joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Re:Baltica

Baltijas Pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica ir 2011. gada augustā, Latvijā dibināta bezpeļņas nevalstiskā organizācija. Tā nodarbojas ar pētniecisko žurnālistiku, un atrodas Rīgā.

Re: Baltica koncentrējas uz Baltijas reģionā svarīgu jautājumu, piemēram, korupcijas, naudas atmazgāšanas, uzņēmējdarbības, veselības, cilvēktiesību un dezinformācijas, padziļinātu izpēti. Pārskati viņu tīmekļa vietnē tiek publicēti latviešu, angļu un krievu valodā. Re: Baltica ražo saturu bez maksas un mudina citas mediju organizācijas publicēt savus darbus.

Re:Baltica ir Organizētās noziedzības un korupcijas ziņošanas projekta, Globālā izmeklēšanas žurnālistikas tīkla dalībniece. Inga Spriņģe, pētnieciskā žurnāliste un viena no divām Re:Baltica dibinātājām, ir tīkla International Consortium of Investigative Journalists dalībniece.

Struktūra 
Re:Baltica struktūra 2022. gada jūlijā: Valdes locekļi ir priekšsēdētāja Arta Ģiga un Pēteris Folkins. Darbinieki ir Inga Spriņģe, Sanita Jemberga, Evita Puriņa, Inese Liepiņa, Madara Eihe, Annija Petrova, Ilze Vēbere, Jūlija Bite, Ronalds Siliņš, Jānis Orbidāns un Aija Krūtaine.

Re:Check 
Kopš 2019. gada Re:Baltica paspārnē darbojas faktu pārbaudes un sociālo tīklu pētniecības virtuāla laboratorija Re:Check. Re:Check ir Starptautiskā Faktu pārbaudītāju tīkla (IFCN) dalībnieki. Kopš 2020. gada Re:Check ir Facebook oficiālais faktu pārbaudīšanas partneris Latvijā.

Finansējums 
Finansējums ienāk no trim galvenajiem avotiem:
 Konkursa dotācijas, galvenokārt no institūcijām, kas atrodas ES / NATO valstīs (piemēram, IJ4EU, Džordža Sorosa atbalstītais Atvērtās sabiedrības fonds (OSF), Sigrid Rausing Trust, Latvijas Kultūrkapitāla fonds, POBB programma)
 Iekšējie ieņēmumi no pasniegšanas, pasākumu moderēšanas, dokumentālo filmu izpētes un scenāriju rakstīšanas
 Ziedojumi, kuru saraksts ir pievienots gada pārskatiem.

2020. gadā no budžeta 6% bija ziedojumi, 28% pašu ienākumi un 66% granti.

Atsauces

Ārējās saites 
 Re: Baltica

Nevalstiskās organizācijas
Latvijas organizācijas
Organizācijas
Sabiedriskās organizācijas
Krāslavas Varavīksnes vidusskola

Krāslavas Varavīksnes vidusskola ir Krāslavas skola, kuras 1.-3. klases un pirmsskolas sagatavošanas grupa Aronsona ielā 3, bet 4.-12. klases Nikodema Rancāna ielā 4.

Skolas mērķis ir iesaistīt bērnus un vecākus kultūru vērtību apguvē, veicināt viņu interesi un cieņu pret citām tautām un kultūrām, integrējoties latviešu valodas un latviešu kultūras vidē.

Izglītības programmas 
 pirmsskolas izglītības mazākumtautību programma, kods 01011121;
 pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma, kods 21013121;
 pamatizglītības mazākumtautību programma, kods 21011121;
 pamatizglītības pedagoģiskās korekcijas mazākumtautību programma, kods 21011821;
 speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamiem ar mācīšanās traucējumiem, kods 21015621;
 speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem, kods 21015821;
 vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma, kods 31013021;
 vispārējas vidējas izglītības profesionāli orientēta virziena programma, kods 31014011.

Vēsture 
Skola dibināta 1989. gadā kā Krāslavas 3. vidusskola. 1993./1994. mācību gadā skola sāka īstenot kultūru dialoga koncepciju multikulturālā skolā. 1994. gada 15. aprīlī skolā notika starptautisks seminārs "Multinacionālās skolas programmas un plāni", kura ietvaros sadarbojās izglītības darbinieki no Latvijas, Somijas uin Dānijas. 
1995. gada 2. maijā skolai piešķīra Krāslavas Varavīksnes vidusskolas nosaukumu.
2016./2017. mācību gadā izglītības iestādē strādāja 60 pedagoģiskie darbinieki (ieskaitot 1 pirmsskolas pedagogu).

Ārējās saites 
 PAŠNOVĒRTĒJUMA ZIŅOJUMS (2017)

Atsauces 

Skolas Krāslavas novadā
Krāslava
Vidusskolas Latvijā
Iga Švjonteka

Iga Natalija Švjonteka (; dzimusi  Varšavā, Polijā) ir profesionāla poļu tenisiste, pirmā Grand Slam titula ieguvēja no Polijas. WTA ranga līdere kopš 2022. gada 4. aprīļa. Kopā izcīnījusi trīs Grand Slam titulus.

Viņas lielāko sasniegumu vidū ir divas uzvaras Francijas atklātajā čempionātā tenisā. 2020. gadā uzvara tika izcīnīta, nezaudējot ne seta, ceļā uz to uzvarot gan ar pirmo numuru izsēto Simonu Halepu, gan finālā vēl vienu Grand Slam ieguvēju amerikānieti Sofiju Keninu. Otrā uzvara tika gūta 2022. gadā, uzvarot amerikānieti Koko Gofu. 2022. gada septembrī viņa uzvarēja arī ASV atklātajā čempionātā, pārspēdama tunisieti Onsu Žabēru.

2022. gada pirmajā pusē (no februāra līdz jūlijam) Švjonteka izcīnīja 37 uzvaras pēc kārtas, kas ir labākais sasniegums sieviešu tenisā 21. gadsimtā (kopš 1997. gada).

Statistika

Vietas Grand Slam turnīros 

|}

Grand Slam fināli

Uzvaras

Atsauces

Ārējās saites 

2001. gadā dzimušie
Polijas tenisisti
Varšavā dzimušie
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Jirgens Ungerns-Šternbergs

Jirgens Ungerns-Šternbergs (, 1940) ir vācbaltiešu vēsturnieks, kas pētījis antīko vēsturi, Baltijas vēsturi un vēsturnieku ietekmi uz Pirmā pasaules kara propagandu.
Latvijas Universitātes goda doktors (2002), Baltijas vēstures komisijas (Baltische Historische Kommission) loceklis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1940. gada 21. aprīlī Pilā () no Baltijas izceļojušā vācbaltiešu mācītāja Rolfa Ungerna-Šternberga (1911—1992) un viņa sievas Gerdas (1906—1993), dzimušas Holanderes, ģimenē. Viņa vectēvs bija vēsturnieks Bernhards Holanders (Bernhardt Albert von Hollander, 1856-1937).

Pēc Otrā pasaules kara beigām dzīvoja Rietumvācijā. Mācījās Minhenes ģimnāzijā, studēja latīņu valodu un vēsturi Minhenes un Freiburgas universitātēs (1960—1966), 1968. gadā aizstāvēja promocijas darbu par Romas Republikas vēsturi. Strādāja Berlīnes un Erlangenas-Nirnbergas Universitātēs, kur 1974. gadā habilitējās un ieguva profesūru Esenes Universitātē (1977—1978), tad Bāzeles Universitātē (1978—2007).
Kopš 1987. gada daudzas reizes apmeklēja Rīgu, 1998. gadā LU nolasot tematisko lekciju kursu „Vēlēšanu cīņa republikāniskajā Romā”.

