joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Enrike Mekings

Enrike Mekings (; dzimis , Santakrusa du Sula) ir pirmais Brazīlijas starptautiskais lielmeistars šahā (1972).

Šahista karjera 
Šahu iemācījies spēlēt 6 gadu vecumā. 11 gadu vecumā uzvarējis Brazīlijas štata Riugrandi du Sula čempionātā. 1965. gadā, 13 gadu vecumā uzvarējis Brazīlijas šaha čempionātā par 2,5 punktiem apsteidzot otrās vietas ieguvēju. Pēc šīs uzvaras par Mekingu sākuši runāt kā par jaunu Robertu Fišeru. 1966. gadā dalījis 1.-4. vietu Dienvidamerikas zonas turnīrā un pārspēlēs ieguvis tiesības startēt starpzonu turnīrā. 1967. gadā otru reizi uzvarējis Brazīlijas šaha čempionātā. 1967. gadā piedalījies starpzonu turnīrā Susā (Tunisija), dalot 11.-12. vietu un uzvarot vairākus spēcīgus šahistus, tostarp arī Aivaru Gipsli. Par šiem panākumiem FIDE 1967. gadā piešķīra Mekingam starptautiskā meistara nosaukumu (IM). 1969. gada Dienvidamerikas zonas turnīrā dalījis 3.-4. vietu un tikai pēc uzvaras papildmačā izcīnījis tiesības piedalīties starpzonu turnīrā. Starpzonu turnīrā 1970. gadā Palma de Maļorkā (Spānija) dalījis 11.-12. vietu. 1971. gadā uzvarējis Vršacas turnīrā (Dienvidslāvija, tagad Serbija)  un bijis trešais spēcīgajā Hastingsas (Anglija) turnīrā. 1972. gadā FIDE piešķīra Mekingam starptautiskā lielmeistara nosaukumu (GM), kas bija pirmais tāds tituls Brazīlijas šaha vēsturē. 1972. gadā pārliecinoši uzvarējis Dienvidamerikas zonas turnīrā par 2,5 punktiem apsteidzot tuvākos sekotājus. 1973. gadā Petropolisā (Brazīlija) pārliecinoši, nezaudējot nevienā partijā, uzvarējis starpzonu turnīrā un iekļuvis pretendentu mačos. Pēc uzvaras turnīrā, kurā spēlēja tādi lielmeistari kā Vasilijs Smislovs, Dāvids Bronšteins, Pauls Keress, Ļevs Polugajevskis, Jefims Hellers, Mekingu sāka uzskatīt par vienu no galvenajiem pretendentiem uz Pasaules šaha čempiona nosaukumu. Taču jau pirmais pretendentu turnīra ceturtdaļfināla mačs ar Viktoru Korčnoju bija Mekingam neveiksmīgs. Maču, kurš tika spēlēts līdz trim uzvarām, neņemot vērā neizšķirtus, Mekings zaudēja ar 1:3. Tomēr brazīlietis neatmeta savus godkārīgos plānus un 1976. gadā Manilā vēlreiz uzvarēja starpzonu turnīrā, iekļūstot pretendentu mačos. 1977. gada FIDE reitingu tabulā Mekings ieņēma 3. vietu, atpaliekot tikai no Anatolija Karpova un Viktora Korčnoja, tomēr tajā pašā gadā Šveices pilsētā Lucernā vēsture atkārtojās vēlreiz, jo Mekings zaudēja ceturdaļfināla maču Ļevam Polugajevskim ar 5½:6½. Vienīgā rezultatīvā partija mačā izrādījās otrā, kurā uzvarēja Polugajevskis, bet Mekings visās atlikušajās tā arī nespēja izlīdzināt rezultātu.

1979. gadā Mekings vēlreiz startēja starpzonu turnīrā Riodežaneiro, taču pēc diviem neizšķirtiem izstājās no turnīra. Iemesls bija samērā reti sastopama slimība - miastēnija (myasthenia gravis). Smagās slimības dēļ Mekings 12 gadus nespēlēja šaha turnīros. 1990. gados viņš atsāka savas šahista gaitas, tomēr savu iepriekšējo spēles līmeni nespēja sasniegt. Mekings ir četras reizes pārstāvējis Brazīlijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs (1968, 1974, 2002, 2004).

Atsauces

Ārējās saites 

1952. gadā dzimušie
Riugrandi du Sulā dzimušie
Brazīlijas šahisti
Sabiedrības ienaidnieks

"Sabiedrības ienaidnieks" () ir 1931. gada ASV skaņu gangsterfilma, ko producēja un izplatīja kinokompānija Warner Bros.. Filmas režisors ir Viljams Velmans, galvenās lomas atveido Džeimss Kegnijs, Džīna Hārlova, Edvards Vudss, Donalds Kuks un Džoana Blondella. Filma stāsta par jauna vīrieša panākumiem organizētajā noziedzība sausā likuma laikā ASV. Otrā plāna lomās filmējās Berila Mersere, Marejs Kinels un Meja Klārka. Scenārija pamatā ir divu bijušo avīžnieku Džona Braita un Kubeka Glasmona nepublicēts romāns Beer and Blood. Braits un Glasmons bija liecinieki dažām Ala Kapones letālajām bandu savstarpējo rēķinu kārtošanām Čikāgā. 1998. gadā Kongresa bibliotēka izvēlējās filmu "Sabiedrības ienaidnieks" ievietot saglabāšanai Nacionālajā filmu reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīgu".

Atsauces

Ārējās saites 

1931. gada filmas
ASV filmas
World of Warcraft: The Board Game

World of Warcraft: The Board Game ir galda spēle, kas balstīta uz datorspēli World of Warcraft MMORPG. Spēli 2005. gadā izstrādāja uzņēmums Fantasy Flight Games.

Pārskats 
Galda spēle paredzēta 2 līdz 6 cilvēkiem, vecumā no 12 gadiem. Spēles uzstādīšanas laiks ir apmēram no 15 līdz 30 minūtes. Spēles ilgums sākot no 3 stundām.

World of Warcraft: The Board Game spēlētāji var izvēlēties starp divām frakcijām (Aliansi un Hordu) un 9 dažādiem varoņiem, piemēram, paladīni, kareivji, mācītāji un citi. Spēles gaitā spēlētāji piedalās dažādos piedzīvojumos un pilda dažādas misijas klejojot pa Azerotu, iegūstot pieredzi, jaunus ieročus, bruņas, dažādas noderīgas lietas, kā arī jaunus paņēmienus, ar kuriem nogalināt ceļā sastaptos monstrus. Spēles galvenais mērķis ir nogalināt spēcīgo "Pavēlnieku", kurš valda un izplata ļaunumu pār kontinentiem.

Spēle piedāvā pamata variantu, kas ierobežo spēles laiku uz 30 gājieniem katram spēlētājam un, ja pēc 30. gājiena "Pavēlnieks" ir vēl dzīvs, tad spēlētāji noskaidro uzvarētāju savstarpējā cīņā starp abām frakcijām, jeb kā to dēvē spēles valodā — PvP. Šīs spēles atšķiras no citām līdzīgām spēlēm ar to ka parasti spēle ir kooperatīva starp spēlētājiem katrā frakcijā, jo uzvarēt var tikai viena no divām frakcijām, līdz ar to uzvar visi spēlētāji, kuri pieder pie uzvārējušās frakcijas. Spēlei komplektā nāk vairāk kā 1000 komponentes (figūras, kartītes, un vēl cits spēles aprīkojums).

Papildinājumi 
Galda spēlei ir iznākuši divi papildinājumi, Shadow of War un The Burning Crusade. Shadow Of War galvenokārt deva klāt jaunas misijas, bet The Burning Crusade palielināja varoņu maksimālo līmeni no 5 uz 6, pievienoja klāt divas jaunas rases, jaunu un vēl spēcīgāku monstru klasi (kā jaunajiem, tā arī vecajiem monstriem), jaunus Dungeons (vietas, kurās var iegūt dažādus labumus, kas nav atrodami nekur citur), kā arī papildus jaunu spēles karti Outland, ko pievieno klāt jau esošajai. Abi papildinājumi deva gan jaunas misijas, gan jaunus ieročus, bruņas un citus varoņu papildaprīkojumus.

