joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zeltainīši

Zeltainīši, zeltainīšu ģints (Lycaena) ir zeltainīšu dzimtas (Lycaenidae) ģints, kas pieder pie zeltainīšu apakšdzimtas (Lycaeninae). Zeltainīšu sugas galvenokārt sastopamas Holarktikas reģionā. Izņēmumi ir četras Jaunzēlandes sugas un divas Dienvidu Āfrikas sugas. Zeltainīšu sistemātikai ir samērā grūti izsekot. Balstoties uz jaunākajiem atklājumiem, daudzas senākās zeltainīšu apakšdzimtas ģintis ir kļuvušas par zeltainīšu ģints sinonīmiem. Par daudzām sugām joprojām nav vienprātības un, lai atrisinātu zeltainīšu sistemātiku, ir nepieciešami jauni, padziļināti pētījumi.

Latvijā ir sastopamas 6 zeltainīšu sugas, kas ir samērā plaši izplatītas: brūnais zeltainītis (Lycaena tityrus), lielais skābeņu zeltainītis (Lycaena dispar), mazais skābeņu zeltainītis (Lycaena hippothoe), parastais zeltainītis (Lycaena phlaeas), violetais zeltainītis (Lycaena alciphron) un zeltgalvīšu zeltainītis (Lycaena virgaureae). Viena suga - lielais skābeņu zeltainītis ir aizsargājama.

Sistemātika

Zeltainīšu ģints ( Lycaena)
Lycaena phlaeas grupa
Parastais zeltainītis (Lycaena phlaeas)
Lycaena cuprous
Lycaena kiyokoae
Lycaena sichuanica
Lycaena dispar grupa
Lielais skābeņu zeltainītis (Lycaena dispar)
Lycaena aeolus
Lycaena dabrerai
Lycaena kasyapa
Lycaena pavana
Lycaena splendens
Lycaena standfussi
Lycaena violacea
Lycaena helle grupa
Zaigojošais zeltainītis (Lycaena helle)
Lycaena irmae
Lycaena li
Lycaena ouang
Lycaena pang
Lycaena svenhedini
Lycaena tseng
Lycaena virgaureae grupa
Brūnais zeltainītis (Lycaena tityrus)
Violetais zeltainītis (Lycaena alciphron)
Zeltgalvīšu zeltainītis (Lycaena virgaureae)
Lycaena bleusei
Lycaena ottomanus
Lycaena hippothoe grupa
Mazais skābeņu zeltainītis (Lycaena hippothoe)
Lycaena candens
Lycaena thersamon grupa
Lycaena aditya
Lycaena alaica
Lycaena alpherakii
Lycaena asabinus
Lycaena eberti
Lycaena lampon
Lycaena lamponides
Lycaena ochimus
Lycaena phoebus
Lycaena solskyi
Lycaena thersamon
Lycaena thetis
Lycaena orus grupa
Lycaena clarki
Lycaena orus
Lycaena dione grupa
Lycaena arota
Lycaena dione
Lycaena editha
Lycaena gorgon
Lycaena hermes
Lycaena xanthoides
Lycaena rubidus grupa
Lycaena rubidus
Lycaena heteronea
Lycaena hyllus
Lycaena epixanthe grupa
Lycaena epixanthe
Lycaena dorcas
Lycaena dospassosi
Lycaena helloides
Lycaena nivalis
Lycaena mariposa
Jaunzēlandes grupa
Lycaena boldenarum
Lycaena feredayi
Lycaena rauparaha
Lycaena salustius

Atsauces

Ārējās saites

Latvijas Daba: Zeltainīši
Lycaena Fabricius, 1807
Leonīds Šteins

Leonīds Šteins (; , Kameņecpodoļska, Hmeļņickas apgabals - , Maskava) bija padomju starptautiskais lielmeistars šahā (1962).

Šahista karjera 
Ļvovas šaha skolas audzēknis. Divas reizes uzvarējis Ukrainas šaha čempionātos (1960, 1962). PSRS sporta biedrības «Avangard» čempions šahā (1955).
Trīs reizes uzvarējis PSRS šaha čempionātos (1963, 1965, 1966).

1960. gados ticis uzskatīts par vienu no reālākajiem Pasaules šaha nosaukuma pretendentiem, taču vienmēr piedzīvojis sāpīgas neveiksmes, kas liegušas Šteinam piedalīties pretendentu turnīros. 
1962. gadā starpzonu turnīrā Stokholmā dalījis 6.-8. vietu. Lai gan papildus turnīrā pārliecinoši apsteidzis Pālu Benko un Svetozaru Gligoriču, tomēr FIDE ieviestās vienas valsts šahistu kvotas dēļ (no vienas valsts pretendentu turnīrā varēja spēlēt tikai 3 šahisti) Šteins palika ārpus pretendentu turnīra. 1964. gadā starpzonu turnīrā Amsterdamā atkal atkārtojās situācija ar kvotām - Šteins ieņēma 5. vietu, taču tā kā pirms viņa bija jau 3 PSRS šahisti, tad viņš atkal palika ārpus pretendentu turnīra. 1967. gada starpzonu turnīrā Susā (Tunisija) vienas valsts kvotas beidzot bija atceltas, taču arī šoreiz Šteinam neizdevās iekļūt pretendentu turnīrā. Viņš dalīja 6.-8. vietu un bija līderis papildus turnīrā par vienīgo vietu papildus turnīrā. Izšķirošajā partijā Vlastimils Horts piedāvāja Šteinam neizšķirtu, bet Šteins atteicās un zaudēja, kā rezultātā par papildus turnīra uzvarētāju kļuva Semjuels Reševskis.

Daudzu lielu starptautisku turnīru uzvarētājs: 1967. gadā Maskavā un Sarajevā (kopā ar Borislavu Ivkovu), 1969. gadā Tallinā. Viens no pēdējiem lielākajiem Šteina panākumiem bija dalīta 1. vieta (kopā ar Anatoliju Karpovu) Aleksandra Aļehina memoriālā 1971. gadā.

PSRS izlases sastāvā uzvarējis Pasaules šaha olimpiādēs 1964. un 1966. gadā, izcīnot arī individuālo zelta (1964) un sudraba (1966) medaļu. Tāpat bijis divkārtējs Eiropas komandu šaha čempionāta uzvarētājs (1965, 1970), izcīnot arī individuālo sudraba (1965) un bronzas (1970) medaļu. 1961. gadā bijis PSRS studentu izlases līderis, kas uzvarējusi Pasaules studentu komandu šaha čempionātā. 1970. gadā piedalījies PSRS un pārējās pasaules mačā Belgradā, kur pie 1. galdiņa vienā partijā aizvietojis toreizējo Pasaules čempionu Borisu Spaski, taču zaudējis Bentam Larsenam.

Pāragri miris 1973. gada vasarā Maskavas viesnīcā īsi pirms izbraukšanas uz Eiropas komandu čempionātu.
Oficiālā diagnoze bija miokarda infarkts.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules studentu komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)

1934. gadā dzimušie
1973. gadā mirušie
Hmeļnickas apgabalā dzimušie
Ukrainas šahisti
PSRS šahisti
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
FK Liepāja

FK Liepāja ir futbola klubs no Liepājas, kas spēlē Latvijas Virslīgā. Tas tika dibināts 2014. gadā ar nosaukumu FK Liepāja kā mantinieks futbola klubam "Liepājas Metalurgs", kurš savu darbību pārtrauca 2014. gada janvārī pēc uzņēmuma īpašnieka "Liepājas Metalurgs" bankrota. 2015. gadā klubs kļuva par Latvijas čempioniem, bet 2017. gadā ieguva Latvijas kausu. Kluba prezidents līdz 2018.gada beigām bija bijušais Liepājas futbolists Māris Verpakovskis. 

