joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bellarda sūrene

Bellarda sūrene () ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Dienvidaustrumeiropā, Eiropas centrālās daļas dienvidos un Rietumāzijā. Latvijā bellarda sūrene ir uzskatāma par retu ievazātu (adventīvu) augu, kurš ir tālu ziemeļos no dabiskā izplatības apvidus.

Apraksts 
Bellarda sūrene ir viengadīgs, 25-70 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir stāvs, stingrs, zaro, un zari ir stāvi vai atstāvoši. Lapas ir lancetiskas, 2-6 cm garas un 0,25-0,8 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals nosmailots, un dzīslojums apakšpusē ir izcilns. Turzītes ir plēvjainas, bārkstainas.

Vismaz augšējie ziedi ir izvietoti bezlapainu turzīšu žāklēs, mazliet norobežotās no lapainajiem zariem garās un skraji ķekarveidīgās ziedkopās. Ziedi pa vienam vai pušķos pa 2-5. Apakšējie ziedi atrodas lapām līdzīgu seglapu žāklēs tāpat kā vairākumam Latvijā sastopamo sūreņu. Ziedu pušķi savstarpēji diezgan attālināti. Apziednis pusatvērts, zaļš, saaugusī pamatdaļa īsa. Nesaaugusī apziedņa daļas apmale balta vai sārti balta. Auglis ir brūns, 0,25-0,35 cm garš, trīsšķautņains riekstiņš. Riekstiņš vienāda garuma vai garāks nekā apziednis. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Sūrenes
Sūreņu dzimta
Neļķu dzimta
Skābeņlapu sūrene

Skābeņlapu sūrene () ir mainīga izskata augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā.

Apraksts 
Skāpeņlapu sūrene ir ļoti mainīga izskata augs, ko dažreiz iedala sīkākās sugās. Tas ir viengadīgs, 20-100 cm garš lakstaugs, kura stublājs ir stāvs vai gulošs un izpleties, parasti zarains, reti vienkāršs. Auga stublājs var būt arī intensīvi sarkans, mezglu vietās jūtami resnāks. Lapas ir iegareni eliptiskas līdz lancetiskas, 3-12 cm garas un 0,5-3 cm platas. Apziednis, vārpas kātiņš un lapas apakšpuse parasti ir klāti ar punktveida dziedzeriem. Lapas virspusē mēdz būt tumšs pusmēness veida plankums. Lapām ir īss kāts, gluda mala, strups vai smails kāts. Turzīte ir kaila vai klāta ar tīmekļmatiņiem, tās mala ir ar 0,05 cm īsiem matiņiem.

Ziedi ir neīstā vārpa - to forma var būt no slaidas līdz strupi cilindriskai, tās garums ir 1-5 cm, un tā nereti galā nolīkst. Apziednis balts, zaļganbalts vai dažādas intensitātes sārts. Auglis ir tumšs, spīdīgs riekstiņš. Zied no jūnija līdz oktobrim.

Pasugas 
Atkarībā no stublāja formas, atsevišķo auga daļu apmatojuma un citām morfoloģiskajām īpatnībām daži autori skābeņlapu sūreni uzskata par kopsugu un tās ietvaros Latvijas teritorijā nodala šādas potenciālās pasugas vai atsevišķas sugas:

 Britingera sūreni (Polygonum brittingeri Opiz),
 Skarbo sūreni (Polygonum scabrum Moench, sinonīms. Polygonum pallida With.),
 Mezglaino sūreni (Polygonum nodosum Pers.),
 Linu sūreni (Polygonum linicola Sutulov).

Atsauces 

Sūrenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Repidsitija

Repidsitija () ir pilsēta Dienviddakotas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 80 169 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Repidsitija ir Dienviddakotas otra lielākā pilsēta. Repidsitija atrodas Melno kalnu austrumu pakājē.

Pilsēta tika dibināta 1876. gadā. Repidsitija ir zināma kā "prezidentu pilsēta", jo tur atrodas dabiska izmēra bronzas prezidentu statujas.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Dienviddakotas pilsētas
Griezes kustības enerģija

Griezes kustības enerģija () ir rotējošam ķermenim piemītoša enerģija. Ja ķermenis vienlaikus atrodas gan griezes, gan virzes kustībā, tad griezes kustības enerģija ir daļa no šī ķermeņa kinētiskās enerģijas.

,

kur  ir inerces moments attiecībā pret ķermeņa griešanās asi,  ir leņķiskais ātrums.

Klasiskā mehānika
Enerģija
Baltkrievijas—Ukrainas robeža

Baltkrievijas—Ukrainas robeža ir 1084 km gara starpvalstu robeža, kas atdala Baltkrievijas un Ukrainas teritorijas. 
Tā šķērso Poļesjes zemienes purvus un kā starpvalstu robežai tās pirmssākumi meklējami 1569. gadā pēc Ļubļinas ūnijas noslēgšanas starp Lietuvas dižkunigaitijas un Polijas karalistes zemēm Polijas-Lietuvas kopvalsts ietvaros. 
Padomju Savienības laikā tā bija robeža starp Ukrainas PSR un Baltkrievijas PSR, kuru pēc Polijas kampaņas pagarināja uz rietumiem.  1939. gada robeža neizmainītā veidā saglabājās pēc PSRS sabrukuma.

Ukrainas robežas
Baltkrievijas robežas
Sūrenes

Sūrenes () ir sūreņu dzimtas ģints, kurā ir iekļautas aptuveni 130 lakstaugu sugas.

Ģints galvenokārt aug ziemeļu mērenajos reģionos, kā arī vairākas sugas ir sastopamas Latvijas teritorijā. Sugas ir ļoti dažādas, sākot no viengadīgiem lakstaugiem līdz daudzgadīgiem krūmājiem.

Dažu Zvīņspārņu (Lepidoptera) sugu kāpuri sūrenes izmanto kā barību.

Apraksts 
Sūreņu sugas ir viengadīgi vai daudzgadīgi lakstaugi, reti krūmi, ar izteikti sazarotiem stublājiem. Lapas ir izkārtotas pamīšus, tās parasti ir mazāk nekā 2 cm garas, un tās ir garākas nekā platas. Ziedi parasti ir divdzimumu, retāk viendzimuma. Parasti ir četras līdz sešas putekšņlapas un trīs (retāk divas) drīksnas. Auglis ir trīspusējs.

Pielietojums 
Lai gan lielākā daļa sugu Eiropā un Ziemeļamerikā tiek uzskatītas par nezālēm, vairākas sūreņu sugas tiek lietotas uzturā, it sevišķi bada laikos. Mūsdienās sūreņu suga Polygonum cognatum tiek ēsta Turcijas vidienē.

Atsauces 

Sūrenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Tatārijas griķis

Tatārijas griķis () ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Āzijā, no Sibīrijas līdz Himalajiem, taču ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla, tostarp Latvijā, kur to var sastapt uz dzelzceļiem un nezālienēs.

Salīdzinājumā ar sējas griķiem, tatārijas griķi ir rūgtāki un satur vairāk rutīna. Tie satur arī citas bioaktīvas vielas, piemēram, flavonoīdus, fenolskābes, 2-hidroksibenzilamīnu un kvercitrīnu.

Tatārijas griķi tika domesticēti Austrumāzijā, un tie tiek kultivēti arī Eiropā un Ziemeļamerikā. Lai gan Rietumu pasaulē tatārijas griķi ir mazāk pazīstams ēdiens, tie tiek lietoti uzturā Himalaju reģionā, kā arī citos Dienvidrietumu Ķīnas reģionos, piemēram, Sičuaņas provincē. Augs ir kultivēts daudzviet pasaulē; tomēr, ja to konstatē starp citām kultūrām, to uzskata par nezāli.