LU stipendija 
1999. gadā Jirgens fon Ungerns—Šternbergs ziedoja Latvijas Universitātei 50 000 Šveices franku. Kopš 2003. gada LU Vēstures un filozofijas fakultāte piešķir Bernharda Holandera / Jirgena fon Ungerna—Šternberga stipendijas.

Darbi 
 Untersuchungen zum spätrepublikanischen Notstandsrecht. Senatusconsultum ultimum und hostis-Erklärung (= Vestigia. Bd. 11). München: Beck, 1970, ISBN 3-406-03094-7 (disertācija, 1968).
 Capua im Zweiten Punischen Krieg. Untersuchungen zur römischen Annalistik (= Vestigia. Bd. 23). München: Beck, 1975, ISBN 3-406-04793-9 (habilitācijas raksts, 1974).
 Der Aufruf «An die Kulturwelt!» Das Manifest der 93 und die Anfänge der Kriegspropaganda im Ersten Weltkrieg (= Historische Mitteilungen. Beiheft 18). Stuttgart: Steiner, 1996; 2., erweiterte Auflage Frankfurt am Main: Lang, 2013, ISBN 978-3-631-64167-5
 Die baltischen Staaten im Schnittpunkt der Entwicklungen. Vergangenheit und Gegenwart (= Arbeitsstelle für Kulturwissenschaftliche Forschungen. Texte und Studien. Bd. 4). Schwabe, Basel 2003, ISBN 3-7965-1937-7 (mit Carsten Goehrke)
 Römische Studien. Geschichtsbewusstsein — Zeitalter der Gracchen — Krise der Republik (= Beiträge zur Altertumskunde. Bd. 232). München: Saur, 2006, ISBN 3-598-77844-9.
 Griechische Studien (= Beiträge zur Altertumskunde. Bd. 266). Berlin: De Gruyter, 2009, ISBN 978-3-11-020916-7.
 Les chers ennemis. Deutsche und französische Altertumswissenschaftler in Rivalität und Zusammenarbeit (= Collegium Beatus Rhenanus. Bd. 7). Stuttgart: Steiner, 2017, ISBN 978-3-515-11612-1.

Atsauces

Ārējās saites 
 JIRGENS FON UNGERNS-ŠTERNBERGS: PIETUVINĀŠANĀS RĪGAI

Vācu vēsturnieki
Caurteka

Caurteka ir ceļa uzbēruma inženierbūve, kas ļauj virsējiem ūdeņiem šķērsot zemes klātni, to neizskalojot un nepārmitrinot. Caurtekas izmanto dzelzceļa, autoceļu būvē u.c. Caurteka atļauj nebūvēt mazus tiltus, kas ir ievērojams ekonomiskais aspekts. Caurtekas būvē pēc projektiem grunts pārmitrinātās vietās, kur ir virsējo ūdeņu plūsmas gravitācijas potenciāls no augstākām reljefa vietām uz zemākām, kā arī grāvju šķērsošanas vietās. Neparedzot caurtekas atbilstošās vietās, kā arī neveicot pienācīgu to tīrīšanu, var notikt zemes klātnes iegruvumi pārmitrinājuma rezultātā, pēc kuriem infrastruktūru līdz tās atjaunošanai jāslēdz. Vislielākās problēmas rodas lietus nokrišņu sezonas laikā - parasti rudenī un pavasarī. Bebri dažkārt pie caurtekām veido aizsprostus, kas arī var novest pie infrastruktūras bojājumiem.

Caurtekas garums atbilst vismaz uzbēruma platumam tā apakšā. Ieplūdes vietā būvē pieņemošo galveni, kam ir piltuves forma, virsma no ūdensizturīgiem materiāliem pret izskalošanu, parasti dzelzsbetona, betona vai akmens. Bet izplūdes vietā tas ir izplūdes galvenis, kam ir uzbēruma aizsargapmale izplūdes vietā.

Uzbēruma grunts noturēšanai var būt paredzētas spārnsienas.

Caurtekas aprīko ar hidroizolāciju (bitumena emulsiju, stikla betonu) u.tml, lai novērstu ūdens iekļuvi uzbēruma ķermenī un noplūdi gruntsūdeņos.

Dažkārt būvē pietiekoši lielas "sausās caurtekas" cilvēku un dzīvnieku pārvietošanās vietās. Var paredzēt platumu vienas joslas ierīkošanai autotransportam. Pa tām lietus ūdeņi plūst vai nu tikai lielu plūdu laikā vai arī neplūst nekad.

Informācijas avoti 

Dzelzceļa infrastruktūra
Nacionālā basketbola līga

Nacionālā basketbola līga (dēļ ģenerālsponsora Ramirent zināma arī kā Ramirent Nacionālā basketbola līga) ir otrs spēcīgākais vīriešu basketbola turnīrs Latvijā. Tas tika izveidots 2020. gadā uz Latvijas Basketbola līgas 2. divīzijas bāzes. Turnīrā piedalās 22 komandas, kas pēc reģionālā principa sadalītas Austrumu un Rietumu grupās. Čempioniem ir tiesības uz spēlēšanu LBL augstākajā divīzijā.

2020./2021. gada sezona netika pabeigta  COVID-19 pandēmijas dēļ.

2021./2022. gada sezonā finālā tikās BK Jēkabpils un BK Jelgava komandas. Sērijā ar 3-0 uzvarēja BK Jelgava komanda. Par finālsērijas MVP atzina BK Jelgava aizsargu Kristapu Pļavnieku.

Fināli

Medaļas

Basketbols Latvijā
Basketbola līgas
Sporta sacensības Latvijā
Ļapis Trubeckoj

{{Mūzikas izpildītāja infokaste
|Vārds = Ļapis Trubeckoj
|Attēls = Lyapis-2008.jpg
|Att_izm = 
|Apraksts = Ļapis Trubeckoj 2008. gadā|Fons = grupa
|Vieta = 
|Žanrs = pankroks, rokmūzika
|Gadi = 1989—2014
2022—pašlaik
|Izdevējkompānija = 
|Mlapa =
|Dalībnieki = 
 Sjarhejs Mihaloks
 Pāvels Bulatņikovs
 Ruslans Vladiko
 Deniss Sturčenko
 Pāvels Kozjukovičs
 Ivans Galuško
 Deniss Šurovs
|Bij_dalībnieki   = 
}}Ļapis Trubeckoj (, ) ir baltkrievu rokgrupa. 

Dibināta 1989. gada septembrī, tās nosaukums cēlies no Iļjas Ilfa un Jevgeņija Petrova romāna "Divpadsmit krēsli" tēla Ņikifora Ļapisa-Trubeckoja vārda. Visu pastāvēšanas laiku grupas līderis bija Sjarhejs Mihaloks. Ieguva RAMP, Рок-коронация, Чартова дюжина, Степной волк, ZD Awards, Ultra-Music Awards balvas. 2014. gada 17. martā grupas līderis Sjarhejs Mihaloks paziņoja, ka grupa tiks izformēta. 2014. gada 31. augustā tā beidza pastāvēt. 2022. gadā, sākoties Krievijas iebrukumam Ukrainā, grupa atjaunoja savu darbību un nospēlēja labdarības koncertus vairākās Eiropas valstīs.