2007. gadā tika izdots neliels papildinājums spēlei World of WarCraft: the Board Game Epic Armor Sets Mini-Expansion, ko varēja iegūt tikai tie kuri apmeklēja Blizzard Entertainment rīkoto konvenciju BlizzCon.

Atsauces

Ārējās saites 
 World of Warcraft: The Board Game vietnē BoardGameGeek

World of Warcraft
Galda spēles
Iedomātās mīlestības (filma)

"Iedomātās mīlestība" () ir režisora Ksavjē Dolana () veidotā drāma, kas stāsta par diviem draugiem, kuri iemīlas vienā un tajā pašā puisī. Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā 2010.gadā.

Sižets 
Kad Frānsiss un Marī pirmo reizi satiek Nikolā, viņiem rodas neslēpta interese par puisi. Laikam ejot visi trīs kļūst par labiem draugiem un sāk daudz laika pavadīt kopā, apmeklējot kafejnīcas, teātrus un citas iestādes. Abi saprot, ka Nikolā nu jau viņiem nozīmē, ko vairāk, kā vienkāršs draugs. Liela ir Marī vilšanās, kad ierodoties restorānā uz gaidīto satikšanos ar Nikolā, priekšā jau sēž Frānsiss. Draugu starpā sāk pieaugt spriedze un sacensība, lai iegūtu Nikolasa uzmanību.

Filma savu kulmināciju sasniedz brīdī, kad visi trīs ir devušies izbraucienā uz Nikolā mātes māju, meža ielenkumā. Visiem trim sēžot pie ugunskura, Marī kļūst greizsirdīga uz Frānsisu, redzot, ka Nikolā cienā puisi ar zefīru un māca, kā tas jāēd. Marī strauji pielec kājās un pamet kompāniju. Nākamajā rītā viņa pamostas un secina, ka mājās ir viena. Pieejot pie loga, meitene ierauga abus, staigājot tālumā netālu no upes. Marī nolemj pamest Nikolā mātes māju un dodas prom, taču Frānsiss viņu cenšoties, aizturēt dzenas meitenei pakaļ un nogāž viņu zemē. Nikolā to redzot nav visai iepriecināts, un pasaka abiem "vai jūs mani mīlat, vai ejat." Atgriežoties no izbrauciena, Frānsiss un Marī ilgu laiku nesatiek Nikolā, taču Frānsiss izmisīgi atstāj Nikolā automātiskajā atbildētājā neskaitāmas ziņas, bet Marī raksta mīlestības vēstules. Kad Frānsiss satiek Nikolā, viņš atklāj puisim savas jūtas un vēlas viņu noskūpstīt, taču viss, ko Nikolā viņam atbild ir "kā tu varēji domāt, ka esmu gejs?", atstājot Frānsisu stāvam. Kad Marī satiek Nikolā uz ielas, turot mīlestības vēstuli rokā, viņa taisnojas, ka to rakstījusi kādai meitenei, taču, kad Nikolā pārprot, ka viņai ir ļoti tuvas attiecības ar kādu sievieti, meitene to noliedz. Kad Marī izstāsta puisim patiesību par šo vēstuli, viņš aizbildinās, ka viņam uz plīts, kas palicis, atstājot meiteni stāvam uz ielas.

Filma beidzas ar ainu, kur Marī ar Frānsisu atkal ir kādā ballītē, cenšoties atrast sev otras pusītes, taču abi ierauga Nikolā līdzinieku un, abiem saskatoties, dodas pie puiša.

Lomās 
Ksavjē Dolans kā Frānsiss
 Monia Čokri kā Marī
 Nīls Šneiders kā Nikolā
 Anna Dorvala kā Dezirē
 Anna-Elizabete Bossē kā jauna sieviete nr.1
 Olivers Morins kā jauns vīrietis nr.1
 Magalī Lepina kā jauna sieviete nr.2
 Ēriks Bruno kā jauns vīrietis nr.2
 Gabriels Lessards kā jauns vīrietis nr.3
 Benedikte Dekarī kā jauna sieviete nr.3 u.c.

Novērtējums 
Filma saņēmusi galvenokārt labas atsauksmes. Arī piedaloties Kannu kinofestivālā Francijā. Labus rezultātus tā guva Sidnejā, iegūstot galveno balvu Sidnejas Filmu festivālā Sydney Film Festival 2010.gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

2010. gada filmas
Kanādas filmas
Jaunatne darbībā

Jaunatne darbībā () ir Eiropas Savienības neformālās izglītības programma. Šī programma ir paredzēta jauniešiem vecumā no 13 līdz 30 gadiem. Programma darbojas no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim ar kopējo budžetu 885 miljoni eiro. Programmas galvenais mērķis ir veicināt aktīvu pilsonību, solidaritāti un toleranci Eiropas jauniešu vidū un iesaistīt tos Eiropas Savienības nākotnes izveidē. Programma cenšas panākt savstarpējo sapratni starp jauniem cilvēkiem no dažādām valstīm.Jaunatne darbībā palīdz attīstīt jauniešu darbības atbalsta sistēmu un Eiropas sadarbību jauniešu jomā.
 
Savas septiņu gadu ilgās darbības laikā programma Latvijā ir iesaistījusi 16 000 jauniešus, no kuriem vairāk kā 5 000 ar ierobežotām iespējām. Pateicoties aktīvu cilvēku darbībai, kopumā tika apstiprināti 869 neformālās izglītības projekti, kuriem tika piešķirsti vairāk nekā 10 miljoni eiro.

Iespējas 
Jauniešiem ir iespējas: 
iegūt jaunas zināšanas,interesantu informāciju, prasmes un pieredzi,
veidot, plānot un īstenot projektus,
līdzdarboties sabiedrībā notiekošajām darbībām,
iepazīt citu valstu cilvēkus un kultūru.
Jaunieši projekta ietvaros attīsta prasmi komunicēt, sadarboties, formulēt lēmumus, izvirzīt mērķus, īstenot savas idejas. Šīs ir nozīmīgas sociālās prasmes, kuras cilvēks universāli var pielietot daudzās jomās.

Piecas darbības 
Programma "Jaunatne darbībā" sastāv no pieciem lieliem blokiem, caur kuriem tā sasniedz nostādītos mērķus.

Janunieši Eiropai 
Šīs darbības galvenais uzdevums ir atbalstīt apmaiņas un jauniešu iniciatīvas, mudināt tos iesaistīties demokrātiskā dzīvē.

Eiropas brīvprātīgais darbs 
Programma mudina jauniešus piedalīties brīvprātīgajā, neapmaksātajā darbā, kas sniedz labumu sabiedrībai, kas veicina solidaritātes veidošanos.

Jaunatne pasaulē 
Šis virziens nodarbojas ar jauniešu sadarbību ar pasaules valstīm un to organizācijām, veicinot informācijas apmaiņu.

Jauniešu atbalsta sistēma 
Šī darbība ietver dažādus pasākumus, lai atbalstītu jaunos darbiniekus un jauniešu organizācijas, kā arī uzlabot to darbības kvalitāti.

Eiropas sadarbība jauniešu vidū 
Šī darbība veicina politiskās sadarbības attīstību jaunatnes vidū Eiropas līmenī, pārsvarā izraisot dialogu starp jauniem cilvēkiem un politiķiem.

