joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hermanis fon Brēverns

Hermanis fon Brēverns (, 1663–1721) bija Zviedru Vidzemes jurists, 1694. gadā iecelts dižciltīgo kārtā. Rīgas pilstiesas (Burggericht) priekšēdētājs (1696), pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas iecelts par Vidzemes hoftiesas viceprezidentu (1711), vēlāk par Krievijas justīckolēģijas viceprezidentu Pēterburgā. Sagatavojis Vidzemes seno privilēģiju sarakstu, kas ilgstoši kalpoja Baltijas provinču autonomijas pamatošanai Krievijas impērijas sastāvā.

Dzīvesgājums 
Cēlies no Brēferu dzimtas. Dzimis 1663. gada 20. jūlijā Rīgā profesora Johana Brēfera un viņa sievas Sofijas, dzimušas fon Duntes, ģimenē. Mācījās Rīgas akadēmiskajā ģimnāzijā, kur viņa tēvs no 1677. gada bija teoloģijas profesors. Rīgā latīniski iespiesti viņa pirmie disputi un uzrunas.  
1683. gadā viņš uzsāka matemātikas, teoloģijas un tieslietu studijas Altdorfas Universitātē (), kuras 1686. gadā turpināja Jēnas Universitātē, un 1690. gadā pabeidza Leipcigas Universitātē.  

Pēc atgriešanās dzimtenē 1693. gadā iecelts par Zviedru Vidzemes Rīgas apriņķa zemes tiesas piesēdētāju, 1694. gadā iecelts dižciltīgo kārtā. 1696. gadā kļuva par Rīgas Karaliskās pilstiesas (Burggericht) priekšsēdētāju, 1701. gadā par Vidzemes hoftiesas (Hofgericht) piesēdētāju.  

Lielā Ziemeļu kara sākumā atkārtoti bēga uz Lībeku (1700-1701, 1709-1711), pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas caur Liepāju un Jelgavu atgriezās Rīgā un 1711. gadā tika iecelts par Vidzemes hoftiesas viceprezidentu. Pateicoties Pētera I personiskai labvēlībai viņu 1718. gadā iecēla par Pēterburgas Vidzemes, Igaunijas un Somijas lietu Justīcijas lietu kolēģijas viceprezidentu, viņš piedalījās dokumentu gatavošanā  Nīštates miera līguma sarunām. 
1718. gadā viņš latīniski uzrakstīja savu autobiogrāfiju Hermannus de Brevern de vita sua, ko vāciski pārtulkoja un publicēja K. Buse ilgi pēc viņa nāves 1846. gadā.
No 1721. gada Vidzemes landrāts, Vainižu pils (Wainsel) īpašnieks.
  
Miris Pēterburgā 1721. gada 3. jūlijā, apglabāts Rīgā. Viņa dēls Kārlis fon Brēverns (1704—1744) kļuva par Pēterburgas Zinātņu akadēmijas prezidentu (1740).

Darbi 
 Disputatio philosophica de norma physicae Rīga, 1683 (latīniski)
 Oratio de novo Romanorum veterum anno cum nostro collato Rīga, 1683 (latīniski)
 De Q. Curtii Rufi aetate Altdorfa, 1683 (latīniski)
 Exerc. acad. de Symbolo heroico, Italis Impresa, Gallis Devise dicto. Altdorfa, 1686 (latīniski)
 Untersuchung von der Wahrhaftigkeit des Privilegiums Sigismundi Augusti feria sexta post festum Sctae. Catharinae 1561 (rokraksts)
 Entwurf einiger historischen Nachricht über die liefländische Privilegia zum Besten meines geliebten Vaterlandes (rokraksts)
 Gelehrte Anmerkungen über alle livländische Denkwürdigkeiten (rokraksts)
 Kurze Anzeige derer Scribenten, aus welchen die Historie von Lieffland nach Mögliclikeit zusammengefasst werden könnte, zum weitern Nachdenken bey müssigen Stunden entworfen von H. v. B. Omne initium grave (rokraksts)

Atsauces 

1663. gadā dzimušie
1721. gadā mirušie
Latvijas juristi
Vācbaltieši
Rīgā dzimušie
Kārlis fon Brēverns

Kārlis Hermanis fon Brēverns (, 1704–1744) bija vācbaltiešu diplomāts Krievijas Impērijas dienestā. Krievijas Impērijas Zinātņu akadēmijas prezidents (1740–1741), ķeizarienes Elizabetes  konferencministrs.

Dzīvesgājums 
Cēlies no Brēvernu dzimtas. Dzimis 1704. gada 22. oktobrī Rīgā tiesneša Hermaņa Brēverna un viņa sievas Katrīnas, dzimušas fon Reiternas, ģimenē. Mācījās Rīgas akadēmiskajā ģimnāzijā, no 1719. gada studēja tieslietas Kēnigsbergas universitātē. No 1726. gada bija Krievijas Impērijas vēstniecības sekretārs Stokholmā, vēlāk Krievijas Impērijas Ārlietu kolēģijas tulks. Pēc Kurzemes hercoga atraitnes Annas kļūšanas par Krievijas ķeizarieni 1731. gadā viņš pavadīja vēstnieku F.K. fon Lēvenvoldi diplomātiskās misijās Vīnē, Drēzdenē un Berlīnē (1731—1734).

1735. gadā K. Brevernu iecēla par ķeizarienes Annas Ministru kabineta sekretāru. 1740. gadā viņš salaulājās ar ķeizarienes galma dāmu Amāliju Doroteju fon Keizerlingu un tika iecelts par Krievijas Impērijas Zinātņu akadēmijas prezidentu.

Pēc ķeizariemes Annas nāves un reģenta Bīrona gāšanas 1741. gada 15. aprīlī atcelts no visiem amatiem, tomēr vēlāk iecelts par ķeizarienes Elizabetes konferencministru, no 1742. gada vadīja Krievijas Impērijas Ārlietu kolēģiju.

Miris 1744. gada 3. janvārī Pēterburgā.

Atsauces 

1704. gadā dzimušie
1744. gadā mirušie
Krievijas Impērijas diplomāti
Vācbaltieši
Rīgā dzimušie
Rekviēms sapnim

{{Filmas infokaste
 |   nosaukums = Rekviēms sapnim
 | oriģinālnos = Requiem for a Dream'm
 |      attēls = Requiem for a dream.jpg
 |    paraksts = Filmas plakāts
 |       žanrs = psiholoģiska drāma
 |    režisors = Darens Aronovskis
 |  producents = 
 |   scenārijs = 
 |     aktieri = 
 |      mūzika = Klints Mansels
 |   operators = Metjū Lībetiks
 |     montāža = Jay Rabinowitz |     studija = Thousand WordsProtozoa Pictures | izplatītājs = Artisan Entertainment |    izdošana = 
 |      ilgums = 101 minūte
 |      valsts = ASV
 |      valoda = angļu
 |     budžets = 4,5 miljoni dolāru
 |    ienākumi = 7,4 miljoni dolāru
 |        imdb = tt0180093
}}
"Rekviēms sapnim" () ir amerikāņu kinorežisora Darena Aronovska 2000. gadā uzņemta psiholoģiska drāma pēc Huberta Selbija (Hubert Selbi) tāda paša nosaukuma garā stāsta. Galvenās lomas filmā tēlo Elena Bērstina (Ellen Burstyn), Džēreds Leto (Jared Leto), Dženifere Konelija (Jennifer Connely) un Marlons Vaians (Marlon Wayans). Filmas scenārija autori ir Darens Aronovskis un Huberts Selbijs. Par lomu šajā filmā Elena Bērstina tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise. Filma ārpus konkursa tika demonstrēta 2000. gada Kannu kinofestivālā.