Apraksts 
Tatārijas griķis ir viengadīgs, 20-65 cm garš lakstaugs ar kailu, stāvu un zarojošus stublāju, kurš parasti ir zaļā krāsā. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus. Tās ir ar kātu, veselas, trīsstūraini bultveida, aptuveni 3-8 cm platas - tikpat platas, cik garas vai mazliet platākas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals ir smails, pamats bultveida. Turzīte īsa. Ziedi ir izvietoti blīvās ķekarveida ziedkopās stublāja un zaru galā un augšējo lapu žāklēs. Apziednis ir vienkāršs, piecdaļīgs, zaļgans, aptuveni 0,15-0,25 cm garš. Auglis ir tumšbrūns, trīsšķautņains riekstiņš ar strupām, krokainām šķautnēm. Zied no jūnija līdz augustam.

No sējas griķiem atšķirams pēc zaļganiem (nevis baltiem vai iesārtiem) ziediem, tā riekstiņi ir krokaini un strupi šķautņaini, nevis gludi ar līdzenām, asām šķautnēm.

Atsauces 

Griķi
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Griķi (ģints)

Griķi () ir lakstaugu ģints sūreņu dzimtā. Tajā ietilpst daži nozīmīgi pārtikas augi, piemēram, sējas griķi un tatārijas griķi. Ģints sākotnējais izplatības areāls ir meklējams Indijas subkontinentā, lielākajā daļā Indoķīnas, kā arī Ķīnas centrālajā un dienvidaustrumu daļā. Sugas plaši tiek kultivētas arī citur pasaulē - viscaur Holarktikā un vietām Āfrikā un Dienvidamerikā.

Apraksts 
Griķu ģints sevī iekļauj 15 līdz 16 augu sugas, tostarp divus nozīmīgus kultūraugus: griķus (Fagopyrum esculentum) un tatārijas griķus (Fagopyrum tataricum). Abiem ir līdzīgi lietojumi, un tie tiek klasificēti kā pseidolabība, jo tos izmanto tāpat kā graudaugus, bet tie nepieder graudzāļu dzimtai.

Griķu ģints sugām ir raksturīgi ziedi ar piecām ziedlapām, kas ir sakārtoti saliktās, ķekarveida ziedkopās.

Taksonomija 
Griķu ģinti 1754. gadā pirmoreiz aprakstīja angļu botāniķis Filips Millers. Tā ir vienīgā ģints griķu ciltī (Fagopyreae) un atrodas sūreņu apakšdzimtā (Polygonoideae).

Sugas 
Kopš 2019. gada marta tiek atzītas šādas griķu sugas:

 Fagopyrum callianthum Ohnishi,
 Fagopyrum capillatum Ohnishi,
 Fagopyrum caudatum (Sam.) A.J.Li,
 Fagopyrum crispatifolium J.L.Liu,
 Fagopyrum cymosum (Trevir.) Meisn.,
 Fagopyrum densivillosum J.L.Liu,
 Fagopyrum esculentum Moench - sējas griķi,
 Fagopyrum gilesii (Hemsl.) Hedberg,
 Fagopyrum gracilipedoides Ohsako & Ohnishi,
 Fagopyrum gracilipes (Hemsl.) Dammer,
 Fagopyrum homotropicum Ohnishi,
 Fagopyrum jinshaense Ohsako & Ohnishi,
 Fagopyrum kashmirianum Munshi,
 Fagopyrum × kuntzei Beck,
 Fagopyrum leptopodum (Diels) Hedberg,
 Fagopyrum lineare (Sam.) Haraldson,
 Fagopyrum longzhoushanense J.R.Shao,
 Fagopyrum luojishanense J.R.Shao,
 Fagopyrum macrocarpum Ohsako & Ohnishi,
 Fagopyrum pleioramosum Ohnishi,
 Fagopyrum pugense T.Yu,
 Fagopyrum qiangcai D.Q.Bai,
 Fagopyrum rubrifolium Ohsako & Ohnishi,
 Fagopyrum statice (H.Lév.) Gross,
 Fagopyrum tataricum (L.) Gaertn. - tatārijas griķi,
 Fagopyrum tibeticum (A.J.Li) Adr.Sanchez & Jan.M.Burke,
 Fagopyrum urophyllum (Bureau & Franch.) Gross,
 Fagopyrum wenchuanense J.R.Shao,
 Fagopyrum zuogongense Q.F.Chen.

Atsauces

Ārējās saites 

Griķi
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Grīnvila

Grīnvila () ir pilsēta Dienvidkarolīnas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 70 720 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Grīnvila ir Dienvidkarolīnas sestā lielākā pilsēta. Grīnvila ir viena no visstraujāk augošajām pilsētām ASV. Par to liecina strauji augošais iedzīvotāju skaits, kā arī ekonomikas un attīstības izaugsme.

Grīnvila atrodas štata ziemeļrietumos. Pilsētā atrodas vairāki lieli uzņēmumi, piemēram, Michelin, Prisma Health, Bon Secours un Duke Energy.

Cilvēki 
Grīnvilā dzimuši:

 Džons Votsons (1878—1958) — psihologs
 Čārlzs Taunss (1915—2015) — fiziķis
 Niks Klekstons (1999) — basketbolists

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa 
Montānas pilsētas
Dienvidkarolīnas pilsētas
Dārza vējgriķis

Dārza vējgriķis () ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, taču ir izplatījusies arī citos kontinentos. Latvijā bieži visā teritorijā - atsevišķi eksemplāri vai nelielas grupas ir atrodamas dārzos un tīrumos, dzelzceļu malās, dažādās smilšainās nezālienēs, kā arī uz mežu stigām.

Apraksts 
Dārza vējgriķis ir viengadīgs, 10-90 cm liels lakstaugs ar tievu, īsi apmatotu, zarojošu stublāju, kurš aug vijoties.  Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, lapām ir kātiņš un pēc formas tās ir olveidīgas vai trīsstūrainas, aptuveni 3-8 cm garas un 1-5 cm platas. Plātnes mala ir gluda, gals nosmailots un pamats bultveidīgs.

Ziedi ir izvietoti nelielos 2-6 ziedu ķekaros lapu žāklēs un zaru galos. Apziednis ir zaļganbalts, klāts ar dziedzeriem, bet ārējās apziedņa lapas ar strupu šķautni. Auglis ir blāvs, grumbuļains riekstiņš. Augļa (zieda) kāts ir stāvs un īss - garumā līdz 0,3 cm. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Vējgriķi
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Krūmāja vējgriķis

Krūmāja vējgriķis () ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā. Latvijas teritorijā atrodama samērā reti,  pārsvarā upju krastu krūmājos, mežmalās, kā arī nezālienēs.

Apraksts 
Krūmāja vējgriķis ir viengadīgs, 50-200 cm garš lakstaugs ar tievu, vijīgu stublāju, kurš ir kails un zaro. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, tās ir kātainas, plati olveidīgas līdz trīsstūrainas, aptuveni 2-8 cm garas un 1-6 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals nosmailots un pamats bultveidīgs.

Stublāja, zaru galā un galotnes lapu žāklēs ir 2-6 nelielos ķekaros izvietoti ziedi. Apziednis zaļganbalts, ārējās apziedņa lapas ar spārnu. Auglis ir izvietotas 0,5-0,8 cm garā nolīkušā kātiņā. Auglis ir gluds un spīdīgs riekstiņš. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces 

Vējgriķi
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Vējgriķi

Vējgriķi () ir sūreņu dzimtas ģints, kurā ietilpst apmēram 12 vīteņaugu un krūmu sugas sugas, dažas no kurām agrāk tika iekļautas sūreņu (Polygonum) vai dižsūreņu (Reynoutria) ģintīs. Vējgriķu sākotnējais izplatības areāls ir ziemeļu puslodes mērenajos un subtropu reģionos, taču sugas ir ieviestas arī citur.