2017. gada martā pirms otrās Virslīgas kārtas FK Liepāja paziņoja par sponsora Mogo.lv piesaisti un tā iekļaušanu kluba nosaukumā,
bet 2019. gada janvārī klubs paziņoja, ka sezonu sāks ar veco nosaukumu FK Liepāja.

Iegūtie tituli 
 Latvijas čempioni (1): 2015
 Latvijas kausa ieguvēji (2): 2017, 2020

Komandas sastāvs 
 .

Iegūtās vietas Latvijas čempionātā

Dalība UEFA turnīros

Komandas vadība

Komandas galvenie treneri 
  Viktors Dobrecovs (2014. gada marts — 2016. gada novembris)
  Tamazs Pertija (2016. gada novembris — 2018. gada jūlijs)
  Karloss Dario Aurelio (2018. gada augusts — septembris)
  Gordons Jangs (2018. gada septembris — 2019.gada aprīlis)
  Aleksandrs Starkovs (2019. gada aprīlis — 2019. gada septembris)
  Mareks Zuntners (pienākumu izpildītājs) (2019. gada septembris — 2019. gada novembris)
  Andrejs Kaļiņins (2020. gada janvāris — 2020. gada jūnijs)
  Dmitrijs Mološs (2020. gada jūnijs — 2021. gada jūnijs)
  Nebojša Vigņevičs (2021. gada jūlijs — 2022. gada februāris)
  Kirils Aļševskis (2022. gada februāris — 2022. gada jūnijs)
  Tamazs Pertija (2022. gada jūnijs — pašlaik)
Piezīmes:

Atsauces

Ārējās saites 

 
 
 
 Komandas Instagram profils

Sports Liepājā
FK Liepāja
Latvijas futbola klubi
Avilas province

Avilas province () ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts centrālajā daļā, Kastīlijas un Leonas autonomajā apgabalā. Robežojas ar Toledo provinci dienvidos, ar Salamankas provinci rietumos, ar Valjadolidas provinci ziemeļos, Segovijas provinci ziemeļaustrumos un ar Madridi austrumos. Provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Avila. Avilas provinces kopējā platība ir 8048 kvadrātkilometri, 2012. gada beigās tajā dzīvoja 171 680 iedzīvotāju. Tā ir viena no mazākajām provincēm Spānijā.

Spānijas provinces
Kastīlijas un Leonas provinces
Vašleja

Vašleja (arī Mieču kanāls) ir upe Latvijā, Slocenes labā pieteka. Vašleja atrodas Austrumkursas augstienes Abavas senlejā. Upes baseina platība ir 98,8 km2 , upes garums ir 18 km, gada notece 0.020 km3 un kritums 25 m (1.4 m/km). 

Sākas Degoles pagasta dienvidos. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Slocenē pirms Tukuma. Lielākā Vašlejas labā krasta pieteka ir Baltaču upe, kreisā krasta pietekas: Kannenieku strauts, Kūlu grāvis, Pauru strauts, Ratnieku strauts, Viļņu strauts. Upi šķērso valsts autoceļi - V1101 (Dobele–Lestene–Tukums), V1454 (Pičas–Praviņas–Kārtiņi), V1455 (Ozolpils–Degole), A10 (Rīga—Ventspils). Tās krastos atrodas Garauši un Gaiļi.

Atsauces 

Tukuma novada upes
Engures novada upes
Vašleja
Kaņiera baseina upes
Slocenes pietekas
Kadisas province

Kadisas province () ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts dienvidos, Andalūzijas autonomajā apgabalā. Robežojas ar Velvas provinci ziemeļrietumos, ar Seviljas provinci ziemeļos, ar Malagas provinci austrumos un ar Lielbritānijas aizjūras teritoriju Gibraltāru dienvidos. Provinci dienvidaustrumos apskalo Vidusjūra, dienvidos Gibraltāra šaurums, bet rietumos Atlantijas okeāns. Tās administratīvais centrs ir Kadisa, bet lielākā pilsēta ir Heresa de la Frontera. Kadisas provinces kopējā platība ir 7436 kvadrātkilometri, 2012. gada beigās provincē dzīvoja 1 180 817 iedzīvotāju. Vairāk kā puse no provinces iedzīvotājiem dzīvo Kadisas līča apkārtnē.

Ārējās saites 

Spānijas provinces
Andalūzijas provinces
Midveja kauja

Midveja kauja (, ) bija jūras kauja Otrajā pasaules karā starp Japānu un ASV. Kauja notika no  līdz  Midveja atolā sešus mēnešus pēc Japānas uzbrukuma Pērlhārborai un vienu mēnesi pēc Koraļļu jūras kaujas. Šī bija viena no svarīgākajām jūras kaujām Otrajā pasaules karā.

ASV Jūras kara flote admirāļu Čestera Nimica, Frenka Flečera un Reimonda Spruana vadībā uzvarēja Japānas impērijas Jūras kara floti admirāļu Isoroku Jamamoto, Čuiči Nagumo un Nobutakes Kondo vadībā, izdarot neatgriezenisku kaitējumu japāņu flotei. Šis bija Japānas pirmais zaudējums jūras kaujās kopš 1863. gada.

Japāna centās likvidēt ASV kā stratēģisku spēku Klusajā okeānā. Viņi cerēja, ka vēl viena demoralizējoša sakāve liktu ASV kapitulēt Klusā okeāna karā, tādējādi nodrošinot sev dominējošo stāvokli Klusā okeāna reģionā. Šī kauja arī tika uzskatīta par gatavošanos tālākajām kaujām pret Fidži, Samoa un Havajām.

Plāns tika apgrūtināts kļūdainu japāņu pieņēmumu dēļ par amerikāņu reakciju. ASV puse spēja noteikt uzbrukuma datumu un laiku, tādējādi gūstot iespēju ASV Jūras kara flotei izveidot pašiem savu slazdu. Četri Japānas aviācijas bāzes kuģi un viens smagais kreiseris tika nogremdēti, kamēr amerikāņi zaudēja vienu aviācijas bāzes kuģi.

Atsauces

Ārējās saites 

Otrais pasaules karš
1942. gads
Kaujas ar ASV piedalīšanos
Kaujas ar Japānas piedalīšanos
Otrā pasaules kara kaujas
Kauja par Maskavu

Kauja par Maskavu (, ) ir padomju vēsturnieku dots nosaukums stratēģiski svarīgai cīņai, kas notika 600 km lielā sektorā Otrā pasaules kara Austrumu frontē. Tā notika laikā no 1941. gada 30.septembra līdz 1942. gada 20.aprīlim. Padomju aizsardzības pūles izjauca Ādolfa Hitlera uzbrukumu PSRS galvaspilsētai un lielākajai pilsētai Maskavai. Maskava bija viens no svarīgākajiem militārajiem un politiskajiem Ass valstu mērķiem Padomju Savienībā.

Ārējās saites 

 Maskavas kauja

Otrais pasaules karš
1941. gads
1942. gads
Kaujas ar Vācijas piedalīšanos
Kaujas ar Krievijas piedalīšanos
Otrā pasaules kara kaujas
Tigrinja

Tigrinja (ትግርኛ, tigriñā, ), arī tigriņu valoda, ir afroaziātu valoda, kas pieder pie semītu valodu atzara. Tā ir Eritrejas valsts oficiālā valoda, kā arī atzīta minoritātes valoda Etiopijā, īpaši Tigrajas reģionā. Tigrinjas valodas pratēju skaits tiek lēsts ap 6,7 miljoniem. Valodu galvenokārt izmanto tigraji, no kuriem aptuveni 65% dzīvo Etiopijas ziemeļos (Tigrajas reģionā). Lielākā daļa no atlikušajiem 35% dzīvo Eritrejā.