Filma attēlo četru dažādu veidu narkotiku atkarības, kuru rezultātā filmas personāži tiek ieslodzīti maldu un neapdomīgu lēmumu pasaulē, kas vēlāk stāsies realitātes vietā, tādējādi atstājot tos kā tukšas sava agrākā "es" čaulas.Darren Aronofsky's Films and the Fragility of Hope

Mūziku filmai sarakstījis komponists Klints Mansels. Filmas skaņu celiņš guva lielu atsaucību un vēlāk dažādos veidos tika izmantots citu filmu treileros, kā Da Vinči kods, Pazudušie (Lost), Saules gaisma (Sunshine), Devējs (The Giver), Es esmu leģenda (I Am Legend), Mūsu ēras Babilona (Babylon A.D), Zatura. Piedzīvojumi kosmosā (Zathura. A Space Adventure) un Gredzenu pavēlnieks: Divi torņi (The Lord of the Rings: The Two Towers'').

Atsauces

Ārējās saites 

2000. gada filmas
ASV filmas
Darena Aronovska filmas
Čeņs Duns

Čeņs Duns (, dzimis ) ir Ķīnas kosmonauts, Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēku iznīcinātājpilots, pulkvežleitnants.

Čeņs 2009. gadā tika izvēlēts otrajā Ķīnas kosmonautu grupā.

Pirmo kosmisko lidojumu Čeņs Duns sāka 2016. gada oktobrī ar kosmosa kuģi Shenzhou 11. Kosmosa kuģis saslēdzās ar orbitālo laboratoriju Tiangong 2. Lidojuma ilgums — 32 dienas 6 stundas 25 minūtes.

Otro reizi kosmosā Duns devās 2022. gada 5. jūnijā, esot kosmosa kuģa Shenzhou 14 komandierim.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

Atsauces 

Ķīnas kosmonauti
Ādams Lēvenhaupts

Ādams Ludvigs Lēvenhaupts (, 1659–1719) bija zviedru ģenerālis un politiķis. Piedalījās Lielajā Ziemeļu karā Latvijas teritorijā, bija zviedru ieņemtās Kurzemes un Piltenes gubernators (1702–1705, 1706–1709) un Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators (1706–1709). Miris krievu gūstā Maskavā.

Dzīvesgājums 
Dzimis Otrā Ziemeļu kara laikā  zviedru ģenerālmajora Ludviga Viriha Lēvenhaupta un viņa sievas Šarlotes Suzannas Marijas ģimenē karaspēka kara nometnē pie Kopenhāgenas. Studēja Lundas (1671), Upsālas (1675) un Rostokas (1680) universitātēs. Bavārijas kūrfirsta Maksimiliāna II Emanuēla komandētā karaspēka sastāvā no 1684. gada piedalījās Lielā turku kara kaujās Ungārijā. Pēc tam kā Holandes armijas virsnieks piedalījās Pfalcas mantojuma karā pret Franciju (1688–1697), iegūstot pulkveža pakāpi. 1689. gadā apprecējās ar savu māsīcu Britu Doroteju Lēvenhauptu.

1697. gadā viņš atgriezās Zviedrijā, Lielajā Ziemeļu karā komandēja zviedru armijas korpusu Latvijas teritorijā. Zviedrijas karalis Kārlis XII viņu 1703. gadā paaugstināja ģenerālmajora pakāpē un iecēla par Jelgavas gubernatoru (1702–1705). Viņa vadībā zviedru karaspēks 1703. gada 18. marta kaujā pie Saločiem (, ) sakāva apvienoto krievu un lietuviešu karaspēku Lietuvas lauka hetmaņa Gregora Antona Oginska vadībā. 
 
  
Kā Zviedru Kurzemes gubernators viņš 1704. gada 26. jūlijā sakāva krievu un lietuviešu karaspēkus kaujā pie Jēkabpils un 14. septembrī ieņēma Biržu pili. 1705. gada 16. jūlijā viņš uzvarēja krievu karaspēku Borisa Šeremetjeva vadībā Mūrmuižas kaujā, pēc tam viņu paaugstināja par ģenerālleitnantu un Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatoru (1706–1709). 1706. gada martā Zviedru Vidzemes karaspēks Lēvenhaupta vadībā ieņēma Kurzemes un Žemaitijas teritoriju. 

Karagājiena laikā uz tagadējās Ukrainas teritoriju ģenerālis Lēvenhaupts komandēja ap 16 000 lielu Baltijas provincēs mobilizētu armijas korpusu. Cieta sakāves 1708. gada 22. septembra kaujā pie Ļesnajas un 1709. gada 8. jūlijā Poltavas kaujā. Pēc zaudētās Poltavas kaujas viņš vadīja zviedru un to sabiedroto atkāpšanos, tomēr bija spiests parakstīt Zviedrijas armijas kapitulāciju Dņepras krastā pie Perevoločnas.  

Miris 1719. gada 12. februārī krievu gūstā Maskavā.

Ārējās saites 

1659. gadā dzimušie
1719. gadā mirušie
Latvijas vēsture
Zviedrijas vēsture
Zviedrijas politiķi
Kopenhāgenā dzimušie
Linda Nemiera

Linda Nemiera (dzimusi Linda Dreimane ) ir latviešu rakstniece, kas visplašāk raksta Latvijas urbānās fantāzijas žanrā. Viņas pirmā grāmata "Vilcenes stāsts" ieguva veicināšanas prēmiju apgāda Zvaigzne ABC rīkotajā konkursā "Latviešu oriģinālliteratūra bērniem un jauniešiem".

Biogrāfija 
Linda Nemiera 1999. gadā absolvēja Rīgas Valsts 1. ģimnāziju un 2008. gadā ieguva bakalaura grādu Latvijas Universitātē, kur viņa studēja Ekonomikas un Vadības fakultātē. Nemiera divus gadus studēja arī Vēstures un filozofijas fakultātē, un ir izteikusi vēlmi mācības šajā fakultātē kaut kad pabeigt. No 1999. līdz 2001. gadam Nemiera strādāja Nacionālo bruņoto spēku gaisa spēku štābā kā operatīvās daļas plānošanas speciāliste. Pēc tam kā L’Oreal Baltic produktu menedžere (2005.-2007.) un Avon Latvijas mārketinga daļas vadītāja (2009.-2011.).

Rakstniecība 
Nemiera rakstniecību sauc par savu bērnības sapni, un motivāciju uzrakstīt savu pirmo grāmatu (Vilcenes stāsts) Nemiera ieguva pēc ceļojuma uz Mohaves tuksnesi. Nemiera, runājot par savu rakstīšanas procesu, apgalvo, ka, rakstot grāmatas, sākumā izveido sižeta plānu, kuram tiek sekots rakstot.

Nemiera atzīst, ka raksta ar nolūku izklaidēt, tādējādi pamatojot izvēli rakstīt fantāzijas žanrā. 

2013. gadā Nemiera uz brīdi pārtrauca rakstīšanu, lai rūpētos par jaundzimušo dēlu.

Bibliogrāfija 
 Vilcenes stāsts. Rīga: Zvaigzne ABC, 2010.
 Septiņi. Rīga: Zvaigzne ABC, 2011.
 Kaķa lāsts. Rīga: Zvaigzne ABC, 2012.
 Lidojums. Rīga: Zvaigzne ABC, 2013.
 Ķaķis maisā. Rīga: Zvaigzne ABC, 2015.
 Sofijas noslēpums. Rīga: Zvaigzne ABC, 2016.
Pūča un Pinčijas gaisa pils. Rīga: Zvaigzne ABC, 2016.
Kaķa koncerts. Rīga: Zvaigzne ABC, 2016.
Kaķis otrpus ceļam. Rīga: Zvaigzne ABC, 2019.
Apaļā Bebe. Rīga: Zvaigzne ABC, 2020.
Rīgas raganas. Rīga: Zvaigzne ABC, 2021.