Apraksts 
Vējgriķu sugas aug kā vīteņaugi, liānas, krūmi vai krūmāji. Augiem parasti ir divdzimumu ziedi, bet retāk tie var būt arī divmāju. Ārpus ziediem veidojas nektārs. Ziedi ir sakārtoti ķekaros, to lapiņas pēc nobriešanas paliek sausas un līdzīgas papīram. Ziediem ir īsi irbuļi ar daļēji sapludinātām drīksnām. Augļi ir riekstiņi ar trim asām malām.

Sugas 
Kopš 2019. gada marta tiek atzītas šādas vējgriķu sugas:

 Fallopia aubertii (L.Henry) Holub,
 Fallopia baldschuanica (Regel) Holub,
 Fallopia convolvulus (L.) Á.Löve - dārza vējgriķis, sastopams Latvijā,
 Fallopia cristata (Engelm. & A.Gray) Holub,
 Fallopia cynanchoides (Hemsl.) Haraldson,
 Fallopia dentatoalata (F.Schmidt) Holub,
 Fallopia dumetorum (L.) Holub - krūmāja vējgriķis, sastopams Latvijā,
 Fallopia filipes (H.Hara) Holub,
 Fallopia × heterocarpa (Beck) Doweld,
 Fallopia koreana B.U.Oh & J.G.Kim,
 Fallopia pterocarpa (Wall. ex Meisn.) Holub,
 Fallopia scandens (L.) Holub,
 Fallopia schischkinii Tzvelev.

Atsauces 

Vējgriķi
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Pjērs Almāns

Rišārs Luijs Pjērs Almāns (; dzimis , miris ) bija franču futbolists, aizsargs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Almāns futbolu ir spēlējis dažādās Francija futbola komandās: Passy (pirms 1900. gada), Club Français (1900 — 1902), Racing Club de France (1902 — 1909) un CASG Paris (1909 — 1914). 1907. gadā viņš kopā ar komandu Racing Club de France uzvarēja nacionālajā turnīrā, 1900., 1902., 1903. un 1908. gadā gadā kopā ar komandu Club Français izcīnīja 2. vietu nacionālajā turnīrā. No 1905. līdz 1908. gadam viņš startēja arī Francijas futbola izlasē.

1900. gada vasaras olimpisko spēļu laikā viņa komanda Club Français Franciju pārstāvēja futbola turnīrā. Komanda šajā turnīrā izcīnīja sudraba medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Pjērs Almāns (Olympics profils) 
 Pjērs Almāns (Olympedia profils) 
 Pjērs Almāns (Sports Reference profils) 

1882. gadā dzimušie
1956. gadā mirušie
Francijas futbolisti
Francijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Futbolisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki futbolā
Francijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Dižsūrenes

Dižsūrenes () ir sūreņu dzimtas ģints. Sākotnējais ģints izplatības areāls ir Ķīnas austrumos, Austrumāzijā un Krievijas tālajos austrumos, lai gan sugas ir ieviestas arī Eiropā un Ziemeļamerikā. Ģints pārstāvji, tostarp Japānas dižsūrene (Reynoutria japonica) un tās hibrīdi, kas veidoti ar Sahalīnas dižsūreni (Reynoutria sachalinensis), ir invazīvi augi.

Apraksts 
Dižsūreņu ģints sugas pārstāvji ir izturīgi, stāvi, daudzgadīgi augi, kas vairojas ar sakneņiem. Tie parasti ir vienmājnieki, galvenokārt ar divdzimumu ziediem, bet daži ziedi arī mēdz būt viendzimuma. Ziedu ziedlapiņas pēc nobriešanas kļūst sausas un līdzīgas papīram. Augļi ir trīsšķautņainu riekstiņi. Ziedkopa ir ķekarveida. Ziediem ir trīs atdalīti irbuļi, kuru galos ir plūksnainas drīksnas.

Sugas 
Kopš 2019. gada marta tiek atzītas šādas dižsūreņu sugas:

 Reynoutria ciliinervis (Nakai) Moldenke
 Reynoutria japonica Houtt. – Japānas dižsūrene, sastopama arī Latvijas teritorijā,
 Reynoutria multiflora (Thunb.) Moldenke,
 Reynoutria sachalinensis (F.Schmidt) Nakai – Sahalīnas dižsūrene, sastopama arī Latvijas teritorijā,
 Reynoutria × bohemica Chrtek & Chrtková [R. japonica × R. sachalinensis] - Japānas dižsūrenes un Sahalīnas dižsūrenes hibrīds.

Atsauces 

Dižsūrenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Mazā skābene

Mazā skābene () ir mainīga izskata pasaulē plaši sastopama skābeņu suga, kā ietvaros nodala zemākus taksonus (pasugas, varietātes). Bieži sastopama visā Latvijas teritorijā -  dārzos un tīrumos kā nezāle, kā arī atmatās, pļavās, sausos mežos un krūmājos, bieži arī kāpās un smiltājos, nezālienēs ar skraju veģetācijas segumu.

Apraksts 
Mazā skābene ir daudzgadīgs, 10-35 cm garš lakstaugs ar stāvu, kailu stublāju, kurš zaro ziedkopā. Lapas ir gan uz stublāja, gan izvietotas piezemes rozetā - tās savā starpā neatšķiras. Tām ir patīkama, skābena garša. Lapas ir 1,5-5 cm garas un 0,4-2cm platas, un raksturīga šķēpveida forma.

Ziedkopa ir skraja skara stublāja galā. Apziednis ir vienveidīgs un zaļgansārts. Augam nav skābenes ģintī bieži izplatītā kārpveida izauguma - augonīša - uz apziedņa. Iekšējās apziedņa lapas, kas apņem augli, ir aptuveni augļa garumā un maz ar to saistītas. Zied no maija līdz jūlijam.

Pielietojums 
Gan svaigas, gan termiski apstrādātas lapas ir ēdamas. Lapās esošā esošā skābeņskābe piešķir tiem nedaudz skābenu garšu. Kulinārijā mazās skābenes tiek izmantotas vairākos veidos, tostarp kā garšaugi, salātos, zupās un siera gatavošanā kā piena sarecināšanas viela. Lapām ir citronīga vai rabarberam līdzīga skābena garša.

Mazās skābenes savā uzturā izmanto arī savvaļas dzīvnieki - putni ēd sēklas, un, piemēram, truši un brieži, ēd zaļumus.

Ārējās saites

Atsauces 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
R. Diparks

R. Diparks (; dzimis , miršanas datums nav zināms) bija franču futbolists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 

Diparks bija Francijas futbola komandas Club Français biedrs. 1900. gada vasaras olimpisko spēļu laikā viņa komanda Franciju pārstāvēja futbola turnīrā. Komanda šajā turnīrā izcīnīja sudraba medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 
 R. Dipārs (Olympedia profils) 
 R. Dipārs (Sports Reference profils) 

1880. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Futbolisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki futbolā
Francijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Albānijas kino

Albānijas kino attiecas uz kinoindustriju, kas atrodas Albānijā, un sevī ietver tādas filmas un ar tām saistītos mākslas veidus, kas veidotas valstī, kā arī albāņu režisoru ārzemēs veidotās filmas. Albānijā kinoindustrija sāka attīstīties jau kopš 1897. gada, bet spēcīgu darbību uzsāka 1940. gadā pēc Kinostudio Shqipëria e Re un Nacionālā kinematogrāfijas centra dibināšanas Tirānā.

Agrīnās albāņu filmas 1909. gadā Albānijā ieviesa gleznotājs un fotogrāfs Kola Idromeno Škodrā. Turpmākajos gados notika pirmā publiskā ārzemju filmu demonstrēšana.