Nozīmīgākie sasniegumi Latvijā
Programma ir palīdzējusi risināt jauniešiem aktuālus problēmjautājumus (jauniešu bezdarbs, zema līdzdalība, jauniešu ar ierobežotām iespējām iekļaušana (nelabvēlīgi sociālie apstākļi un ekonomiskie apstākļi, invaliditāte, izglītības problēmas, veselības problēmas u.c.).
Programmā jauniešiem bija iespēja apgūt zināšanas, kas ir pieprasītas darba tirgū un sniedz iespēju pašattīstīties.
Programma ir bijusi finansiāls atbalsts jauniešu grupām un organizācijām ideju un projektu īstenošanai.
Programmas ietvaros bija apmācīti arī darbinieki,kuri strādā ar jauniešiem, sociālie darbinieki un pedagogi.
Programma sniedza iespēju visiem jauniešiem – arī jauniešiem ar ierobežotām iespējām.
Programma ir veicinājusi jauniešu aktīvu līdzdalību.   
Programma ir veicinājusi citu valstu kultūru un cilvēku iepazīšanu.

Atsauces 

Izglītība
Jaunatne
Eiropas Savienības politika
Izpratne

Izpratne ir cilvēku garīgās darbības specifiska forma, kurā zināšanas savijas ar emocionālo pieredzi un pārliecību; saprašanas procesa gala rezultāts.Izpratne vērsta uz nozīmes, jēgas apguvi. Zinātnē par kultūru izpratne attiecina galvenokārt uz izteikumu valodisko saturu, bet jēgu - uz cilvēcisko darbību, rīcību, mērķi. Tadējādi izpratne attiecas gan uz valodas, runas, teksta apguvi un saprašanu, gan arī uz cilvēku darbības un rīcības saprašanu. Vārdu nozīmes un darbības jēgas izpratne ir ļoti būtiska starppersoniskajās attiecībās, saskarsmē, komunikācijā. Cita cilvēku darbības ieceru un mērķu izpratne ir pamats efektīvai cilvēku kopdarbībai. Izpratne atšķiras no izziņas ar to, ka taja noteicošais ir atsevišķais individuālais, neatkārtojamais izpausmes moments, konkrētā situācija, konteksts. Būtisks izpratnes nosacījums ir atkārtošanās: nevar izprast konkrētu cilvēku mākslas darbu vienreiz un uz visiem laikiem. Ik reizi, kad no jauna tiekamies ar vienu un to pašu cilvēku , saskaramies ar mākslas darbu, darbības, ricības stereotipu, ir cita situācija, cits laiks un apstākļi, tapēc katrreiz to nepieciešams izprast no jauna. Izpratne ir laiciska, vēsturiska, sociāli nosacīta, ta nemitīgi japilnveido, izpratnes pilnveidosana ir būtisks nosacījums labvēlīgai garīgai situācijai ģimenē.

Atsauces 

Psiholoģija
Zināšanas
Andrāšs Adorjāns

Andrāšs Adorjāns (; īstajā uzvārdā Joha (); dzimis , Budapeštā) ir Ungārijas starptautiskais lielmeistars šahā (1973).

Šahista karjera 
1969. gadā kļuvis par Eiropas junioru čempionu šahā. Tajā pašā gadā Stokholmā bijis otrais Pasaules junioru čempionātā šahā aiz uzvarētāja Anatolija Karpova. 1970. gadā kļuvis par FIDE starptautisko meistaru (IM), bet 1973. gadā par starptautisko lielmeistaru (GM). Trīskārtējs Ungārijas šaha čempionāta uzvarētājs (1984, 1992, 1993).

Lielāko panākumu guvis starpzonu turnīrā Rīgā, kad dalījis 3.-4. vietu ar savu tautieti Zoltānu Ribli. Papildmaču Budapeštā noslēdzis neizšķirti ar 3:3, izlīdzinot rezultātu pēc neveiksmīga starta ½:2½, un pēc labāka koeficienta pamatturnīrā iekļuvis pretendentu mačos. Tomēr pretendentu maču ceturdaļfinālā zaudējis Robertam Hībneram ar 4½:5½ un izstājies no tālākas cīņas par Pasaules šaha čempiona nosaukumu.

Turpmākajos Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas ciklos nav spējis iekļūt pretendentu mačos. 1982. gadā starpzonu turnīrā Tolukā (Meksika) dalījis 9.-10. vietu, bet 1987. gada starpzonu turnīrā Sirakā (Ungārija) dalījis tikai 13.-14. vietā.

1978. gadā bijis Ungārijas izlases sastāvā, kas Pasaules šaha olimpiādē Buenosairesā pirmo un vienīgo reizi pārtrauca PSRS šahistu dominanci šaha olimpiādēs. Kopumā Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1978, 1984-1992).

Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 6 reizes (1970-1983, 1992) un komandas sastāvā izcīnījis 3 sudraba (1970, 1977, 1980) un 2 bronzas medaļas (1973, 1983), kā arī individuālo zelta (1983) un 2 bronzas medaļas (1970, 1980). Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1985-1989) un izcīnījis sudrabu komandas sastāvā (1985). Pasaules studentu komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1972-1974) un komandas sastāvā izcīnījis sudraba (1972) un bronzas (1974) medaļas.

1981. gadā piedalījies Rīgas starptautiskajā šaha turnīrā, taču ierindojies tikai 11. vietā. 1983. gadā starptautiskajā šaha turnīrā Baņa Lukā dalījis pirmo vietu kopā ar Džonatanu Spīlmenu un Krunoslavu Hulaku.

1994. gadā kļuvis par FIDE starptautisko arbitru. Vairāku šaha grāmatu autors.

Atsauces

Ārējās saites 
  šahista profils vietnē fide.com
  šahista profils vietnē chessgames.com
  šahista profils vietnē 365chess.com
  šahista profils vietnē chesstempo.com
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules studentu komandu šaha čempionāti)
  šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas klubu komandu šaha čempionāti)

1950. gadā dzimušie
Budapeštā dzimušie
Ungārijas šahisti
F-22 Raptor

F-22 Raptor ir ASV vienvietīgs divu dzinēju piektās paaudzes supermanevrētspējīgs iznīcinātājs, kurš izmanto Stealth tehnoloģiju. Tas primāri veidots kā iznīcinātājs pārsvara iegūšanai gaisā, bet to var izmantot arī uzbrukumiem mērķiem uz zemes, radioelektroniskajai cīņai un radioelektroniskajai izlūkošanai. Lidmašīnas primārais kontraktors bija Lockheed Martin Aeronautics un bija atbildīgs par vairumu konstruktīvo elementu, ieroču sistēmām un F-22 beigu montāžu. Projekta partneris Boeing Defense, Space & Security piegādāja spārnus, pakaļgala fizelāžu, avionikas integrāciju un treniņu sistēmas.

1981. gadā ASV Gaisa spēki noformulēja prasības jaunam iznīcinātājam Advanced Tactical Fighter, kurš būtu spējīgs izcīnīt pārsvaru gaisā un aizstātu F-15 Eagle un F-16 Fighting Falcon. 1986. tika izvēlētas divas izstrādātāju grupas: Lockheed/Boeing/General Dynamics un Northrop/McDonnell Douglas, kuras pēc 50 mēnešu izstrādes posma lidojumos izmēģināja savus prototipus: YF-22 un YF-23. 1991. gadā par ATF uzvarētāju tika paziņots YF-22. 1991. gadā ASV Gaisa spēki plānoja iegādāties 650 lidmašīnu.

Lidmašīna sākotnēji tika apzīmēta kā F-22 un F/A-22. Tās pirmais lidojums notika .
Pēc tam, kad Gaisa spēki sāka lidmašīnas ekspluatāciju 2005. gada decembrī, tā tika nodēvēta par F-22A.

F-22 ražošanas pārtraukšana saistīta ar lidmašīnas lielajām izmaksām; tuvākajā laikā neesot gaisa misijām, jo Krievijas un Ķīnas piektās paaudzes iznīcinātāju programmas aizkavējās; ASV aizliegumam Raptor eksportam; lētāka un universālāka iznīcinātāja F-35 Lightning II izstrādāšanu. 2009. gada aprīlī ASV Aizsardzības departaments pārtrauca pasūtīt jaunus eksemplārus. Pēdējā F-22 izlaista .