Atsauces 

1981. gadā dzimušie
Latviešu rakstnieki
Rakstnieces
21. gadsimta rakstnieki
Latviešu valodā rakstošie
Latvijas rakstnieki
Rīgā dzimušie
Last Week Tonight with John Oliver

Last Week Tonight with John Oliver, bieži dēvēts par Last Week Tonight, ir amerikāņu sarunu un ziņu satīras šovs, ko vada britu komiķis Džons Olivers. Raidījuma pirmizrāde notika svētdienā, 2014. gada 27. aprīlī HBO kanālā. Šovam ir dažas līdzības ar kanāla Comedy Central raidījumu Daily Show with Jon Stewart, kurā Olivers iepriekš darbojās kā ziņu korespondents. Abas pārraides satīriskā veidā vēsta par aktualitātēm pasaulē un politiku, bet Daily Show tiek pārraidīts katru dienu, turpretī Last Week Tonight — katru nedēļu.

Oliveram ir pilnīga radošā brīvība par šova saturu. Komiķa sākotnējais līgums ar HBO bija uz diviem gadiem ar iespēju to pagarināt. 2015. gadā tika paziņots, ka raidījuma producenti vienojušies ar HBO par vēl vismaz divām 35 sēriju sezonām. Last Week Tonight ir ticis nominēts 10 Primetime Emmy balvām, uzvarot 4 nominācijās.

2015. gada 16. augustā šova laikā Džons Olivers dibināja Mūžīgās atbrīvošanas dievmātes baznīcu, kuru slēdza 2 mēnešus vēlāk.

Formāts 
Parasti Olivers šovu vada, sēžot pie rakstāmgalda, fonā atrodoties pilsētas ainavai ar ēkām no visas pasaules. Šajā fonā ir attēlots Vašingtona monuments, Halīfa tornis, Empire State Building, Ēģiptes piramīdas, kā arī Pūķakmens (Dragonstone) pils no seriāla "Troņu spēle". Katrā sērijā ir vairākas īsākas sadaļas un tad viens galvenais segments. Lai gan īsās sadaļas gandrīz vienmēr ir saistītas ar neseniem notikumiem pasaulē, epizodes galvenā daļa parasti detalizēti apskata politisku jautājumu, kas nav izskanējis medijos iepriekšējās nedēļas laikā. Džons Olivers nereti izmanto dažādus tēmturus šova tematu popularizēšanai sociālajos tīklos, no kuriem vairāki ir kļuvuši par interneta fenomeniem.

Pārraidīšana 
Last Week Tonight with John Oliver sēriju galvenie segmenti tiek publicēti šova YouTube kanālā. Kanādā un ASV šovs tiek rādīts HBO kanālā. Austrālijā šovu rāda The Comedy Channel pāris stundas pēc sērijas pirmizrādes ASV. Jaunzēlandē šovu rāda SoHo kanālā, Lielbritānijā un Īrijā kanālā Sky Atlantic, Beļģijā PRIME Series, Dienvidāfrikā M-Net un Portugālē RTP3.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 
 Last Week Tonight with John Oliver tv.com lapa 
 
 Last Week Tonight with John Oliver YouTube kanāls
 

Televīzijas šovi
ASV televīzijas raidījumi
Inline hokejs

Inline hokejs ir komandu sporta veids, kuru spēlē uz speciāla seguma, kura izmēri ir līdzīgi hokeja laukumam. To spēlē ar ripai līdzīgu priekšmetu, kurš ir nedaudz vieglāks. Latvijā šis sporta veids nav diez ko izplatīts, visā Latvijā ir tikai viena halle, kas ir zem klajas debess.

Ekipējums 

Ekipējums ir tas pats kuru izmanto hokejā. Tikai inline hokejā neizmanto krūšu sargu un slidām nav asmens, bet gan ripulīši. Vārtsargiem gan paliek tas pats ekipējums kāds hokejā.

Spēle 

Inline hokejs tiek spēlēts uz speciāla seguma. Uz laukuma atrodas 6 spēlētāji, 3 uzbrucēji, 2 aizsargi un 1 vārtsargs. Vārti ir 122 cm augsti un 183 cm plati. Spēle notiek 3 periodus, kurš katrs ilgst 15 minūtes.

Atsauces

Ārējās saites 
 LIHF

Sporta veidi
General Court

Vispārējā tiesa () ir Eiropas Savienības tiesa, kas izveidota, pamatojoties uz Padomes 1988. gada 24. oktobra lēmumu, un darbojas kopš 1989. gada. Vispārējā Tiesa tika izveidota, lai uzturētu un uzlabotu Eiropas Savienības tiesiskās kārtības aizsardzības kvalitāti un efektivitāti, atvieglojot EST darbu;

Vispārējā tiesa izskata privātpersonu, uzņēmumu un dažos gadījumos Eirops Savienības valstu valdību iesniegtas prasības atcelt Eiropas Ssavienības tiesību aktus. 
Praksē tas nozīmē to, ka šī tiesa galvenokārt darbojas konkurences tiesību, valsts atbalsta, tirdzniecības, lauksaimniecības un preču zīmju jomā.

Būtiskākās kompetences (LESD 256.p. 1.d.):
 daļa no prasībām pret ES institūciju aktiem un bezdarbību (LESD 263.; 265.p. – galvenokārt indivīdu prasības)
 prasības pret ES institūciju ārpuslīgumisko atbildību (LESD 268.p.)
 prasības pret ES saskaņā ar šķīrējklauzulām (LESD 272.p.)
 apelācijas sūdzības par Civildienesta tiesas nolēmumiem (LESD 256.p.2.d.) 
 (prejudiciālo nolēmumu sniegšana – LESD 256.p.3.d.)

Eiropas Savienības tieslietas
Tiesas
Osu!mania

osu!mania ir datorspēles osu! paveids, kurā spēlētājam ir nepieciešams spiest noteiktas pogas dziesmas ritmā. osu!mania ir līdzīgs spēlei Beatmania IIDX, DJMAX un Guitar Hero, kā arī daudzām citām spēlēm, kurās nepieciešams izmantot vairāk nekā 3 pogas.

Spēlēšana 
Šis spēles veids ir plaši izmantots gandrīz visās ritma spēlēs, kur ir nepieciešama laba roku un kāju koordinācija un nošu daudzums ir noteikts pēc dziesmas bpm (beats per minute). Parasti spēle seko vienam dziesmā dzirdamam mūzikas instrumentam vai elementam — vokālam, ģitārai vai bungām. Šajā spēlē notis krīt lejup no ekrāna augšējās daļas, un, kad nots ir nokļuvusi pie rindas zemākās daļas, tad spēlētājam ir jāspiež noteikta poga atkarībā no tā, kurā rinda atrodas nots.

Kontroles 
Vienkāršākās un biežāk izmantotās osu!mania kontroles ir A-1, S-2, D-3, F-4, Space-5, J-6, K-7, L-8 un ;-9, bet kontroles ir atkarīgas no pogu skaita, parasti tās ir sadalītas tā, lai abām rokām būtu vienāds pogu skaits, piemēram, QW un OP.

Ārējās saites 
 

Mūzikas datorspēles
Vereslavs Eingorns

Vereslavs Eingorns (; dzimis  Odesā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (1986).