Kinofilmas ir saņēmušas starptautiskas un prestižas balvas, un katru gadu jaunas albāņu filmas tiek rādītas filmu festivālos visā pasaulē.

Ņemot vērā albāņu diasporu ir vairāki starptautiski pazīstami aktieri, piemēram, albāņi-amerikāņi Elīza Dušku, Masiela Lūša, Džims un Džons Beluši, Kosovas albāņi Bekims Fehmiju un Arta Dobroši, grieķu-albāņi Irēna Papasa un turku-albāņi Barišs Ardučs.

Albānija katru gadu rīko vairākus starptautiskus kinofestivālus. Vissvarīgākais noteikti ir Tirānas Starptautiskais kinofestivāls, kas notiek Tirāna. 2008. gadā izveidotais Duresas Starptautiskais kinofestivāls arī ir viens no ievērojamākajiem kino pasākumiem valsti, kas vasarās notiek Duresas amfiteātrī.

Atsauces

Ārējās saites 

 Centrālais valsts filmu arhīvs
 Nacionālais kinematogrāfijas centrs

Albānija
Valerijs Zalužnijs

Valerijs Zalužnijs (; dzimis ) ir Ukrainas ģenerālis. Kopš 2021. gada 27. jūlija viņš ir Ukrainas armijas virspavēlnieks.

Dzīvesgājums 
Valerijs Zalužnijs piedzima  Novohradā-Volinskā (tagad Zvjaheļa).
1989. gadā viņš sāka mācības Novohradas-Volinskas mašīnbūves tehnikumā. Pēc tam Zalužnijs studēja Odesas militārajā augstskolā. Pēc tās absolvēšanas viņš sāka dienestu Ukrainas armijā.

2005. gadā Zalužnijs sāka studijas Ukrainas Nacionālajā aizsardzības akadēmijā.2007. gadā viņš kļuva par 24. atsevišķās mehanizētās brigādes štāba komandiera pirmo vietnieku. 2009. gadā viņš tika norīkots par 51. atsevišķās mehanizētās brigādes komandieri.

2017. gadā Zalužniju paaugstināja par ģenerālmajoru un iecēla par Ukrainas karaspēka grupas "Rietumi" komandiera pirmo vietnieku.
2018. gadā viņš kļuva par Apvienoto militāro spēku virspavēlnieka pirmo vietnieku. 2019. gadā viņu iecēla par Ukrainas karaspēka grupas "Ziemeļi" komandieri.
2021. gada 27. jūlijā ģenerālis Zalužnijs kļuva par Ukrainas armijas Bruņoto spēku virspavēlnieku un Ukrainas Nacionālās drošības un aizsardzības padomes locekli.

1973. gadā dzimušie
Ukrainas cilvēki
Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā militārpersonas
Pēdējais varonis

"Pēdējais varonis" () ir 1993. gada ASV asa sižeta filma, kuras režisors ir Džons Maktirnans. Filmā galvenās lomas atveido Arnolds Švarcenegers, F. Marijs Ābrahams, Arts Kernijs, Čārlzs Denss, Frenks Makrē, Toms Nūnens, Roberts Proskis, Entonijs Kvinns, Mersedesa Rūla un Ostins O'Braiens.

Filma ir par jaunu zēnu Deniju (O'Braiens), kurš ar maģiskas kinobiļetes palīdzību nokļūst otrpus ekrānam, filmā par Losandželosas policistu Džeku Sleiteru (Švarcenegers).

"Pēdējais varonis" pirmizrāde notika . Filma neguva gaidītos komerciālos panākumus, kā arī nebija kritiķu atzīta. Laika gaitā tā ir kļuvusi par kulta filmu. Šī ir pēdējā filma, kurā piedalās Arts Kernijs.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gada filmas
ASV filmas
Kinokomēdijas
Columbia Pictures filmas
Žoržs Garnjē

Žoržs Garnjē (; dzimis , miris ) bija franču futbolists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Garnjē bija Francijas futbola komandas Club Français biedrs. 1900. gada vasaras olimpisko spēļu laikā viņa komanda Franciju pārstāvēja futbola turnīrā. Komanda šajā turnīrā izcīnīja sudraba medaļu. Viņš bija viens no komandas kapteiņiem šajā turnīrā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Žoržs Garnjē (Olympedia profils) 
 Žoržs Garnjē (Sports Reference profils) 

1878. gadā dzimušie
1936. gadā mirušie
Francijas futbolisti
Francijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Futbolisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki futbolā
Francijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Makariva

Makariva () ir pilsētciemats Ukrainas Kijivas apgabalā, uz rietumiem no galvaspilsētas Kijivas. Administratīvi pakļauts Bučas rajonam.

Vēsture 
Makarivas tuvumā atrasti 9.—12. gadsimta senkrievu pilsētu arheoloģiskie atradumi. Pēc vienas no versijām, tā ir hronikās minētā Zdvižeņa. Mūsdienu apdzīvotā vieta sākusies kā lietuviešu muižniekiem Ivašencevičiem piederošs Voroņinas ciems, kas pirmoreiz minēts 1506. gadā. Vēlāk ciems pārdēvēts tagadējā vārdā. 19. gadsimtā Makariva bija miests Kijevas apriņķī ar nozīmīgu ebreju hasīdu kopienu. 1956. gadā ciemam piešķirts pilsētciemata statuss. Mūsdienās attīstīts lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības centrs. Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā ciematā notika sīvas kaujas, ciemats ievērojami nopostīts.

Atsauces 

Ukrainas pilsētciemati
Kijivas apgabals
Fernāns Kanels

Fernāns Emīls Kanels (; dzimis , miris ) bija franču futbolists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Kanels bija Francijas futbola komandas Club Français biedrs no 1899. līdz 1922. gadam. 1900. gada vasaras olimpisko spēļu laikā viņa komanda Franciju pārstāvēja futbola turnīrā. Komanda šajā turnīrā izcīnīja sudraba medaļu.

No 1904. līdz 1908. gadam viņš spēlēja arī Francijas futbola izlasē.

Atsauces

Ārējās saites 
 Fernāns Kanels (Olympics profils) 
 Fernāns Kanels (Olympedia profils) 
 Fernāns Kanels (Sports Reference profils) 

1882. gadā dzimušie
1951. gadā mirušie
Francijas futbolisti
Francijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Futbolisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki futbolā
Francijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Identitāte (filma)

"Identitāte" () ir 2003. gada ASV neo-noir trillera filma, kuras režisors ir Džeimss Mangolds. Filmā galvenās lomas atveido Džons Kjūsaks, Rejs Liota, Amanda Pīta, Alfreds Molina, Klea Duvāla, Rebeka De Morneja, Džons Hokss, Džons Makginlijs, Viljams Lī Skots, Džeks Bjūzijs un Pruits Teilors Vinss. Filma ir balstīta uz Agatas Kristi romānu And Then There Were None.

Filma ir par desmit svešiniekiem nomaļā Nevadas hotelī, kuri ir uz laiku nošķirti no pārējās pasaules. Pēkšņi viens pēc otra viņi tiek noslēpumaini nogalināti.

"Identitāte" pirmizrāde notika . Filma bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 90 miljonus ASV dolārus. Filma izdošanas brīdī saņēma atšķirīgus kritiķu atsauksmes, taču kopš tā laika "Identitāte" ir ieguvusi kulta filmas statusu.

Atsauces

Ārējās saites 

2003. gada filmas
ASV filmas
Columbia Pictures filmas
Haialī

Haialī () ir pilsēta Floridas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 223 109 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Haialī ir sestā lielākā Floridas pilsēta. Haialī atrodas Maiami aglomerācijā, ziemeļrietumos no Maiami centra.