 Dalībnieki 
 Pēdējais sastāvs 
 Sjarhejs Mihaloks – vokāls, ģitāra, akordeons, sitamie instrumenti
 Pāvels Bulatņikovs – vokāls, sitaminstrumenti
 Ruslans Vladiko – ģitāra, taustiņinstrumenti, bekvokāls
 Deniss Sturčenko – basģitāra
 Ivans Galuško – trompete, bekvokāls
 Deniss Šurovs – sitaminstrumenti

 Bijušie dalībnieki 
 Dmitrijs Sviridovičs — basģitāra (1990—1994, 1997—2001, 2003—2004, 2006)
 Oļegs Lado — basģitāra (1990—1992, 1995—1996)
 Aleksejs Ļubavins — sitamie (1990—2001)
 Aleksandrs Rolovs — vokāls, ģitāra (1994—1997)
 Jurijs Zadirans — ģitāra (1994—1995)
 Oļegs Ustinovičs — basģitāra (1994—1995)
 Grigorijs Drindins — taure (1995—2004)
 Vitālijs Drozdovs — vijole (1995—1997)
 Valērijs Baškovs — basģitāra (1996—1997)
 Pāvels Kozjukovičs – mežrags (1996—2004), trompete (2004—2010)
 Aleksejs Zaicevs — basģitāra (2001—2003)
 Aleksandrs Storožuks — sitamie (2001—2011)
 Vladimirs Jolkins — basģitāra (2004—2006)

 Studijas albumi 
 1996 — Ранетое сердце 1998 — Ты кинула 1999 — Красота 2000 — Тяжкий 2001 — Юность 2004 — Золотые яйцы 2006 — Мужчины не плачут 2007 — Капитал 2008 — Manifest 2009 — Культпросвет 2011 — Весёлые картинки 2012 — Рабкор 2014 — Матрёшка''

Atsauces

Ārējās saites 

1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Baltkrievijas rokgrupas
Baltkrievijas pankroka grupas
Grandrepidsa

Grandrepidsa () ir pilsēta ASV, Mičiganas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 205 289 iedzīvotāji. Grandrepidsa ir otra lielākā pilsēta Mičiganas štatā. Pilsētā bāzējas hokeja komanda Grandrepidsas "Griffins", kas spēlē AHL.

Cilvēki 
Grandrepidsā dzimuši:

 Džūdija Gārlenda(1922–1969) – aktrise

 Entonijs Kīdiss (1962) – mūziķis

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Mičiganas pilsētas
Patersona

Patersona () ir pilsēta ASV, Ņūdžersijas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 146 199 iedzīvotāji. Patersona ir trešā lielākā štata pilsēta aiz Ņuarkas un Džērsisitijas. Tā ir arī trešā lielākā pilsēta ASV pēc iedzīvotāju blīvuma. Patersonā ir otrs lielākais procentuālais musulmaņu skaits ASV.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Ņūdžersijas pilsētas
Jonkersa

Jonkersa () ir pilsēta ASV, Ņujorkas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 195 976 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas netālu no Ņujorkas un robežojas ar Bronksas rajonu.

Cilvēki 
Jonkersā dzimuši:

 Džons Voits (1938) — aktieris
 Stīvens Tailers (1948) — dziedātājs
 Karloss Alasraki (1962) — komiķis

Ārējās saites 

 
 Mājaslapa

Ņujorkas pilsētas
Skrentona

Skrentona () ir pilsēta ASV, Pensilvānijas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 76 089 iedzīvotāji. Nozīmīga akmeņogļu ieguves vieta.

Cilvēki 
Skrentonā dzimuši:

 Džo Baidens (1942) — 46. ASV prezidents

Ārējās saites 

 
 Mājaslapa

Pensilvānijas pilsētas
Čatanūga

Čatanūga () ir pilsēta ASV, Tenesī štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 167 674 iedzīvotāji. Čatanūga atrodas Tenesī štata dienvidos pie pašas štata robežas ar Džordžiju.

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Tenesī pilsētas
Laboka

Laboka () ir pilsēta ASV, Teksasas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 229 573 iedzīvotāji. Laboka ir 84. lielākā pilsēta ASV.

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Teksasas pilsētas
Lielā Baltezera salas

Lielā Baltezera salas ir 1977. gadā dibināts dabas liegums, kurā iekļautas piecas no sešām Lielā Baltezera salām: Auzu sala, Liepu sala, Mazā sala, Priežu sala un Ropažu sala.

Liegumā nelielā un izolētā teritorijā atrodams relatīvi liels vaskulāro augu sugu skaits. Salas ir nozīmīga lapkoku praulgrauža aizsardzības vieta. Salas klāj priežu un liepu meži, piekrastē melnalkšņi.

Ārējās saites 
 
 Dabas aizsardzības pārvalde

Ādažu novads
Garkalnes novads
Latvijas dabas liegumi
Natura 2000
Ņūportņūza

Ņūportņūza () ir pilsēta ASV, Virdžīnijas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 180 719 iedzīvotāji. Ņūportņūza ir Virdžīnijas piektā lielākā pilsēta. Pilsēta atrodas Virdžīnijas pussalā, Džeimsa upes krastos.

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Virdžīnijas pilsētas
Grīnbeja

Grīnbeja () ir pilsēta ASV, Viskonsinas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 104 057 iedzīvotāji. Grīnbeja atrodas Mičiganas ezera krastos. Grīnbeja ir štata trešā lielākā pilsēta. Pilsētā bāzējas futbola komanda Grīnbejas "Packers", kas spēlē Nacionālālajā futbola līgā.

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

Viskonsinas pilsētas
Leona (Meksika)

Leona () ir pilsēta Meksikā, Gvanahvato štata lielākā pilsēta. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 1 454 793 iedzīvotāji. Leona ir ādas rūpniecības centrs. Leona tiek uzskatīta par vienu no videi draudzīgākajām pilsētām Meksikā.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Meksikas pilsētas
Čivava (pilsēta)

Čivava () ir pilsēta Meksikā, Čivavas štata administratīvais centrs. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 878 062 iedzīvotāji. Čivava ir viena no attīstītākajām pilsētām Meksikā.

Ārējās saites 

 Mājaslapa
 

Meksikas pilsētas
Ullevaal stadions

Ullevaal stadions ir futbola stadions Oslo, Norvēģijā. Tajā savas mājas spēles kopš 1927. gada aizvada Norvēģijas futbola izlase. Iepriekš te ir spēlējuši arī Lyn Fotball un Vålerenga Fotball. Kopš 1948. gada šeit notiek Norvēģijas kausa futbolā fināls. Ullevaal ir lielākais stadions Norvēģijā. Stadiona īpašnieks ir Norvēģijas Futbola asociācija. Stadiona ietilpība ir 28 000 vietas.

Stadiona celtniecība tika pabeigta 1926. gadā. Stadions ir uzņēmis Eiropas čempionāts futbolā sievietēm finālus 1987. un 1997. gadā.

Ārējās saites 

  

Futbola stadioni Norvēģijā
Oslo
Norvēģijas futbola izlase
Augusts Nilsons

Augusts Nilsons (; dzimis , miris ) bija zviedru vieglatlēts un virves vilcējs. 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu virves vilkšanā.

Nilsons 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja gan vieglatlētikā, gan virves vilkšanā. Virves vilkšanā, būdams Jauktās komandas pārstāvis, izcīnīja zelta medaļu. Jaukto komandu virves vilkšanā veidoja Zviedrijas un Dānijas sportisti. Savukārt vieglatlētikā viņš startēja kārtslēkšanā un lodes grūšanā. Kārtslēkšanā viņš ar rezultātu 2,60 metri ieguva pēdējo 8. vietu, bet lodes grūšanā viņa rezultāts bija 10,86 metri, iegūstot 9. vietu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Augusts Nilsons (SOK profils) 
 Augusts Nilsons (Olympedia.org) 
 Augusts Nilsons (Sports Reference profils) 

1872. gadā dzimušie
1921. gadā mirušie
Zviedrijas vieglatlēti
Zviedrijas virves vilcēji
Zviedrijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Virves vilcēji 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki virves vilkšanā
Jauktās komandas olimpiskie zelta medaļnieki
Rolands če

rolands če (īstajā vārdā Rolands Čivčs, dzimis  Talsos) ir latviešu reperis, dziesmu autors, mūzikas producents un radio raidījuma vadītājs.