Biogrāfija 
1980. gadā Rīgā izcīnījis 3. vietu PSRS jauno meistaru šaha turnīrā.
Daudzkārtējs PSRS šaha čempionātu laureāts: 1984. gadā Ļvovā bijis 3. vietā, 1986. gadā Kijevā atkārtojis šo panākumu, bet 1987. gadā Minskā dalījis 3.-4. vietu ar Jānu Elvestu. 1986. gadā dalījis 1.-2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Maskavā. Divas reizes pēc kārtas (1985, 1986) uzvarējis starptautiskos šaha turnīros Borā (tagad Serbija. Tāpat divas reizes pēc kārtas uzvarējis Berlīnes šaha turnīros Berliner Sommer (1990, 1991). 1987. gadā Zagrebā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ierindojies 9. vietā. 1991. gadā Ukrainas izlases sastāvā uzvarējis PSRS komandu šaha čempionātā. 1998. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Mecā. 2001. gadā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas un zaudējis 1. kārtā. 2005. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Hamburgā.

Pārstāvējis PSRS un Ukrainas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1992, 2000-2002). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (2000) medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1989-1992). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1989) un sudraba (1992) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (1989) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1993, 2001). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1993) un sudraba (2001) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2001) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1984. gadā Eingornam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2007. gadā kļuvis par FIDE vecāko treneri. Pasaules šaha olimpiādēs bijis Ukrainas sieviešu izlases galvenais treneris.

Atsauces

Ārējās saites 

1956. gadā dzimušie
PSRS šahisti
Ukrainas šahisti
Odesā dzimušie
Vadims Malahatko

Vadims Malahatko (; dzimis  Kijivā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (1999), kas kopš 2007. gada pārstāv Beļģiju.

Biogrāfija 
Daudzkārtējais Ukrainas šaha čempionātu dalībnieks, kuros divas reizes ieņēmis 5. vietu (1997, 1998). 2001. gadā Maskavā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas un izstājies 1. kārtā. 2006. gadā Varšavā Eiropas čempionātā ātrajā šahā izcīnījis vicečempiona nosaukumu.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā (1998, 1999), Krakovā (1999), Aluštā (1999), Kijivā (2001), Cīrihē (2004), Kopenhāgenas Politiken Cup (2006), Hastingsā (Anglija, 2008), Paņevēžā (2008), Esbjergā (2008), Bahreinā (2009), Vroclavā (2009).

Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 2000. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2001. gadā;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2001. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1997. gadā Malahatko piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1999. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1977. gadā dzimušie
Kijivā dzimušie
Beļģijas šahisti
Ukrainas šahisti
Johans Kristofs Švarcs

Johans Kristofs Švarcs (, 1722—1804) bija Apgaismības laikmeta vācu jurists un vēsturnieks. Rīgas birģermeistars (1782—1787). Publicējis pētījumus par senajām Rīgas pilsētas tiesībām.

Dzīvesgājums  
Dzimis 1722. gada 19. janvārī Rīgā birģermeistara Ādama Hinriha Švarca (1678—1762) un viņa sievas Annas Helēnas, dzimušas Gnospeliusas, ģimenē. Mācījās Rīgas domskolā, studēja tieslietas Leipcigas universitātē (1741—1745). 
Pēc atgriešanās dzimtenē bija Rīgas rātes ierēdnis (1745—1757), Rīgas pilsētas pilnvarotais Pēterburgā (1757—1760).

1761. gadā viņu ievēlēja par Rīgas rātskungu, 1765. gadā par sindiku. Strādāja "Lielajā likumu komisijā" Maskavā (1767), vēlāk Pēterburgā (1768—1772), kur aizstāvēja Baltijas provinču privilēģijas. 

1782. gadā ievēlēts par Rīgas birģermeistaru. Kad ķeizariene Katrīna II 1785. gadā ieviesa jaunus pilsētu pašvaldību noteikumus, kopā ar Rīgas rāti 1787. gadā nolika savas pilnvaras un nodevās sabiedriskajam un zinātniskajam darbam. Apstrādādams Rīgas rātes arhīva dokumentus, rakstu krājumā Nordische Miscellaneen 1791. gadā anonīmi publicēja pētījumu par senās Livonijas dokumentiem.
1785. gadā viņu uzņēma Rīgas ložā "Astreja", kur viņš pildīja tās sekretāra pienākumus (1791). 1795. gadā sacerēja un 1798. gadā iespieda polemisku brošūru pret bijušā Rīgas Domskolas rektora Snella Jēnā iespiesto Baltijas provinču aprakstu. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes pievienošanas Krievijas impērijai 1799. gadā izdeva apcerējumu Vollständige Bibliothek par Kurzemes un Piltenes valstiskajiem dokumentiem.  
1803. gadā atjaunotā Tērbatas Universitāte viņam piešķīra goda doktora (Dr. phil. h. c. d.) nosaukumu.

Miris 1804. gada 7. novembrī Rīgā.

Darbi 
 Versuch einer Geschichte der Rigischen Stadtrechte. Gadebusch's Versuche in der livländischen Geschichtskunde II St. 3 (1785)
 Einige diplomatische Bemerkungen aus den liefländischen Urkunden gezogen. Nordische Miscellaneen. St. 27 und 28, Riga: 1791.
 Versuch einer Geschichte der liefländischen Ritter- und Landrechte. Riga: 1794.
 Einige Bemerkungen über M. Carl Philip Michael Snell's Stadtpfarrers zu Butzbach im Hessen-Darmstaedtschen (vormals Rectors in Riga) Beschreibung der rußischen Provinzen an der Ostsee; als eine Beilage oder ein Anhang dazu. Göttingen: 1798. 
 Vollständige Bibliothek kurländischer und piltenscher Staatsschriften, nach der Zeitfolge aufgestellt. Mitau: 1799. Piltene

Atsauces 

1722. gadā dzimušie
1804. gadā mirušie
Latvijas vēsturnieki
Brīvmūrnieki
Rīgā dzimušie
Dzeltenā lupīna

Dzeltenā lupīna jeb Eiropas dzeltenā lupīna (Lupinus luteus) ir tauriņziežu dzimtas kultūraugs. Tās dzimtene ir Dienvideiropa, Vidusjūras reģions, kur lupīna aug savvaļā. Tās aug vieglās un vulkānu augsnēs. Augs tiek kultivēts Ziemeļeiropā, arī Baltkrievijā un Ukrainā, tāpat arī mazākos apjomos - Rietumaustrālijā un Dienvidāfrikā. Iepriekš lupīna tikusi plaši audzēta, Dienvidfrancijā un Madeirā tā ir pārgājusi savvaļā. Izdala 18 šķirnes, 4 varietātes un 6 veidus. Auga dzeltenās sēklas, kas ir lupīnu pupas, kādreiz bija Vidusūras reģiona un Latīņamerikas iedzīvotāju ierasta pārtika. Šodien lupīnu pupas lieto galvenokārt sālītu uzkodu veidā.

Latvijā ir selekcionēta viena dzeltenās lupīnas šķirne - "Kurzeme".

Audzēšana un izmantošana 
Lupīnas audzē kā lopbarību un pākšaugus. Lupīnas, tāpat kā citas sugas tauriņziežu dzimtā, ir spējīgas fiksēt slāpekli. Tas ir iespējams, pateicoties Bradyrhizobium ģints baktērijām, kas atrodas simbiozē ar lupīnu saknēm. Šādā veidā lupīnas spēj uzlabot neauglīgas un sliktas kvalitātes augsnes.

Dzeltenās lupīnas sēklās ir daudz neaizstājamo aminoskābju un, pretēji sojai, lupīnas var tikt audzētas mērenā līdz vēsā klimatā, līdz ar to lupīnas var tikt uzskatītas par alternatīvu sojai.

Lupīnu ziedi neizdala nektāru, taču medus bitēm tās dod ziedputekšņus.