Pilsēta ir ievērojama ar savu augsto spāņvalodīgo iedzīvotāju īpatsvaru (94%), kas ir otrs lielākais spāņu izcelsmes amerikāņu īpatsvars no visām ASV pilsētām ārpus Puertoriko. Haialī ir arī lielākais kubiešu un Kubas amerikāņu īpatsvars ASV — 73,37% iedzīvotāju. Pilsētā ir arī viena no lielākajām spāņvalodīgo kopienām valstī. 96,3% iedzīvotāju mājās lieto spāņu valodu.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 Mājaslapa
Floridas pilsētas
Holivuda (Florida)

Holivuda () ir pilsēta Floridas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 153 067 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Holivuda ir 12. lielākā Floridas pilsēta. Holivuda ietilpst Maiami aglomerācija, tā atrodas uz ziemeļiem no Maiami centra.

Dzimuši 
Holivudā dzimuši:

 Normans Rīduss (1969) — aktieris

Ārējās saites 

 Mājaslapa
Floridas pilsētas
Piramidālā skābene

Piramidālā skābene () skābeņu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā (neiekļaujot rietumdaļu), tostarp visā Latvijas teritorijā -  sausās pļavās, atmatās, sausās upju krastu nogāzēs, kā arī nezālienēs.

Apraksts 
Piramidālā skābene ir daudzgadīgs, 50-120 cm garš lakstaugs. Augam ir mietsakne un stāvs stublājs, kurš vairākkārt zaro galotnes ziedu skarā.

Auga lapām ir patīkama, skāba garša. Tās ir  bultveida, 3-15 cm garas un 0,5-4 cm platas, ar gludu malu, apakšējās ar garu kātu. Virzienā uz stublāja galotni lapas kāts kļūst īsāks, plātne šaurāka. Augšējās lapas ir sēdošas. Apakšējās lapas vairāk nekā 4 reizes garākas nekā platas, pamata daivas atstāvošas, dažreiz apakšdaļā ar sīku sānu piedevu (daivu). Ziedu skara  ir piramidāla, blīva, daudzkārt zaro. Apziednis ir zaļgani sārts. Iekšējās apziedņa lapas augļu laikā gandrīz apaļas, mala gluda, pamats sekli sirdsveidīgs, pie pamata sīks augonītis. Auglis ir tumši brūns riekstiņš. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Somijas skābene

Somijas skābene () skābeņu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas Ziemeļaustrumos, tostarp Latvijā, un Rietumsibīrijā, ūdenstilpju krastos un zemāko terašu pļavās.

Apraksts 
Somijas skābene ir daudzgadīgs, 50-130 cm garš lakstaugs ar stāvu, zaļganbrūnu līdz iesārtu (īpaši rudenī), stāvu,  sīkrievainu stumbru, kurš, zaro ziedkopā. Zari ir īsi un ziedkopas strupas.

Lapas ir šauri lancetiskas vai lineāras, 15-25 cm garas un 1,5-3 cm platas - tās vairāk nekā 7 reizes garākas nekā platas. Lapas plātnes mala ir nedaudz krokota, taču var būt arī cirtaina. Lapas gals ir gari nosmailots, bet pamats ķīļveidīgs. Lapas ar kātu, apakšējo lapu kāts sasniedz trešdaļu līdz pusi no plātnes garuma. Ziedkopa ir diezgan blīva, šaura, skaras zari īsi un stāvi, vairāk vai mazāk piekļauti pie stublāja. Apakšējie skaras zari var būt attālu; tad ziedkopa šķiet it kā pārtraukta. Augļu gatavības laikā ārējās apziedņa lapas piekļautas pie iekšējām. Iekšējās apziedņa lapas ieapaļas, aptuveni 0,35-0,5 cm garas un platas, pamats sirdsveidīgs, gals strups vai smails. Visas apziedņa lapas bez ir augonīša. Auglis ir visplatākais vidusdaļā. Zied no jūnija vidus līdz augustam.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Ūdens skābene

Ūdens skābene () mainīga izskata skābeņu suga, kuras ietvaros nodala 4 pasugas. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp Latvijā, un Ziemeļamerikā, mitrās pļavās, grāvjos un visdažādāko ūdenstilpju piekrastē.

Veido hibrīdu ar krastmalas skābeni (Rumex hydrolapathum) - dažādlapu skābeni (R. x heterophyllus Schultz).

Apraksts 
Ūdens skābene ir daudzgadīgs, 80-170 cm garš lakstaugs ar stāvu, zaļganu vai zaļganbrūnu stublāju, kurš zaro ziedkopā. Lapas ir plati olveidīgas, aptuveni 15-30 cm garas un 8-15 cm platas. Lapas mala ir gluda vai sīkzobaina, gals strups, pamats sirdsveidīgs, lapas kāts aptuveni plātnes garumā (apakšējām lapām) vai īsāks. Piezemes lapu garuma un platuma attiecība nav lielāka kā 2:1. Lapas kāts virspusē ar rievu.

Ziedu skara ir šaura un zarojums blīvs. Iekšējās apziedņa lapas ir iegarenas, ar strupu galu. Atšķirībā no daudzām citām skābeņu sugām, kārpveidīga izauguma uz augļa (augonīša) nav. Auglis visplatākais ir pie pamata. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu dzimta
Latvijas flora
Blow Out

Blow Out ir 1981. gada ASV neo-noir trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Braiens De Palma. Filmā galvenās lomas atveido Džons Travolta, Nensija Allena, Džons Litgovs un Deniss Francs.

Filma ir par Džeku Teriju, filmu skaņu efektu tehniķi, kurš, ierakstot skaņas mazbudžeta šausmu filmai, iemūžina audio pierādījumus par slepkavību, kurā ir nogalināts prezidenta kandidāts.

Filma ir balstīta uz 1966. gada Mikelandželo Antonioni filmu "Fotopalielinājums", filmā Blow Out fotogrāfijas nomainot ar audio ierakstu. Blow Out pirmizrāde notika . Lai gan filma saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes, tā nebija komerciāli veiksmīga, nopelnot tikai 12 miljonus ASV dolārus pie 18 miljuno budžeta. Laika gaitā filma ir iemantojusi kulta filmas statusu.

Atsauces

Ārējās saites 

1981. gada filmas
ASV filmas
Braiena De Palmas filmas
Mēs. Latvija, XX gadsimts

Mēs. Latvija, XX gadsimts ir romānu sērija, kuru apgāds "Dienas grāmata" publicēja no 2014. gada līdz 2018. gadam.

Tapšana 
Romānu sērija tika organizēta pēc rakstnieces Gundegas Repšes iniciatīvas. Tajā publicēti 13 latviešu autoru romāni. Sērija iemantoja lielu lasītāju interesi, vairāki tās darbi saņēma literāras prēmijas. G. Repše par sērijas kūrēšanu un romānu "Bogene" saņēmusi Baltijas Asamblejas balvu literatūrā. 

 I - Osvalds Zebris, "Gaiļu kalna ēnā" (2014)
 II - Guntis Berelis, "Vārdiem nebija vietas" (2015)
 III - Pauls Bankovskis, "18" (2014)
 IV - Inga Gaile, "Stikli" (2016)
 V - Gundega Repše, "Bogene" (2016)
 VI - Māris Bērziņš, "Svina garša" (2015)
 VII - Inga Ābele, "Duna" (2017)
 VIII - Andris Akmentiņš, "Skolotāji" (2018)
 IX - Nora Ikstena, "Mātes piens" (2015)
 X - Andra Manfelde, "Virsnieku sievas" (2017)
 XI - Kristīne Ulberga, "Tur" (2017)
 XII - Laima Kota, "Istaba" (2016)
 XIII - Arno Jundze, "Sarkanais dzīvsudrabs" (2017)

Ārējās saites 
 Rīgas Centrālā Bibliotēka - Romānu sērija “Mēs. Latvija, XX gadsimts” : bibliogrāfiskais rādītājs
Blīvā skābene

Blīvā skābene () skābeņu suga. Savvaļā tā ir sastopama Austrumeiropā. Latvijā tā ir uzskatāma par progresīvi adventīvu (ievazātu) suga, kura ir reti sastopama valsts ziemeļos un rietumos, taču citās daļās - salīdzinoši bieži, it sevišķi upju ielejās Viduslatvijā.