Biogrāfija 
rolands če dzimis Talsos, taču ilgstoši dzīvo Rīgā. Ar mūziku sācis nodarboties apmēram 2006. gadā, bet nopietnāk tai pievērsies 2016. gadā, kad izdeva debijas albumu Nimfo, kas ierakstīts anša ierakstu studijā "Dirty Deal Audio" un izdots studijā "Karaļūdens".

2018. gadā izdots otrais albums "Siera plate", tāpat sadarbībā ar apvienību New Wavy un xantikvariātu izdots albums "Banda". 2019. gadā kopā ar xantikvariātu izdevis albumu "Siera plate 2". Par to kā Latvijas Mūzikas ierakstu gada labāko hip hop albumu un mūzikas producēšanu (kā labākais 2019. gada studijas producents) ticis nominēts Latvijas mūzikas ierakstu gada balvai Zelta mikrofons. 

No 2020. gada 23. oktobra Latvijas Radio 5 vada hiphopam veltītu raidījumu "REPortāža".

Diskogrāfija 

Albumi

 Info (2012)
Nimfo (2016; Karaļūdens; digitālā versija un CD)
 Siera plate (2018)
 Banda (2018; kopā ar New Wavy un xantikvariātu)
 Siera plate 2 (2019; kopā ar xantikvariātu)
 visurgājējs (2022)

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

 

Latviešu reperi
Latviešu mūzikas producenti
Talsos dzimušie
Latvijas mūziķi
Latvijas Radio darbinieki
Mazā Kandavas iela

Mazā Kandavas iela ir iela Rīgā, Pārdaugavā, Kurzemes rajonā, Imantā. Kopējais ielas garums ir 420 metri. Tā sākas no Kandavas ielas pie siltumcentrāles "Zasulauks" un beidzas krustojumā ar Jūrmalas gatvi (nobrauktuvēm zem satiksmes pārvada pār dzelzceļu). Mazajā Kandavas ielā pārsvarā ir savrupmāju apbūve, mazāk — saimnieciska apbūve.

Ielu savienojumi 
Mazā Kandavas iela krustojas ar šādām ielām:
 Kandavas iela (T veida krustojums)
 Krūtes iela (T veida krustojums)
 Zārdu iela (T veida krustojums)
 Jūrmalas gatve (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Imanta

Atsauces 

Ielas Imantā
Kurzemes rajons
Ādažu poligons

Nacionālo bruņoto spēku Ādažu poligons (dažreiz arī Gaujas poligons un Lilastes poligons) ir militārs poligons 13 335 hektāru platībā uz ziemeļaustumiem no Rīgas, Ādažu novada un Saulkrastu novada teritorijā.

Poligons izveidots militāro treniņu vajadzībām, to izmanto kaujas šaušanas un taktiskajām mācībām. Ādažu poligons dibināts 1927. gadā, kad Centrālā zemes ierīcības komisija, kas Latvijā realizēja agrāro reformu, kara resoram Ādažu pagastā piešķīra teritoriju Gaujas labajā krastā, kuru pārsvarā veidoja smilšaini līdzenumi, kāpas un to ieplakas. Latvijas PSR laikā poligonu plaši izmantoja, kā arī paplašināja Padomju armija.

Lielu daļu no poligona teritorijas aizņem aizsargājamo ainavu apvidus Ādaži, kurā ietilpst dabas liegums Lieluikas un Mazuikas ezers. Poligona ziemeļos atrodas dabas lieguma Dzelves-Kroņa purvs dienvidu daļa. Poligona teritorija ir arī putniem nozīmīga vieta "Ādaži".

Ādažu poligona teritorijā aizliegts ieiet un iebraukt bez saskaņošanas ar Ādažu poligona administrāciju.

Atsauces

Ārējās saites 
 Par poligonu Ādažu novada mājaslapā
 

Ādažu novads
Saulkrastu novads
Latvijas Nacionālie bruņotie spēki
Dejans Kuluševskis

Dejans Kuluševskis (; ; dzimis  Stokholmā) ir maķedoniešu izcelsmes Zviedrijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Zviedrijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Kuluševskis pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Tottenham Hotspur, kas viņu īrē no Juventus.

Karjera klubos 
Ar futbolu sācis nodarboties Stokholmas kluba IF Brommapojkarna jauniešu akadēmijā sešu gadu vecumā. 2016. gadā pievienojies Itālijas kluba Atalanta sistēmai. Itālijas A sērijā Atalanta sastāvā debitēja , nākot uz maiņu spēlē pret Frosinone. 2019. gada jūlijā tika izīrēts citam A sērijas klubam Parma.  pret Torino guva savus pirmos vārtus A sērijā.

 parakstīja līgumu ar Turīnas "Juventus". Atlikušo sezonas daļu pavadīja īrē Parma komandā. 2019.—2020. gada sezonas laikā guva desmit vārtus un atdeva deviņas rezultatīvas piespēles. Kuluševskis tika atzīts par sezonas labāko jauno spēlētāju A sērijā. 2020.—2021. gada sezonu uzsāka Juventus sastāvā. 2022. gada janvārī Kuluševskis uz 18 mēnešiem tika izīrēts Anglijas Premjerlīgas komandai Tottenham Hotspur.

Karjera izlasē 
Aizvadījis vairākas spēles Maķedonijas (tagad — Ziemeļmaķedonija) U-16 izlasē. Vēlāk pārstāvējis dažādu vecumu Zviedrijas jauniešu izlases. Pirmo reizi uz Zviedrijas izlasi tika uzaicināts 2019. gada novembrī pirms 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlēm pret Rumāniju un Fēru Salām. Izlasē debitēja 2019. gada 18. novembrī pret Fēru Salu izlasi, nākot laukumā uz maiņu.  pirmo reizi izgāja sākumsatāvā izlases rindās 2020.—2021. gada UEFA Nāciju līgas spēlē pret Portugāli. Piedalījies 2020. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Juventus

 Supercoppa Italiana: 2020

Individuālie sasniegumi

 Itālijas Serie A labākais jaunais spēlētājs: 2019–20

Atsauces

Ārējās saites 

2000. gadā dzimušie
Stokholmā dzimušie
Zviedrijas futbolisti
Zviedrijas izlases futbolisti
Bergamo "Atalanta" spēlētāji
Parma F.C. spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Tottenham Hotspur F.C. spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Bašķiņkalns

Bašķiņkalns ir pilskalns, kas atrodas Talsu novada Ārlavas pagasta centrālajā daļā, uz rietumiem no Laukmuižas.

Pilskalnu 1923. gadā aprakstījis Ernests Brastiņš, kurš atzīmēja, ka pilskalns ir augstākais pakalns apkaimē un nogāzes ir mākslīgi apstrādātas. Ar kalnu saistās teikas par caurumu kalnā; par to, ka kalns sanests cepurēm; par to, ka kalnā nogrimusi baznīca. 

Pilskalna plakums nelīdzens, ap 20 x 40 metrus liels, ar kritumu uz dienvidu pusi. Konstatēts apmēram 0,3 - 0,8 metrus biezs kultūrslānis. 1939. gadā Pēteris Stepiņš konstatēja, ka Bašķiņkalnam dienvidrietumos un austrumos ap 100 metru platā joslā bijusi apmetne, kas gandrīz iznīcināta meliorācijas un lauksaimnieciskās darbības rezultātā. 1984. gadā, ņemot granti ceļa būves vajadzībām, postīta pilskalna dienvidrietumu nogāze un konstatēts apmēram 60 cm biezs kultūrslānis.

