joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sandis Smons

Sandis Smons (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) spēlē Šveices hokeja līgas komandā Genève-Servette HC.

Spēlētāja karjera 
15 gadu vecumā Smons pārcēlās uz Šveici, kur pievienojās Genève-Servette HC kluba jauniešu sistēmai. 2019. gada augustā, 20 gadu vecumā, noslēdza trīs gadu līgumu ar Genève-Servette HC pieaugušo komandu. Tās rindās nākamajā sezonā aizvadīja 21 spēli.

Latvijas hokeja izlases rindās debitēja 2019. gada 7. novembra pārbaudes spēlē pret Slovēnijas izlasi.

Ārējās saites 

1999. gadā dzimušie
Latvijas hokejisti
FK Dnipro

FK Dnipro ir bijušais Ukrainas futbola klubs no Dnipro.

Kluba pirmsākumus saista ar 1918. gadā dibināto vietējās rūpnīcas komandu. Tā bijusi pazīstama ar nosaukumiem BRIT (1918—1925), "Petrovec" (1925—1936), "Staļ" (1936—1949), "Metalurh" (1949—1961). Sākotnēji piedalījusies vietējos turnīros, kopš 1936. gada piedalījusies PSRS turnīros. 1954. gadā "Metalurh" sasniedza PSRS kausa pusfinālu. Ar 1962. gada sezonu komanda sāka pārstāvēt Južmaš, kā arī tās nosaukums tika mainīts uz "Dnipro", to nosaucot Dņepras upes vārdā. 1968. gadā par komandas treneri kļuva Valērijs Lobanovskis, kura vadībā komanda 1971. gadā uzvarēja PSRS Pirmo līgu, pirmo reizi vēsturē iekļūstot PSRS Augstākajā līgā. Lai gan klubam pirmajos gados Augstākajā līgā nebija īpašu panākumu 1978. gadā pat no tās īslaicīgi izkrītot, tomēr 80. gados tas kļuva par vienu no spēcīgākajiem PSRS, divas reizes kļūstot par PSRS čempionu (1983, 1988), divreiz izcīnot sudraba medaļas (1987, 1989), kā arī 1989. gadā iegūstot PSRS kausu.

Pēc PSRS sabrukuma klubs kļuva par vienu no spēcīgākajiem Ukrainas Premjerlīgas klubiem, vairākkārt izcīnot medaļas Ukrainas čempionātā. 2014.—15. gada UEFA Eiropas līgas pusfinālā divu spēļu summā ar rezultātu 2—1 pārspējot SSC Napoli "Dnipro" pirmo reizi vēsturē iekļuva Eiropas līgas finālā, kurā gan ar rezultātu 2—3 piekāpās Sevilla FC.

 UEFA diskvalificēja "Dnipro" uz vienu sezonu no Eiropas turnīriem par finansiālās godīgās spēles noteikumu pārkāpšanu.  FIFA disciplinārā komisija noņēma "Dnipro" 6 punktus par neizmaksātajām algām bijušajam trenerim Huandem Ramosam un viņa asistentiem. Kopumā sezonas gaitā no kluba analoģisku iemeslu dēļ tika noņemti 24 punkti, kas nozīmēja kluba izkrišanu uz Ukrainas 1. līgu pirmo reizi kluba vēsturē. Tomēr pēc FIFA lēmuma "Dnipro" tika pazemināts uz 2. līgu (3. pēc spēka). Nākamās sezonas gaitā no kluba tika noņemti 18 punkti un, lai gan tas finišēja 8. vietā, pēc FIFA lēmuma tas tika vēlreiz pazemināts un 2018.—19. gada sezonu tas aizvadīja Amatieru līgā. "Dnipro" nepieteicās 2019.—20. gada Amatieru līgai, faktiski pārtraucot savu eksistenci.

Sasniegumi

Vietējie 
 PSRS Augstākā līga  
  Uzvarētāji (2): 1983, 1988
  2. vieta (2): 1987, 1989
  3. vieta (2) 1984, 1985
 Ukrainas Premjerlīga
  2. vieta (2): 1992–93, 2013–14
  3. vieta (7) 1992, 1994–95, 1995–96, 2000–01, 2003–04,  2014–15, 2015–16
 PSRS kauss
 Uzvarētāji (1): 1989
 Ukrainas kauss
 Finālisti (3): 1994–95, 1996–97, 2003–04

Eiropas 
UEFA Eiropas līga
 Finālisti: 2014–15

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa

Ukrainas futbola klubi
Hazareji

Hazareji (hazareju: آزرگی (Azargi), kas no  — 'tūkstotis') ir pamatā Afganistānā dzīvojoša tauta. Hazareji ir mongoļu izcelsmes irāņu valodu grupas valodā runājoši šiīti, kas kopš XIII gadsimta apdzīvo centrālo Afganistānu. (~8—10% no valsts iedzīvotājiem, t.i. aptuveni 2 815 000—3 818 000 cilvēku). Skaitliski lielākās ciltis, piemēram, džunguri, apdzīvo teritorijas rietumos, t.s. Hazaridžatā, dienvidos — Uzurganā. Ziemeļos mitinās dankunduni, ziemeļaustrumos danvali, jakaulangi, šeihali, austrumos behsudi. Kā tauta izveidojās no Džuči ulusa karavīriem, kas 1262. gadā pēc konflikta starp Berki un Hulagu, nonāca ielenkumā. Daļai izdevās ar kaujām aiziet uz ziemeļiem, daļai — uz dienvidrietumiem pie mamelukiem, bet daļa (Orda-edžena dēla Kuli tumens) emīra Nikudera vadībā bēga uz Horasānu, kur apmetās teritorijā starp Gaznu, Multānu un Lahoru.

No Afganistānas iedzīvotāju kopskaita atbilstoši 2008. gada statistikai hazareji sastāda 9% un ir trešā lielākā Afganistānas tauta pēc puštuniem un tadžikiem, kas sastāda attiecīgi 42 un 27%.

Atsauces

Ārējās saites 

Afganistānas tautas
Indoirāņu tautas
Irāņu tautas
Lielais Hingans

Lielais Hingans (, Dàxīng'ānlǐng; ; , Abma'hingan) ir vulkāniskas izcelsmes kalnu sistēma Centrālāzijā. Atrodas Ķīnas ziemeļos Iekšējās Mongolijas autonomajā reģionā un Heilundzjanas provincē, kā arī rietumos neliela daļa Mongolijā. Stiepjas ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā 1200 kilometru garumā. Austrumos Lielajam Hinganam piekļaujas Mandžūrijas līdzenums, rietumos — Mongolijas plato un Gobi tuksnesis. Augstākā virsotne ir Huanganlians grēdas dienvidos. Pa grēdu tiek vilkta nosacītā robeža starp Austrumāziju un Centrālāziju.

Lielais Hingans veidojies Juras periodā 200—145 miljonus gadus senā pagātnē. Grēda ir asimetriska — relatīvi stāva austrumu nogāze un lēzena rietumu nogāze.

Grēda noaugusi ar biezu mežu, ziemeļdaļā — skujkoku taiga, dienviddaļā — jauktais mežs. Ievērojamas akmeņogļu atradnes.

Atsauces 

Kalnu sistēmas
Ķīnas ģeogrāfija
Mongolijas ģeogrāfija
Dusmīgie putni. Filma

"Dusmīgie putni. Filma" () ir 2016. gada datoranimācijas filma, kas balstīta uz Rovio Entertainment videospēļu sērijas Angry Birds. Filmu producēja studijas Columbia Pictures un  Rovio Animation, izdeva Sony Pictures Releasing. Tas režisori ir Klejs Keitis un Fergals Reilijs, šī filma bija viņu pirmais darbs režisoru amatā. Filmas scenāriju sarakstīja Džons Viti. Galvenās lomas ierunāja Džeisons Sudeikis, Džošs Geds, Dennijs Makbraids, Maija Rūdolfa, Keita Makkinona, Šons Penns, Tonijs Heils, Kīgans Maikls Kejs, Bills Heiders un Pīters Dinklidžs.