Atsauces 
Kurlovich B.S. 2002. Lupins. Geography, classification, genetic resources and breeding, St. Petersburg, “Intan”, 468p. https://web.archive.org/web/20161015134938/http://personal.inet.fi/tiede/lupin/
Gladstones, J.S. 1998. Distribution, Origin, Taxonomy, History and Importance. In: J.S. Gladstones et al. (eds.), Lupin as Crop Plants. Biology, Production and Utilization, 1-39.
 Sugu enciklopēdija '“Latvijas daba'”

Tauriņziežu dzimta
Starptautiskā nedzirdīgo šaha komiteja

Starptautiskā nedzirdīgo šaha komiteja (ICCD) (, agrākā abreviatūra bija ICSC ()) ir starptautiska sporta organizācija, kas dibināta 1949. gadā Kopenhāgenā, un apvieno nedzirdīgos un vājdzirdīgos šahistus.

Vēsture 
Starptautiskā nedzirdīgo šaha komitejā ietilpst 33 valstu organizācijas. To atzīst Starptautiskā Olimpiskā komiteja un Starptautiskās šaha federācija (FIDE).

Starptautiskā nedzirdīgo šaha komiteja organizē vairākus šaha turnīrus:
 Pasaules šaha olimpiādes nedzirdīgajiem,
 Pasaules kausa turnīrus nedzirdīgajiem,
 Pasaules šaha komandu čempionātu nedzirdīgajiem,
 Eiropas šaha klubu čempionātu nedzirdīgajiem,
 Āzijas šaha klubu čempionātu nedzirdīgajiem.

Starptautiskā nedzirdīgo šaha komitejas komandas kopš 2002. gada piedalās arī Pasaules šaha olimpiādēs gan vīriešu, gan sieviešu konkurencē.

Atsauces

Ārējās saites 
  oficiālā ICCD vietne
  ICCD čempionātu un turnīru vēsture
  ICCD komandu turnīru rezultāti vietnē OlimpBase.org

Šaha organizācijas
Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācija

Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācija (IPCA) () ir starptautiska sporta organizācija, kas apvieno šahistus ar invaliditāti.

Vēsture 
Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācija ir ar Starptautisko šaha federāciju (FIDE) saistīta organizācija.

Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācija organizē dažādus šaha turnīrus:
 Pasaules šaha olimpiādes invalīdiem,
 Pasaules šaha čempionātus invalīdiem,
 Eiropas komandu kausu invalīdiem.

Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācijas komandas kopš 2002. gada piedalās arī Pasaules šaha olimpiādēs gan vīriešu, gan sieviešu konkurencē.

Atsauces

Ārējās saites 
  oficiālā IPCA vietne
  IPCA komandu turnīru rezultāti vietnē OlimpBase.org

Šaha organizācijas
Zoltāns Almāši

Zoltāns Almāši (; dzimis  Jārdānhāzā) ir Ungārijas starptautiskais lielmeistars šahā (1993).

Biogrāfija 
1993. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Kopš 1990. gadu otrās puses ir viens no vadošajiem Ungārijas šahistiem. Astoņas reizes uzvarējis Ungārijas šaha čempionātos (1995, 1997, 1999, 2000, 2003, 2006, 2008, 2009) un uzvaru skaita ziņā atpaliek tikai no Lajoša Portiša.

Četras reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros labākos panākumus guvis 1997. gadā Groningenā un 2004. gadā Tripolē, kad abas reizes nokļuvis līdz 4. kārtai. 2005. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Ungārijas pilsētā Pakšā, apsteidzot Viktoru Korčnoju. 2008. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Redžo nell'Emīlijā. 2009. gadā atkārtoti uzvarējis šaha turnīrā Pakšā. 2010. gadā Varšavā izcīnījis Eiropas čempiona nosaukumu ātrajā šahā. 2013. gadā Havanā uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā.

Pārstāvējis Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 12 reizes (1994-2016). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (2002, 2014) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (2010, 2016) medaļas;
 Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 9 reizes (1992-1999, 2005-2015). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1999) 2 bronzas (2011, 2015) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2011) un 2 bronzas (2013, 2015) medaļas;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (2011, 2015).

Par panākumiem turnīros FIDE 1993. gadā Almāši piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Boršodas-Abaūjas-Zemplēna meģē dzimušie
Ungārijas šahisti
Dyspessa ulula

Dyspessa ulula ir urbēju dzimtas naktstauriņš. Tā ir plaši izplatīta suga, kuras kāpuri spēj nodarīt nopietnu kaitējumu sīpolu ražām.

Izplatība 
Dyspessa ulula sastopama no Rietumeiropas un Dienvideiropas caur Krieviju līdz Āzijas centrālajai daļai. Suga atrodama arī Anatolijā, Ziemeļāfrikā un Āzijas dienvidrietumos. Nereti nokļūst jaunās teritorijās caur sīpolu importu, tomēr nespēj tur iedzīvoties.

Apraksts 
Pieaugušo (imago) naktstauriņu tēviņu spārnu plētums ir 19—26 mm, mātīšu no 18—25 mm. Priekšējie spārni veido dzeltenpelēku līdz dzeltenbrūnu un krēmaini baltu rakstu. To mala balta vai krēmaina ar 6 līdz 7 dzeltenbrūniem plankumiem. Apakšējie spārni dzeltenbrūni, arī to malu klāj priekšējiem spārniem līdzīgi plankumi. Cilija () ar gaišām svītrām. Vidukļa krāsa līdzīga spārnu krāsojumam. Vēders pelēcīgi brūns.

Kāpuru augšdaļa sārta, apakšdaļa — dzeltenīgi oranža. Sari vāji izteikti un ārēji grūti pamanāmi.

Ekoloģija 
Kāpuri barojas uz dažādām sīpolu ģints sugām, piemēram, dārza sīpoliem un ķiplokiem. Kāpuru attīstība ilgst vairākus augus.

Dyspessa ulula pasugas 
Suga veido trīs pasugas:
 Dyspessa ulula ulula;
 Dyspessa ulula kasrii Daniel, 1964 — sastopama Irānā;
 Dyspessa ulula nigrita Rothschild, 1917 — sastopama Anatolijā.

Eiropas populācija 
Eiropas populācija pārstāv gan individuālu, gan ģeogrāfisku dažādību, kas tomēr nav pietiekami izteikta atsevišķu pasugu izdalīšanai.

Atsauces

Ārējās saites 
 BioLib.cz.
 lepiforum.de. Bestimmungshilfe für die in Europa nachgewiesenen Schmetterlingsarten
 Cossus Fabricius, 1794. nic.funet.fi

Urbēju dzimta
Kārlis Lācis

Kārlis Lācis (dzimis 1977. gada 21. septembrī Tukumā) ir latviešu komponists, pianists un mūzikas ierakstu producents.

Biogrāfija 
K. Lācis dzimis Tukumā, izglītību ieguvis Kandavas bērnu mūzikas skolas Klavieru klasē, līdz 1992. gadam mācījies Kandavas vidusskolā. Mācības turpinājis J. Mediņa Rīgas mūzikas koledžā klavieru specialitātē (1992—1997) un Latvijas Mūzikas akadēmijā, kur mācījies klavierspēli pie Jura Kalnciema, 2001. gadā iegūstot bakalaura grādu un 2005. gadā maģistra grādu. Studējis arī kompozīciju pie Jura Karlsona (2001—2002).

Komponists strādā gan akadēmiskajā un kora mūzikā, gan arī komponē mūziku teātra izrādēm, tai skaitā ir mūziklu "Pūt, vējiņi" (2011, Liepājas teātrī), "Oņegins" (2013, Dailes teātrī), "Žanna d'Arka" (2016, Dailes teātrī) un "Kazanova" (2017, Puškina teātrī, Maskavā) autors. Pievērsies arī džezam un popmūzikai. Sadarbojies ar izcilākajiem Latvijas mūziķiem, ilgstoši sadarbojies ar Intaru Busuli, piedalījies Dziesmu svētku koncertos. Pazīstams ne tikai kā komponists, bet arī kā pianists un producents.