Semītu valodas
Eritrejas valodas
Etiopijas valodas
Žitomira

Žitomira () ir pilsēta Ukrainas ziemeļrietumos, Žitomiras apgabala centrs. Izvietojusies apgabala dienviddaļā 130 km no valsts galvaspilsētas Kijivas. Žitomiras rajona administratīvais centrs. Pilsēta administratīvi iedalās divos rajonos. Ukrainas Tautas Republikas pagaidu galvaspilsēta 1919. gadā.

Žitomira ir nozīmīgs transporta mezgls. Pilsēta atrodas uz vēsturiskā ceļa starp Kijivu un rietumiem caur Brestu. Mūsdienās tas savieno Varšavu ar Kijivu, Minsku ar Izmajilu un vairākām lielām pilsētām Ukrainā. Žitomira bija mājvieta Aukstā kara laikā nozīmīgajai Ozernes aviobāzei, kas atrodas 11 kilometrus uz dienvidaustrumiem no pilsētas.

Atsauces

Ārējās saites
Juris Vectirāns

Juris Vectirāns (dzimis  Jaunjelgavā) ir latviešu iekšlietu darbinieks, ģenerālis un politiķis. Bijis Saeimas deputāts, pārstāv Latvijas Zaļo partiju un Zaļo un Zemnieku savienību.

Biogrāfija 
1972. gadā pabeidzis mācības Jaunjelgavas vidusskolā, 1978. gadā absolvējis Ļvovas Vissavienības Iekšlietu ministrijas virsnieku skolu, 1987. gadā — Vissavienības Iekšlietu ministrijas Minskas Augstākā skolu, 1996. gadā — Dž. Maršala Eiropas Drošības pētījumu centra Stratēģisko pētījumu un aizsardzības ekonomikas koledžu un 2000. gadā — Čehijas Republikas Kara akadēmiju.

Bijis Latvijas Augstākās Padomes Apsardzes dienesta, Latvijas Republikas Drošības dienesta priekšnieks. No 1992. līdz 1994. gadam J. Vectirāns bija Valsts aizsardzības padomes loceklis. 1997. gadā kļuva par Rīgas Garnizona priekšnieku. 2012. gadā kļuvis par "Daugavas Vanagu" priekšsēdi.

Politiskā darbība 
Kandidējis 11. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, tomēr netika ievēlēts.  kļuva par 11. Saeimas deputātu uz laiku, kamēr Uldis Augulis pilda labklājības ministra amata pienākumus. 2014. gadā kandidēja, bet atkal netika ievēlēts 12. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības, bet vēlreiz kļuva par Saeimas deputātu U. Auguļa vietā, kurš kļuva par satiksmes ministru. 2018. gadā nesekmīgi kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās.

1995. gadā ticis apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.

Atsauces 

1953. gadā dzimušie
Jaunjelgavā dzimušie
Latvijas Zaļās partijas politiķi
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
Ģenerāļi
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Juhanness Tīngnēss Bē

Juhanness Tīngnēss Bē (; dzimis ) ir norvēģu biatlonists, piecu olimpisko zelta medaļu ieguvējs 2018. gada un 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kā arī trīskārtējs Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētājs (2019—2021) un 12 Pasaules čempionāta zelta medaļu ieguvējs.

Viņa brālis Tarjeijs Bē arī ir biatlonists, daudzu titulu ieguvējs un Norvēģijas izlases dalībnieks.

Karjera 
Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā junioriem, kur izcīnījis piecas zelta un vienu sudraba medaļu. 2011. gada Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā izcīnījis divas zelta medaļas. Piedalījies , kur Norvēģijas komandas sastāvā izcīnījis 4. vietu stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitējis . Pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos svinējis 2013. gada decembrī, kļūstot par otru jaunāko uzvarētāju sacensību vēsturē pēc Marka Kirhnera uzvaras 1991. gadā.

2021. gada sezonas noslēgumā, uzvarot Pasaules kausa kopvērtējumā trešo sezonu pēc kārtas (2018.—2019., 2019.—2020. un 2020.—2021.), J. T. Bē kļuva par trešo sportistu pēc Martēna Furkada (7 sezonas), Rafaela Puarē un Franka Ulriha (abi pa 3 sezonām), kas to paveikuši.

2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā kļuva par vienu no titulētākajiem sportistiem, izcīnot 4 zelta un vienu bronzas medaļu, tādējādi tikai vienā disciplīnā (iedzīšanā, kur bija 5. vietā) paliekot bez medaļas.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Atsauces

Ārējās saites 

 Biathlon.com.ua profils 
 Biogrāfija 

1993. gadā dzimušie
Norvēģijas biatlonisti
Norvēģijas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Norvēģijas olimpiskie zelta medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Norvēģijas olimpiskie bronzas medaļnieki
Norvēģijā dzimušie
Pāvils (Grieķija)

Pāvils (/Pávlos, Vasiléfs ton Ellínon; dzimis , miris ) bija konstitucionāls monarhs Grieķijas Karalistē no 1947. gada 1. aprīļa līdz 1964. gada 6. martam. Karaļa Konstantīna I un viņa sievas, Prūsijas princeses Sofijas trešais dēls.

Apguvis kara flotes virsnieka zināšanas. Ņemot vērā Grieķijas Karalistes nestabilo politisko situāciju, lielu daļu dzīves pavadījis trimdā. No 1917. līdz 1920. gadam bija trimdā ar savu tēvu Konstantīnu I. No 1923. līdz 1935. gadam (Otrās Grieķu republikas periods) un no 1941. līdz 1946. gadam (Grieķijas okupācija) bija trimdā ar savu brāli Georgu II. Lielāko daļu Otrā pasaules kara laiku pavadīja Londonā un Kairā, kopā ar Grieķijas trimdas valdību.

Ģimene 
1938. gada 9. janvārī apprecēja Hannoveres princesi Frederiku. Laulībā dzimuši trīs bērni: 
 Sofija, Spānijas karaliene (1938),
 Konstantīns II, Grieķijas karalis (1940),
 Irēna, Grieķijas un Dānijas princese (1942).

Valdīšana 
1946. gadā Pāvils atgriezās Grieķijā. Pēc sava vecākā brāļa, karaļa Georga II nāves, 1947. gada 1. aprīlī viņš kāpa tronī grieķu pilsoņu kara cīņu laikā. 1947. gadā tīfa drudža dēļ nevarēja apmeklēt sava pirmā pakāpes brālēna, prinča Filipa (pēc laulības – Edinburgas hercogs) kāzas ar Lielbritānijas princesi Elizabeti (karalieni Elizabeti II).

Pilsoņu karš beidzās 1949. gada beigās, un nabadzīgajai valstij priekšā stāvēja atjaunošanas darbs. 50. gados Grieķijas ekonomika strauji attīstījās. Karaļa Pāvila ārzemju vizītes veicināja un stiprināja valsts diplomātiskos un ekonomiskos kontaktus. Pāvils bija pirmais grieķu karalis, kurš oficiālā vizītē apmeklēja Turciju. Attiecības ar Lielbritāniju, seno Grieķijas atbalstītāju, 50. gadu beigās saasinājās Krētas neatkarības jautājuma dēļ. 1959. gada decembrī Maksimiliāns, Bavārijas princis nodeva Pāvelam Grieķijas pirmā karaļa Otto kronēšanas regālijas. Tā bija pirmā reize gandrīz simts gadu laikā, kad tās bija redzētas Grieķijā.