Filmas pirmizrāde notika Parīzē 2016. gada 5. maijā, Latvijā un Somijā – 13. maijā. 2016. gada 20. maijā filma tika izdota Amerikas Savienotajās Valstīs un Kanādā. Filma guva labus ienākumus, visā pasaulē tā nopelnīja 352 miljonus dolāru pie 73 miljonu lielā filmas budžeta, kļūstot par trešo visvairāk nopelnījušo uz videospēles balstīto filmu aiz "Warcraft: Sākums" un "Pokémon: Detektīvs Pikaču". 

Filmas stāsts ir par putniem, kuru olas nozaga zaļās cūkas. Putnu sabiedrībai nākas lūgt palīdzību atkritējam Redam, kura brīdinājumi par cūku nelabajiem nodomiem sākotnēji netika uzklausīti. 2019. gada 13. augustā tika izdots filmas turpinājums – "Dusmīgie putni. Filma 2".

Atsauces

Ārējās saites 

2016. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
Somijas animācijas filmas
Columbia Pictures filmas
Columbia Pictures animācijas filmas
Albānija Eirovīzijas dziesmu konkursā

Albānija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 18 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 10 reizes, debitējot 2004. gada konkursā. Albānija konkursā nekad nav uzvarējusi, un pašlaik labākais rezultāts tai ir 5. vieta 2012. gada konkursā, kad to pārstāvēja Rona Nišliu ar dziesmu Suus.

Albānijas pārstāvji Eirovīzijā 
  Uzvarētāji
  Otrā vieta
  Trešā vieta
  Pēdējā vieta
  Nekvalificējās finālam

Galerija

Piezīmes

Ārējās saites 
 Albānijas profils Eurovision.tv lapā
 Albānijas pārstāvju un rezultātu uzskaitījums – EUROVISIONWORLD.COM

Albānijas mūzika
Valstis Eirovīzijas dziesmu konkursā
Dānija 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Dānija 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viena no 14 pārstāvošajām valstīm. Dānija šajās olimpiskajās spēlēs startēja piecos olimpiskajos sporta veidos ar trim sportistiem.   

Divi no trim sportistiem izcīnīja olimpiskās medaļas. Dānija kopumā šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja 6 medaļas, 1 zelta, 2 sudraba un 3 bronzas medaļas. Medaļas tika izcīnītas svarcelšanā (2 medaļas), paukošanā (1 medaļa) un šaušanā (3 medaļas). Abi sportisti, Vigo Jensens un Holgers Nīlsens, izcīnīja pa trim medaļām.

Medaļnieki

Sportisti ar vairākām medaļām

Medaļu sadalījums pa sporta veidiem

Sportistu sadalījums starp sporta veidiem 

• — Sportists(-i) startēja vairākos sporta veidos.

Paukošana  

Dānija paukošanā bija pārstāvēta ar 1 sportistu — Holgeru Nīlsenu. Viņš startēja disciplīnā ar zobenu un izcīnīja bronzas medaļu.

Sportisti  
 Holgers Nīlsens

Rezultāti

Svarcelšana  
 
Svarcelšanā Dāniju pārstāvēja Vigo Jensens. Viņš startēja abās divās svarcelšanas disciplīnās. Grūšanā ar abām rokām viņš izcīnīja zelta medaļu, bet grūšanā ar vienu roku sudraba medaļu.

Sportisti 
 Vigo Jensens

Rezultāti

Šaušana 

Šaušanā startēja visi trīs Dānijas pārstāvošie sportisti, no kuriem divi kopumā izcīnīja 3 olimpiskās medaļas. Holgers Nīlsens izcīnīja divas medaļas. Sudraba medaļu viņš izcīnīja 50 metru šaušanā ar pistoli, bet bronzas medaļu — ātršaušanā ar pistoli, 25 metros. Vigo Jensens bronzas medaļu izcīnīja 300 metru šaušanā ar šauteni trijās pozīcijās.

Sportisti 
 Vigo Jensens
 Holgers Nīlsens
 Eižens Šmits

Rezultāti 
 Pistole

 Šautene

Vieglatlētika  

Vieglatlētikā Dānija bija pārstāvēta ar visiem trim sportistiem. Viņi startēja trijās vieglatlētikas disciplīnās, taču nevienu olimpisko medaļu neizcīnīja. Augstāko vietu, 4. vietu, ieguva Vigo Jensens lodes grūšanā.

Sportisti 
 Vigo Jensens
 Holgers Nīlsens
 Eižens Šmits

Rezultāti 
 Skrejceļa disciplīnas

 Laukuma disciplīnas

Vingrošana  

Dānija vingrošanā bija pārstāvēta ar 1 sportistu — Vigo Jensenu. Viņš startēja virvē kāpšanā un izcīnīja 4. vietu.

Sportisti  
 Vigo Jensens

Rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 
 Athens 1896 — Olympic.org /
  (Digitally available at  )
  (Excerpt available at )
 

Valstis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1896
Oravas pils

Oravas pils () ir 13. gadsimta pils Slovākijas ziemeļos, Dolni Kubīnas apriņķī, pie Oravas upes. 

Oravas pils koka pils vietā celta pēc 1241. gada mongoļu iebrukuma Ungārijā. Rakstos pirmoreiz minēta 1267. gadā. Gadsimtu gaitā tā vairākkārt pārbūvēta romānikas, gotikas, renesanses un neogotikas stilā. Visvairāk pils celtniecība tika veikta 16. gadsimta otrajā pusē, kad pils piederēja ietekmīgajai Turzo dzimtai. 1800. gadā pils cieta ugunsgrākā un vairs netika izmantota kā rezidence. Rekonstruēta no 1953. līdz 1968. gadam. Pilī iekārtots muzejs.

Pils kā grāfa Orloka rezidence izmantota F. V. Murnava 1922. gada filmā "Nosferatu, šausmu simfonija".

Attēlu galerija

Ārējās saites

Pilis Slovākijā
Žilinas apgabals
Magnija perhlorāts

Magnija perhlorāts (Mg(ClO4)2) ir magnija un perhlorskābes sāls. Tā ir balta pulverveida viela, kas ir spēcīgs oksidētājs. Bezūdens magnija perhlorāts ir ārkārtīgi higroskopisks, tādēļ to sauc arī par anhidronu. Anhidrons spēj piesaistīt līdz pat 60% ūdens no savas masas. Heksahidrāts Mg(ClO4)2 · 6H2O ir adatveida kristāli, kas pie 147 °C izšķīst savā kristalizācijas ūdenī.

Iegūšana 
Iegūst, magnija hidroksīdam vai magnija oksīdam reaģējot ar perhlorskābi.
Mg(OH)2 + 2HClO4 ⟶ Mg(ClO4)2 + 2H2O 

Vārglāzē ar tīru 30% perhlorskābi pakāpeniski pievieno magnija oksīdu līdz piesātinājumam. Lieko MgO nofiltrē caur porainu stikla plāksnīti, bet filtrātu neitralizē ar perhlorskābi līdz vāji skābai reakcijai, kā indikatoru lietojot Kongo sarkano.  Ietvaicē līdz kristalizācijas sākumam un atdzesē. Iegūto heksahidrātu vēlreiz pārkristalizē. Lai iegūtu bezūdens sāli, heksahidrātu karsē porcelāna bļodiņā, kamēr tas izkūst (izšķīst kristalizācijas ūdenī). Ietvaicējot tālāk, šķīdums atkal sacietē, jo veidojas magnija perhlorāta trihidrāts. To sacietēšanas laikā maisot karsē, nepārsniedzot 230 °C temperatūru. Iztur 1—2 stundas. Pēc tam atdzesē, sasmalcina, ieber apaļkolbā un vēlreiz izkarsē vakuumā. Glabā cieši noslēgtā traukā, bet vislabāk — aizkausētā ampulā.