Saņēmis "Spēlmaņu nakts" balvu nominācijā "Gada muzikālā izrāde" par mūziklu “Pūt, vējiņi” (2011) un “Oņegins” (2013). K. Lācim piešķirta arī Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva nominācijā "Gada albums bērniem" par albumu "Lāču tēta dziesmas" (2011), kuru ierakstījis bērnu ansamblis "Dzeguzīte" kopā ar solistiem. Laikraksta “Diena" gada balva kultūrā par skaņdarbu “Mirkļa izvēles vilinājums” simfoniskajam orķestrim (2006), kā arī albumu un koncertprogrammu “Ziedonis. Lācis. Sievietes” un dziesmu ciklu Mežā (2013).

Privātā dzīve 
Kārlis Lācis ir precējies ar Vinetu Vilisteri-Lāci, audzina divus dēlus. Dēls Francis Lācis ir basketbolists, spēlē NCAA čempionātā ASV. Brīvajā laikā K. Lācis nodarbojas ar orientēšanās sportu.

Ārējās saites 
 Kārlis Lācis

Atsauces 

1977. gadā dzimušie
Latviešu komponisti
Latvijas pianisti
Joanna Dvorakovska

Joanna Dvorakovska (; dzimusi  Varšavā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (1997).

Biogrāfija 
Pirmos panākumus šahā guvusi 1993. gadā, kad uzvarējusi Polijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Tajā pašā gadā debitējusi Polijas sieviešu šaha čempionāta finālā. Daudzkārtējā Polijas sieviešu šaha čempionātu laureāte, kuros izcīnījusi 3 zelta (1997, 1998, 2001), 3 sudraba (1995, 2000, 2003) un bronzas (2006) medaļas. 2021. gada maijā Bidgoščā ierindojusies 7. vietā Polijas sieviešu šaha čempionātā.

1996. gadā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā Kriņicazdrojā. 2002. gadā dalījusi 9.-12. vietu Pasaules šaha kausā sievietēm Haidarābādu. Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas (2000, 2001, 2004), kur labākos panākumus guvusi 2001. gadā Maskavā, kad pēc uzvaras pār Nanu Joseliani tikusi līdz 3. kārtai, kurā zaudējusi Penai Džaocjiņai.

Piedalījusies dažādos Eiropas un Pasaules šaha čempionātos junioriem. 1997. gadā bijusi Pasaules vicečempione U20 vecuma grupā. Divas reizes ieguvusi bronzas medaļas Eiropas čempionātos juniorēm ātrajā šahā (2000, 2006). 2004. gadā Stambulā kļuvusi par sudraba laureāti Pasaules studenšu šaha čempionātā. 

Pārstāvējusi Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (1996-2004, 2010). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2002) medaļu;
 Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 6 reizes (1999-2001, 2005-2009, 2013). Komandu vērtējumā izcīnījusi zelta (2005) un sudraba (2007) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (2009) medaļu;
 Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2009. gadā un individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1997. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2001. gadā saņēmusi arī starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu.

Atsauces

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Varšavā dzimušie
Polijas šahisti
Žuau I

Žuau I (; dzimis , miris ), saukts Labatminīgais (o de Boa Memória), arī Lielais bija Portugāles karalis no 1385. gada līdz nāvei 1433. gadā, Avisas dinastijas pamatlicējs.

1383. gadā nomira Portugāles karalis Fernandu I neatstājot vīriešu kārtas pēcnācējus. Uz troni pretendēja Fernandu I meita un Kastīlijas karaļa Huana I sieva Beatrise. Šīs pretenzijas uz troni bija ļoti nepopulāras plašos Portugāles sabeidrības slāņos. Izcēlās pilsoņu karš, kurā par opozīcijas līderi izvirzījās Fernandu I pusbrālis, karaļa ārlaulības dēls Žuau I. Žuau I izdevās nostiprināt Portugāles neatkarību pret Kastīliju un konsolidēt karalistes sabiedrību.

Valdīšanas laikā lika pamatus Portugāles jūras varenībai. Caur precībām ar Ģentes Džona meitu Lankasteras Filipu lika pamatus Portugāles īpašajām attiecībām ar Lielbritāniju, kuras pārveidotā veidā saglabājušās līdz mūsdienām.

Ārējās saites 

 

1357. gadā dzimušie
1433. gadā mirušie
Portugālē dzimušie
Avisas dinastija
SKS 50. ekspedīcija

SKS 50. ekspedīcija (Экспедиция МКС-50; Expedition 50 jeb ISS-50) bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2016. gada oktobra līdz 2017. gada aprīlim.

Apkalpe

Iziešanas atklātā kosmosā

Stacijas orbītas paaugstināšanas manevri

Ārējās saites 

 50. ekspedīcija NASA mājas lapā 
 49./50. ekspedīcija Energija mājas lapā  
 50./51. ekspedīcija Energija mājas lapā  

50
2016. gads kosmonautikā
2017. gads kosmonautikā
Kaļinkaviči

Kaļinkaviči jeb Kaļinkoviči (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala centrālajā daļā, Kaļinkaviču rajona centrs. Atrodas netālu no Pripetes upes, ievērojams dzelzceļa mezgls.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1560. gadā kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvotā vieta. Pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1882. gada - dzelzceļa stacija, bet 1916. gadā kļuva par svarīgu dzelzceļa mezglu. No 1925. gada - pilsēta. No 1941. gada 22. augusta līdz 1944. gada 14. janvārim atradās vācu okupācijā.

Kaļinkavičos dzimis airētājs Ramans Petrušenka (Раман Iванавiч Петрушэнка, 1980).

Ārējās saites 
Kaļinkaviči vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Gomeļas apgabals
Lielais Ķemeru tīrelis

Lielais Ķemeru tīrelis ir augstais purvs Piejūras zemienē uz dienvidiem no Ķemeriem, ietilpst Ķemeru nacionālajā parkā. Administratīvi atrodas Tukuma novada (Slampes un Džūkstes pagasts), Jelgavas novada (Valgundes pagasts) un Babītes novada (Salas pagasts) teritorijā. 6192 ha lielais tīrelis ir viens no Latvijas lielākajiem purviem, tajā ir liels skaits purva ezeriņu un akaču. Purva austrumu malā bijusi meliorācija, notikusi kūdras ieguve.

Lielais Ķemeru tīrelis ir nozīmīga ligzdošanas vieta vairākām reti sastopamām purva putnu sugām, kā arī svarīga atpūtas vieta migrējošām sugām, īpaši dzērvēm.

Lielā Ķemeru tīreļa laipa ir populārākā purva taka Latvijā, tās garums ir 3,7 km.

Vēsture 
Pirmā pasaules kara laikā, gatavojoties Ziemassvētku kaujām, kāpās gar purva dienvidu un austrumu malu Krievijas impērijas 12. armijas Odiņu grupa ierīkoja uzbrukuma pozīcijas. 

Latvijas PSR laikā purvā atradās meteoroloģiskā stacija. 2000. gadā Lielajā Ķemeru tīrelī izbūvēja tūristu laipu, izmantojot laipu uz slēgto meteoroģisko staciju. 2008. gadā nolietoto laipu slēdza apmeklētājiem, bet 2013. gadā uzbūvēja jaunu laipu un skatu torni.

Atsauces

Ārējās saites 

Latvijas purvi
Ķemeru nacionālais parks
Piejūras zemiene
Džungļu grāmata (1967. gada filma)

"Džungļu grāmata" () ir 1967. gadā amerikāņu kompānijas Walt Disney Productions uzņemta animācijas filma. Filmas sižets veidots pēc Radjarda Kiplinga darba "Džungļu grāmata". Filmas režisors ir Volfgangs Reitermens (Wolfgang Reitherman). Tā bija pēdējā filma, kuras veidošanā piedalījās arī Volts Disnejs.