Šajos gados Grieķijā turpināja palielināties monarhijas pretinieku skaits. Tradicionālajiem republikas atbalstītājiem pievienojās tie, kam etnisko dāņu un vāciešu karaliskā ģimene tikai atgādināja par vāciešu nežēlīgo okupāciju kara laikā. Pret monarhiju iestājās arī grieķu pilsoņu karā sakauto komunistu un kreisi noskaņoto politiķu atbalstītāji. Pāvels un Frederika tika kritizēti par viņu pārlieko iejaukšanos politiskajā dzīvē, biežajiem ārzemju ceļojumiem un karaliskās ģimenes uzturēšanas izmaksām. Karalis ieviesa taupību savos tēriņos un ziedoja valstij vienu no saviem lauku īpašumiem.

Nāve 
1959. gadā Pāvelam tika operēta katarakta, 1963. gadā apendicīts. 1964. februāra beigās viņam tika operēts kuņģa vēzis, taču slimība izrādījās nāvējoša. Apglabāts karaliskajā kapsētā Atēnu Tatoi pilī.

Ārējās saites 

Grieķijas karaļi
Grieķijas vēsture
Grieķija
Monarhi
Oldenburgas dinastija
Jānis Ceplītis

Jānis Augusts Alfrēds Ceplītis (1881—1956) bija Krievijas impērijas un Ukrainas armijas virsnieks, Latvijas armijas pulkvedis, Kara skolas priekšnieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1881. gada 28. februārī Ceraukstes pagasta Lielkaktiņos lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Bauskas pilsētas skolā un Falangas ģimnāzijā. 1902. gadā kā brīvprātīgais iestājās Krievijas impērijas armijas 180. kājnieku pulkā, mācījās Viļņas junkuru skolā (1903-1906), pēc kuras beigšanas dienēja 2. grenadieru pulkā kā podporučiks (1906), poručiks (1909), štābkapteinis (1913). Studēja Ģenerālštāba akadēmijā, bet sakarā ar Pirmā pasaules kara sākumu viņu pēc otrā kursa atkomandēja uz savu daļu. Kā rotas komandieris viņš piedalījās kaujās, tika ievainots un kontuzēts. No 1915. gada marta bija virsnieks Dienvidrietumu frontes štābā, paaugstināts par kapteini (1916) un apakšpulkvedi (1917). 

1917. gada decembrī kā militārais eksperts piedalījies Brestļitovskas miera sarunās. 1918. gada aprīlī-novembrī bija virsnieks Ukrainas hetmaņa Pavlo Skoropadska armijas štābā. No 1918. gada decembra līdz 1919. gada septembrim bija Ukrainas Tautas Republikas armijas štāba Operatīvās daļas priekšnieks. 

1919. gada decembrī atgriezās Latvijā, no 1920. gada 9. februāra bija pulkvežleitnants Latvijas armijas virspavēlnieka štābā. 1920. augustā viņu iecēla par Kara skolas priekšnieku, 1923. gadā paaugstināts par pulkvedi un Jātnieku pulka komandieri. 1922. gadā apprecējās ar Aleksandru Krogzemi. No 1931. gada bija armijas sakaru priekšnieks. 1935. gadā atvaļinājās un dzīvoja Rīgā.

Viņa jaunākie brāļi Latvijas armijas pulkvedis Rūdolfs Ceplītis (1895-1941) un pulkvedis-leitnants Edvarts Ceplītis (1892-1940) gāja bojā pēc Latvijas okupācijas. 
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur miris 1956. gada 3. oktobrī Freiburgā.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis III un IV šķira, 
 Zviedrijas karalistes un Krievijas impērijas kara ordeņi

Literatūra 
 Latvijas armijas augstākie virsnieki (1918-1940), biogrāfiska vārdnīca (sast. Ēriks Jēkabsons, Valters Ščerbinskis). Rīga: Latvijas Valsts vēstures arhīvs, 1998. – 133.-134. lpp.

Atsauces 

Latvijas Bruņoto spēku virsnieki
Krievijas virsnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Bauskas novadā dzimušie
Balvu novada ciemu uzskaitījums

Šajā uzskatījumā apkopoti Balvu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Balvu novads sastāv no Balvu, Bērkalnes, Bērzpils, Briežuciema, Krišjāņu, Kubulu, Lazdulejas, Tilžas, Vectilžas, Vīksnas pagastiem un Balvu pilsēta. Pēc LĢIA datiem Balvu novada teritorijā atrodas 287 ciemi (260 ciemi pašlaik pastāv, bet 27 ciemi ir daļēji izzuduši).

 Balvu pagastā atrodas 23 ciemi.
 Bērzkalnes pagastā atrodas 28 ciemi (25 ciemi pašlaik pastāv, bet 3 ciemi ir daļēji izzuduši).
 Bērzpils pagastā atrodas 38 ciemi (35 ciemi pašlaik pastāv, bet 3 ciemi ir daļēji izzuduši).
 Briežuciema pagastā atrodas 34 ciemi (28 ciemi pašlaik pastāv, bet 6 ciemi ir daļēji izzuduši).
 Krišjāņu pagastā atrodas 11 ciemi.
 Kubulu pagastā atrodas 40 ciemi (39 ciemi pašlaik pastāv, bet 1 ciems ir daļēji izzuduši).
 Lazdulejas pagastā atrodas 36 ciemi (23 ciemi pašlaik pastāv, bet 13 ciemi ir daļēji izzuduši).
 Tilžas pagastā atrodas 28 ciemi.
 Vectilžas pagastā atrodas 15 ciemi.
 Vīksnas pagastā atrodas 34 ciemi (33 ciemi pašlaik pastāv, bet 1 ciems ir daļēji izzuduši).

Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.

Balvu pagasts 
Balvu pagasta centrs atrodas Naudaskalnā. Balvu pagastā atrodas 23 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 22 skrajciemi.

Bērzkalnes pagasts
Bērzkalnes pagasta centrs atrodas Bērzkalnē. Bērzkalnes pagastā atrodas 28 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 27 skrajciemi.

Izzuduši ciemi

Bērzpils pagasts
Bērzpils pagasta centrs atrodas Bērzpilī. Bērzpils pagastā atrodas 38 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi un 27 skrajciemi.

Briežuciema pagasts
Briežuciema pagasta centrs atrodas Briežuciemā. Briežuciema pagastā atrodas 34 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 33 skrajciemi.

Izzuduši ciemi

Krišjāņu pagasts
Krišjāņu pagasta centrs atrodas Krišjāņos. Krišjāņu pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 10 skrajciemi.

Izzuduši ciemi

Kubulu pagasts
Kubulu pagasta centrs atrodas Kurnā. Kubulu pagastā atrodas 39 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 37 skrajciemi.

Lazdulejas pagasts
Lazdulejas pagasta centrs atrodas Egļuciemā. Lazdulejas pagastā atrodas 36 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 4 mazciemi un 31 skrajciems.

Izzuduši ciemi

Tilžas pagasts
Tilžas pagasta centrs atrodas Tilžā. Tilžas pagastā atrodas 28 ciemi, no tiem 1 lielciems un 27 skrajciemi.

Izzuduši ciemi

Vectilžas pagasts
Vectilžas pagasta centrs atrodas Vectilžā. Vectilžas pagastā atrodas 15 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi un 11 skrajciemi.

Vīksnas pagasts
Vīksnas pagasta centrs atrodas Vīksnā. Vīksnas pagastā atrodas 34 ciemi, no tiem 1 vidējciems, un 33 skrajciemi.

Atsauces 

Latvijas ciemu uzskaitījumi
 
Balvu novads
Martins Kleins

Martins Kleins (; dzimis , miris ) bija igauņu cīkstonis, piedalījies grieķu—romiešu cīņā.