Foto galerija

Ārējās saites 

 Bašķiņkalns portālā latvijas-pilskalni.lv

Pilskalni Kurzemē
Ārlavas pagasts
Arheoloģiskie pieminekļi Latvijā
FC Cincinnati

FC Cincinnati ir profesionāls ASV futbola klubs no Sinsinati, Ohaio. Klubs ir dibināts 2018. gadā. Klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS austrumu konferencē. Komanda mājas spēles aizvada Nippert stadionā.

Arējās saites 
 

ASV futbola klubi
Futbols ASV
Maiami "Inter"

Maiami "Inter" ir profesionāls ASV futbola klubs no Fortloderdeilas, Floridā. Klubs ir dibināts 2018. gadā. Klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS austrumu konferencē. Savas mājas spēles aizvada Inter Miami CF stadionā. Kluba prezidents un viens no īpašniekiem ir Deivids Bekhems.

Ārējās saites 

 

ASV futbola klubi
Futbols ASV
Baldones luterāņu baznīca

Baldones Svētā Miķeļa evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīcas dievnams, kas atrodas Ķekavas novada Baldones pilsētā. 1824. gadā celtā baznīca ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Pašreizējā vietā vēstures gaitā atrodušās četras baznīcas. Pirmā Baldones baznīca celta 16. gadsimta vidū. 1637. gadā tā jau bijusi sabrukusi un 1638. gadā uzcelta jauna koka baznīca, kuru rotāja logi no krāsaina stikla. Baznīcas koka tornī atradās pulkstenis un tās korē bija redzams hercoga Frīdriha Vilhelma(?) un hercogienes (vēlēkās Krievijas imperatores) Annas Ivanovnas ģerbonis un gada skaitlis. Trešā baznīcas ēka celta no baļķiem, laika posmā no 1730. līdz 1735. gadam.

Pašreizējā baznīca celta no 1823. līdz 1824. gadam. Baznīca celta kā ampīra stila vienjomas garenbūve ar vairākpakāpju torni. 1930. gadā tika pabeigti plaši remontdarbi.

Latvijas PSR laikos baznīcas ēkā iekārtoja plastmasas un gumijas izstrādājumu ražošanas apvienības "Ausma" filiāli. Baznīcas ēka atguva savu funkciju Atmodas laikos. 1988. gada Ziemassvētkos notika pirmais dievkalpojums. Mūsdienās baznīca ir ieguvusi jaunu interjeru.

Pie baznīcas atrodas Pirmā pasaules kara vācu karavīru kapi un Otrā pasaules kara padomju virsnieku kapi.

No 1861. līdz 1875. gadam par Baldones draudzes mācītāju kalpoja Oto Panks.

 dievkalpojuma laikā baznīcas jumta konstrukcijā izcēlās ugunsgrēks.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Par baznīcu Baldones mājaslapā 
 Draudzes mājaslapa

Luterāņu baznīcas Latvijā
Baldone
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Holanderi

Holanderi () bija vācbaltiešu cilmes Rīgas patriciešu dzimta.

Vēsture 
Dzimtas pirmsākumi izsekojami līdz 17. gadsimta vidū dzīvojušajam Rostokas tirgonim Matīsam Holanderam (). 1682. gadā viņa jaunākais brālis Johans (1669–1732) pārcēlās uz Zviedru Vidzemes galvaspilsētu Rīgu, kur 1694. gadā nodibināja savu tirdzniecības namu. Rīgas lielā aplenkuma laikā 1710. gadā Johans Holanders (1669–1732) kļuva par Lielās ģildes dokmani (Dockmann), vēlāk viņu vairākkārt ievēlēja par Lielās ģildes vecāko un kopš 1719. gada bija arī Rīgas rātes loceklis, kur darbojas kā virspārraugs par būvēm un staļļiem. 

1780. gadā Johans Heinrihs Holanders kopā ar dēlu Johanu Zāmuelu nodibināja uzņēmumu Johann Heinrich Hollander und Sohn, kas pastāvēja līdz 1866 gadam. 1788. gadā Holanderu dzimtu uzņēma Svētās Romas impērijas dižciltīgo kārtā. 19. gadsimta sākumā Holanderu ģimene Liezēres draudzes novadā iegādājās Ozolu muižu (Ohlenhof).

1885. gadā četri Zāmuela Holandera mazdēli izveidoja ģimenes nodibinājuma Hollander-Familienstiftung statūtus.

Dzimtas ģenealoģija 
 Matīss Holanders (Matthias Hollander, † 1699), Rostokas tirgotājs
 Johans Holanders (Johann Hollander, 1669–1732), Rīgas rātskungs un Lielās ģildes eltermanis
 Johans Heinrihs fon Holanders (Johann Heinrich von Hollander, 1725–1797), Rīgas rātskungs, no 1788. gada dižciltīgs
 Johans Zāmuels fon Holanders (Johann Samuel von Hollander, 1754–1799), Rīgas tirgonis 
 Johans Heinrihs fon Holanders (Johann Heinrich von Hollander, 1780–1852), Rīgas fabrikants
 Kristaps fon Holanders (Christoph von Hollander, 1783–1860), Rīgas rātskungs
 Eduards fon Holanders (1820–1897), Rīgas birģermeistars  
 Eduard von Hollander (1852–1935), Manheimas birģermeistars   
 :de:Heinrich von Hollander (1853–1920), Halles Universitātes profesors 
 Emīlija (Emmy) fon Holandere (1884–1980) ⚭ 1909 :de:Eberhard Arnold (1883–1935), teoloģe
 Kārlis fon Holanders (1855–1913), mācītājs
 :de:Walther von Hollander (1892–1973), filmu režisors
 :de:Bernhard von Hollander (1856–1937), vēsturnieks
 Alberts Voldemārs von Holanders (1796–1868), Bērzaines ģimnāzijas dibinātājs, skolotājs

Literatūra 

 Die Familie v. Hollander, Riga 1911
 Hans Joachim Grosse Gorgemann: Stammfolge der Familie von Hollander aus dem Baltikum und Nachfahrenlisten einiger von Hollander-Töchter. Eine illustrierte Familiengeschichte, Hannover 1993 
 Gothaischer Hofkalender, 8. Jahrgang, Justus Perthes, Gotha 1914, S. 447–451 (Weitere Ausgaben: B 1911 (Ältere Genealogie), 1912 (Stammreihe), 1916, 1918, 1920 und 1930)
 Maximilian Gritzner: Der Adel der Russ. Ostseeprovinzen, (= J. Siebmachers's großes Wappenbuch, Band 3, Abt. 11), II. Theil Der Nichtimmatrikulierte Adel, Bauer und Raspe, Nürnberg 1901, S. 73, Tfl. 49 (Digitalisat in der SUB Göttingen)

Ārējās saites 
  Fünf Nachlässe aus der Familie von Hollander (Riga)

Atsauces 

Rīgas patricieši
Džans Pjēro Gasperīni

Džans Pjēro Gasperīni (; dzimis ) ir itāļu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā. Kopš 2016. gada jūnija ir Itālijas A sērijas kluba Bergamo "Atalanta" galvenais treneris.

Futbolista karjera 
Gasperīni ir Turīnas "Juventus" jaunatnes sistēmas audzēknis. Juventus pirmajā komandā aizvadījis tikai Itālijas kausa izcīņas spēles. 1978. gadā pievienojās B sērijas klubam Palermo. Tajā nospēlēja piecas sezonas. 1979. gadā sasniedza Itālijas kausa finālu. Karjeras turpinājumā pārstāvējis klubus Cavese un Pistoiese.