Ārējās saites 

 Oficiālā vietne Lockheed Martin Aeronautics

ASV lidmašīnas
Iznīcinātāji
F-35 Lightning II

F-35 Lightning II ir ASV vienvietīga viena dzinēja piektās paaudzes daudzuzdevumu iznīcinātāja saime, kas izmanto Stealth tehnoloģiju. Lidmašīna var veikt uzbrukumus zemes mērķiem, izlūkošanu un gaisa aizsardzības uzdevumus. F-35 ir trīs galvenie modeļi: F-35A — konvenciālās pacelšanās un nolaišanās variants, F-35B — īsas pacelšanās un vertikālas nolaišanās variants, F-35C — variants aviācijas bāzeskuģiem.

Lidmašīnas primārais kontraktors ir Lockheed Martin Aeronautics, kas veic beigu montāžu, visu sistēmu integrāciju, piegādā priekšējo fizelāžu, spārnus un lidojuma kontroles sistēmu. Northrop Grumman  piegādā radaru, sakaru, navigācijas, identifikācijas sistēmas, centrālo fizelāžu, ieroču telpu. BAE Systems nodrošina  fizelāžas gala daļu, horizontālās un vertikālās astes, apkalpes dzīvības nodrošināšanas sistēmu un katapultas sistēmu, radioelektroniskās cīņas sistēmas, degvielas sistēmu, lidojuma kontroles programmatūru. Alenia Aeronautica veic beigu montāžu Itālijā, bija atbildīgs par vairumu konstruktīvo elementu, ieroču sistēmām un F-22 beigu montāžu. Projekta partneris Boeing Defense, Space & Security piegādāja spārnus, pakaļgala fizelāžu, avionikas integrāciju un treniņu sistēmas.

Lidmašīnu saime izveidota programmas Joint Strike Fighter program ietvaros, lai nomainītu ASV, Apvienotās Karalistes, Kanādas, Austrālijas, Nīderlandes un to sabiedroto iznīcinātājus, triecieniznīcinātājus un lidmašīnas uzbrukumiem zemes mērķiem.
1996. gadā ar Boeing  un Lockheed Martin tika noslēgti līgumi par prototipu būvi. Pēc lidojumu izmēģinājumiem 2001. gadā tika izvēlēts Lockheed Martin X-35, kurš tika uzskatīts par veiksmīgāku nekā Boeing X-32.

F-35 pirmais lidojums veikts . Pirmais sērijveida modeļa lidojums notika .
2011. gadā izmēģinot F-35C, bija konstatētas konstrukcijas nepilnības, nolaišanās laikā uz klāja lidmašīnu nespējot noķert ar aviofinišētāja trosi.

Modeli F-35B plānots nodot ekspluatācijā 2015. gada decembrī, F-35A — 2016. gada decembrī, F-35C — 2019. gada februārī.

Ārējās saites 

 Oficiālā vietne Lockheed Martin Aeronautics

ASV lidmašīnas
Iznīcinātāji
Ivars Seleckis

Ivars Seleckis (dzimis  Rīgā) ir latviešu kinooperators un kinorežisors. Latvijas Kinematogrāfistu savienības valdes loceklis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1934. gadā, no 1952. līdz 1957. gadam studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, tad Vissavienības Kinematogrāfijas institūtā (1961—1966). 1958. gadā uzsāka darba gaitas Rīgas Kinostudijā, sākumā par operatora asistentu, pēc tam jau par operatoru, te nostrādājis līdz 1991. gadam. Pēc tam līdz 1997. gadam strādājis Rīgas Dokumentālo filmu studijā.

Daiļrade 
Darbojies pie vairāk nekā 30 dokumentālajām filmām, lielai daļai bija režisors, arī operators vairākām spēlfilmām. Viņa 1988. gadā uzņemtā filma "Šķērsiela" ieguva Fēliksa balvu kā labākā dokumentālā filma. 2018. gadā par filmu "Turpinājums" saņēma Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākais dokumentālās filmas režisors".

Apbalvojumi 
2005. gadā ir saņēma Triju Zvaigžņu ordeni.

Ivara Selecka jaunākais brālis ir kinooperators Andris Seleckis.

Atsauces

Ārējās saites 

 Filmas.lv profils
 Makslinieki.lv profils

1934. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Latvijas kinorežisori
Latviešu kinooperatori
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Atmodas aktīvisti
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
Latvijas PSR VDK kartotēkā minētās personas
Seleckis

Seleckis (; sieviešu dzimtē Selecka (Sielecka)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Andris Seleckis (1947—2010) — latviešu kinooperators;
 Ivars Seleckis (1934) — latviešu kinooperators un režisors;
 Vilis Seleckis  (1950) — latviešu pedagogs, publicists un sabiedriskais darbinieks.

Poļu uzvārdi
Zviedru Pomerānija

Zviedru Pomerānija (, ; 1648—1815) ir literatūrā pieņemts apzīmējums Zviedrijas aizjūras provincei Pomerānijas rietumu daļā, kas nonāca tās valdījumā 1648. gadā pēc Trīsdesmitgadu kara. Teritorijā ietilpa daļa no tagadējās Mēklenburgas-Priekšpomerānijas (Priekšpomerānijas-Rīgenes apriņķis, Priekšpomerānijas-Greifsvaldes apriņķis). Galvaspilsēta bija Štetīne (1630—1720), pēc tam Greifsvalde (1720—1814). Galvenais cietoksnis bija Štrālzunde, augstākā tiesa atradās Vismārā.

Vēsture 

Trīsdesmitgadu kara laikā 1630. gadā Zviedrijas ķēniņš Gustavs II Ādolfs noslēdza militāro aliansi ar pēdējo Pomerānijas hercogu Bogislavu XIV, zviedru karaspēks okupēja Rīgenes salu un Ūzedomas salu, bet 1631. gadā visu Pomerānijas hercogisti. Pēc hercoga Bogislava XIV nāves Zviedrijas ķēniņš piesavinājās Pomerānijas hercoga titulu un 1638. gadā iecēla Johanu Baneru (Banér) par Pomerānijas ģenerālgubernatoru. Pēc Vestfālenes miera līguma Pomerānijas hercogisti sadalīja divās daļās: Zviedrija ieguva visu Priekšpomerāniju, Rīgenes salu un Oderas grīvu, bet Brandenburga-Prūsija visu Aizpomerāniju (daļas no tagadējām Rietumpomožes un Pomožes vojevodistēm) uz austrumiem no Oderas upes.  
Pēc Zviedrijas-Brandenburgas kara (1674—1679) un Lielā Ziemeļu kara daļa no Zviedru Pomerānijas uz dienvidiem no Pēnes upes (Peene) nokļuva Brandenburgas-Prūsijas pārvaldībā. Napoleona karu laikā 1806. gadā Greifsvaldes landtāgs nolēma ciešāk integrēt provinci Zviedrijas ķēniņvalstī, ieviest Zviedrijas satversmi un atcelt dzimtbūšanu. Pēc Vīnes kongresa lēmuma Prūsija 1815. gada oktobrī to iekļāva Pomerānijas provinces sastāvā.