Pārstāvējis Krievijas impēriju , kur izcīnīja sudraba medaļu vidējā svara kategorijā (svara kategorija līdz 75 kg), kas ir pirmā igauņu izcīnītā medaļa Olimpisko spēļu vēsturē. Pusfinālā cīnījies ar Somijas pārstāvi Alfreduo Asikainenu. Viņu cīņa ilga 11 stundas un 40 minūtes, kas ir visu laiku ilgākā cīņa cīņas sporta vēsturē, šis rekords ir arī iekļauts Ginesa rekordu grāmatā. Pēc uzvaras pusfinālā Kleinam bija finālā jācīnās ar Zviedrijas pārstāvi Klaesu Jūhansonu, tomēr pēc tādas ilgas cīņas viņš nebija atguvies un neizgāja uz starta, tādējādi zviedrs saņēma zelta medaļu.

Bijis Igaunijas cīkstoņu treneris 1919. gadā. Kopš 1962. gada notiek Martina Kleina memoriālās sacensības.

Atsauces

Ārējās saites 

 Biogrāfija 

1884. gadā dzimušie
1947. gadā mirušie
Igaunijas cīkstoņi
Krievijas cīkstoņi
1912. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Viljandi apriņķī dzimušie
Olimpiskie sudraba medaļnieki cīņas sportā
Kordovas province

Kordovas province () ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts dienvidrietumos, Andalūzijas autonomajā apgabalā. Tā robežojas ar Granadas provinci dienvidaustrumos, ar Malagas provinci dienvidos, ar Seviljas provinci rietumos, ar Badahosas provinci ziemeļrietumos, ar Sjudadrealas provinci ziemeļos un ar Haenas provinci austrumos. Kordovas provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Kordova. Provinces kopējā platība ir 13 769 kvadrātkilometri, 2009. gada beigās tajā dzīvoja 803 038 iedzīvotāju. Tā ir trīspadsmitā lielākā province Spānijā un ir sīkāk sadalīta 75 municipalitātēs.

Ārējās saites 

Spānijas provinces
Andalūzijas provinces
Ciblas novada ciemu uzskaitījums

Šajā uzskatījumā apkopoti Ciblas novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Ciblas novads sastāv no Blontu, Ciblas, Līdumnieku, Pušmucovas un Zvirgzdenes pagastiem. Pēc LĢIA datiem Ciblas novada teritorijā atrodas 168 ciemi (148 ciemi pašlaik pastāv, bet 20 ciemi ir daļēji izzuduši).

 Blontu pagastā atrodas 20 ciemi (19 ciemi pašlaik pastāv, bet 1 ciems ir daļēji izzudis).
 Ciblas pagastā atrodas 32 ciemi (26 ciemi pašlaik pastāv, bet 6 ciemi ir daļēji izzuduši).
 Līdumnieku pagastā atrodas 35 ciemi (30 ciemi pašlaik pastāv, bet 5 ciemi ir daļēji izzuduši).
 Pušmucovas pagastā atrodas 29 ciemi (26 ciemi pašlaik pastāv, bet 3 ciemi ir daļēji izzuduši).
 Zvirgzdenes pagastā atrodas 52 ciemi (47 ciemi pašlaik pastāv, bet 5 ciemi ir daļēji izzuduši).

Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.

Blontu pagasts
Blontu pagasta centrs atrodas Blontos, kas ir arī novada centrs. Blontu pagastā atrodas 20 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 1 mazciems un 18 skrajciemi.

Izzuduši ciemi

Ciblas pagasts
Ciblas pagasta centrs atrodas Ciblā. Ciblas pagastā atrodas 32 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 1 mazciems un 28 skrajciemi.

Izzuduši ciemi

Līdumnieku pagasts
Līdumnieku pagasta centrs atrodas Līdumniekos. Līdumnieku pagastā atrodas 35 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 32 skrajciemi.

Izzuduši ciemi

Pušmucovas pagasts
Pušmocovas pagasta centrs atrodas Pušmucovā. Pušmocovas pagastā atrodas 29 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 28 skrajciemi.

Izzuduši ciemi

Zvirgzdenes pagasts
Zvirgzdenes pagasta centrs atrodas Zvirgzdenē. Zvirgazdenes pagastā atrodas 52 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 1 mazciems, 48 skrajciemi un 1 aprūpes ciems.

Izzuduši ciemi

Atsauces 

Latvijas ciemu uzskaitījumi
 
Ciblas novads
Salaspils novada ciemu uzskaitījums

Šajā uzskatījumā apkopoti Salaspils novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Salaspils novads sastāv no Salaspils pagasta un Salaspils pilsētas. Salaspils novadā kopā atrodas 30 ciemi (29 ciemi pašlaik pastāv, bet 1 ciems ir daļēji izzudis).

 Salaspils pagastā atrodas 30 ciemi (29 ciemi pašlaik pastāv, bet 1 ciems ir daļēji izzudis.

Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.

Salaspils pagasts
Salaspils pagasta centrs atrodas Salaspils pilsētā. Salaspils pagastā atrodas 30 ciemi, no tiem 2 lielciemi, 4 vidējciemi, 5 mazciemi, 7 skrajciemi un 12 vasarnīcu ciemi.

Atsauces 

Latvijas ciemu uzskaitījumi
 
Salaspils novads
Saulkrastu novada ciemu uzskaitījums

Šajā uzskatījumā apkopoti Saulkrasta novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Saulkrastu novads sastāv no Saulkrastu un Sējas pagastiem un Saulkrastu pilsētas. Saulkrastu novadā kopā atrodas 35 ciemi.

 Saulkrastu pagastā atrodas 27 ciemi.
 Sējas pagastā atrodas 8 ciemi.

Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.

Saulkrastu pagasts 
Saulkrastu pagasta centrs atrodas Saulkrastu pilsētā. Saulkrastu pagastā atrodas 27 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 skrajciems un 25 vasarnīcu ciemiem.

Sējas pagasts
Sējas pagasta centrs atrodas Lojā. Sējas pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 4 vidējciemi, 2 mazciemi un 2 vasarnīcu ciemi.

Atsauces 

Latvijas ciemu uzskaitījumi
 
Saulkrastu novads
Viljams Holdens

Viljams Holdens (; dzimis Viljams Frenklins Bīdls (William Franklin Beedle, Jr.) , miris ) bija amerikāņu aktieris.

Par lomu 1953. gada kara filmā Stalag 17 saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris, par lomu 1973. gada TV filmā The Blue Knight — Primetime Emmy balvu. Vēl ir filmējies tādās filmās kā "Saulrieta bulvāris", The Bridge on the River Kwai, The Wild Bunch, The Towering Inferno un Network.

1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts sarakstā AFI 100 gadi... 100 zvaigznes ierindoja Holdenu 25. vietā izcilāko vīriešu kārtas zvaigžņu sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1918. gadā dzimušie
1981. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Sliktais opis

"Sliktais opis" () ir 2013. gadā uzņemta režisora Džefa Tremeina slēptās kameras komēdija. Scenārija autori ir Tremeins, Džonijs Noksvils un Spaiks Džonss. Galvenās lomas filmā atveido Džonijs Noksvils un Džeksons Nikols. Filmas izplatītājs ir Paramount Pictures. Filmas pirmizrāde gan Latvijā, gan ASV notika . "Sliktais opis" arī satur dažādus jokus, taču pretēji citām Jackass filmām, tam ir stāsts.

Filma tika nominēta par Labāko grimu 86. Kinoakadēmijas balvā, kļūstot par pirmo filmu Jackass filmu sērijā, kas nominēta Oskara balvai.

Atsauces

Ārējās saites 
 

2013. gada filmas
ASV filmas
Serhijs Rebrovs

Serhijs Rebrovs (, dzimis  Horlivkā, Doneckas apgabalā) ir bijušais profesionālais Ukrainas futbolists, kurš spēlēja uzbrucēja un vēlāk pussarga pozīcijā. Šobrīd viņš ir Ungārijas kluba Budapeštas "Ferencvaros" galvenais treneris.