Ķīmiskās īpašības 

Šķīdinot ūdenī, izdalās daudz siltuma, tādēļ ūdeni jāņem lielā pārākumā. Magnija perhlorāts labi šķīst arī citos polāros šķīdinātājos.

Izmantošana 
Bezūdens magnija perhlorātu jeb anhidronu izmanto gāzu pilnīgai atbrīvošanai no ūdens tvaikiem (dziļajai žāvēšanai). Magnija perhlorātu var reģenerēt, karsējot vakuumā pie 220 °C, taču to nedrīkst darīt, ja ar to ir žāvētas organiskas vielas, jo var notikt eksplozija. Magnija perhlorāts, uzsūcot ūdeni, sacietē, tādēļ var tikt bloķēta gāzes plūsma, un ieteicamāk ir kā sausinātāju lietot fosfora pentoksīdu, kas veido šķidrumu. Piesātināta ūdens tvaika spiediens virs anhidrona ir 70 mPa, bet virs P2O5 — tikai 3 mPa. Taču anhidrons spēj uzsūkt pēc masas daudz vairāk ūdens, nekā fosfora pentoksīds, bez tam anhidrons ir neitrāls savienojums, ar ko var žāvēt visdažādākās gāzes.

Interesanti fakti 
Magnija perhlorāts kopā ar citiem perhlorātiem atrasts uz Marsa virsmas ar spektroskopijas metodi.

Atsauces 

Magnijs
Perhlorāti
Dzīvsudraba mantojums. Almadena un Idrija

Dzīvsudraba mantojums. Almadena un Idrija () ir 2012. gadā UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļauts objekts, kurā ietilpst vēsturiskās dzīvsudraba raktuvju pilsētas Eiropā - Almadena Spānijā un Idrija Slovēnijā. 

Almadenā dzīvsudrabs tika iegūts jau antīkās pasaules laikos, bet Idrijā - no 15. gadsimta beigām. Abas pilsētas savulaik bija lielākās dzīvsudraba ieguves vietas pasaulē. Dzīvsudrabu ieguva no dzīvsudraba rūdas — cinobra. Iegūtajam dzīvsudrabam bija liela nozīme Jaunās pasaules zelta un sudraba iegūšanā. Abās pilsētās saglabājušies dzīvsudraba iegūšanas tehnikas pieminekļi un kalnraču dzīves infrastruktūra.

Attēlu galerija

Ārējās saites 

Almadenas raktuvju muzeja mājaslapa
Idrijas kopienas mājaslapa

UNESCO Pasaules mantojuma vietas Spānijā
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Slovēnijā
Vācija 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Vācija (Vācijas impērija) 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viena no 14 pārstāvošajām valstīm pirmajās vasaras olimpiskajās spēlēs. Vācija šajās olimpiskajās sporta spēlēs startēja 6 olimpiskajos sporta veidos. Vācijas komandu veidoja 19 sportisti, kas bija otra lielākā (aiz Grieķijas) delegācija spēlēs. Vācijas sportisti startēja 26 disciplīnās.

Vācija šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja 13 medaļas, 6 zelta, 5 sudraba un 2 bronzas medaļas. Līdz ar to Vācija bija trešā veiksmīgākā valsts izcīnīto medaļu ziņā. Medaļas tika izcīnītas 4 dažādos sporta veidos, 12 disciplīnās. Lielākā daļa medaļu tika izcīnītas vingrošanā — 10 medaļas. Ar medaļām veiksmīgākais Vācijas sportists bija vingrotājs Hermanis Veingertners, kurš izcīnīja 6 olimpiskās medaļas, 3 zelta, 2 sudraba un 1 bronzas medaļu. Bez viņa pa trim zelta medaļām izcīnīja arī Alfrēds Flatovs un Kārlis Šūmanis.

Medaļnieki

Sportisti ar vairākām medaļām

Medaļu sadalījums pa sporta veidiem

Sportistu sadalījums starp sporta veidiem 

• — Sportists(-i) startēja vairākos sporta veidos.

Cīņas sports  

Cīņas sportā Vācija bija pārstāvēta ar Kārli Šūmani. Viņš izcīnīja zelta medaļu, finālā pieveicot grieķi Georgiju Citu.

Sportisti
 Kārlis Šūmanis

Rezultāti

Riteņbraukšana   

Vācija riteņbraukšanā bija pārstāvēta ar 5 sportistiem, kuri startēja 6 riteņbraukšanas disciplīnās. Vienīgo sudraba medaļu riteņbraukšanā Vācijai izcīnīja Augusts fon Gēdrihs. Viņš startēja šosejas riteņbraukšanā, grupu braucienā.

Sportisti 
 Augusts fon Gēdrihs
 Bernards Knūbels
 Teodors Leipolds
 Jozefs Rozemeiers
 Jozefs Velzenbahers

Rezultāti 
 Šosejas riteņbraukšana

 Treka riteņbraukšana

Svarcelšana  
 
Svarcelšanā Vācija bija pārstāvēta ar Kārli Šūmani. Viņš startēja grūšanā ar abām rokām un izcīnīja 4. vietu.

Sportists 
 Kārlis Šūmanis

Rezultāti

Teniss  

Vācija tenisā bija pārstāvēta ar Frīdrihu Traunu. Viņš pirmajā kārtā zaudēja britam Džonam Bolandam.

Sportisti 

 Frīdrihs Trauns

Rezultāti

Vieglatlētika  

Vācija vieglatlētikā bija pārstāvēta ar 5 sportistiem un piedalījās 9 vieglatlētikas disciplīnās. Vācija izcīnīja vienu sudraba medaļu. To 100 metru skriešanas disciplīnā paveica Fricis Hofmanis.

Sportisti 
 Kurts Dērijs
 Kārlis Galle
 Fricis Hofmanis
 Kārlis Šūmanis
 Frīdrihs Trauns

Rezultāti 
Skrejceļa disciplīnas

 Laukuma disciplīnas

Vingrošana  

Vācija vingrošanā bija pārstāvēta ar 11 sportistiem, kuri startēja visās vingrošanas disciplīnās. Medaļas tika izcīnītas visās disciplīnās, kurās startēja. Kopumā tika izcīnītas 10 olimpiskās medaļas, 5 zelta, 3 sudraba un 2 bronzas medaļas. Visi sportisti izcīnīja olimpiskās medaļas. No viņiem visvairāk medaļu, 6 medaļas, izcīnīja Hermanis Veingertners.

Sportisti 

 Konrāds Bēkers
 Alfrēds Flatovs
 Gustavs Flatovs
 Georgs Hilmars
 Fricis Hofmanis
 Fricis Mantoifels
 Kārlis Neikirhs
 Rihards Rrstels
 Gustavs Šufts
 Kārlis Šūmanis
 Hermanis Veingertners

Rezultāti 

 Sporta vingrošana

Atsauces

Ārējās saites 
 Athens 1896 — Olympic.org /
  (Digitally available at  )
  (Excerpt available at )
 

Valstis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1896
Dragans Stojkovičs

Dragans Stojkovičs (, ; dzimis ), zināms ar iesauku Piksi, ir bijušais serbu futbolists un futbola treneris. Kopš 2021. gada Stojkovičs ir Serbijas futbola izlases galvenais treneris.