Ģenerālgubernatoru saraksts 
 Stens Svantesons Bīlke (Bielke, 1633—1638)
 Johans Baners (Banér, 1638—1641)
 Lenarts Torstensons (1641—1648)
 Kārlis Gustavs Vrangelis (1648—1652)
 Aksels Lilijs (Lillie, 1652—1654)
 Arvīds Vitenbergs, (Wittenberg, 1655—1656)
 Kārlis Gustavs Vrangelis (1656—1676)
 Oto Vilhelms Kēnigsmarks (Königsmarck, 1679—1687)
 Nils Bīlke (Bielke, 1687—1698)
 Jirgens Melīns (Mellin, 1698—1711)
 Morics Velings (Vellingk, 1711—1713)
 Johans Augusts Meijerfelds (Meijerfeldt, 1713—1747)
 Francis Joahims fon Dēvics (von Dewitz, 1715—1719) Dānijas okupācijas laikā
 Jobsts fon Šoltens (von Scholten, 1719—1721) Dānijas okupācijas laikā
 Akselis fon Lēvens (von Löwen, 1748—1767)
 Hanss Henriks fon Līvens (von Liewen, 1767—1772)
 Fredriks Kārlis Sinklērs (Sinclair, 1772—1776)
 Fredriks Vilhelms fon Hesenšteins (von Hessenstein, 1776—1791)
 Ēriks Rūts (Ruuth, 1792—1795)
 Filips Jūlijs Bernhards fon Platens (von Platen, 1796—1800)
 Hanss Henriks fon Esens (von Essen, 1800—1812)
 Gijoms Bruns (Guillaume Marie-Anne Brune, 1807), Gabriels Žans Žozefs Molitors (1807), Žaks Lazars de Savatjē de Kandrā (de Savattier de Candras, 1807—1808) Francijas pirmās okupācijas laikā
 Žozefs Morands (1812—1813) Francijas otrās okupācijas laikā
 Johans Augusts Zandelss (Sandels, 1812—1815) provinces vietvaldis
 Vilhelms Malte cu Putbuss (zu Putbus, 1815) provinces vietvaldis

Literatūra 
 Andreas Önnerfors. Svenska Pommern: kulturmöten och identifikation 1720—1815. Lund, 2003. Doktora disertācija (PDF)

Atsauces 

Zviedrijas vēsture
Vācijas vēsture
Itāļu neoreālisms

Itāļu neoreālisms ir kinomākslas virziens, kas attīstījās Itālijā laika posmā no 1940. gadu sākuma līdz 1950. gadu sākumam. Terminu "neoreālisms" ieviesa filmu kritiķi četrdesmito gadu sākumā. Scenārists Čezares Dzavatīni (Cesare Zavattini) bija viens no galvenajiem neroreālisma aizsācējiem un teorētiķiem, kurš aicināja režisorus pievērsties reālajai dzīvei, filmēt ikdienišķus notikumus un iedziļināties vienkāršo cilvēku dzīvēs.

Galvenās pamatiezīmes neoreālisma filmās - tās ir filmētas reālajā vidē, bieži tiek izmantoti neprofesināli aktieri, tajās skarbi un realistiski tiek attēloti sociāli stāsti, to galvenie varoņi risina ikdienišķas problēmas. Tā bija kā pretošanās pret "Balto telefonkino" (Telefono Bianco), kas dominēja trīsdesmitajos gados un atdarināja Holivudas kino, koncentrējoties uz buržuāzisko sabiedrību.

Par pirmo itāļu neoreālisma filmu tiek uzskatīta Lukīno Viskonti (Luchino Visconti) 1943. gada filma "Apsēstība" (Ossessione). Nozīmīgākās neoreālisma filmas ir Roberto Roselīni (Roberto Rossellini) 1945. gada filma "Roma – atvērta pilsēta" (Roma, città aperta) un Vitorio De Sikas (Vittorio De Sica) 1948. gada filma "Velosipēdu zagļi" (Ladri di biciclette).

Itāļu neoreālisms tika atzīts pasaulē, to uztvēra kā novatorisku kinomākslas virzienu. Īpašu ievērību itāļu neoreālisms ieguva, kad Roberto Roselīni par savu filmu "Roma - atvērta pilsēta" ieguva galveno balvu Kannu kinofestivālā.

Četrdesmito gadu beigās, kad Itālijā sāka uzlaboties apstākļi, valdība paziņoja, ka neoreālisma filmas bojā Itālijas reputāciju citu valstu acīs. 1949. gadā izdeva likumu, kas Itālijā ierobežoja filmu izrādīšanu, uzlika cenzūru scenārijiem, kā arī ierobežoja aizdevumu izsniegšanu valdībai nevēlamu filmu veidošanai un ierobežoja to izplatīšanu uz ārvalstīm.

Atsauces

Ārējās saites 
 GreenCine primer Par itāļu neoreālismu 

Kino virzieni
Detektīvs

Detektīvs (, no  — 'atklāju') ir literatūras un kinematogrāfa žanrs, kur tiek aprakstīta vai parādīta kāda mīklaina notikuma izmeklēšana ar mērķi noskaidrot notikuma apstākļus un atklāt noslēpumu. Ierastais notikums, ko izmeklē, ir noziegums, detektīvā apraksta tā izmeklēšanu un vainīgo noskaidrošanu, šajā gadījumā konflikts veidojas, satiekoties taisnīgumam ar likuma pārkāpējiem un parasti noslēdzas ar taisnīguma uzvaru.

Literatūras žanri
Olimpiskais centrs Rēzekne

Olimpiskais centrs Rēzekne ir sporta komplekss, kurš pašlaik tiek celts Rēzeknē. Kompleksā ietilps ledus halle, daudzfunkcionāla sporta zāle, futbola laukums, trenažieru un aerobikas zāles, sportistu viesnīca ar iekšējo un āra peldbaseinu, kā arī vieglatlētikas manēža. Olimpiskā centra tehnisko projektu izstrādā arhitektu birojs SIA "REM PRO". Daudzfunkcionālās zāles un ledus halles komplekss ir iecerēts askētiskā stilā. Katra ēka apvienos divus apjomus, kuri veidoti kā melnā un baltā kontrasts.

Projekts

Projekta mērķis 
Projekta mērķis ir sekmēt Rēzeknes kā Austrumlatvijas izglītības, pētniecības un sporta centra attīstību, izveidojot Austrumlatvijas sporta centru, nodrošinot iedzīvotājiem veselīga dzīvesveida iespējas un profesionālajiem sportistiem.

1.kārta 
Mākslīgā seguma futbola laukuma un tribīņu būvniecība.

2013.gadā tika veikta Olimpiskā centra „Rēzekne” pirmās kārtas būvniecība, kas ietver pilna izmēra futbola laukuma ar mākslīgo segumu izbūvi un betona pamatnes tribīnēm 960 skatītāju vietām.

1.kārtas izmaksas ir EUR 776 304,00.

2.kārta

2.kārta(pirmā daļa) 
Daudzfunkcionālās sporta ēkas un atklāta peldbaseina būvniecība.

No 2015 līdz 2016. gadam tika uzbūvēta daudzfunkcionālā ēka — viesnīca sportistiem, ar atpūtas kompleksu un kafejnīcu, kas ietver 29 divvietīgus numurus un var nodrošināt vismaz 58 sportistu izmitināšanu.

Būvniecības procesa izmaksas ir EUR 2 644 790,00, tajā skaitā no valsts budžeta mērķdotācijas — EUR 700 000,00.

2.kārta(otrā daļa) 
No 2016. līdz 2017. gadam veikta atklātā peldbaseina kompleksa būvniecība. Baseina teritorija cieši piekļaujas jaunizbūvētai daudzfunkcionālajai sporta ēkai, kurā izvietotas apmeklētāju ģērbtuves, dušas un sanitārās telpas. Baseina kompleksā ietilpst divi baseini — sporta peldbaseins 16×25 m ar sešiem celiņiem un bērnu baseins 5×10 m, kā arī skatītāju tribīnes, SPA un atpūtas zona.

Būvniecības izmaksas ir EUR 1 074 998,00, tajā skaitā. no valsts budžeta mērķdotācijas — EUR 952 000.

3.kārta 
2017. gadā tika uzsākta daudzfunkcionālās sporta arēnas būvniecība. Olimpiskā centra Rēzekne galvenajā ēkā ietilpst daudzfunkcionālā zāle ar tribīnēm (680 vietas) un ledus arēna ar tribīnēm (529 vietas).

3.kārtas būvniecības izmaksas ir 17 milj eiro.

4.kārta 
Ceturtajā kārtā paredzēta Vieglatlētikas manēžas celtniecība. Manēžā paredzēti 4 skrejceliņi, sektors diska mešanai un lodes grūšanai, trenažieru zāle un skatītāju tribīnes.