1985. gadā pārgāja uz Pescara, ar ko 1987. gadā izcīnīja ceļazīmi uz A sēriju. 1990.—1991. gada sezonā pārstāvēja klubu Salernitana, bet karjeru noslēdza Vis Pesaro rindās 1993. gadā.

Trenera karjera 
Trenera karjeru sāka Turīnas "Juventus" kā jauniešu treneris. 2003. gadā kļuva par C1 sērijas kluba Crotone galveno treneri. Gasperīni vadībā komanda iekļuva B sērijā. 2006. gadā sāka vadīt klubu Genoa. Jau savā pirmajā sezonā iekļuva A sērijā. 2008.—2009. gada sezonā ar Genoa izcīnīja 5. vietu. 2010. gada novembrī pēc neveiksmīga sezonas sākuma bija spiests atstāt Genoa galvenā trenera amatu.

2011. gada jūnijā tika apstiprināts par Milānas "Internazionale" galveno treneri, taču tā paša gada septembrī tika atbrīvots no amata, komandai nespējot uzvarēt nevienā no piecām spēlēm. 2012. gada septembrī kļuva par Palermo galveno treneri. 2013. gadā atgriezās Genoa galvenā trenera amatā un nostrādāja klubā trīs sezonas. 

 kļuva par Bergamo "Atalanta" galveno treneri. Jau savā pirmajā sezonā ar šo klubu izcīnīja 4. vietu A sērijā, kvalificējoties UEFA Eiropas līgai. 2018.—2019. gada sezonā aizveda komandu līdz 3. vietai A sērijā, pirmoreiz kluba vēsturē kvalificējoties Čempionu līgai. 2019. gadā Gran Galà del calcio pasākumā saņēmis Itālijas Futbolistu asociācijas balvu kā sezonas labākais A sērijas treneris. Gasperīni piešķirta arī Panchina d'Oro 2019. gada sezonas labākā trenera balva. 2019.—2020. gada UEFA Čempionu līgas sezonā sasniedza ceturtdaļfinālu. 2020. gadā ar Atalanta A sērijā atkārtoti izcīnīja 3. vietu.

Atsauces

Ārējās saites 

1958. gadā dzimušie
Pjemontā dzimušie
Itālijas futbolisti
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Palermo FC spēlētāji
Itālijas futbola treneri
Nils Hiļevičs

Nils Hiļevičs (, ; dzimis , miris ) bija baltkrievu dzejnieks, Baltkrievijas Valsts universitātes profesors, vairāk nekā 80 dzejas, publikāciju un tulkojumu grāmatu autors. Viens no Franciska Skarinas baltkrievu valodas biedrības dibinātājiem.

Biogrāfija 
Nils Hiļevičs dzimis Minskas apgabala Slabadas ciemā. 1951. gadā absolvēja koledžu Minskā. Strādāja par skolotāju vienā no Minskas skolām. 1956. gadā absolvēja Baltkrievijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultāti. No 1960. līdz 1986. gadam strādāja universitātē un vēlāk kļuva par tās profesoru. 1958. gadā sāka strādāt laikrakstā Звязда ("Zvaigzne"). 1978. gadā iestājās Komunistiskajā partijā. 1980. gadā kļuva par Baltkrievijas PSR Rakstnieku savienības izpildsekretāru, nostrādāja šajā amatā 9 gadus. 1989. gadā kļuva par Franciska Skarinas baltkrievu valodas biedrības priekšsēdētāju. Strādāja arī laikrakstā Наша слова ("Mūsu vārds"). 1991. gadā viņam piešķīra Baltkrievijas tautas rakstnieka goda nosaukumu. Ieguva arī citas balvas literatūrā.

Darbi 
Hiļeviča literārā debija notika 1946. gadā, bet savu pirmo dzejoļu krājumu Песьня ў дарогу ("Dziesma ceļā") viņš izdeva tikai pēc 11 gadiem. Pēc tam tika izdoti krājumi Прадвесьне ідзе па зямлі ("Pavasara sajūta pāri Zemei", 1959), Неспакой ("Nemiers", 1961), Бальшак ("Lielceļš" 1965), Перазовы ("Pārbaudes" 1967), А дзе ж тая крынічанька? ("Un kur ir tas mazais pavasaris?", 1972), Актавы ("Oktāvas" 1976), У добрай згодзе (1979) un Повязь ("Apsēja", 1987). Hiļevičs publicēja arī tādas satīristiskās grāmatas kā:
Званковы валет ("Kāravu kalps", 1961)
 Да новых венікаў ("Uz jaunajiem vainagiem", 1963)
 Ці грэх, ці 2 ("Grēks vai divi", 1970), Як я вучыўся жыць "(Kā es iemācījos dzīvot", 1974)
Русалка на Нарачы ("Nāra no Naračas", 1974).
Nils Hiļevičs tulkoja baltkrievu valodā bulgāru, slovēņu, poļu, lietuviešu, ukraiņu un krievu prozu un dzeju. Sarakstīja arī vairākas bērnu grāmatas, piemēram:
Сіні домік, сіні дом ("Zilais namiņš, zilais nams", 1961)
 Зялёны востраў ("Zaļā sala", 1963)
Добры чалавек ("Labs cilvēks", 1981).
Bija arī vairāku lugu autors, kuras tika publicētas 1980. gada grāmatā Начлег на бусьлянцы. 1998. gadā tika publicēts viņa romāns Перажыўшы вайну ("Pārdzīvojot karu")
Bija arī literatūras kritikas, tulkojumu un folklora pētījumu grāmatu Наша родная песня ("Mūsu dzimtā dziesma", 1968) un Вусная народная творчасць і сучасная лірычная паэзія ўсходніх і паўднёвых славян ("Austrumslāvu un dienvidslāvu tautu mutvārdu folklora un dzeja", 1978) autors.

2009. gadā tika publicēta 600 lappušu grāmata, kurā iekļauti Hiļeviča nozīmīgākie darbi.

Atsauces

Ārējās saites 

1931. gadā dzimušie
2016. gadā mirušie
Baltkrievu rakstnieki
Baltkrievu valodā rakstošie
Tulkotāji
PSKP biedri
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
New York City FC

New York City FC ir profesionāls ASV futbola klubs no Ņujorkas. Klubs ir dibināts 2013. gadā. Kopš 2015. gada klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS austrumu konferencē. Savas mājas spēles aizvada Yankee stadionā.
2021.gada sezonu klubs noslēdza 4. vietā Austrumu konferencē, bet izslēgšanas spēlēs izcīnīja pirmo konferences un ASV augstākā futbola līga  titulu.

Sasniegumi 

ASV augstākā futbola līga (MLS)
 
 Čempioni : 2021
 (MLS) Austrumu konference čempioni: 2021

Ārējās saites 
 

ASV futbola klubi
Futbols ASV
Hjūstonas "Dynamo"

Hjūstonas "Dynamo" ir profesionāls ASV futbola klubs no Hjūstonas, Teksasas. Klubs ir dibināts 2005. gadā. Kopš 2006. gada klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS rietumu konferencē. Klubs savas mājas spēles aizvada BBVA stadionā.

Sasniegumi 

 ASV augstākā futbola līga (MLS)
 Čempioni (2): 2006, 2007

Ārējās saites 

 

ASV futbola klubi
Futbols ASV
Čārlzs Benets

Čārlzs Benets (; dzimis , miris ) bija britu vieglatlēts, olimpiskais čempions 1500 metru skriešanā 1900. gada olimpiskajās spēlēs un pirmais Lielbritānijas vieglatlēts, kurš kļuva par olimpisko čempionu.

Dzīves gājums 
Benets ir dzimis Šapvikā, Dorsetā. Pēc profesijas viņš bija vilciena vadītājs. 