Rebrovs starptautisku atpazīstamību ieguva kā Andrija Ševcenko uzbrukuma partneris Kijivas "Dinamo" komandā 1990. gados un joprojām ir Ukrainas Premjerlīgas visu laiku rezultatīvākais spēlētājs.

Kopš savas debijas 1992. gadā viņš valsts izlasē aizvadīja 75 spēles, gūstot 15 vārtus, piedaloties arī 2006. gada Pasaules kausā, kas bija Ukrainas pirmais Pasaules kausa finālturnīrs.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Dynamo Kyiv

 Ukrainas Premjerlīga: 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–2000, 2006–07
 Ukrainas kauss: 1993, 1996, 1998, 1999, 2000, 2006, 2007
 Ukrainas Superkauss: 2006

Fenerbahçe

 Turcijas Superlīga: 2003–04

Rubin Kazan

 Krievijas Premjerlīga: 2008, 2009

Individuālie sasniegumi

 Ukrainas gada futbolists: 1996, 1998
 Ukrainas Premjerlīgas sezonas labākais spēlētājs: 1996,1998, 1999
 Ukrainas Premjerlīgas labākais vārtu guvējs: 1997–98

Trenera karjera 
Dynamo Kyiv

 Ukrainas Premjerlīga: 2014–15, 2015–16
 Ukrainas kauss: 2013–14, 2014–15
 Ukrainas Superkauss: 2016

Ferencvárosi TC

 Nemzeti Bajnokság I: 2018–19, 2019–20

Atsauces

Ārējās siates 

 Profils Dynamo vietnē
 Profils Ukrainas fanu vietnē

1974. gadā dzimušie
Ukrainas futbolisti
Ukrainas izlases futbolisti
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Kazaņas "Rubin" spēlētāji
West Ham United F.C. spēlētāji
Tottenham Hotspur F.C. spēlētāji
Stambulas "Fenerbahçe" spēlētāji
Kijivas "Dinamo" spēlētāji
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Doneckas apgabalā dzimušie
Lielvārdes lidlauks

Lielvārdes lidlauks (ICAO: EVGA) ir Latvijas Nacionālo bruņoto spēku aviācijas bāze Ogres novada Rembates pagastā, 7 km uz ziemeļiem no Lielvārdes.

Vēsture 
Aukstā kara laikā 1970. gados PSRS bruņotie spēki Rembates ciema tuvumā sāka būvēt militāro lidlauku un Lielvārdes ziemeļu daļā uzcēla daudzdzīvokļu māju kvartālu padomju kara lidotāju ģimenēm un lidlauka personālam.

Sākotnēji Lielvārdes lidlauks kalpoja kā no Rumbulas lidostas pārdislocētā 899. Oršas iznīcinātāju bumbvedēju aviācijas pulka () bāze Latvijas centrālajā daļā, kurā bija stacionēti padomju iznīcinātāji Su-24, bet vēlāk MiG-23.

1993. gada 1. jūlijā Krievijas bruņoto spēku izvešanas laikā 899. Oršas aviācijas pulku pārdislocēja uz Buturļinovkas gaisa kara bāzi Voroņežas apgabalā Krievijā.

Lidlauku nodeva Latvijas Nacionālo Bruņoto spēku rīcībā, kas šeit ierīkoja NBS Gaisa spēku helikopteru bāzi. Helikopterus Mi-2 un Mi-17 izmantoja ne tikai militāriem mērķiem, bet arī meklēšanas un glābšanas darbiem, ievainoto un smagi slimo pacientu transportēšanai.

Gaisa spēku aviācijas bāzes izveide 
Pēc Latvijas iestāšanās NATO 2005. gadā Latvijas valdība pieņēma lēmumu par Lielvārdes lidlauka attīstību.
No 2007. līdz 2013. gadam notika lidlauka skrejceļa un lidostas modernizēšanas darbi, izbūvēja manevrēšanas ceļus, gaisa kuģu stāvvietas un dažādu funkciju lidaparātu laukumus. 2009. gadā atvēra jaunu pārvaldes ēku. 2013. gadā pabeidza apbruņojuma noliktavas, lidaparātu apkopes angāra ar remontdarbnīcām un smērvielu noliktavas izbūvi. Līdz 2013. gadam lidlauka projekta attīstībā bija ieguldīti apmēram 27 miljoni eiro NATO līdzekļu un apmēram 55,4 miljoni eiro nacionālā finansējuma.

2014. gada Krimas krīzes laikā Lielvārdes lidlauku apmeklēja Latvijas aizsardzības ministrs Raimonds Vējonis, kas kopā ar Nacionālo bruņoto spēku komandieri un gaisa spēku štāba priekšnieku pārrunāja gaisa spēku aviācijas bāzes uzdevumus, turpmākās attīstības plānus, Baltijas gaisa telpas novērošanas tīkla BALTNET iespējas, kā arī Krievijas gaisa spēku paaugstināto aktivitāti pierobežā un NATO patrulēšanu gaisa telpā virs Baltijas valstīm.
2014. gada septembrī Lielvārdes lidlaukā notika starptautiskas mācības Steadfast Javelin II, kur nakts laikā vizuālās nosēšanās režīmā nolaidās stratēģiskās transporta lidmašīnas, kas atveda uz Latviju bruņumašīnas.

Atsauces

Ārējās saites 

 Atklās Lielvārdes lidlauku dienas un nakts vizuālo lidojumu operācijām

Latvijas Nacionālie bruņotie spēki
Ogres novads
Rembates pagasts
Lielvārde
PSRS militārie lidlauki Latvijā
Pēteris Plēsums

Pēteris Plēsums (dzimis , miris ) bija padomju valsts un partijas darbinieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1895. gada 7. septembrī Rites pagastā. 
Lielinieku partijas biedrs kopš 1917. gada, piedalījies cīņās par lielinieku varu Latvijā, Igaunijā, Petrogradā un Krievijas Pilsoņu karā. Pēc tam strādājis partijas darbā Baškīrijā.
Pēc Maskavas Rietumtautu Komunistiskās universitātes beigšanas 1930. gadā iesūtīts Latvijā, kopš 1931. gada nelegālās Latvijas Komunistiskās partijas CK loceklis, par pretvalstisku darbību apcietināts (1932—1940). 

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā atbrīvots un iecelts par Lejaskurzemes apgabala komitejas sekretāru, Tautas Saeimas deputāts, vēlāk Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts (1940—1947, 1955—1963), Padomju Savienības Augstākās Padomes deputāts (1941—1954) un Latvijas Komunistiskās partijas CK loceklis (1940—1961).

Laikraksta "Cīņa" redaktors (1942—1944). Miris 1968. gada 12. decembrī Rīgā.

Atsauces 

1895. gadā dzimušie
1968. gadā mirušie
LKP biedri
Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāti
Tautas Saeimas deputāti
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Žanis Spure

Žanis Spure ( — , segvārds — Lapa) bija PSRS slepeno dienestu darbinieks. 1939. gadā nelegāli iesūtīts Latvijā, pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā bija Latvijas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas sekretārs, bija Tautas Saeimas un vēlāk Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts un tās prezidija loceklis (1940—1941).

Biogrāfija 
Dzimis 1901. gada 23. (10.) septembrī Rīgā. Strādājis Jelgavas policijā, 1920. gadā iestājies nelegālajā Latvijas Komunistiskajā partijā, bijis LKP Zemgales apgabala komitejas loceklis. 1922. gadā apcietināts par komunistisko darbību un 1923. gadā apmainīts pret latviešu gūstekņiem PSRS. 