Atsauces 

 https://web.archive.org/web/20160305044112/http://www.rezekne.lv/rezeknes-zinas/zina/_/sporta-zinas/-/sakusies-sia-olimpiskais-centrs-rezekne-publiska-apspriesana-video//compage/1/
 https://web.archive.org/web/20160305003239/http://www.rem.lv/lv/olimpiskais-centrs-rezekne/

Ārējās saites 
 

Celtnes un būves Rēzeknē
Debora Tanena

Debora Tanena (dzimusi 1945. gada 7. jūnijā) ir amerikāņu akadēmiķe un valodniecības profesore Džordžtaunas Universitātē Vašingtonā. Saņēmusi apbalvojumus par savu ieguldījumu Prinstonas Universitātē, darbojusies centrā, kas pētījis cilvēku uzvedības pamatprincipus un ietekmes. Par saviem pētījumiem lasījusi lekcijas daudzās pasaules valstīs, tāpat arī sarakstījusi grāmatas, dažādus rakstus un analīzes par dzimumu atšķirībām saziņā.

Izglītība 
Tanena absolvējusi Hanteras koledžas vidusskolu un ieguvusi bakalaura grādu koledžā, kas tagad ir daļa no Binghamptonas. Profesore ieguvusi arī grādu angļu literatūrā, kurā ieguvusi arī maģistra izglītību. Vēlāk turpinājusi studijas un ieguvusi arī maģistra un doktora grādu valodniecībā.

Pētījumi 
Tanenas pētījums sākās tad, kad viņa savas disertācijas rakstīšanas laikā kopā ar draugiem izanalizēja cilvēku savstarpējo attiecību izpausmes. Šis pētījums par attiecībām bija saistīts ar atšķirīgiem dzimumiem gan mājās, gan darbā. Tanena strādāja pie "duālās kultūras" tradīcijas, kas apgalvo, ka vīriešu un sieviešu runas stili ir atšķirīgi, jo tie nāk no dažādām kultūrām. Katram dzimumam specifiskās sazināšanās īpatnības rodas jau bērnībā, kad augot, zēni un meitenes spēlējas savā starpā viendzimuma grupās. Tā rezultātā vīriešiem un sievietēm vēlāk dzīvē ir grūtības saziņā ar pretējo dzimumu. Tanena bija veikusi plašu pētījumu par šo tēmu, tomēr feministiski orientēti valodnieki viņai oponē.

Darbi 
Tanenas sarakstīto publikāciju un darbu apjoms ir liels. Viņa ir sarakstījusi un rediģējusi vairākas grāmatas arī par sarunvalodas stilu, atkārtošanu, dialoga skatus sarunvalodas diskursā, dzimumu un diskursa analīzes. Tanena kļuva plaši pazīstama ASV pēc grāmatas "Tu vienkārši nesaproti - Sievietes un vīrieši" publicēšanas. Tā tika publicēta 1990. gadā un 8 mēnešus atradās pirmajā vietā Ņujorkas bestselleru sarakstā, kā arī tulkota 30 valodās. Tanenas sarakstīto grāmatu saraksts ir garš – "Tas nav tas, ko es gribēju teikt", "Runājot ar saviem vecākiem", "Tu vienmēr būsi mammas favorīts" u.c.

1945. gadā dzimušie
ASV cilvēki
Uguntiņa

TDA "Uguntiņa" ir Rīgas Skolēnu pils tautas deju ansamblis, kas dibināts 1948. gadā, dibinātāja Audiona Līventāle. "Uguntiņā" dejo apmēram 150 bērni, vecumā no 5-25 gadiem. Uguntiņa ir viena no populārākajiem, tradīcījām bagātākajiem, A grupas deju kolektīviem valstī. 
Kopš 1963. gada TDA "Uguntiņa" regulāri uzstājas ar koncertiem Latvijas Nacionālajā operā, Latvijas Nacionalājā teātrī, piedalās arī Vispārējos latviešu Dziesmu un Deju svētkos, festivālos un deju konkursos gan Latvijā, gan ārzemēs. “Uguntiņa” ir pārstāvējusi Latviju, gūstot lielus panākumus, Krievijā, Polijā, Vācijā, Bulgārijā, Dienvidslāvijā, Somijā, Zviedrijā, Austrijā, Anglijā, Francijā, Čehijā, Dānijā, Turcijā, Norvēģijā, Spānijā, Portugālē, Slovākijā, Serbijā, Bulgārijā uzstājoties ar latviešu un cittautu dejām.

Atsauces

Ārējās saites 
 TDA "Uguntiņa" mājas lapa
 
TDA "Uguntiņa" facebook lapa

Deju kolektīvi
Frisbijs

Frisbijs ir aktīvs bezkontakta sporta veids ar frisbija disku, ko plašāk zin kā lidojošo šķīvīti. Ir dažādi frisbija veidi, tātad arī dažādi frisbija disku paveidi, taču Latvijā visplašāk pazīstams ir Altimet-frisbijs (Ultimate-frisbee), ko Latvijā sauc vienkārši par frisbiju. Frisbiju uzskata par unikālu sporta veidu, jo tajā netiek izmantoti tiesneši, un spēle balstās uz cieņu gan spēles, gan spēlētāju ziņā.

Noteikumi 
Divas komandas sāk pretējās gala zonās un mēģina dabūt disku otrā gala zonā. Disku ievada spēlē, kad viena komanda veic pārmetienu, piespēlējot to pretinieku komandai. Spēles laikā disku drīkst pārvietot tikai ar piespēlēm, tātad spēlētājam ar disku jāstāv uz vietas (taču drīkst manevrēt, balstoties uz vienas kājas). Ja komandai izdodas dabūt disku otrā gala zonā, komanda gūst punktu, komandas mainās ar pusēm, un komanda, kas guva punktu, veic pārmetienu.

Ja piespēle ir neveiksmīga, pārtverta vai noķerta autā, disku iegūst otra komanda un spēle turpinās. Spēlētāju ar disku (saukts arī par metēju) spēles laikā sedz metēja aizsargs. Aizsargs no maksimums 3 metriem drīkst skaļi skaitīt līdz 8. Ja metējs neizmet disku pirms sedzējs sāk vārdu "astoņi", tad disks pāriet pretinieku komandai.

Frisbija veidi

Frisbijs ārā 
Ļoti populārs ir tādās frisbija lielvalstīs kā ASV, Kanāda, Apvienotā Karaliste un Japāna. Viens no grūtākajiem frisbija veidiem, jo laukums ir ļoti liels (100x37 m, 18 m gala zona katrā pusē), tajā, tāpat kā futbolā var izmantot dažādus spēlētāju izvietojuma veidus, vējš ietekmē metienu tehniku un izpildījumu, kā arī ķeršanu. Frisbijs ārā ir nogurdinošāks nekā telpās un nepieciešama labāka metienu tehnika.

Frisbijs telpās 
Īpašu popularitāti šis frisbija veids ieguvis Skandināvijā un Krievijā. Laukuma izmēri atbilst rokasbumbas laukuma izmēriem, taču tas var mainīties. Katrā komandā spēlē pa 5 spēlētājiem, un tiek izmantoti ērti un viegli apavi, kas paredzēti strauju kustību veikšanai. Protams, atļauts izmantot arī elkoņu un ceļgalu sargus, jo lecot "līdaciņā" (lay-out) pēc diska, var gūt dažādas traumas.

Frisbijs pludmalē 
Parasti pludmalēs tikai pamētā šķīvīti, taču arī Altimet-frisbiju var spēlēt. Spēlēšanai atļauts izmantot zeķes, taču lielākā daļa spēlē ar basām kājām. Šis ir ļoti patīkams frisbija veids (saule, smiltis, pludmale), taču tajā pašā laikā ļoti grūts, un maiņas nepieciešams veikt daudz biežāk nekā telpu un āra frisbijā.