Apraksts 
Blīvā skābene ir daudzgadīgs, 60-150 cm garš lakstaugs. Stublājs ir stāvs, spēcīgs un zaro ziedkopā. Lapas ir iegareni olveidīgas, 15-25 cm garas un 6-12 cm platas, plātnes mala viļņaina, gals strups un pamats sirdsveidīgs. Apakšējo lapu kāts ir plātnes garumā vai garāks nekā plātne, augšējo - īsāks nekā plātne. Ziedkopa ir šaura un blīva. Apziednis ir zaļgans. Viena no iekšējām apziedņa lapām ar augonīti. Auglis ir plati sirdsveidīgs, visplatākais vidū. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Cirtainā skābene

Cirtainā skābene () skābeņu suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp Latvijā - visdažādākajās atklātās un mēreni mitrās līdz sausās vietās: pļavās, gar ūdenstilpēm, ceļmalās, nezālienēs.

Apraksts 
Cirtainā skābene ir daudzgadīgs, 60-130 cm garš lakstaugs ar stāvu,  zaļganbrūnu stublāju, kurš zaro ziedkopā. Lapas ir lancetiskas, 10-25 cm garas un 2-4 cm platas, to kāts ir īsāks nekā plātne, lapas mala ir cirtaina, pamats ir ķīļveida un gals - smails. Ziedu skara ir šauri piramidāla un vidēji blīva. Iekšējās apziedņa lapas ir olveida, ar augonīti. Auglis visplatākais ir zem vidusdaļas. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Par krievu un ukraiņu vēsturisko vienotību

„Par krievu un ukraiņu vēsturisko vienotību” (; ) ir Vladimira Putina aptuveni 5000 vārdus gara eseja, ko 2021. gada 12. jūlijā krievu un ukraiņu valodā savā tīmekļa vietnē publicēja Kremlis. Tajā izklāstīti Putina uzskati par krievu un ukraiņu vēsturi no Kijevas Krievzemes laikiem līdz pat PSRS sabrukumam, apgalvojot, ka ukraiņi un krievi (tāpat kā baltkrievi) esot „viena tauta”, bet mūsdienu Ukraina esot bez „nekādas vēsturiskās bāzes” un „pilnīgi un absolūti” „padomju laiku izgudrojums”.

Reakcija 

Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis nākamajā dienā teica, ka eseju analizēt viņam nav bijis laika, bet krievu un ukraiņu brālīgumu salīdzināja ar Kainu un Ābelu. Savukārt bijušais Igaunijas prezidents Tomass Hendriks Ilvess eseju pielīdzināja Ādolfa Hitlera 1938. gada retorikai par Sudetu apgabalu, ar ko Hitlers centās attaisnot Čehoslovākijas sadalīšanu.

Atsauces 

Imperiālisms
Krievu nacionālisms
Vovčanska

Vovčanska () ir pilsēta Ukrainas austrumos Harkivas apgabala Čuhujivas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļaustrumos Vovčas upes krastā  no apgabala centra Harkivas. Līdz 2020. gadam rajona centrs.

Vēsture 
Apdzīvotā vieta dibināta ap 1674. gadu, kad Mežonīgā Lauka apdzīvošanas laikā šeit tika izveidota kazaku apmetne (sloboda), kura vairākkārt piedzīvoja Krimas tatāru uzbrukumus. 1688. gadā apmetne tika pārcelta uz upes pretējo krastu. 1780. gadā Vovčanska kļuva par apriņķa pilsētu, bet 1923. gadā — par rajona centru. Pilsētā attīstīta mašīnbūva, pārtikas, vieglā un būvmateriālu rūpniecība.

Atsauces

Ārējās saites
Apslēptais

"Apslēptais" () ir 2005. gada psiholoģiska trillera, filma, kuras režisors un scenārija autors ir Mihaels Hāneke. Filmā galvenās lomas atveido Daniels Oteijs, Žiljeta Binoša un Moriss Benišū.

Filma ir par parīziešu pāri Žoržu (Oteijs) un Annu (Binoša), kurus terorizē ar slepeni filmētiem video ar viņu māju, kā arī ar savādiem zīmējumiem. Norādes video un zīmējumos norāda, ka filmētājs pazīst Žoržu jau sen.

Filma ir uzņemta 2004. gadā Parīzē un Vīnē, un tā ir starptautisks Francijas, Austrijas, Vācijas un Itālijas kopražojums. "Apslēptais" pirmizrāde notika 2005. gada Kannu kinofestivālā. Filma ir interpretēta kā alegorija par kolektīvo atbildību, vainas apziņu un koloniālismu.

Kannu kinofestivālā filma saņēma trīs balvas, tai skaitā balvu par labāko režisoru. Tā saņēma labākās filmas balvu Eiropas Kino balvu ceremonijā. "Apslēptais" tika izvēlēta kā Austrijas kandidatūra par labākā filma svešvalodā Amerikas Kinoakadēmijas balvai, tomēr tā tika diskvalificēta, jo franču valoda nav Austrijas oficiālā valoda. "Apslēptais" tiek uzskatīta par vienu no labākajām 2000. gadu filmām. 2016. gadā BBC filmu iekļāva savā sarakstā kā vienu no labākajām filmām kopš 2000. gada.

Atsauces

Ārējās saites 

2005. gada filmas
Francijas filmas
Austrijas filmas
Vācijas filmas
Itālijas filmas
Mihaela Hānekes filmas
Eiropas Kino balvas ieguvējas filmas
Lisjēns Uto

Lisjēns Poels Noēls Uto (; dzimis , miris ) bija franču futbolists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Uto bija Francijas futbola komandas Club Français biedrs. 1900. gada vasaras olimpisko spēļu laikā viņa komanda Franciju pārstāvēja futbola turnīrā. Komanda šajā turnīrā izcīnīja sudraba medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Lisjēns Uto (Olympedia profils) 
 Lisjēns Uto (Sports Reference profils) 

1878. gadā dzimušie
1975. gadā mirušie
Francijas futbolisti
Francijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Futbolisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki futbolā
Francijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Tetjana Ostaščenko

Tetjana Ostaščenko (; dzimusi 1974. gada augustā) ir Ukrainas kara ārste, Ukrainas Bruņoto spēku Medicīnas spēku komandiere kopš 2021. gada 30. jūlija, medicīnas dienesta brigādes ģenerāle. Pirmā sieviete Ukrainas vēsturē, kas vada militāro atzaru, kā arī pirmā sieviete brigādes ģenerāļa pakāpē.

Biogrāfija 
Tetjana Ostaščenko dzimusi 1974. gada augustā Ļvovā militārpersonas ģimenē.

1996. gadā viņa ar izcilību absolvējusi Ļvovas Nacionālās Medicīnas universitātes Farmācijas fakultāti. 1998. gadā absolvējusi Ukrainas Militārās medicīnas akadēmiju.