Futbolista karjeras laikā spēlējis Dienvidslāvijas, Francijas, Itālijas un Japānas klubos. 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs ieguva trešo vietu Dienvidslāvijas futbola izlases sastāvā. Piedalījies arī 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, 1990. gada FIFA Pasaules kausā, 1998. gada FIFA Pasaules kausā, 1984. gada Eiropas čempionātā,  1992. gada Eiropas čempionātā un 2000. gada Eiropas čempionātā. 1990. gadā FIFA Pasaules kausa finālturnīrā Dragans Stojkovičs tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē.

No 2001. līdz 2005. gadam bija Serbijas Futbola asociācijas prezidents.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Red Star Belgrade

 Dienvidslāvijas Pirmā līga: 1987–88, 1989–90
 Dienvidslāvijas kauss: 1989–90

Marseille

 Francijas 1. divīzija: 1990–91
 UEFA Čempionu līga: 1992–93

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Dienvidslāvijas futbolisti
1984. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1984. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1992. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Serbijas futbola izlases treneri
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
2022. gada FIFA Pasaules kausa treneri
Jelgavas pašvaldības vadītāju uzskaitījums

Šajā uzskaitījumā apkopoti Jelgavas pašvaldības vadītāji jeb Jelgavas domes vadītāji vai Jelgavas mēri no 1904. gada. Atsevišķos periodos amata nosaukumam ir bijušas dažādas variācijas.

Pilsētas tiesības Jelgava ieguva 1573. gadā.

16.— 19. gadsimtā pilsētu vadīja Jelgavas birģermeistars, no 1889. gada - pilsētas galva.

Uzskaitījums

Ārējās saites 

 Jelgava

Atsauces 

Jelgavas pašvaldības vadītāji
Vadītāju uzskaitījumi
Ar Latviju saistīti uzskaitījumi
1994. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1994. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā sacentās no 25. līdz 28. augustam Stambulā (Turcija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 8. līdz 11. septembrim Tamperē (Somija), sievietes brīvajā cīņā no 6. līdz 7. augustam Sofijā (Bulgārija).

Medaļu sadalījums starp valstīm

Komandu vērtējums

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Brīvā cīņa, sievietes

Latvijas cīkstoņi 
Čempionātā piedalījās 5 grieķu-romiešu un 5 brīvās cīņas Latvijas cīkstoņi.

Ārējās saites 
 UWW Database

1994
1994. gads sportā
Sports Bulgārijā
Sports Turcijā
Sports Somijā
Olehs Protasovs

Olehs Protasovs (; dzimis ) ir bijušais Padomju Savienības un Ukrainas futbolists un futbola treneris. Futbolista karjeras laikā spēlējis Padomju Savienības, Grieķijas un Japānas klubos. Padomju Savienības izlases sastāvā startējis 1986. gada FIFA Pasaules kausā, 1990. gada FIFA Pasaules kausā un 1988. gada Eiropas čempionātā. 1987. gadā tika atzīts par Padomju Savienības augstākās līgas gada futbolistu. 1985., 1987. un 1990. gadu sezonās bija spēlētājs, kurš guvis visvairāk vārtus Padomju Savienības augstākajā līgā.

Ārējās saites 

1964. gadā dzimušie
PSRS futbolisti
Ukrainas futbolisti
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Kijivas "Dinamo" spēlētāji
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Dņipro dzimušie
Lūcija Zaninoviča

Lūcija Zaninoviča (; dzimusi ) ir horvātu tekvondiste, Eiropas čempione, pasaules un olimpisko spēļu medaļniece. Viņai ir dvīņumāsa Ana Zaninoviča.

Biogrāfija 
Dzimusi 1987. gadā Splitā. 2010. gadā viņa kļuva par Eiropas čempioni. 2012. gadā viņa atkal ieguva Eiropas čempionāta zelta medaļu, bet olimpiskajās spēlēs Londonā viņa pieveica dienvidkorejieti Kanu Suļki un argentīnieti Carolu Lopesu, pēc tam pusfinālā zaudēja Vu Dzjinjui. Viņa ieguva tiesības cinīties par bronzas medaļu ar argentīnieti Janneti Alegriju. Uzvarētājas noskaidrošanai bija nepieciešams pēkšņas nāves raunds. Tajā uzvarēja un bronzas medaļu ieguva Lūcija Zaninoviča. Šī bija trešā taekvondo medaļa Horvātijai olimpiādēs pēc Martinas Zubčičas un Sandras Šaričas, kuras četrus gadus iepriekš Pekinā arī izcīnīja bronzas medaļas.
2013. gadā viņa izcīnīja Pasaules čempionāta bronzas medaļu. 2014. gadā viņa atkal kļuva par Eiropas čempioni. 2015. gadā viņa izcīnīja Eiropas spēļu bronzas medaļu. 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, pēc uzvaras astotdaļfinālā, viņa ceturtdaļfināla cīņā zaudēja un gandarījuma cīņām nekvalificējās.

2017. gada decembrī viņa dzemdēja dēlu.

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Splitas-Dalmācijas župānijā dzimušie
Dienvidslāvijā dzimušie
Horvātijas tekvondisti
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Kārlstades Universitāte

Kārlstades Universitāte () ir valsts universitāte Zviedrijas pilsētā Kārlstadē.

Dibināta 1967. gadā kā Gēteborgas Universitātes struktūrvienība Kārlstadē. 1977. gadā tā kļuva par neatkarīgu universitātes koledžu, bet 1999. gadā ieguva universitātes statusu. Universitātē ir apmēram 40 mācību programmas.

Ārējās norādes 
 
 

Universitātes Zviedrijā
Saseksas Universitāte

Saseksas Universitāte () ir 1961. gadā dibināta publiska universitāte Lielbritānijā, Austrumsaseksā, uz ziemeļiem no Braitonas.

Times Higher Education reitingā 2020. gadā globāli atradās 146. vietā pasaulē un 40. vietā sociālajās zinātnēs. Sevišķi izcila Saseksas Universitāte ir attīstības studiju programmā, kuru QS pasaules universitāšu reitings ievietojis 1. vietā pasaulē.

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami ķīmiķis Harolds Kroto (Harold Kroto, 1939), fiziķis Entonijs Džeims Legets (Anthony James Leggett, 1938), rakstnieks Ians Makjuans (Ian McEwan, 1947), biologs Džons Meinards Smits (John Maynard Smith, 1920 – 2004).

Atsauces

Ārējās norādes 
 
 

Universitātes Apvienotajā Karalistē
Albānija 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs

Albānija 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Dienvidkorejas pilsētā Phjončhanā bija viena no 92 pārstāvošajām valstīm. Šīs bija Albānijas ceturtās ziemas olimpiskās spēles. Tāpat kā iepriekšējās, 2014. gada Soču olimpiskajās spēlēs, Albānija bija pārstāvēta ar tiem pašiem diviem sportistiem — Erjonu Tolu un Suelu Mehilli. Šīs bija Erjona Tolas ceturtās ziemas olimpiskās spēles, bet Suela Mehilli startēja otro reizi. 

Šajās olimpiskajās spēlēs Albānija neizcīnīja olimpiskās medaļas. 

Albānijas karognesēja olimpisko spēļu atklāšanas un noslēguma ceremonijā bija Suela Mehilli.