No 1923. gada dzīvoja Maskavā un darbojās Profinternes — komunistisko arodbiedrību starptautiskā organizācija — nodaļā par sekretāru, kas gatavoja slepenos aģentus nosūtīšanai uz ārzemēm (1925—1932). 1929. gada janvārī Maskavā uz ielas nošāvis kādu Krupenkovu, par ko maigi sodīts tikai ar gadu spaidu darbu, jo jau 1930. gadā Spurem tika atjaunots partijas biedra statuss. 
1935. gadā pirmo reizi uz īsu laiku nelegāli iesūtīts Latvijā, pēc atgriešanās Maskavā 1936. gadā absolvējis Rietumtautu Komunistisko universitāti. 

Pēc Molotova—Ribentropa pakta noslēgšanas 1939. gadā kopā ar Kalnbērziņu un F. Deglavu nozīmēts nosūtīšanai uz Latviju, gatavojoties LKP legalizācijai. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā — Latvijas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas sekretārs, Tautas Saeimas un vēlāk Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts. 

Otrā pasaules kara laikā Sarkanās armijas politdarbinieks (bataljona komisārs), frontes laikraksta "Par Padomju Latviju" redaktors. Sakarā ar IeTK izmeklēšanu pret viņu izdarījis pašnāvību, oficiāli paziņots, ka kritis kaujās Valdaja augstienē 1943. gada 23. maijā.

Atsauces 

1901. gadā dzimušie
1943. gadā mirušie
LKP biedri
Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāti
Tautas Saeimas deputāti
Pašnāvību veikušie politiķi
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Rīgā dzimušie
Deivs Kings

Deivs Kings (: dzimis ) ir kanādiešu hokeja treneris. Pašlaik (2014) ir KHL kluba Jaroslavļas "Lokomotiv" galvenais treneris.

Trenera karjera 
Trenera karjeru sāka 1970. gados. 1981.—82. gada sezonā kļuva par Kanādas U-20 hokeja izlases treneri, tāpat bija trenera palīgs Kanādas hokeja izlases startā 1982. gada Pasaules čempionātā.

No 1983. līdz pat 1992. gadam bija Kanādas izlases galvenais treneris, kopā ar komandu piedaloties trīs olimpisko spēļu turnīros, kā arī piecos Pasaules čempionātos.

1992.—93. gada sezonā sāka darbu kā NHL kluba Kalgari "Flames" galvenais treneris. Kopā ar "Flames" trīs reizes sasniedza Stenlija kausa izcīņas pirmo kārtu. 1997.—98. un 1998.—99. gada sezonās bija Monreālas "Canadiens" galvenā trenera palīgs, taču no 2000.—01. līdz 2002.—03. gada sezonai vadīja Kolumbusas "Blue Jackets".

2003.—04. gada sezonā Kings sāka strādāt Eiropā, nākamajos sešos gadus trenējot gan Vācijas hokeja līgas klubus Hamburgas "Freezers" un Manheimas "Adler", gan arī Krievijas Superlīgas vienību Magņitogorskas "Metallurg". Kings kļuva par pirmo Ziemeļamerikas treneri, kas strādājis kādā no Krievijas Superlīgas klubiem.

2009.—10. un 2010.—11. gada sezonās bija NHL vienības Fīniksas "Coyotes" trenera palīgs.

2013.—14. gada sezonas vidū nomainīja Pjotru Vorobjovu kā Jaroslavļas "Lokomotiv" galvenais treneris. Kopā ar komandu sasniedza Rietumu konferences finālsēriju, kurā ar 1—4 piekāpās Prāgas "Lev". Pēc sezonas beigām savu sadarbību ar klubu Kings pārtrauca. Vasarā par "Lokomotiv" treneri kļuva Šons Simpsons, taču jau septembra nogalē viņš tika atlaists, amatā atgriežoties Kingam.

Ārējās saites 

1947. gadā dzimušie
Kanādas hokeja treneri
Kalgari "Flames" treneri
Kolumbusas "Blue Jackets" treneri
Magņitogorskas "Metallurg" treneri
Jaroslavļas "Lokomotiv" treneri
Kanādas hokeja izlases treneri
IIHF slavas zālē uzņemtie
Viļānu novada ciemu uzskaitījums

Šajā uzskatījumā apkopoti Viļānu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Viļānu novads sastāv no Dekšāres, Sokolku, Viļānu pagastiem un Viļānu pilsētas. Pēc LĢIA datiem Viļānu novada teritorijā atrodas 87 ciemi.

 Dekšāres pagastā atrodas 28 ciemi.
 Sokolku pagastā atrodas 22 ciemi.
 Viļānu pagastā atrodas 36 ciemi.

Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.

Dekšāres pagasts
Dekšāres pagasta centrs atrodas Dekšārēs. Dekšāres pagastā atrodas 28 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 26 skrajciemi.

Sokolku pagasts
Sokolku pagasta centrs atrodas Strupļos. Sokolku pagastā atrodas 22 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 19 skrajciemi.

Viļānu pagasts
Viļānu pagasta centrs atrodas Viļānu pilsētā, kas ir arī novada centrs. Viļānu novadā atrodas 37 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 2 mazciemi un 32 skrajciemi.

Atsauces 

Latvijas ciemu uzskaitījumi
 
Viļānu novads
Karkinitas līcis

Karkinitas līcis (, ) ir Melnās jūras līcis tās ziemeļdaļā, kas atdala Krimas pussalas ziemeļrietumu krastu (Tarhankutas pussalu) no kontinenta. Līča ziemeļaustrumu galā Perekopa zemesšaurums to atdala no Sivaša. Garums ap 110 km, platums starp Tarhankutas ragu un Lazurni — ap 75 km. Aukstās ziemās aizsalst. Nosaukums cēlies no grieķu valodas un apzīmē nelielu krabi, vai arī no senās Kerkinitas (Κερκινίτης) apmetnes tagadējās Eipatorijas apvidū.

Atsauces 

Melnā jūra
Ukrainas līči
Krima
Sanktmorica

Sanktmorica (, , ) ir kūrorta pilsēta Engandīnes ielejā Šveicē. Pilsētā 2012. gada decembrī dzīvoja apmēram 5 tūkstoši cilvēku.

Dažus kilometrus no pilsētas atrodas Alpu austrumu augstākā virsotne Bernina. Šī ir populāra atpūtas vieta augstākās sabiedrības pārstāvjiem, tāpat šeit ir viens no dārgākajiem slēpošanas kūrortiem pasaulē. Šeit atrodas arī Sanktmoricas bobsleja, skeletona un kamaniņu trase.

Sanktmoricā ir notikušas divas ziemas olimpiskās spēles: . un . gadā. Tā kļuva par pirmo pilsētu, kur notikušas divas ziemas olimpiskās spēles.

Ārējās saites
Kortīna d'Ampeco

Kortīna d'Ampeco (, , ) ir pilsēta Itālijas ziemeļos. Pazīstama kā populārs ziemas sporta veidu kūrorts.

Kortīnā d'Ampeco bija paredzēts aizvadīt 1944. gada ziemas olimpiskās spēles, tomēr tās nenotika Otrā pasaules kara dēļ. Šeit ir notikušas 1956. gada ziemas olimpiskās spēles un tiek plānots aizvadīt daļu no 2026. gada ziemas olimpiskajām spēlēm. Pilsētā tikušas uzņemtas vairākas filmas, tai skaitā dažu Džeimsa Bonda filmu ainas.

Ārējās saites

Atsauces
Sidnijs Puatjē

Sidnijs Puatjē (; dzimis , miris ) bija bahamiešu/amerikāņu aktieris, kinorežisors, autors un diplomāts.