Frisbijs Latvijā 
Frisbijs Latvijā nav īpaši populārs, taču to spēlē dažādās pilsētās. Visvairāk komandu ir no Ventspils, Ogres, Valmieras, Salaspils, Rīgas un Daugavpils (komandas no šīm pilsētām spēlē Latvijas Frisbija līgā)

Sacensības 
Kā jau iepriekš minēts, ir Latvijas frisbija līga, kā arī vēl 4 īpašas sacensības - Latvijas Frisbija čempionāts telpās,Latvijas Atklātais Studentu frisbija čempionāts, Latvijas Jaunatnes frisbija čempionāts, Latvijas Frisbija čempionāts

Atsauces 

Sporta veidi
Euroscola

Projekts Euroscola ir iespēja skolām uzzināt par Eiropas integrāciju, pašiem skolēniem to piedzīvojot. Skolēniem no 28 Eiropas Savienības dalībvalstīm tiek dota iespēja uz vienu dienu kļūt par Eiropas Parlamenta deputātiem Parlamenta telpās Strasbūrā, Francijā.  Tas tiek organizēts 20 reizes gadā.

Mērķis 
Eiropas Parlaments "Euroscola" projekts, kurš tika uzsākts 1990.gadā ar mērķi, lai dotu arī skolēniem iespēju līdzdarboties, iesaistīties un identificēt sevi Eiropas institūcijās, izteikt savu viedokli par lēmumiem ES līmenī. Katru gadu šajā programmā iesaistās apmēram 10 000 skolēnu no 28 Eiropas Savienības dalībvalstīm, kuri ir vecumā no 16 līdz 18 gadiem. Projekts "Euroscola" ir ļoti nozīmīgs komunikācijas veids, lai sasniegtu jauniešu auditoriju un to ieinteresētu.

Latvija šajā projektā ir iesaistījusies kopš iestāšanās Eiropas Savienībā - 2004.gada.

Iespējas 
Jauniešiem ir iespēja pavadīt vienu dienu Eiropas Parlamenta Louis Weiss ēkā:
 vienu dienu iejūtoties Eiropas Parlamenta deputāta ādā un iesaistoties ES lēmumu pieņemšanas procesā - debatēs,
 iepazīties un iesaistīties sarunās ar jauniešiem no citām ES dalībvalstīm,
 piedalīties balsošanā, kā arī rezolūciju pieņemšanā par dažādiem ES jautājumiem, 
 nostiprināt savas svešvalodu zināšanas,
 dalīties un iegūt nenovērtējamu pieredzi.

Katram skolēnam tiek dota iespēja izteikties, jo diskusijas starp skolēniem notiek mazās, starptautiskās grupās. Valodas, kurās norisinās sarunas ir angļu, franču un vācu valoda. Iesaistīšanās diskusijās pierāda, ka valodas nav šķērslis, lai spētu veiksmīgi komunicēt savā starpā - tā ir iespēja labāk iepazīt un izzināt citus, un izprast problēmas viņu valstīs.

Piedaloties šajā projektā jaunieši attīsta savas komunikatoru spējas, iemācās sadarboties un pieņemt svarīgus lēmumus. Šis projekts dod skolēniem iespēju iepazīstināt citu valstu pārstāvjus ar savu dzimto valsti, pilsētu un skolu, kā arī uzzināt interesantus faktus par citām valstīm, bagātinot savas kultūrzināšanas.

Atsauces 

Izglītība
17. Vidzemes policijas bataljons

17. Vidzemes policijas bataljons () bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar iekļaušanu 25. Abavas bataljonā 1943. gada maijā.

Izveidošana 
17. Vidzemes policijas bataljonu saformēja kapteinis Alfons Skrauja 1941. gada 21. decembrī Rīgā. Jau 28. decembrī bataljons izbrauca uz dienesta vietu, Lepeļu Baltkrievijā, izbraucot tajā bija 10 virsnieki, 47 instruktori un 279 kareivji, vadošais sastāvs bija šāds:

Bataljona komandieris - kapteinis Kārlis Gerbers

1. rotas komandieris - kapteinis Purmalis
2. rotas komandieris - virsleitnants Sūna
3. rotas komandieris - virsleitnants Vilks.

Dienesta gaitas 
Līdz Polockai bataljons devās ar vilciens, tālāk ap 100 km tika veikti kājām. Lepeļā bataljons novietojās bijušajās Sarkanās armijas kazarmās un mēnesi izveda apmācības, bruņojums bija vājš - trūka smago ieroču. Ar 1942. gada februāri bataljonu nosūtīja uz Polocku, 1. rotu norīkojot sardžu dienestam gar Vitebskas-Polockas dzelzceļu, bet pārējo bataljonu sardžu dienestam Polockā, šos uzdevumus bataljons izpildīja līdz tika likvidēts frontes pārrāvums pie Vitebskas. 9. martā bataljonu nosūtīja partizānu apkarošanas uzdevumos mežainā apvidū uz dienividiem no Lepeļas, tajos cīņā pret labāk bruņoto pretinieku tas pavadīja aptuveni mēnesi. 1942. gada maijā visu bataljonu pārcēla uz Dņepropetrovsku.

Pirmajās nedēļās bataljons izpildīja sardžu dienestu un izdarīja apmācības, vēlāk, pēc  frontes pārrāvuma pie Harkovas tika novietots aizsardzības pozīcijās vairāku kilometru platā iecirknī. Pēc pārrāvuma likvidēšanas bataljonu atkal pārveda uz Dņepropetrovsku, kur 21. jūlijā par tā komandieri iecēla pulkvežleitnantu Jāni Nikānu. Dņepropetrovskā bataljons turpināja sardžu dienesta izpildi līdz 1943. gada maijam, kad to pievienoja 25. Abavas policijas bataljonam.

Atsauces
Itālijas futbola čempionāta B sērija

Itālijas futbola čempionāta B sērija jeb Serie B (oficiāli Lega Calcio Serie B) ir otra spēcīgākā profesionālā futbola līga Itālijā. Kopumā, šajā līgā spēlē 20 komandas. Nereti šo līgu sauc arī par "cadetti", kas tulkojumā nozīmē "juniori".

Klubi 2022.—2023. gada sezonā

Ārējās saites 
 Oficiālā vietne

Futbols Itālijā
Futbola līgas
Supermoto

Supermoto ir motosporta veids, kas ietver sevī braukšanu pa dažāda tipa seguma trases daļām. Supermoto iedalās sporta un ielas moto klasēs. Ar sporta motociklu ir iespējams braukt tikai trasēs, savukārt ielas supermoto ir paredzēts braukšanai satiksmē, tas ir aprīkots ar visu nepieciešamo, lai izietu tehnisko apskati. Supermoto sākotnēji bija tikai kā zvaigžņu šovs, kur labākie braucēji no dažādākajiem motocikla veidiem pārkāpj uz supermoto un mērojas saviem spēkiem speciāli izveidotā trasē. Šobrīd supermoto ir pieejams pilnīgi visiem, kam ir pietiekoši līdzekļi un finanses.

Sacensības parasti notiek kartingu trasēs vai arī sporta trasēs, kur ir pieejama arī offroad sekcija. Lielākā daļa supermoto trases sastāv no 50-75% asfalta, atlikušo daļu sastāda zemes posms. Grants posms parasti tiek veidots motokrosa stilā, ar tramplīniem, virāžām, apkārt saliktiem mīkstiem spilveniem, kas pasargā braucējus no traumām. Šis sporta veids ir ļoti fleksibls, trasi var uzbūvēt jebkur, kur ir kaut vai mazs asfalta posms un smilšu kalni. Supermoto sacensības ļoti veiksmīgi norisinās arī pilsētu centros, kur trase tiek veidota pa slēgtām pilsētas ielām.

Supermoto motocikli vienkāršā valodā runājot ir krosa/enduro motocikli ar šosejas riepām, slikiem. Parasti bez šosejas riepām motocikliem tiek veikti daudzi tehniskie uzlabojumi, bet ir iespēja arī braukt tikai uzliekot šosejas riteņus. Braucēji valkā kombinezonus, garus zābakus un krosa ķiveri. Ir arī iespējams braukt motokrosa ekipējumā. Lielākoties daudz kas ir aizgūts no motokrosa un abi sporta veidi ir savā starpā ļoti saistīti. Atšķirībā no citiem motosporta veidiem supermoto uzsvars vairāk tiek likts uz precīzu trajektoriju izbraukšanu un ātrums nav tik liels kā šosejas braukšanā. Ļoti lielas priekšrocības ir motokrosa braucējiem, kas zina pareizās trajektorijas un spēj tās ātri izbraukt.