Sportistu sadalījums starp sporta veidiem

Kalnu slēpošana  

Abi divi Albānijas sportisti startēja kalnu slēpošanā. Gan Erjons Tola, gan Suela Mehilli startēja divās disciplīnās — milzu slalomā un slalomā. Erjons Tola labāko rezultātu izcīnīja slalomā, iegūstot 36. vietu ar rezultātu 1 minūte un 57.06 sekundes, bet milzu slalomā viņš izcīnīja 47. vietu ar rezultātu 2 minūtes 33.63 sekundes. Suela Mehilli milzu slalomā izcīnīja 53. vietu ar rezultātu 2 minūtes 46.57 sekundes, bet slalomā nefinišēja.

Sportisti 

 Vīrieši
 Erjons Tola
 Sievietes
 Suela Mehilli

Rezultāti 
 Vīrieši

 Sievietes

Skatīt arī 
 Albānija olimpiskajās spēlēs

Atsauce 

 Valstis 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2018
Karavastajas lagūna

Karavastajas lagūna jeb Karavastas lagūna () ir lielākā lagūna Albānijā un viena no lielākajām lagūnām Vidusjūras piekrastē, un tās platība ir 42 km2. Karavastaju no Adrijas jūras atdala plata ar mežu apaugusi smilšu josla. Tā izvietojusies Mīzekes piekrastes līdzenumā netālu no Divjakas un aptuveni 20 km attālu no Lušņas pilsētas Fieri ķarkā. Aizsargājama kopš 1966. gada. Lagūnas nosaukums veidojies no grieķu termina "laivu piestātne" ().

Karavastajas pārpurvotajos krastos aug galvenokārt priedes un tajā ir daudz nelielu smilšainu salu. Tā ir pazīstama ar savu pelikānu populāciju; Karavastajas lagūnas Pelikānu salā dzīvo ap 60 pāru cirtaino pelikānu (Pelecanus crispus), kas ir ap 5% no to Eiropas populācijas. Lagūnā ir arī ievērojamas putnu mazo zīriņu, brūnspārnu bezdelīgtārtiņu un jūras kraukļu populācijas. Lagūna ietilpst Palearktikas Vidusjūras mežu un krūmāju Ilīrijas lapu koku mežu sauszemes ekoreģionā. Klimats ir tipisks Vidusjūras, ar vidējām gada temperatūrām no +12°C februārī līdz +24°C augustā. Ar jūru Karavastaju saista trīs kanāli (viens no tiem mākslīgs), kuri rada plūdmaiņas ik 6 stundas un ūdenstece tajos ir 15-30 m³/s. Lagūnas sāļums svārstās 20—55 ‰ robežās atkarībā no plūdmaiņām un vēja virziena. Pie Karavastajas lagūnas tiek pieskaitīta arī 8,5 km² lielā Godulas lagūna.

Lagūna atrodas Divjakas—Karavastajas nacionālā parka robežās un ir atzīta par starptautiski nozīmīgu mitrāju saskaņā ar Rāmsaras konvenciju. BirdLife International ir atzinusi Karavastu par putniem nozīmīgu teritoriju, jo tā uztur ievērojamu skaitu dažādu putnu sugu populāciju. 

Karavastajas lagūna iekļauta Rāmsaras starptautiski nozīmīgo mitrāju sarakstā.  

Tā kā kādreizējās dezinfekcijas kampaņas bija ilgstoši apturētas, šajā apgabalā ir ļoti aktīva moskītu sezona. Tomēr 2014. gadā tās tika atsāktas, un valsts iestādes ir aizsākušas parka rehabilitācijas projektu. Tas iekļāva medību moratoriju, kas atdzīvināja putnu vērošanas aktivitātes. Lagūnu atdalošās smilšu joslas liedags tiek izmantota kā tūristu pludmale.

Attēlu galerija

Atsauces 

Koordinātas Vikidatos
Albānijas ezeri
Dabas aizsargājamās teritorijas
Jasjeļda

Jasjeļda (, ) ir 250 kilometrus gara Pripetes kreisā krasta pieteka Baltkrievijas dienvidrietumos. 

Iztece no Dzikajes purva netālu no Polijas robežas. Tek dienvidaustrumu - austrumu virzienā. Oginska kanāls savieno Jasjeļdu ar Nemunas baseinu. Jasjeļdas krastos atrodas Bajrozas pilsēta.

Ārējās saites 

Baltkrievijas upes
Pripetes pietekas
Malvina Koprona

Malvina Koprona (; dzimusi )  ir poļu vieglatlēte, vesera metēja, bronzas medaļniece 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Karjera 
Vispirms viņa nodarbojās ar šķēpa mešanu, vēlāk pārgāja uz vesera mešanu. Debija notika 2009. gadā Slupskā Januša Kušocinska (Polijas) memoriālā (3. vieta junioru turnīrā). Trīskārtējā Polijas jauniešu čempione (2014, 2015, 2016). Polijas čempionāta sudraba (2016, 2017) un bronzas medaļniece (2014, 2015).

Polijas nacionālās komandas sastāvā viņa kļuva par 2017. gada pasaules čempionāta bronzas medaļnieci, un tajā pašā gadā viņa uzvarēja vasaras Universiādes sacensībās Taipejā. Vairākkārt piedalījās vasaras un ziemas Eiropas kausu izcīņā mešanas disciplīnās. Personīgais rekords vesera mešanā - 76,85 m (2017. gada 26. augusts, Taipejas Universiāde), otrais Polijas vēsturē. Personīgais rekords šķēpa mešanā - 51,66 m (2012. gada 23. jūnijs, Bjalistoka). Viņa arī uzstādīja Polijas jauniešu rekordu vesera mešanā - 72,74 m (2016).

Sacensību rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 

 

1994. gadā dzimušie
Ļubļinas vojevodistē dzimušie
Polijas vieglatlētes
2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Vesera metēji
Olimpiskie bronzas medaļnieki vieglatlētikā
Normans Vahtra

Normans Vahtra (; dzimis ) ir Igaunijas šosejas riteņbraucējs, pārstāv UCI WorldTeam komandu . 

2018. gadā, pārstāvot Cycling Tartu komandu (U23 komanda, ko vadīja bijušais profesionālis Rene Mandri), Vahtra izcīnīja 8 uzvaras UCI sacensībās. Pēc šīs sezonas Vahtra pievienojās  komandai, kā arī sezonas beigās pārstāvēja Igauniju Pasaules čempionātā.

Atsauces

Ārējās saites 

1996. gadā dzimušie
Igaunijas riteņbraucēji
Cilvēki no Tartu
Tartu dzimušie
Bobans Babunskis

Bobans Babunskis (; dzimis ) ir Maķedonijas (tagad Ziemeļmaķedonijas) bijušais futbolists un futbola treneris. Ir spēlējis Dienvidslāvijas futbola izlasē (1991. gadā) un no 1993. līdz 2000. gadam bija Maķedonijas futbola izlases spēlētājs. Ir spēlējis dažādu valstu futbola komandās. Karjeru sāka savā dzimtajā pusē, Skopjes FK Vardar. Pēc tam ir spēlējis Bulgārijā, Spānijā, Japānā, Grieķijā, Beļģijā un Vācijā. No 2005. līdz 2006. gadam bija kā pagaidu treneris Maķedonijas izlasei, bija šīs izlases pagaidu treneris arī 2011. gadā. No 2009. līdz 2014. gadam ir bijis Maķedonijas U21 izlases galvenais treneris.

Ārējās saites 

1968. gadā dzimušie
Dienvidslāvijas futbolisti
Ziemeļmaķedonijas futbolisti
Dienvidslāvijas izlases futbolisti
Ziemeļmaķedonijas izlases futbolisti
Ziemeļmaķedonijas futbola treneri
Ziemeļmaķedonijas futbola izlases treneri
Votīva baznīca

Votīva baznīca () ir 19. gadsimta vidus neogotiska katoļu baznīca Austrijas galvaspilsētas Vīnes Alzergrundas rajonā netālu no Ringštrāses. 