Filmas sižets ir par cilvēkbērnu Maugli, kuru Indijas džungļos uzaudzinājuši vilki. Viņš draudzējas ar panteru Bagiru un lāci Balu. Viņu ienaidnieks ir tīģeris Širhans.

Ārējās saites 

1967. gada animācijas filmas
ASV animācijas filmas
Walt Disney Animation Studios filmas
Heinrihs fon Kleists

Bernds Heinrihs Vilhelms fon Kleists (; dzimis , miris ) bija 19. gadsimta sākuma romantisma stila vācu dramaturgs un rakstnieks. Ar savām lugām ietekmējis Vācijas un Francijas reālisma, ekspresionisma, nacionālisma un eksisteniālisma attīstību. Pamezdams militāro karjeru, bet vēlāk - studijas universitātē, Kleists devās uz Parīzi, pēc tam - uz Šveici, kur 1803. gadā publicēja savu pirmo darbu - traģēdiju Die Familie Schroffenstein. Vēlāk dzīvoja Kēnigsbergā, Drēzdenē un Berlīnē. Vīlies dzīvē, vienojās ar nāvējoši slimu sievieti Henrieti Fogeli, ka nogalinās to, pēc tam izdarot pašnāvību, ko 1811. gadā realizēja Berlīnes pievārtē.

Ārējās saites 

 Heinriha fon Kleista portāls 

Vācu rakstnieki
Vācu valodā rakstošie
Romantisms
Pašnāvnieki
Brandenburgā dzimušie
Makss Brods

Makss Brods (; dzimis , miris ) bija Čehijas ebreju izcelsmes vācvalodīgs rakstnieks, kritiķis un žurnālists. Franča Kafkas tuvs draugs, kurš pēc Kafkas nāves  tā darbus publicēja, nevis iznīcināja, kā bija vēlējies Kafka. 

Studēja Prāgas Universitātē, 1902. gadā iepazinās ar Franci Kafku. Strādāja par ierēdni, darbojās avīzē Prager Tagblatt. No 1912. gada - aktīvs cionists. 1939. gadā, bēgdams no vācu okupācijas, pameta Čehoslovākiju un apmetās Palestīnā, kur strādāja teātrī.

Ārējās saites

Prāgā dzimušie
Čehijas ebreji
Vācu valodā rakstošie
Tartu lidosta

Tartu lidosta (; IATA: TAY; ICAO: EETU) ir lidosta, kas atrodas Reolā, Kambjas pagastā, 10,9 km uz dienvidrietumiem no Tartu — Igaunijas otrās lielākās pilsētas. To sauc arī par Ilenurmes lidostu, jo tās tuvumā atrodas Ilenurmes ciems. Netālu no lidostas atrodas Eiropas autoceļš E263. Pie lidostas atrodas Igaunijas Aviācijas akadēmija.

Vēsture 
Lidosta tika atklāta 1946. gada 15. maijā. Jauna termināļa ēka tika uzcelta 1981. gadā, un drīz pēc tam arī tika uzlabots skrejceļš. Kopš 2005. gada lidostu pārvalda valsts īpašumā esošais uzņēmums Tallinn Airport Ltd. 2009. gadā skrejceļu pagarināja līdz 1799 m. 2013. gadā Tartu lidosta uzņēma 13 690 pasažierus, ierindojoties kā 6. noslogotākā lidosta Baltijas valstīs.

Pašlaik lidostā nav regulāru lidojumu. Ziemeļvalstu reģionālā aviosabiedrība veica regulārus lidojumus starp Tartu un Helsinkiem, no 2011. gada 20. oktobra līdz 2020. gada 17. martam,  Estonian Air nodrošināja lidojumus uz un no Tallinas līdz 2012. gada 21. decembrim, un airBaltic veica reisus uz Rīgu līdz gada 2011. gada 1. augustam.

Statistika

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Pašreizējie laikapstākļi lidostā pēc NOAA datiem
 Negadījumu vēsture lidostā

Lidostas Igaunijā
Transports Igaunijā
Tartu
Tartu apriņķis
Trumse (filke)

Trumse (, , , ) ir viena no 18 Norvēģijas filkēm. Filke robežojas ar Finnmarku un Nūrlanni, kā arī ar Somiju un Zviedriju. Trumses administratīvais centrs ir Trumse. Filkē ir vēl 2 pilsētas: Hašta un Finnsnēse. Līdz 1999. gadam pilsētas statuss bija arī Sētermūenei. 2014. gadā Trumsē dzīvoja 162 tūkstoši cilvēku. Liela daļa no iedzīvotājiem ir sāmi un somi.

Likvidēta 2020. gada 1. janvārī, kad reģionālās reformas gaitā tika apviena ar Finnmarkas filki, izveidojot Trumses un Finnmarkas filki.

Norvēģijas filkes
Langrēns (krāteris)

Langrēns () ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Tas atrodas Pārpilnības jūras austrumu malā. Krāteris nodēvēts holandiešu astronoma Mihaela van Langrēna vārdā. Nosaukumu 1935. gadā apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība.

Langrēna krāteris izveidojies ne vēlāk kā pirms apmēram 3,2 miljardiem gadu. Tas ir labi saglabājies, vaļņa sienu biezums līdz 20 km, iekšpusē sienas ar terasveida pakāpēm. Virs apkārtējās virsmas valnis paceļas līdz 1630 m. Krātera dibenam ir augstāks albedo, nekā apkārtnei, tas labi redzams, kad krāteris ir pilnībā izgaismots. Dibens relatīvi līdzens, to klāj daudzi lieli iežu bluķi, centrā vairākas, apmēram 1 km augstas, virsotnes. 

Uz rietumiem no krātera Pārpilnības jūru šķērso vairāki gaiši izmešu stari, kurus radījis no Langrēna krātera izsistais materiāls.

 astronoms Oduēns Dolfuss ar Parīzes observatorijas 1 m teleskopu Langrēna krāterī novēroja pārejošu Mēness parādību, kura izpaudās kā gaismas spīdumi uz krātera dibena. Tiem bija mainīga forma un pats astronoms tos skaidroja kā gāzu izplūšanu no Mēness dzīlēm. 

Uz dienvidiem no krātera atrodas Vendelins (Ø 141 km) un Loze (Ø 43 km), uz DA Lams (Ø 84 km) un Barkla (Ø 41 km), uz ZA Atvuds (Ø 29 km).

Pavadoņkrāteri 
Uz Mēness kartēm šie krāteri tiek apzīmēti ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Langrēna krāterim.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Mēness krāteri
Frīdrihs Helderlīns

Johans Kristiāns Frīdrihs Helderlīns (; dzimis , miris ) bija 18./19. gadsimta mijas romantisma stila vācu dzejnieks. Helderlīnam arī ir ietekme uz vācu ideālisma attīstību.

Dzīvesgājums 
Studēja Tībingenes Universitātē, kur viņa mītnes biedri bija Hēgelis un Šellings. Apmeklējia arī Fihtes lekcijas Jēnas Universitātē. No 1796. līdz 1798. gadam, strādādams par privātskolotāju, iemīlējās sava darba devēja, baņķiera sievā, kuras tēls spēcīgi ietekmēja Helderlīna daiļradi. 
Strādājis arī Francijā. 