Viņš savos gados bija viens no labākajiem britu vidējo distanču skrējējiem. 1897. gadā viņš ieguva Lielbritānijas čempiona titulu 4 jūdžu skrējienā, 1899. un 1900. gadā krosa skriešanā. 

1900. gadā viņam bija iespēja startēt Parīzes olimpiskajās spēlēs. Šajās olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja trīs olimpiskās medaļas visās distancēs, kurās viņš startēja. Zelta medaļu viņš izcīnīja 1500 metru skriešanas disciplīnā, ar rezultātu 4 minūtes 6.2 sekundes. Viņa rezultāts kļuva arī par olimpisko un pasaules rekordu. Sudraba medaļu, ar rezultātu 12 minūtes 58.6 sekundes, ieguva 400 metru šķēršļu skrējienā. Šajā distancē viņš piekāpās savam tautietim Džonam Rimmeram. Otro zelta medaļu šajās olimpiskajās spēlēs viņš ieguva 5000 metru komandu skrējienā, kur startēja Jauktās komandas sastāvā, to veidoja četri Lielbritānijas un viens Austrālijas sportists. Benetam šajā disciplīnā bija labākais rezultāts starp visiem sportistiem — 15 minūtes 29.2 sekundes.

Benets nomira, 1948. gada 18. decembrī, 79 gadu vecumā. 

Viņa sasniegumi olimpiskajās spēlēs bija aizmirsti vairāk nekā 100 gadu, līdz viņa mazdēls Kriss Benets atrada viņa pamesto un aizaugušo kapu Sv. Endrjū baznīcas pagalmā Kinsonā. 2011. gada decembrī Benetam tika uzstādīts piemiņas akmens. Londonas olimpisko spēļu priekšvakarā Benetam tika atklāts cokols, kurā ir teikts: "Mīļi, pieminot Čārlzu Benetu 1870-1948. Pirmais britu vieglatlēts, kurš kļuvis par olimpisko čempionu. Benets, pazīstams arī kā Shapwick Express ieguva divas zelta medaļas un vienu sudraba medaļu 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs".

Atsauces

Ārējās saites 
 Čārlzs Benets (SOK profils) 
 Čārlzs Benets (Olympedia.org) 
 Čārlzs Benets (Sports Reference profils) 

1870. gadā dzimušie
1948. gadā mirušie
Dorsetā dzimušie
Lielbritānijas vieglatlēti
Lielbritānijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vieglatlēti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki vieglatlētikā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vieglatlētikā
Jauktās komandas olimpiskie zelta medaļnieki
Lielbritānijas olimpiskie zelta medaļnieki
Lielbritānijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Pasaules rekordisti vieglatlētikā
Garo distanču skrējēji
Sanhosē "Earthquakes"

Sanhosē "Earthquakes" ir profesionāls ASV futbola klubs no Sanhosē, Kalifornijas. Klubs ir dibināts 1994. gadā. Klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS rietumu konferencē. Tas ir viens no desmit klubiem, kas spēlē MLS kopš līgas dibināšanas. Savas mājas spēles klubs aizvada Earthquakes stadionā.

Sasniegumi 

 ASV augstākā futbola līga (MLS)
 Čempioni (2): 2001, 2003
 Rietumu konference
 Čempioni (regulārā sezona) (3): 2003, 2005, 2012
 Čempioni (izslēgšanas spēles) (1): 2003

Ārējās saites 

 

ASV futbola klubi
Futbols ASV
Sietlas "Sounders"

Sietlas "Sounders" ir profesionāls ASV futbola klubs no Sietlas, Vašingtonas. Klubs ir dibināts 2007. gadā. Kopš 2009. gada klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS rietumu konferencē. Savas mājas spēles klubs aizvada Lumen Field stadionā.

Sasniegumi 

 ASV augstākā futbola līga (MLS)
 Čempioni (2): 2016, 2019
 Rietumu konference
 Čempioni (regulārā sezona) (1): 2014

Ārējās saites 

 

ASV futbola klubi
Futbols ASV
Black Mirror

Black Mirror ir britu antiutopisks zinātniskās fantastikas antoloģijas seriāls, kura autors ir Čārlijs Brukers. Seriāls tika pārraidīts no 2011. līdz 2019. gadam. Sākotnēji seriāls tika pārraidīts Channel 4 kanālā, bet 2014. gadā Netflix nopirka tiesības uz seriālu. Seriāls ir ieguvis astoņas Emmy balvas.

Seriāls ir par mūsdienu sabiedrību un jaunajām tehnoloģijām. Epizodes ir savstarpēji nesaistītas, parasti darbība norit alternatīvā tagadnē vai tuvākajā nākotnē, bieži ar tumšu un satīrisku toni.

Atsauces

Ārējās saites 

Apvienotās Karalistes televīzijas seriāli
1760. gadi

1760. gadi bija gadu desmits, kas sākās 1760. gada 1. janvārī un beidzās 1769. gada 31. decembrī.

Notikumi pasaulē 
 par Apvienotās Karalistes karali kļūst Džordžs III (1760)
 noslēdzas Franču un indiāņu karš (1756-1763), parakstot Parīzes miera līgumu starp Lielbritāniju no vienas puses un Franciju, Spāniju no otras puses
 izgatavota pirmā vērpjamā mašīna (1964)

Notikumi Latvijā 
 Aizkraukles muižnieks Šulcs fon Ašerādens deva saviem zemniekiem brīvību (1760)
 Katrīna II apmeklēja Vidzemi un lika sastādīt tiesiskos aktus (1764)
 beidzas Septiņgadu karš (1756-1763), kura laikā Krievijas armija ieņēma Kurzemi un Latgali, lai izmantotu tās kā placdarmu uzbrukumam Austrumprūsijai. Viens no Krievijas diplomātijas tā brīža mērķiem bija iegūt Kurzemi un Latgali apmaiņā pret Austrumprūsiju.
 ģenerālgubernators Džordžs Brauns 12. aprīlī izdeva patentu no 11 punktiem, kurus uzdeva atrisināt landtāgam. 5 svarīgākie: 1) ja zemniekam nav parādu, tam jāļauj brīvi rīkoties ar savu kustamo īpašumu; 2) nevar patvarīgi mainīt klaušu apjomu; 3) ierobežot muižnieku tiesu varu; 4) klaušu darbu uzskaite;5) tiesības sūdzēties Bruģa tiesā. — Muižniecība to ignorēja (1765)
 iespieda pirmo žurnālu latviešu valodā — „Latviešu ārste” (1768)
Vents Balodis

Vents Balodis (dzimis 1963. gada 19. novembrī) ir latviešu agronoms un politiķis, bijušais Latvijas Zemkopības ministrs un Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1963. gada 19. novembrī. Mācījās Rīgas 28. vidusskolā, studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē (1982—1987), jau studiju laikā sāka strādāt par padomju saimniecības "Zemgale" agronomu (1986). 1990. gadā Balodis kļuva par zemnieku saimniecības "Druva" īpašnieku  Slampes pagastā

Politiskā darbība 
1994. gadā V. Balodis iestājies partijā "Tēvzemei un Brīvībai" un ievēlēts Tukuma rajona padomē, kur darbojās līdz 1995. gadam. Šajā gadā notikušajās 6. Saeimas vēlēšanās viņu ievēlēja par 6. Saeimas deputātu, kur V. Balodis bija Budžeta un finansu (nodokļu) komisijas priekšsēdētājs, Centrālās zemes komisijas loceklis.  Līdztekus 1998. gadā viņš kļuva par Hipotēku un zemes bankas valdes locekli.