Baznīca uzcelta vietā, kur 1853. gada 18. februārī ungāru nacionālists atentātā sadūra Austrijas imperatoru Franci Jozefu I. Projekts tika izvēlēts konkursā, ko uzvarēja Heinrihs fon Ferstels. Baznīca atgādina  Svētā Stefana katedrāli, tomēr starp to celtniecības sākumu ir vairāk nekā 700 gadu. Baznīca cieta Otrā pasaules kara bombardēšanās, pēc tam atjaunota.

Attēlu galerija

Ārējās saites 

Baznīcas Austrijā
Vīne
Svetlana Podobedova

Svetlana Podobedova (; dzimusi ) ir profesionālo karjeru beigusi Krievijas, pēc tam Kazahstānas svarcēlāja. Krievijas un Kazahstānas Nopelniem bagātā sporta meistare. Divkārtējā pasaules čempione (2009, 2010), divkārtējā Eiropas čempione (2004, 2005), trīskārtējā Kazahstānas čempione (2010, 2011, 2012), Āzijas (2009) un Āzijas spēļu čempione (2010).

Sporta karjera 
Krievijas komandas sastāvā Svetlana Podobedova uzvarēja 2004. un 2005. gada Eiropas čempionātā. 2006. gadā viņa kļuva par pasaules junioru čempioni, bet pozitīva dopinga testa dēļ tika diskvalificēta..

Pēc šī incidenta viņa kopā ar treneri veda sarunas ar Kazahstānas Svarcelšanas federāciju, kas piekrita Podobedovas startam zem Kazahstānas karoga. Tomēr Krievijas Svarcelšanas federācija šai pārejai savu piekrišanu nedeva, un, saskaņā ar Starptautiskās Svarcelšanas federācijas noteikumiem, sportiste bija spiesta izlaist Pekinas olimpiskās spēles.

Svetlana Podobedova, saņēmusi oficiālas tiesības pārstāvēt Kazahstānu, divreiz kļuva par pasaules čempioni. 2010. gadā viņa tika atzīta par labāko planētas svarcēlāju .

Kazahstānas čempionātā Taldikorganā 2012. gada 6. jūnijā viņa raušanā pacēla 130 kg, bet grūšanā uzrādīja rezultātu 165 kg (vairāk nekā pasaules rekords). Tomēr sacensību kategorijas dēļ rekords netika oficiāli atzīts.

Podobedova bija 2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece. Parādījusi otro rezultātu raušanā (130 kg) un pirmo grūšanā (161 kg), viņa kļuva par olimpisko čempioni ar jaunu olimpisko rekordu grūšanā. Tomēr 2016. gadā vēlreiz pārbaudot viņas dopinga testu, kas bija ņemts 2012. gadā olimpiskajās spēlēs Londonā, tika atrasts anabolisko steroīdu preparāts stanozolols un 2016. gada 15. jūnijā ar Starptautiskās Svarcelšanas federācijas lēmumu viņa uz laiku tika diskvalificēta.

Kazahstānas Republikas kultūras un sporta ministrs Aristanbeks Muhamediuli 2016. gada 5. jūlijā paziņoja, ka Iļja Iļjins, Svetlana Podobedova, Maija Maneza un Zulfija Činšanlo izlaidīs olimpiskās spēles Riodežaneiro.

Starptautiskā olimpiskā komiteja, dopinga lietošanas dēļ, 2016. gada 19. oktobrī atņēma Podobedovai 2012. gada vasaras olimpisko spēļu zelta medaļu.

2016. gada 31. oktobrī Podobedova paziņoja par sporta karjeras beigšanu.

Viņas personīgais treneris bija Aleksejs Ni. Pirmais treneris bija Pāvels Bļinovs.

Apbalvojumi un pagodinājumi 

 Gudrības ordenis ().
 Krievijas Nopelniem bagātais sporta meistars (2005).
 Kazahstānas Nopelniem bagātais sporta meistars (2009).
 Kazahstānas Labākā sportiste (2009, 2010).
 Pasaules labākā svarcēlāja (2010) pēc Starptautiskās svarcelšanas federācijas versijas.
 Sniega Leoparda ordenis (Барыс ордені), 2. pakāpe..
 2012. gadā Kazahstānas pasts izlaidis pastmarku ar Svetlanas Podobedovas attēlu.

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Krievijas svarcēlāji
Kazahstānas svarcēlāji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Kazahstānas Republikas Nopelniem bagātie sporta meistari
Dopinga lietas svarcelšanā
Irkutskas apgabalā dzimušie
Liudžou

Liudžou (, ; ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Guansji Džuanu autonomajā reģionā Ķīnas dienvidos. Izvietojusies reģiona ziemeļu daļā Liudzjanas krastos. Robežojas austrumos ar Guiliņu, dienvidos — ar Laibiņu, rietumos — ar Heči, bet ziemeļos — ar Guidžou un Hunaņas provincēm. Netālu no Liudžou 1958. gadā tika atrastas vienas no agrīnākajām Homo sapiens fosīlijām — ap 67 000 gadus senais Liudzjanas cilvēks.

Vēsture 
Pilsēta dibināta 111. gadā p.m.ē. ar nosaukumu Taņdžuna (潭中, Tánzhōng). 742. gadā tā bija zināma kā Lunčena (龙城, Lóngchéng — ‘Pūķu pilsēta’), bet 1736. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā, kas burtiskā tulkojumā nozīmē ‘Vītolu prefektūra’.

Galvenās rūpniecības nozares ir autorūpniecība un celtniecības mašīnbūve.

Atsauces 

Ķīnas pilsētas
Jānis Vitenbergs

Jānis Vitenbergs (dzimis  Tukuma novadā) ir latviešu politiķis, 14. Saeimas deputāts un bijušais Latvijas ekonomikas ministrs. Kopš 2021. gada maija ir Nacionālās apvienības Tukuma nodaļas biedrs, iepriekš pārstāvēja partiju KPV LV. Darbojās arī 13. Saeimā.

Biogrāfija 
Jānis Vitenbergs dzīvo Zentenē, Tukuma novadā. Precējies un kopā ar sievu Līgu audzina 3 meitas.

2005. gadā absolvējis Latvijas Kultūras koledžu kultūras tūrisma specialitātē, 2008. gadā ieguvis profesionālo bakalaura grādu uzņēmējdarbības vadībā Liepājas Universitātē. Ieņēmis vadošus amatus dažādos tirdzniecības uzņēmumos privātajā sektorā.

2022. gadā, reaģējot uz Krievijas iebrukumu Ukrainā, J. Vitenbergs iestājās Zemessardzē. Brīvajā laikā aktīvi piedalās basketbola un futbola amatieru sporta turnīros.

Politiskā darbība 
2018. gadā J. Vitenbergs no partijas KPV LV saraksta tika ievēlēts 13. Saeimā. No 2019. gada janvāra bija vadījis Saeimas Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisiju. 2020. gada aprīlī viņš tika ievēlēts ekonomikas ministra amatā Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā, nomainot partijas biedru Ralfu Nemiro.

2021. gada aprīlī J. Vitenbergs izstājās no partijas KPV LV, un uzrakstīja iesniegumu par iestāšanos Nacionālajā apvienībā, pamatojot to ar kopīgu redzējumu jautājumos, kas skar atbalstu daudzbērnu ģimenēm, valsts valodu un nacionālo drošību. Pēc partijiskās piederības maiņas J. Vitenbergs uz laiku tika atsaukts no ministra amata un atjaunoja Saeimas deputāta mandātu, taču drīz atgriezās ekonomikas ministra amatā.

