir viens no trīsdesmit Irānas ostāniem valsts rietumu daļā. Ostāns robežojas ar Čahārmahālu un Bahtijārī ziemeļos, ar Isfahānu ziemeļaustrumos, ar Fārsu austrumos, ar Būšehru dienvidos un ar Hūzestānu rietumos.

Kohkīlūjes un Būjerahmadas administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Jāsūdža. Ostāna kopējā platība ir 15 504 km², pēc 2011. gada datiem ostānā dzīvo 658 629 iedzīvotāji. Ostāns ir sīkāk sadalīts piecos šahrestānos. Tas ir divdesmit astotais lielākais ostāns Irānā pēc iedzīvotāju skaita un divdesmit septītais lielākais Irānas ostāns pēc platības.

Irānas administratīvais iedalījums
Būšehra

Bušehras ostāns () ir Irānas ostāns. Atrodas valsts dienvidos, Persijas līča piekrastē. Ostāna galvaspilsēta ir Būšehras pilsēta. Ostāns iedalās desmit šahrestānos.

Atsauces

Ārējās saites 

Irānas administratīvais iedalījums
Fārsa

Fārsa ( — Fārs, jeb پارس — Pārs) ir Irānas ostāns un vēsturiskais apgabals, kas atrodas valsts dienvidu daļā pie Persijas līča. Ostāna administratīvais centrs ir Širāza.

Fārsas ostāns ir vēsturiskā persiešu un persiešu valodas dzimtene. Latīņu valodas atveidojums Persia cēlies no šī apvidus senpersiešu nosaukuma Pārsa vai Pārsuaša.

Irānas administratīvais iedalījums
Hormozgāna

Hormozgāna ir viena no 30 Irānas ostāniem.

Irānas administratīvais iedalījums
Sīstāna un Beludžistāna

Sīstāna un Beludžistāna ( - Sistân o Balucestân) ir viens no 30 Irānas ostāniem, kas atrodas valsts dienvidaustrumos, Afganistānas un Pakistānas pierobežas rajonā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir beludži. Pēc Horasāna sadalīšanas ir lielākais Irānas ostāns. Galvaspilsēta - Zāhedāna.

Dzīves līmenis 
Pašreiz Sīstāna un Beludžistāna ir vismazāk attīstītais Irānas ostāns. Tādēļ valsts vadība adaptē vairākas reģiona attīstības programmas, tajā skaitā infrastruktūras modernizāciju un vairāku ražošanas uzņēmumu celtniecību.

Irānas administratīvais iedalījums
Kermāna

Kermāna () ir viens no trīsdesmit Irānas ostāniem. Izvietojies valsts dienvidaustrumu daļā, robežojas ar Jezdu un ar Dienvidhorasānu ziemeļos, ar Sīstānu un Beludžistānu austrumos, ar Hormozgānu dienvidos un ar Fārsu rietumos.

Kermānas administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Kermāna. Ostāna kopējā platība ir 180 836 km². Ostāns ir sīkāk sadalīts divdesmit šahrestānos. Tas ir devītais lielākais ostāns Irānā pēc iedzīvotāju skaita un otrais lielākais Irānas ostāns pēc platības.

Ārējās saites 

Irānas administratīvais iedalījums
Jezda

Jezda ( — Yazd) ir viens no 30 Irānas ostāniem. Ostāns atrodas valsts centrālajā daļā. Ostāna galvaspilsēta ir Jezda.

Galerija

Ārējās saites 

 Jezdas ģeogrāfija un vēsture 

Irānas administratīvais iedalījums
Isfahāna (ostāns)

Isfahāna ( - Esfahân) ir Irānas ostāns. Atrodas valsts vidienē. Ostāna galvaspilsēta ir Isfahāna. Ostānu apdzīvo persieši, dienvidos sastopami kasieši, kā arī gruzīnu un armēņu kopienas.

Irānas administratīvais iedalījums
Semnāna

Semnāna ( - Semnân) ir viens no 30 Irānas ostāniem, kas atrodas valsts ziemeļos. Ostāna kopējā platība ir 97 491 km². Galvaspilsēta - Semnāna. Lielākā daļa no 589 512 iedzīvotāju (2005. gadā) ir persieši.

Irānas administratīvais iedalījums
Māzenderāna

Māzenderāna ir Irānas ostāns, kas atrodas valsts ziemeļos pie Kaspijas jūras. Ostāna dienvidos atrodas Elbursa kalnu grēda ar Irānas augstāko virsotni — apdzisušo vulkānu Demāvendu (5610 m virs jūras līmeņa). 

Irānas administratīvais iedalījums
Golestāna

Golestāna ( — Golestân) ir Irānas ostāns, kas atrodas valsts ziemeļu daļā. Ostāna administratīvais centrs ir Gorgāna.

Irānas administratīvais iedalījums
Ziemeļhorasāna

Ziemeļhorasāna ( Xorâsân-e Šemâli, ) ir Irānas ostāns, kas atrodas valsts ziemeļaustrumos. Ostāna centrs ir Bodžnūrda. Ziemeļhorasāna ir viens no trim ostāniem, kas izveidojās 2004. gadā sadalot Horasānu. Pamatiedzīvotāji ir kurdi, turkmēņi, horasānas tjurki un persieši.

Ziemelzhorasazna
Rezāvi Horasāna

Rezāvi Horasāna ir Irānas ostāns valsts ziemeļaustrumos. Ostāns robežojas ar Ziemeļhorasānu, Semnānu un Dienvidhorasānu, kā arī ar Turkmenistānu un Afganistānu. Ostāna administratīvais centrs ir Mešheda, kas ir Irānas otra lielākā pilsēta Teherānas.

Ostāns izveidots 2004. gadā, sadalot tobrīd lielāko Irānas ostānu Horasānu trijos jaunos ostānos.

Atsauces 

Irānas administratīvais iedalījums
Dienvidhorasāna

Dienvidhorasāna  ( — Xorâsân-e Janubi) ir Irānas ostāns, kas atrodas valsts austrumos. Ostāna administratīvais centrs ir Birdženda. Dienvidhorasāna ir viens no trim ostāniem, kas tika izveidoti pēc Horasānas ostāna sadalīšanas 2004. gadā.

Irānas administratīvais iedalījums
Volfgangs Izers

Volfgangs Izers (, * 1926.g. 22. jūlijā Marienbergā, † 2007.g. 24. janvārī) ir nozīmīgs vācu literatūrzinātnieks, receptīvās estētikas skolas pārstāvis.

Izers studējis Leipcigas, Tībingenes un Heidelbergas universitātēs, specializējies angļu literatūrā. No 1966. līdz 1991.g. bijis pasniedzējs Konstances universitātē. Starptautisku atpazīstamību pirmoreiz ieguvis ar darbu Die Appellstruktur der Texte. Unbestimmheit als Wirkungsbedingung literarischer Prosa (1970).

Nozīmīgākie darbi 

 Die Appellstruktur der Texte. Unbestimmheit als Wirkungsbedingung literarischer Prosa (1970)
 Der Implizite Leser (1972)
 Der Akt des Lesens (1976)
 Das Fiktive und das Imaginäre (1991)

1926. gadā dzimušie
2007. gadā mirušie
Vācijas literatūrzinātnieki
Vācijas filologi