Ārējās saites 
 FIM Supermoto Pasaules čempionāta oficiālā mājaslapa

Motosports
Half Japanese

Sonic Youth ir amerikāņu rokgrupa no Uniontowns, Mērilendas. Tā ir izveidota 1975. gadā. Pašlaik grupas sastāvā spēlē Jad Fair (vokāls, elektriskā ģitāra), David Fair (vokāls, elektriskā ģitāra), Jason Willett (vokāls, elektriskā ģitāra), Gilles Reider (bungas), John Sluggett (basģitāra, elektriskā ģitāra).

Grupa agrīnajos darbības gados tika asociēta ar Ņujorkas No Wave mākslas kustību. Tā tiek arī uzskatīta par viena no pirmajām ASV trokšņu roka grupām.

Half Japanese ir ietekmējušies no ļoti dažādiem mūziķiem, tai skaitā avangarda mūzikas komponista The Shaggs un protopanka mūziķes Jonathan Richman. Grupa ir pārņēmusi hārdkora do it yourself ētikas sistēmu.

Diskogrāfija

Studijas albumi 
 Half Gentlemen/Not Beasts (Armageddon, 1980)
 Loud (Armageddon, 1981)
 Our Solar System (Iridescence, 1985)
 Sing No Evil (Iridescence, 1985)
 Music To Strip By (50 Skidillion Watts, 1987)
 Charmed Life (50 Skidillion Watts, 1988)
 The Band That Would Be King (50 Skidillion Watts, 1989)
 We Are They Who Ache with Amorous Love (TEC Tones, 1990)
 Fire In The Sky (Paperhouse, 1992)
 Hot (Safe House, 1995)
 Bone Head (Alternative Tentacles, 1997)
 Heaven Sent (Emperor Jones, 1997)
 Hello (Alternative Tentacles, 2001)

Labāko dziesmu izlases
 Half Alive (Cassette - live at DC Space and the Red Door, Baltimore
 50 Skidillion Watts Live (Calypso Now, 1984)
 Boo: Live in Europe 1992 (TEC Tones, 1994)
 Best Of Half Japanese (Timebomb Japan, 1993)
 Greatest Hits 2 CDs / 3 LPs (Safe House, 1995)
 Best Of Half Japanese Vol. 2 (Timebomb Japan, 1995)

EP
 "Calling All Girls" (50 Skidillion Watts, 1977)
 Horrible (Press, 1982)
 Real Cool Time/What Can I Do/Monopoly EP (Overzealous Editions, 1989)
 Everybody Knows, Twang 1 EP (Seminal Twang, 1991)
 4 Four Kids EP (Ralph, 1991)
 Postcard EP (Earl, 1991)
 Eye of the Hurricane/Said and Done/U.S. Teens are Spoiled Bums/Daytona Beach EP (1991)

Singli
 No Direct Line from my Brain to My Heart/(I Don't Want to Have) Mono (No More) 7" (50 Skidillion Watts, 1978)
 Spy (Armageddon, 1981)
 How Will I Know (Press, 1982)
 U.S. Teens Are Spoiled Bums (50 Skidillion Watts, 1988)
 T For Texas/Go Go Go Go (XXOO Fan Club, 1990)

Docu
 The Band That Would Be King

Literatūra 
 Azerrad, Michael. Our Band Could Be Your Life. New York: Little, Brown, 2001.
 Bio Allmusic

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa

1980. gadu mūzikas grupas
1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
ASV rokgrupas
ASV alternatīvā roka grupas
ASV eksperimentālās mūzikas grupas
ASV eksperimentālā roka grupas
ASV trokšņu mūzikas grupas
ASV trokšņu roka grupas
Kāsla metode

"Kāsla metode" () ir amerikāņu noziegumu izmeklēšanas komēdijdrāmas seriāls, kura autors ir Endrū Marlovs. Seriālu ASV no  līdz  pārraidīja ABC televīzijas kanāls.

Seriāls ir par Ņujorkas policijas detektīvi Keitu Beketu un romānu rakstnieku Ričardu Kāslu. Viņi kopā izmeklē dažādus neparastus noziegumus, kas tiek pastrādāti Ņujorkā. Seriālam kopumā iznāca 8 sezonas (173 sērijas). Galvenās lomas tajā atveido Natans Filjons, Stana Katiča, Sūzena Salivana, Molija Kvinna, Džons Huertass, Tamala Džonsa, Sīmuss Divers, Rubens Santjago-Hadsons, Penija Džonsone Džeralda.

Latvijā to rādija TV3 un pašlaik TV3 Life.

Ārējās saites 
 

ASV televīzijas seriāli
Envers Ļisins

Envers Ļisins (; dzimis ) ir krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2018) Ļisins spēlē KHL komandā Novosibirskas "Sibir".

Spēlētāja karjera 
Profesionāļa karjeru Ļisins sāka 2003.—04. gada sezonā, kuru aizvadīja Krievijas Augstākās līgas kluba Saratovas "Kristall" rindās. Jau nākamajā sezonā viņš spēlēja Krievijas Superlīgas vienībā Kazaņas "Ak Bars", 2005.—06. gada sezonā kopā ar komandu izcīnot Krievijas čempiona titulu.

2006.—07. gada sezonu Ļisins sāka jau NHL vienībā Fīniksas "Coyotes". Nākamajās sezonās gan "Coyotes" rindās viņam nostiprināties neizdevās, un 2009.—10. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Ņujorkas "Rangers" sastāvā.

2010. gada vasarā Ļisins atgriezās Krievijā, kur pievienojās Magņitogorskas "Metallurg" rindām, tajās spēlējot nākamās trīs sezonas, līdz līgas jaunpienācējas Vladivostokas "Admiral" izvēlējās hokejistus līgas paplašināšanās draftā. Ļisins kļuva par "Admiral" kapteini. 2015. gada pievienojās Ufas "Salavat Julajev".

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Vladivostokas "Admiral" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Normālais sadalījums

Normālais sadalījums jeb Gausa sadalījums ir viens no nepārtrauktiem varbūtību sadalījumiem. Piemēram, daudzu cilvēku kārtotā eksāmena atzīmes ir sadalītas normāli. Normālajam sadalījumam ir milzīga nozīme statistikā, tāpat tas tiek izmantots dabas zinātnēs un sociālajās zinātnēs, kur reālo gadījuma skaitļu sadalījumi nav zināmi.

Normālais sadalījums ir ļoti noderīgs centrālo robežteorēmu dēļ, kas apgalvo, ka gadījuma lielumam sadalījums ir tuvs normālajam sadalījumam, ja tas ir vairāku citu savstarpēji neatkarīgu gadījuma lielumu summa. Normālais sadalījums dažkārt tiek saukts arī par zvanveida līkni, tomēr zvanveida formas sadalījums ir vairākiem sadalījumiem, piemēram, Košī un Stjūdenta.

Normālajam sadalījumam varbūtību blīvuma funkcija ir:

 

Ja gadījuma lielums ir sadalīts normāli, tad to pieraksta kā . Parametrs μ ir matemātiskā cerība, kas normālajam sadalījumam ir arī moda un mediāna. Parametrs blīvuma funkcijā σ ir standartnovirze, līdz ar to  ir dispersija. Normālais sadalījums ir simetrisks attiecībā pret matemātisko cerību un ir nenegatīvs visā reālo skaitļu apgabalā.

Ja  un , tad sadalījums tiek saukts par standartizēto normālo sadalījumu.

Pilnīgi ideāls normālais sadalījums ir iespējams tikai teorētiski. Tādēļ parasti runā par atbilstību tam ar kādu noteiktu varbūtību, kas nozīmē pieļaujamās nobīdes no ideāla. To nosaka pēc asimetrijas un ekscesa koeficienta.

Atsauces

Ārējās saites 

 Encyclopedia of Mathematics ieraksts 

Varbūtību teorija
Statistika