Kopš 1998. gada dienējusi militārajā medicīniskajā dienestā par Militārās aptiekas priekšnieci, Rietumu operatīvās pavēlniecības Militāri medicīniskās nodaļas virsnieku, Ukrainas Bruņoto spēku Centrālās militārās medicīnas nodaļas Medicīniskās apgādes nodaļas priekšnieci, Ukrainas Aizsardzības ministrijas Militāri medicīniskās nodaļas un Ukrainas Bruņoto spēku Ģenerālštāba Galvenās Militārās sadarbības un miera uzturēšanas operāciju direktorāta nodaļas vadītāju, Galvenās militārās medicīnas direkcijas Medicīnas apgādes nodaļas vadītāju, Aizsardzības ministrijas Galvenās inspekcijas galvenais inspektori.

2020. gadā viņa paaugstināja savu operacionālās un taktiskās izglītības līmeni vairākos NATO armijas kursos, kā arī pabeidza aizsardzības un drošības sektora reformas un stratēģiskās vadības kursus Krenfīldas Universitātē (Apvienotā Karaliste).

2021. gada 30. jūlijā viņa tika iecelta par Ukrainas Bruņoto spēku Medicīnas spēku komandieri. Tetjana Ostaščenko kļuva par pirmo sievieti noteikta veida spēku komandieri Ukrainas bruņoto spēku vēsturē, kā arī pirmo sievieti brigādes ģenerāli.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Ļvivā dzimušie
Ukrainas mediķi
Ukrainas Bruņoto spēku virsnieki
Krastmalas skābene

Krastmalas skābene () ir skābeņu suga. Savvaļā tā ir galvenokārt sastopama Eiropā (neiekļaujot kontinenta rietumu daļu). Nereti sastopama Latvijā - ūdenstilpju piekrastē, grāvjos, applūstošos pļavu pazeminājumos.

Apraksts 
Krastmalas skābene ir daudzgadīgs, 100-200 cm garš un kopumā masīvs lakstaugs. Tā stublājs ir stāvs, sīkrievains un parasti ziedkopā bagātīgi zaro. Lapas ir plati eliptiskas, ar kātu. Kāta garums sasniedz trešdaļu līdz pusi no lapas plātnes garuma. Apakšējās lapas ir ļoti lielas - garumā līdz 60 cm un platumā līdz 25 cm. Tās ir tumši zaļas, spīdīgas, to mala ir gluda vai neizteikti krokota, gals smails, pamats ķīļveidīgs.

Ziedkopa ir plaša skara ar daudziem zariem. Iekšējās apziedņa lapas ir olveidīgi trīsstūrainas, aptuveni 0,7 cm garas - tā gals ir smails vai strups un mala sīkzobaina. Uz apziedņa lapām ir liels, iegarens augonītis (kārpveida izaugums uz augļa). Auglis pie pamata ir plati ķīļveidīgs, galā smails, kopumā olveidīgi trīsstūrains. Zied jūlijā, augustā.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Garlapu skābene

Garlapu skābene () skābeņu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijas ziemeļu apvidū polam tuvās teritorijās, tostarp retumis visā Latvijas teritorijā, taču ir ieviesusies arī citur pasaulē.

Apraksts 
Garlapu skābene ir daudzgadīgs, 60-120 cm garš lakstaugs ar stāvu, zaļganu vai zaļganbrūnu stublāju, kurš  bagātīgi zaro ziedkopā. Auga lapas ir plati lancetiskas, 10-40 cm garas un 3-12 cm platas, jeb trīs līdz četras reizes garākas nekā platas. Lapas plātnes mala ir cirtaina, gals ir smails, pamats ķīļveida un dažreiz neizteikti sirdsveidīgs. Ziedkopa ir plati piramidāla, zarojums ir blīvs. Iekšējās apziedņa lapas ir nierveidīgas vai sirdsveidīgas, aptuveni  0,5-0,7 cm garas un 0,6-0,7 cm platas. Lapas mala ir gluda, visas apziedņa lapas ir bez augonīša (kārpveidīga izauguma uz augļa). Auglis visplatākais ir tā vidusdaļā. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces

Ārējās saites 

Skābenes
Sūreņu dzimta
Neļķu rinda
Latvijas flora
Ēriks Torntons

Ēriks Pīters Ipolīts Torntons (; dzimis , miris ) bija angļu izcelsmes Beļģijas futbolists, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Torntons 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Jauktās komandas Université de Bruxelles sastāvā. Komanda futbola turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.

Viņā no 1897. līdz 1907. gadam startēja futbola klubā Léopold FC, bet no 1907. līdz 1911. gadam  startēja futbola klubā Beerschot AC. Kā arī ir zināms, ka viņš 1905. gadā divas spēles nospēlēja Beļģijas futbola izlases sastāvā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Ēriks Torntons (Olympedia profils) 
 Ēriks Torntons (Sports Reference profils) 
 Ēriks Torntons (WorldFootball.net profils) 

1883. gadā dzimušie
1945. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Beļģijas futbolisti
Lielbritānijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Futbolisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie bronzas medaļnieki futbolā
Jauktās komandas olimpiskie bronzas medaļnieki
Trīs dienas Kondora dzīvē

"Trīs dienas Kondora dzīvē" () ir 1975. gada ASV politiskā trillera filma, kuras režisors ir Sidnijs Polaks. Filmā galvenās lomas atveido Roberts Redfords, Feja Danaveja, Klifs Robertsons un Makss fon Sīdovs. Filma ir balstīta uz Džeimsa Greidija 1974. gada romāna Six Days of the Condor.

Filma ir par CIP grāmatu pētnieku ar segvārdu "Kondors" (Redfords), kurš kādu dienu atgriežas no pusdienām un atklāj, ka viņa visi kolēģi ir nogalināti. Kondoram ir jāatrod vainīgie, saprotot kam viņš var uzticēties.

"Trīs dienas Kondora dzīvē" pirmizrāde notika . Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākā montāža.

Atsauces

Ārējās saites 

1975. gada filmas
ASV filmas
Paramount Pictures filmas
Sidnija Polaka filmas
Maltuve

"Maltuve" () ir 2007. gada ASV filma, kuras režisori ir Roberts Rodrigess un Kventins Tarantīno. "Maltuve" sastāv no divām filmām — Rodrigesa "Šausmu planēta" (Planet Terror), šausmu filma par izdzīvojušu grupu, kuri cīnās pret zombijiem līdzīgām radībām, kā arī Tarantīno "Nāves pierādījums" (Death Proof), šausmu filma par slepkavniecisku kaskadieri, kurš ar modificētiem transportlīdzekļiem nogalina jaunas sievietes. "Šausmu planēta" galvenās lomas atveido Roza Makgovana, Fredijs Rodrigess, Maikls Bīns, Džefs Feihijs, Džošs Brolins un Mārlija Šeltone, bet "Nāves pierādījums" galvenās lomas atveido Kurts Rasels, Rosario Dosone, Vanesa Ferlito, Džordana Leda, Sidnija Temija Puatjē, Treisija Tomsa, Mērija Elizabete Vinsteda un Zoja Bella. Starp abām filmām ir skatāmi arī izdomāti filmu treileri, kuru režisori ir Rodrigess, Robs Zombijs, Edgars Raits, Īlaijs Rots un Džeisons Eisners.

"Maltuve" pirmizrāde notika . Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, bet bija finansiāli neveiksmīga, nopelnot tikai 25,4 miljonus ASV dolārus pie 53–67 miljonu budžeta. Rodrigesa un Eisnera veidotie neīstie treileri vēlāk kļuva par pamatu filmām "Mačete" (2010) un Hobo with a Shotgun (2011).