2022. gada 19. maijā pēc Ministru prezidenta Krišjāņa Kariņa pieprasījuma J. Vitenbergs tika atsaukts no ministra amata, kas saistīts Nacionālās apvienības un paša J. Vitenberga stingo prasību, ka 9. maija nekārtību nenovēršanas dēļ, iekšlietu ministres amats būtu jāzaudē Marijai Golubevai. Pret J. Vitenberga atsaukšanu no ministra amata iestājās tautsaimniecības un uzņēmēju organizācijas, tostarp LTRK un LDDK, kas aicināja premjeru paturēt J. Vitenbergu ekonomikas ministra amatā. Šis bija tikai otrais precendents atjaunotās Latvijas vēsturē aiz Daces Melbārdes un kultūras nozares, kad nozares pārstāvji aizstāvēja ministru un aicināja tam turpināt darbu. Nedēļu vēlāk J. Vitenbergs atjaunoja Saeimas deputāta mandātu.

2022. gada rudenī ievēlēts 14. Saeimā no Nacionālās apvienības.

Atsauces

Ārējās saites 
 Informācija Ekonomikas ministrijas mājaslapā 

1985. gadā dzimušie
Tukuma novadā dzimušie
"Par cilvēcīgu Latviju" politiķi
Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" politiķi
Latvijas ekonomikas ministri
13. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Darja Bilodida

Darja Bilodida (; dzimusi ) ir ukraiņu džudiste, Eiropas čempione un divkārtējā pasaules čempione.

Biogrāfija 
Darja Bilodida dzimusi 2000. gada 10. oktobrī pazīstamā ukraiņu džudista Genādija Bilodida un viņa sievas Svetlanas Kuzņecovas ģimenē. Kopš bērnības viņa gāja sava tēva pēdās. Vecāki kļuva par viņas treneriem.

Pirmos nozīmīgākos panākumus Bilodida sasniedza 2015. gadā. Savā vecuma kategorijā viņa uzvarēja valsts, pēc tam arī Eiropas un pasaules čempionātā.

Pirmo "pieaugušo" zelta medaļu viņa ieguva 2017. gada martā Prāgā, uzvarot atklātajā Eiropas kausa izcīņā. 2017. gada 20. aprīlī Varšavā notikušajā Eiropas čempionātā, svara kategorijas līdz 48 kilogramiem fināla Darja Bilodida uzvarēja krievieti Irinu Dolgovu un kļuva par čempioni. Ceļā uz finālu Darja pieveica arī Mariju Persidsku (Krievija), Milicu Nikoliču (Serbija) un Evu Černovecki (Ungārija). Pieaugušo līmenī šīs bija tikai viņas otrās sacensības.

Dalību 2018. gada pasaules čempionātā Bilodida sāka uzreiz otrajā kārtā, kur ar Waza-ari rezultātu uzveica Distriju Krasniki (Kosovas Republika). Tālāk viņa guva ātras ippon uzvaras pār Jao Sjunu (Ķīna) un Galbadrahinu Otgoncecegu no Kazahstānas, kurām viņa zaudēja 2017. gada Pasaules čempionātā. Pusfinālā Darja izcīnīja Waza-ari uzvaru pār Rio 2016. gada olimpisko čempioni Paulu Pareto (Argentīna). Finālā pret esošo pasaules čempioni Funu Tanaki (Japāna) ukrainiete cīņas trešajā minūtē ieguva ipponu, 17 gadu vecumā kļūstot par pasaules čempioni. Tādējādi džudo vēsturē ukrainiete kļuva par jaunāko pasaules čempioni gan vīriešu, gan sieviešu vidū.

2019. gada Pasaules čempionātā, kas notika Tokijā, viņa ieguva zelta medaļu, finālā pieveicot Japānas sportisti Funu Tanaki.

Atsauces

Ārējās saites 

 Profils Starptautiskās džudo federācijas mājas lapā.

2000. gadā dzimušie
Kijivā dzimušie
Ukrainas džudisti
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie bronzas medaļnieki džudo
Vjačeslavs Moše Kantors

Vjačeslavs Moše Kantors (, dzimis 1953. gada 8. septembrī Maskavā) ir Krievijas sabiedriskais darbinieks, ebreju starptautiskais līderis, uzņēmējs, miera aktīvists, starptautiskais filantrops un zinātnieks, kurš aktīvi piedalās iecietības un izlīguma veicināšanā mūsdienu pasaulē. Viņš arī iesaistās rasisma, antisemītisma, ksenofobijas, neonacisma un neiecietības apkarošanā, apspriež un izstrādā veidus, kā apturēt kodolieroču izplatīšanu un novērst kodolkatastrofu.

Kantors ir Eiropas Ebreju kongresa prezidents, Eiropas tolerances un samierināšanās padomes (ECTR) prezidents, Starptautiskā Luksemburgas foruma par kodolkatastrofas novēršanu prezidents, Pasaules Holokausta foruma fonda (WHF) prezidents, Eiropas Ebreju fonda priekšsēdētājs (EJF) un Pasaules Ebreju kongresa (WJC) Politikas padomes priekšsēdētājs.

2018. gadā Forbes aplēsa Kantora bagātības tīro vērtību 3,7 USD miljardu vērtībā, padarot viņu par 29. bagātāko cilvēku Krievijā un 630. bagātāko cilvēku pasaulē. 2019. gadā Kantors pirmo reizi iekļuva The Sunday Times bagāto sarakstā ar aprēķināto bagātību 2,992 miljardu sterliņu mārciņu.

Skatīt arī 
 Eiropas Ebreju kongress
 Pasaules Ebreju kongress
 Eiropas Ebreju fonds
 Eiropadomes iecietības un samierināšanās padome (ECTR)
 Starptautiskais Luksemburgas forums par kodolkatastrofas novēršanu
 Pasaules Holokausta forums (WHF)
 Avangarda meistarības muzejs

Atsauces

Ārējās saites 
 Viatcheslav Moshe Kantor (vietne) 
 Eiropas ebreju kongress
 Starptautiskais Luksemburgas forums par kodolkatastrofas novēršanu
 Eiropas Ebreju fonds
 EJC Drošības un krīzes centrs
 Kantor Eiropas mūsdienu ebreju izpētes centrs

 Pasaules Holokausta foruma fonds
 
 Valsts korporatīvo reformu institūts 

1953. gadā dzimušie
Maskavā dzimušie
Krievijas ebreji
Krievijas uzņēmēji
Krievijas miljardieri
Ar Goda ordeni apbalvotie
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
1995. gada pasaules čempionāts cīņas sportā

1995. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā sacentās no 10. līdz 13. augustam Atlantā (ASV), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 12. līdz 15. oktobrim Prāgā (Čehija), sievietes brīvajā cīņā no 9. līdz 11. septembrim Maskavā (Krievija).

Medaļu sadalījums starp valstīm

Komandu vērtējums

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Brīvā cīņa, sievietes

Latvijas cīkstoņi 
Čempionātā piedalījās vairāki Latvijas cīkstoņi.

Atsauces

Ārējās saites 
 UWW Database

1995
1995. gads sportā
Sports ASV
Sports Krievijā
Sports Čehijā
A-ba-ba-ha-la-ma-ha

Ivana Malkoviča izdevniecība "A-ba-ba-ha-la-ma-ha" ir Ukrainas izdevniecība, kas dibināta 1992. gadā, kļūstot par pirmo privāto bērnu grāmatu izdevēju neatkarīgajā Ukrainā. Grāmatas plašākam lasītāju lokam sāka publicēt 2008. gadā. Tās dibinātājs, kā arī direktors un galvenais redaktors ir rakstnieks un etnogrāfs Ivans Malkovičs. Viņš kontrolē katras grāmatas izdošanu no tās manuskripta līdz galīgajam drukāšanas procesam. Pašlaik izdevniecība specializējas bērnu literatūras izdošanu un tulkošanu ukraiņu, krievu un angļu valodās.