Attīstoties psihiskai slimībai, pēdējos 36 gadus pavadīja noslēgtībā celtnē Tībingenē, kas mūsdienās pazīstama kā Helderlīna tornis (Hölderlinturm). Arī dzīves laikā maz saprasts, 19. gadsimtā Heldelins tika gandrīz aizmirsts. Viņa darbi piedzīvoja renesansi īsi pirms Pirmā pasaules kara, un mūsdienās tiek uzskatīti par vienu no vācu literatūras virsotnēm.

Ārējās saites 

Vācu rakstnieki
Vācu valodā rakstošie
Romantisms
Bādenē-Virtembergā dzimušie
Maiks Penss

Maikls Ričards "Maiks" Penss (; dzimis ) ir amerikāņu politiķis. 58. ASV viceprezidents. No 2013. līdz 2017. gadam bija Indiānas štata gubernators.

Laikā no 2001. līdz 2013. gadam darbojies ASV Pārstāvju palātā. 2012. gadā ievēlēts Indiānas gubernatora amatā. Kandidējis arī 2016. gada Indiānas gubernatora vēlēšanās, taču 2016. gada jūlijā Republikāniskās partijas kandidāts ASV prezidenta amatam Donalds Tramps paziņoja, ka izraudzījies Pensu par viceprezidenta amata kandidātu. Tramps ar Pensu uzvarēja vēlēšanās, un  Penss tika inaugurēts par viceprezidentu.

Dzīvesgājums  

Maikls Ričards Penss piedzima  Edvarda Džozefa Pensa un Ennas Džeinas ģimenē, Kolumbusā, Indiānas štatā. Pensa vecākiem piederēja degvielas uzpildes staciju tīkls. Pensa tēvs, Edvards, bija Korejas kara veterāns un saņēma bronzas zvaigznes medaļu. 

1981. gadā Penss absolvēja Hanoveras Koledžu, kur ieguva bakalaura grādu jurisprudencē. 1986. gadā viņš absolvēja Indiānas Universitāti, kur ieguva maģistra grādu jurisprudencē. 

Dzīves sākumā Penss bija katolis, bet koledžas laikā viņš pārgāja uz Evanģelisko kristietību.

Pēc studijām Penss nodarbojās ar jurisprudenci, vadīja Indiānas Politiskās analīzes fondu, kā arī radio sarunu raidījumu “The Mike Pence Show” un iknedēļas sabiedrisko attiecību programmu Indiānas štata televīzijā.

Politiskā karjera 

2000. gadā viņš tika ievēlēts par ASV pārstāvju palātas locekli. Viņš ASV pārstāvju palātas locekļa amatā tika pārvēlēts sešas reizes.

2011. gadā Maiks Penss paziņoja, ka kandidēs par Indiānas štata gubernatoru. Penss asā cīņā uzvarēja Demokrātiskās partijas oponentu Džonu Gregu. 2013. gadā viņš tika inaugurēts, kā 50. Indiānas štata gubernators.

2016. gadā Republikāniskās partijas prezidenta kandidāts Donalds Tramps izvēlējās Pensu, kā viņa viceprezidenta kandidātu. 2020. gadā Penss un Tramps zaudēja Džo Baidenam un Kamalai Herisai.

Atsauces

Ārējās saites 

1959. gadā dzimušie
Indiānā dzimušie
ASV politiķi
ASV viceprezidenti
ASV gubernatori

ASV Pārstāvju palātas locekļi
Roberts Gvaze

Roberts Gvaze (; dzimis 1982. gadā Hararē) ir Zimbabves starptautiskais meistars šahā.

Biogrāfija 
1997. gadā piecpadsmit gadu vecumā uzvarējis gan Zimbabves junioru, gan pieaugušo šaha čempionātos. 1998. gadā kļuvis par Āfrikas junioru šaha čempionu. 2007. gadā Vindhukā uzvarējis Āfrikas individuālajā šaha čempionātā. 2010. gadā uzvarējis Botsvanas starptautiskajā šaha turnīrā Gaborone Open un Luandas starptautiskajā šaha turnīrā Taça CUCA SA.

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņas turnīros pēc izslēgšanas sistēmas: 2007. gadā 1. kārtā zaudējis Aleksejam Širovam, bet 2011. gadā 1. kārtā zaudējis Ruslanam Ponomarjovam.

Pārstāvējis Zimbabves komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 4 reizes (1998-2002, 2012). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2002) medaļu;
 Visāfrikas spēļu komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2007-2011). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2011) medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Zimbabvē dzimušie
Zimbabves šahisti
Frederiks II

Frederiks II (; dzimis , miris ) bija Dānijas un Norvēģijas karalis no 1559. līdz 1588. gadam. Frederika II valdīšanas laikā Dānija iesaistījās Livonijas karā un Septiņu gadu karā (1563-1570). Tiho Brahes draugs un atbalstītājs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1534. gadā Hāderlevā Dānijas un Norvēģijas karaļa Kristiāna III un viņa sievas Saksijas-Lauenburgas princeses Dorotejas ģimenē kā pirmais dēls. Cerot uz Dānijas aizsardzību, Livonijas kara sākumā 1558. gada 5. jūlijā pēdējais Tērbatas bīskaps Hermanis oficiāli piedāvāja viņa tēvam Kristiānam III piešķirt Tērbatas bīskapijas troni viņa otrajam dēlam Magnusam, jau agrāk līdzīgu piedāvājumu bija paudis arī Kurzemes un Sāmsalas-Vīkas bīskaps Johans IV fon Minhauzens. 

Kad pēc tēva nāves 1559. gadā Frederiks II kļuva par Dānijas karali, viņš lika samaksāt Kurzemes un Sāmsalas bīskapam Johanam IV 30 tūkstošus dālderu par atteikšanos no troņa. Savukārt Magnuss 1559. gada 10. decembrī oficiāli atteicās no savas mantojuma daļas Šlēzvigā un Holšteinā. Jaunais karalis iecēla savu jaunāko brāli Magnusu par Kurzemes un Sāmsalas-Vīkas bīskapu un uzdeva viņam pārņemt šīs bīskapijas Dānijas kontrolē. 1562. gada 7. augustā viņš Možaiskā noslēdza pret Zviedriju vērstu militāru savienību ar Krievijas caru Ivanu IV, kurā Krievija atzina Dānijas tiesības uz Igauniju, Sāmsalu un Kurzemi (Možaiskas līgums). Tas bija viens no iemesliem Septiņu gadu kara (1563-1570) sākumam starp Dāniju un Poliju-Lietuvu no vienas puses un Zviedriju no otras puses, kas beidzās ar status quo ante bellum.

1570. gadā Krievijas cars Livonijas kara laikā okupētajās zemēs par Livonijas karali (Livonijas ordeņa mestra pēcteci) piedāvāja atzīt Magnusu. Tomēr 1577. gadā Ivans IV sakarā ar aizdomām par Magnusa nodevību lika viņu apcietināt un atsavināt viņa valdījumus. 1578. gadā tika noslēgts Dānijas un Krievijas pamiers uz 15 gadiem, kurā Dānija atzina cara tiesības uz Livoniju, saglabājot vienīgi Sāmsalu un Muhu salu. Magnuss atteicās no Livonijas karaļa titula, padevās Polijas–Lietuvas kopvalsts valdnieka Stefana Batorija aizsardzībā, pameta lēņus Igaunijā un Vidzemē un apmetās Kurzemes bīskapijas galvaspilsētā Piltenē. Dānijas un Polijas-Lietuvas kopvalsts pretenzijas uz Kurzemes bīskapiju izraisīja tā saukto Piltenes mantojuma karu, pēc kura 1585. gadā Kroneborgas miera līgumā Dānija pilnībā atteicās no šīs teritorijas par labu Polijai-Lietuvai.

Ārējās saites 

1577. gadā dzimušie
1648. gadā mirušie
Oldenburgas dinastija
Dānijas monarhi
Norvēģijas monarhi