1963. gadā kļuva par pirmo melnādaino, kas saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris — par lomu filmā Lilies of the Field. Par šo lomu saņēmis arī Zelta globusa balvu. 1967. gadā filmējies trijās veiksmīgās filmās, no kurām visās tika iesaistīti rasu jautājumi: To Sir, with Love, "Nakts tveice" (In the Heat of the Night) un Guess Who's Coming to Dinner. 1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts ierindoja Puatjē 22. vietā izcilāko vīriešu kārtas zvaigžņu sarakstā.

Puatjē režisējis vairākas filmas, tai skaitā A Piece of the Action, Uptown Saturday Night, Let's Do It Again, Stir Crazy. 2001. gadā saņēmis Kinoakadēmijas goda balvu, bet 2016. gadā — BAFTA Fellowship balvu. 2009. gadā prezidents Baraks Obama viņam piešķīra Prezidenta brīvības medaļu. 1974. gadā karaliene Elizabete II viņam piešķīra Britu impērijas bruņinieku komandiera goda ordeni.

No 1997. līdz 2007. gadam Puatjē bija Bahamu vēstnieks Japānā. No 2002. gada līdz 2007. gadam Vienlaikus bija arī Bahamu salu vēstnieks UNESCO.

Atsauces

Ārējās saites 

1927. gadā dzimušie
Floridā dzimušie
2022. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
Bahamu cilvēki
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Zelta globusa balvas ieguvēji
Grammy balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
BAFTA Fellowship balvas ieguvēji
Pols Verlēns

Pols Marija Verlēns (Paul-Marie Verlaine, dzimis , miris ) bija franču dzejnieks, viens no nozīmīgākajiem simbolisma pārstāvjiem.

Biogrāfija
P. Verlēns debitē literatūrā 1869. gadā ar krājumu "Labā dziesma". Viņa dzejai raksturīga īpaša muzikalitāte un vieglums.

Darbi latviešu valodā 
 Dzeja. Rīga: Vaga, 1994.
 Vienkāršas freskas [dzejas izlase]. Rīga: Omnia mea, 2005.
 Mani cietumi [proza un dzeja]. Rīga: Daugava, 2014.

1844. gadā dzimušie
1896. gadā mirušie
Mozelē dzimušie
Franču rakstnieki
Franču valodā rakstošie
Bērts Lankasters

Bērtons Stīvens "Bērts" Lankasters (; dzimis , miris ) bija amerikāņu aktieris.

Sākumā bijis cirka akrobāts, pēc tam strādājis dažādus darbus. Kino debitējis ar lomu 1946. gada filmā The Killers. Sākumā tēlojis dažādus ar primitīvu fizisku spēku apveltītus cilvēkus, tomēr vēlāk veidojis sarežģītākus varoņus. Ticis četras reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, ieguvis to par lomu 1960. gada filmā "Elmers Grentijs" (Elmer Gantry). Vēl ir pazīstams ar lomām tādās filmās kā "Mūžīgi mūžos" (From Here to Eternity; 1953), Atlantic City (1980), "Lidosta" (Airport; 1970), "Nirnbergas prāva" (Judgment at Nuremberg; 1961), "Alkatrasas gūsteknis" (Birdman of Alcatraz; 1962).

1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts ierindoja Lankasteru 19. vietā izcilāko vīriešu kārtas zvaigžņu sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1913. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
1994. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji aktieri
Toboļska

Toboļska () ir sena pilsēta Tjumeņas apgabalā Krievijas Federācijā. Atrodas pie Tobolas upes ietekas Irtišā.
Vēsturiskās Sibīrijas hanistes galvaspilsētas (no 1495) Iškaras (Kašlikas, Sibiras) pēctece. 18. gadsimtā Sibīrijas gubernatora mītnes vieta, dēvēta par Sibīrijas galvaspilsētu.

Vēsture 
Sibīrijas hans Ibaks (Saīds Ibrahims) 1495. gadā krita kaujā pret karavadoņa Taibugas pēcnācēju Mahmetu (Mamuku), kas arī pretendēja uz Sibīrijas valdnieku troni. Viņš pārcēla valsts galvaspilsētu uz Iškaru un noslēdza savienību ar Maskavas lielkņazu.

1582. gada maijā Jermaka vadītie kazaki iebruka Sibīrijā un 80 strūgās uzbruka Čingituras (Tjumeņas) pilsētai. 8. novembrī pēc uzvaras kaujā pār hanu Kučumu pie Čuvašu raga Tobolas un Irtišas upju satecē kazaki ieņēma arī Sibiras pilsētu. 1583. gadā krievi pakļāva vietējos iedzīvotājus vogulus (mansus) un ostjakus (hantus) Pelimas, Tavdas un Kondas baseinā. Krievijas cars nekavējoties papildināja savu titulu ar Ugras lielkņaza, Kondas and Obdoras kņaza nosaukumiem. Hana Kučuma dēls Ali 1584. gadā atguva Iškaru, tomēr atteicās no cīņas ar Taibugas dzimtai piederīgo Seidaku.

1586. gadā krievi atgriezās Sibīrijā un no jauna uzcēla Tjumeņas cietoksni, kas kļuva par bāzi visai Sibīrijas iekarošanai. Drīz pie lielajām upēm uzcēla Toboļskas, Taras, Berjozovas un Obdorskas cietokšņus. 1621. gadā Toboļska kļuva par Krievijas pareizticīgo baznīcas Sibīrijas bīskapijas centru, bet 1708. gadā par Sibīrijas guberņas centru.

Sibīrijas galvaspilsēta (18. gs.)

Atsauces

Ārējās saites
Liliana Giša

Liliana Daiena Giša (; dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu aktrise, režisore un rakstniece. Tikusi saukta par "amerikāņu kino pirmo lēdiju". Viņas māsa Dorotija arī bija aktrise.

Viņas aktrises karjera ilgusi 75 gadus no 1912. līdz 1987. gadam. Vairākās filmās sadarbojusies ar režisoru Deividu Vorku Grifitu, tai skaitā vienā no mēmā kino ienesīgākajām filmām — "Nācijas dzimšana" (The Birth of a Nation, 1915). Filmējusies arī skaņas filmās Duel in the Sun (1946) un The Night of the Hunter (1955). No 1950. gadu sākuma līdz 1980. gadiem darbojusies televīzijā. Karjeru noslēgusi ar lomu 1987. gada filmā The Whales of August. Saņēmusi Kinoakadēmijas goda balvu.

1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts ierindoja Gišu 17. vietā izcilāko sieviešu kārtas zvaigžņu sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1893. gadā dzimušie
Ohaio dzimušie
1993. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas goda balvas ieguvēji
Mēmā kino režisori
Mēmā kino aktieri
Lorēna Bekola

Lorēna Bekola (; dzimusi Betija Džoana Pīrska (Betty Joan Perske) , mirusi ) bija amerikāņu aktrise.

Kino debitējusi ar lomu 1944. gada filmā To Have and Have Not, kur tēlojusi kopā ar Hamfriju Bogartu, ar kuru arī bijusi precējusies. Turpinājumā tēlojusi film noir filmās ar Bogartu "Dziļais miegs" (1946), Dark Passage (1947) un Key Largo (1948), tāpat komēdijās, tai skaitā How to Marry a Millionaire (1953) ar Merilinu Monro un Designing Woman (1957) ar Gregoriju Peku. Par lomu filmā "Spogulim ir divas sejas" (The Mirror Has Two Faces; 1996) tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai un saņēma Zelta globusa balvu. Saņēmusi Kinoakadēmijas goda balvu.

1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts ierindoja Bekolu 20. vietā izcilāko sieviešu kārtas zvaigžņu sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1924. gadā dzimušie
2014. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas goda balvas ieguvēji