Atsauces

Ārējās saites 

2007. gada filmas
ASV filmas
Šausmu filmas
Kventina Tarantīno filmas
Čili krabis

Čili krabis (Chilli crab, 辣椒 螃蟹) ir Singapūras jūras velšu ēdiens. Tā recepti 1950. gadā radīja Singapūras šefpavāre Šera Jama Tjana (Cher Yam Tian) un viņas vīrs Lims Čū Ngī (Lim Choo Ngee), kuriem piederēja jūras velšu restorāns Palmbīčā Singapūras kvartālā Katong. Čili krabja pagatavošanai izmanto dubļu krabjus, kurus apcep pusbiezā saldskābā tomātu un čili mērcē. Neskatoties uz nosaukumu, čili krabis nav pārāk ass ēdiens. Tas ieņem 35. vietu CNN Go 2011. gada pasaules 50 garšīgāko ēdienu sarakstā.

Recepte un pasniegšana 
Lai gan parasti šo ēdienu gatavo no dubļu krabjiem, var izmantot arī citas krabju šķirnes.

Mērces pamatā ir čili mērces un tomātu mērces maisījums, kuru sabiezina ar miltiem. Mērcei pievieno ķiplokus, rīsu etiķi, sojas mērci un citas sastāvdaļas. Īsi pirms gatavošanas beigām pievieno sakultu olu, turpinot maisīt.

Krabjus viegli apcep vai tvaicē kopā ar ingveru un pēc tam apcep mērcē. Bruņas parasti nedaudz salauž pirms gatavošanas, lai pēc tam būtu vieglāk ēst.

Gatavo ēdienu tradicionāli rotā ar koriandra lapām. Čili krabi pasniedz ar maizi: “mantou” (ķīniešu ceptas vai tvaicētas maizītes), bagetes šķēlēm vai grauzdētu maizi. Čili krabi var pasniegt arī ar baltajiem rīsiem.

Atsauces 

Singapūra
Igors Rajevs

Igors Rajevs (dzimis 1965. gada 28. novembrī) ir latviešu NBS rezerves pulkvedis, militārais analītiķis un politiķis.
Bijušais Izlūkdesanta/Latvijas miera uzturēšanas spēku bataljona (IDB/LATBAT) komandieris (1996–2000), vēlāk Sauszemes spēku Mehanizētās kājnieku brigādes komandieris (2006-2007), tad Sauszemes spēku komandieris (2004-2009).
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā piedalījās TV24 kanāla speciālizlaidumā Jaunākais par karu Ukrainā ar Igoru Rajevu, kur stāstīja par aktuālākajiem notikumiem. 2022. gada 29. jūnijā Rajevs paziņoja, ka pārtrauc komentēt karadarbību Ukrainā, jo dodas politikā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1965. gada 28. novembrī. 

Līdz 1983. gadam mācījās Rīgas 13. vidusskolu, pēc tam Maskavas karaskolā, kuru absolvēja 1987. gadā kā riteņu un kāpurķēžu tehnikas ekspluatācijas inženieris, pēc tam dienēja padomju armijā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas atgriezās dzimtenē un turpmāko savu dienestu saistīja ar Latvijas armiju.

1992. gadā I. Rajevs sāka dienēt Nacionālo bruņoto spēku bataljonā.
I. Rajevs bija pirmo starptautisko mācību Baltic Challenge 96 projekta virsnieks, Izlūkdesanta bataljona komandieris, Sauszemes kājnieku brigādes komandieris un kontingenta komandieris misijās Irākā un Afganistānā.
Bija atbildīgs par Bruņoto spēku transformāciju un pielāgošanu 21. gadsimta vajadzībām. Rakstījis militāro plānu Latvijas iestājai NATO. Izveidojis godasardzes rotu un tās rituālu. Bija viens no NBS komandiera amata kandidātiem, apbalvots ar Viestura ordeni par bruņoto spēku attīstīšanu.

2010. gadā pulkvedi Rajevu atstādināja no Bruņoto spēku Apvienotā štāba priekšnieka vietnieka amata pēc tam, kad Satversmes aizsardzības birojs atteicās viņam izsniegt 1. kategorijas atļauju darbam ar valsts noslēpumiem.

2022. gada 29. jūnijā I. Rajevs publiski paziņoja, ka iesaistīsies politiskajā biedrībā "Reģionu spēks". 

No politiskās apvienības Apvienotais saraksts ir kandidāts 14. Saeimas vēlēšanās. Kā 3. numurs no savas partijas Rīgas vēlēšanu apgabalā ievēlēts 14. Saeimā.

Personīgā dzīve 
Precējies, ģimenē aug četri bērni, ir arī pieaugusi meita no pirmās laulības. Karstasinīgs hokeja fans. Viņa abi vectēvi bijuši saistīti ar armiju, viens karoja strēlnieku korpusā, otrs - leģionā.

Izdevumam “Privātā Dzīve” I. Rajevs stāstīja: “Ja cilvēkus satrauc kāds jautājums un es varu viņiem kaut kā palīdzēt, to daru. Arī intervijas televīzijā sniedzu ne tāpēc, ka man gribas gozēties kameru priekšā. Bet tāpēc, lai skaidrotu.”

I. Rajevs ir īpašnieks un valdes loceklis kapitālsabiedrībai SIA Rajevs Security and Defence Solutions.

Atsauces 

1965. gadā dzimušie
14. Saeimas deputāti
Latvijas militārpersonas
Ludmila Baluška

Ludmila Baluška (; dzimusi ) ir bijusī ukraiņu brīvā stila cīkstone, Pasaules čempionāta bronzas medaļniece, Eiropas čempione, Ukrainas Nopelniem bagātā sporta meistare.

Biogrāfija 
Ludmila Baluška sāka nodarboties ar cīņas sportu 1999. gadā. Viņas pirmais treneris bija Ukrainas Nopelniem bagātais treneris Andrijs Pistuns. 2004. gads beidza Ļvovas fiziskās kultūras skolu (tagad Ļvivas sporta profesionālā koledža), 2008. g – Ļvivas Valsts iekšlietu universitāti (specialitāte – jurists), 2012.g. – Ļvivas Valsts fiziskās kultūras universitāti. 2012. gada iestājās minētās universitātes aspirantūrā,  kuru beidza 2020. gadā iegūstot fiziskās kultūras un sporta zinātņu kandidāta grādu.

Starptautiskajās sacensībās Ludmila Baluška sāka piedalīties 2000. gadā, kad Eiropas kadetu čempionātā ieguva 4. vietu. Nākamajā gadā šajā turnīrā viņa bija jau trešā. 2002. gadā kļuva par Eiropas un 2003. gadā par Pasaules junioru čempioni. 2005. gadā Baluška pirmoreiz piedalījās Eiropas čempionātā pieaugušajiem un ieņēma 5. vietu. 2009. gada pasaules čempionātā pēc divām uzvarām ceturtdaļfinālā zaudēja nākamajai čempionei Marijai Stadņikai, bet gandarījuma cīņā pieveica baltkrievieti Tatjanu Gurnoviču, pēc tam cīņā par trešo vietu Lielbritānijas cīkstoni Janu Stadņiku un izcīnīja bronzas medaļu. 2012. gadā Belgradā Eiropas čempionātā viņa izcīnīja zelta medaļu, finālā uzvarot rumānieti Esteru Dobri

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Ukrainas Nopelniem bagātā sporta meistare
 2009. gada Labākā Ukrainas cīkstone.

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Ļvivā dzimušie
Ukrainas cīkstoņi
Ukrainas Nopelniem bagātie sporta meistari
Suvona

Suvona (, ) ir pilsēta Dienvidkorejā, Kjongido provinces administratīvais centrs. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 1,23 miljoni iedzīvotāju. Suvona atrodas 30 km uz dienvidiem no Dienvidkorejas galvaspilsētas Seulas, līdz ar to tā ietilpst Seulas aglomerācijā.

Suvonā bāzējās uzņēmums Samsung Electronics.

Atsauces

Ārējās saites 

Dienvidkorejas pilsētas