1998. gadā kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts. No 1998. gada 26. novembra līdz 1999. gada 16. jūlijam V. Balodis bija Latvijas Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrs Viļa Krištopana valdībā. Vienlaikus no 1998. gada 23. decembra līdz 1999. gada 4. februārim viņš bija arī Zemkopības ministrs. Savukārt no 1999. gada 16. jūlija līdz 2000. gada 5. maijam V. Balodis bija Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrs Andra Šķēles trešajā valdībā.

2000. gadā V. Balodis kļuva par 7. Saeimas deputātu Andreja Požarnova vietā, kļūstot arī par "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" Saeimas frakcijas priekšsēdētāju. 2002. gadā viņš nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās, tāpat nesaņēma ievēlēšanai pietiekošu vēlētāju atbalstu arī 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās un 2009. gada Rīgas domes vēlēšanās

Piezīmes un atsauces 

1963. gadā dzimušie
"Tēvzemei un Brīvībai" politiķi
Tēvzemei un Brīvībai/LNNK politiķi
Latvijas zemkopības ministri
Latvijas vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministri
6. Saeimas deputāti
7. Saeimas deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Mariānske Lāzņe

Mariānske Lāzņe (, izrunā: [ˈmarɪjaːnskɛː ˈlaːzɲɛ]), agrākā Marienbāde () ir kūrorta pilsēta Karlovi Varu apgabalā Čehijā. Pilsētā ir daudz parku un greznu māju, kas uzceltas 19. gadsimta otrajā pusē.

Vēsture 
Pilsēta radusies pie Sudetu kalnu minerālūdeņu avotiem Bohēmijas karalistes laikā 18. gadsimta beigās, kad Teplas abatijai piederošos dziednieciskos Aušovices avotus (Auschowitzer Quellen) pārdēvēja par Marijas avotu (Marienquelle), bet apdzīvoto vietu par Marijas dziednīcu jeb Marienbādi. 1868. gadā Marienbāde ieguva pilsētas tiesības. 1872. gadā līdz Marienbādei uzcēla dzelzceļa līniju no Egeras (tagad Hebas).
Marienbādes kūrortā ārstējušies daudzi slaveni cilvēki un Eiropas valstu valdnieki, piemēram, Johans Volfgangs fon Gēte, Frederiks Šopēns, Tomass Edisons, Rihards Vāgners, Eduards VII, Nikolajs II, Francis Jozefs I un daudzi citi.
No 1932. līdz 1936. gadam Marienbādē notika vairāki kongresi medicīniskās sintēzes veicināšanai, kurus organizēja latviešu profesors Mārtiņš Zīle.

Pēc Minhenes vienošanās 1938. gada septembrī Marienbādi okupēja Vācija, bet Otrā pasaules kara beigās to ieņēma ASV karaspēks. Saskaņā ar Čehoslovākijas prezidenta Beneša dekrētiem līdz 1946. gadam no Mariānskes Lāzņes padzina tās vācvalodīgos iedzīvotājus.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Čehijas pilsētas
Karlovi Varu apgabala pilsētas
Markuss Granlunns

Markuss Granlunns (, dzimis ) ir profesionāls somu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Granlunns pārstāv KHL komandu Ufas "Salavat Julajev".

Iepriekš Granlunns ir spēlējis SM-Liiga komandā Helsinku IFK un NHL komandās Kalgari "Flames", Vankūveras "Canucks" un Edmontonas "Oilers".

Markusa vecākais brālis Mikaels arī ir hokejists.

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Kalgari "Flames" spēlētāji
Vankūveras "Canucks" spēlētāji
Edmontonas "Oilers" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Ziemeļpohjanmā dzimušie
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Staņislavs Gaļijevs

Staņislavs Gaļijevs (, dzimis ) ir profesionāls krievu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Gaļijevs spēlē KHL komandas Kazaņas "Ak Bars" sastāvā.

Iepriekš Gaļijevs ir pārstāvējis AHL komandu Hēršijas "Bears" un NHL komandu Vašingtonas "Capitals".

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Vašingtonas "Capitals" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Deriks Bekls

Deriks Bekls (angļu: Derrick Beckles; dzimis Skarboro, Ontārio, Kanādā) ir kanādiešu rakstnieks, režisors, aktieris un komiķis. Viņš ir Adult Swim televīzijas šova Hot Package vadītājs, "TV Carnage" kompilāciju veidotājs, palīdzējis dibināt Vice TV. Viņš vada Adult Swim šovu Mostly 4 Millennials .

Sadarbojies ar Džoniju Noksvilu un Deividu Krosu lai izstrādātu Vice TV. Viens no scenārija autoriem filmai Jackass Forever (2022).

Atsauces 

Kanādiešu komiķi
Kanādiešu scenāristi
Kanādiešu kinorežisori
SKS 64. ekspedīcija

SKS 64. ekspedīcija (Expedition 64, ISS-64, Экспедиция МКС-64) bija ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA), Krievijas Roskosmos un Japānas JAXA kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2020. gada 21. oktobra līdz 2021. gada 17. aprīlim.

Ekspedīcijas gaita 
64. ekspedīcija sākās 2020. gada 21. oktobrī ar kosmosa kuģa Sojuz MS-16 atvienošanos un turpināsies līdz kosmosa kuģa Sojuz MS-17 atvienošanai 2021. gada aprīlī. 2020. gada 17. novembrī stacijā ieradās kosmosa kuģa Crew-1 apkalpe.

Lai atbrīvotu vietu nākamajam kuģim pie moduļa Rassvet, 2021. gada 19. martā Sojuz MS-17 veica pārkabināšanos uz Poisk moduli. Vairākas stundas pirms manevriem kuģa apkalpe Sergejs Rižikovs, Sergejs Kuds-Sverčkovs un Ketlīna Rubinsa ieņema savas vietas kuģī. 16:38:31 UTC Sojuz atvienojās un attālinājās 40 metrus. Tad tas aplidoja staciju, un 17:12:33  UTC pieslēdzās pie Poisk moduļa. Kuģi vadīja komandieris Rižikovs ar manuālo vadības sistēmu. Pēc Sojuz MS-17 atgriešanās uz zemes Poisk varēs izmantot iziešanai kosmosā, lai moduli sagatavotu Nauka laboratorijas moduļa pieņemšanai.

Gaisa noplūde 
Gaisa noplūde no Zvezda moduļa, ko mēģināja novērst 63. ekspedīcijas dalībnieki, turpinājās. 13. novembrī tika novērots, ka plaisa ir palielinājusies līdz 4,4 cm. Vēlāk tajā pašā dienā kosmonauti blakus plaisai pamanīja skrambu. 17. novembrī plaisa tika pārklāta ar gumiju un alumīnija foliju, tomēr gaisa noplūde turpinājās. 18. novembrī Krievijas kosmonauti veica iziešanu kosmosā un apskatīja vietu Zvezda ārpusē, kur no iekšpuses bija plaisa, bet nekā aizdomīga nemanīja.

2021. gada februārī ieradās kravas kuģis Progress MS-16, kas atveda arī remonta komplektu, kas paredzēts gaisa sūces aizdarīšanai Zvezda modulī. Marta pirmajā pusē kosmonauti abām plaisām uzklāja hermētiķi vairākos slāņos un pastāvīgo ielāpu. Pēc nodalījuma hermētiskuma pārbaudes tika secināts, ka gaisa noplūde joprojām turpinās.

2. aprīlī apkalpe noklāja ar hermētiķi vēl trīs iespējamas noplūdes vietas. Pēc tam tika novērots, ka gaisa noplūde samazinājusies trīs reizes. Tika atklātas vēl trīs mazākas mikroplaisas.

Apkalpe

Iziešanas atklātā kosmosā

Atsauces

Ārējās saites 
 64. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 64. ekspedīcija Energija mājas lapā  

64
2020. gads kosmonautikā
2021. gads kosmonautikā