Vēsture 

Izdevniecības nosaukums cēlies no frāzes "a-ba-ba-ha-la-ma-ha", kas sākotnēji bija izmantota Ivana Franko stāstā Hriceva škiļna nauka (Hrica skološanās), kura galvenais varonis iemācās lasīt ar zilbēm lietojot frāzi “a-ba-ba-ha-la-ma-ha” (raksta: A baba halamaha — А баба галамага, kas apzīmē bērnu ābeci, bet dialektā burtiski nozīmē Bet veča ir tenkuvācele). Pēc šīs skološanās viņš atgriežas ganīt zosis un pārliecinās, ka arī tās gāgina šo frāzi, pēc kā viņš apšauba savas skološanās nepieciešamību.

Izdevniecība, kas sevi prezentē kā domātu "bērniem no 2 līdz 102 gadiem", 1992. gada jūlijā prezentēja savu pirmo izdevumu “Ukraiņu alfabēts”. Kā paziņoja Ivans Malkovičs: "Sākumā es nedomāju par izdevniecību, viss, kas man bija prātā, bija alfabēta grāmata, kas sākas ar vārdu Ангел (Eņģelis). Es negribēju, lai tie būtu vārdi, piemēram, Автобус (Autobuss) vai Акула (Haizivs), vai kādi citi tādā garā. Es gribēju, lai mana grāmata sākas ar eņģeli, kas pirms tam padomju laikā bija nereāli."

Ņujorkas izdevniecība Alfred A. Knopf 1995. gadā iegādājās A-ba-ba-ha-la-ma-ha bērnu grāmatas “Kaķītis un gailītis” publicēšanas tiesības. Tā bija pirmā reize, kad ievērojama Rietumu izdevniecība izrādīja interesi par kādas Ukrainas izdevniecības grāmatu.

Zemā Ukrainas un Krievijas poligrāfijas līmeņa dēļ izdevniecības grāmatas iespiež Slovākijā.

Pēc panākumiem Maskavas starptautiskajā grāmatu izstādē 2001. gadā Malkovičs nolēma atvērt filiāli Krievijā, kas tika nodibināta Maskavā 2004. gadā. Izdevniecība sāka izdot grāmatas krievu valodā, kuras bija paredzēts izplatīt tikai Krievijā, jo izdevniecība uzskata Ukrainas tirgu par jau tāpat pārlieku piepildītu ar krievvalodīgu literatūru.

Jurija Andruhoviča veiktais jaunais “Hamleta” tulkojums ukraiņu valodā tika publicēts 2008. gadā, un par to izdevniecība saņēma Ukrainas konkursa “Grand Prix” balvu “Labākā grāmata Ļvovas izdevēju forumā”.

Būdama viena no veiksmīgākajām izdevniecībām Ukrainā, A-ba-ba-ha-la-ma-ha 1992.—2005. gadā publicējusi vairāk nekā 100 grāmatu nosaukumus ar kopējo tirāžu vairāk nekā 4 000 000 eksemplāru. Tā ir arī pārdevusi savas grāmatu izdošanas tiesības 19 ārvalstīm. Starp izdotajām grāmatām ir arī tulkotais cikls par Hariju Poteru. Izdevniecība uzturēja labas attiecības ar varas pārstāvjiem: toreizējā Ukrainas prezidenta Juščenko sieva Katerina tulkojusi angliski Malkoviča un Sofijas Usas grāmatu "Medus mātei".

Izdevniecības direktors Ivans Malkovičs apgalvoja, ka pēc varas maiņas Ukrainā 2011. gada novembrī pret izdevēju biroju noticis neveiksmīgs reideru uzbrukums jeb vadības pārtveršanas mēģinājums.

Atsauces 

Izdevniecības
Korčula

Korčula () ir Horvātijas sala uz austrumiem no Peļešacas pussalas un uz dienvidiem no Hvaras salas. Otra apdzīvotākā Horvātijas sala pēc Krkas.

Salas lielākā apdzīvotā vieta — Korčulas pilsēta ar viduslaiku apbūvi. Attīstīts tūrisms. Korčulā saglabājusies 16. gadsimta tradicionālā deja — moreška.

Ārējās saites 

 

Horvātijas salas
Adrijas jūra
Dubrovnikas-Neretvas župānija
Sociālās aprūpes centrs "Allaži"

Sociālās aprūpes centrs "Allaži" ir privāts sociālās aprūpes centrs (SAC), kurā uzturas I un II grupas invalīdi no 18 gadu vecuma ar fiziska rakstura traucējumiem un pensijas vecumu sasniegušas personas, kas vecuma vai veselības stāvokļa dēļ nespēj sevi aprūpēt. Dibināts 2017. gadā, atrodas Stīveru ciema "Gaismās" Siguldas novadā.

Uzturēšanās maksa vienvietīgā istabiņā ir 700 EUR mēnesī, bet divvietīgā, trīsvietīgā vai četrvietīgā istabiņā 500 EUR mēnesī.
SAC Allaži iemītniekiem ir iespēja turpināt rūpēties par saviem mājdzīvniekiem, kuriem ir izveidotas piemērotas mītnes vietas.

Atsauces 

Siguldas novads
Sociālās aprūpes centri Latvijā
Ohtinas aragonīta ala

Ohtinas aragonīta ala ir aragonīta ala Slovākijā.

Apraksts 
Ala atrodas Slovākijas dienvidu daļā. Tā atrasta 1954. gadā. Atvērta tūristu apmeklējumiem no 1974. gada. Mūsdienās apmeklētājiem pieejamais alas garums ir 230 m. Ekskursiju ilgums alā 30 minūtes. Ala iekļauta Pasaules mantojuma sarakstā.

Kopējais alas garums 300 m, gaisa temperatūra svārstās no +7,2 līdz 7,8 C. Alas griesti rotāti ar unikālām aragonīta formām.

Galērija

Atsauces

Ārējās saites

Slovākijas alas
Košices apgabals
Cīņas sports 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grieķu-romiešu cīņa vīriešiem

Grieķu-romiešu cīņa vīriešiem bija vienīgā cīņas sporta disciplīna, kas tika aizvadīta 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 

Sacensības norisinājās divas dienas: 10. aprīlī tika aizvadīti ceturdaļfināli un pusfināls, bet 11. aprīlī fināls. Sacensības notika Panatinaiko stadionā. Tajās startēja 5 sportisti no 4 valstīm. Trīs no šiem sportistiem startēja arī citos sporta veidos šajās olimpiskajās spēlēs. 

Cīņas sporta sacensības netika iedalītas pēc svara kategorijām, kas nozīmēja, ka savā starpā sacentās dažāda svara sportisti. Izmantotie noteikumi bija līdzīgi kā mūsdienu grieķu-romiešu cīņai, kaut arī nebija laika ierobežojuma, un ne visi kāju turējumi bija aizliegti (pretēji pašreizējiem noteikumiem). Sportists zaudēja, ja viņš tika nomests uz lāpstiņām.

Zelta medaļu izcīnīja Vācijas sportists Kārlis Šūmanis, bet sudraba un bronzas medaļu izcīnīja Grieķijas pārstāvji Georgijs Cits un Stefans Hristopuls. 

Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.

Kalendārs

Medaļnieki

Rezultāti

Kopvērtējums

Pārstāvētās valstis un sportisti

Valstis 
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.

Sportisti

Atsauces

Ārējās saites 
  (Digitally available at  )
  (Excerpt available at  )
 

Grieķu-romiešu cīņa