joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ceļa zīmes (filma)

"Ceļa zīmes" ir 1968. gada latviešu padomju spēlfilma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Oļģerts Dunkers. Filma uzņemta pēc Andreja Dripes garā stāsta "Ceļa zīmes".

Sižets 

Jaunietis Ģirts no pilsētas vasaras prakses darbos atbraucis pie onkuļa uz lauku ciemu. Ģirts, kurš agri zaudējis tēvu, dievina onkuli Robertu. Onkulis Roberts izrādās ne tikai teicams šoferis, bet arī "kreiso reisu" meistars, dzērājs un meitu mednieks. Ģirts nonāk Roberta un viņa drauga Artūra ietekmē, sāk piemēroties viņu uzskatiem, līdz reibumā notiek autoavārija, kurā cieš viņa iemīļotā meitene.

Lomās 
 Romāns Grabovskis — Ģirts
 Gunārs Cilinskis — Roberts
 Lilita Ozoliņa — Inga 
 Velta Līne — Anna
 Haralds Topsis — Strautmanis
 Edgars Zveja — Putns
 Edgars Girgensons — Artūrs
 Maija Seržāne — Vija
 Ruta Birgere - Ģirta māte

Filmēšanas grupa 
 Režisors — Oļģerts Dunkers
 Scenārija autors — Andrejs Dripe
 Operators — Miks Zvirbulis
 Mākslinieks — Uldis Pauzers
 Mūzikas autors — Ģederts Ramans
 Dziesmu teksta autors — Jānis Peters
 Montāžas režisore — Ērika Meškovska
 Otrais režisors — Varis Brasla
 Redaktors — Viktors Lorencs
 Mākslinieciskais vadītājs — Aleksandrs Leimanis

Apbalvojumi 
 1969 — Diploms režisoram-debitantam, Baltijas valstu, Baltkrievijas, Moldāvijas republiku kinofestivālā Minskā.

Interesanti fakti 
 Filmēts Rojā.

Atsauces

Ārējās saites 

 filmas.lv

1968. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Oļģerta Dunkera filmas
Columbia Records

Columbia Records ir Sony Music Entertainment piederoša ASV mūzikas ierakstu kompānija, kas dibināta 1888. gadā. Columbia Records ir sadarbojusies ar vairākiem pasaulē plaši pazīstamiem māksliniekiem. Laika posmā no 1961. līdz 1990. gadam kompānijas izdotie ieraksti ārpus ASV un Kanādas tika marķēti ar CBS Records zīmi, pēc tam kompānija ierakstiem sāka izmantot Columbia nosaukumu. Pašreizējais kompānijas vadītājs ir Rons Perijs.

Ar Columbia Records sadarbojas vai sadarbojās vairāki pazīstami mākslinieki, tai skaitā AC/DC, Aerosmith, Boys Like Girls, Bullet For My Valentine, Džonijs Kešs, Keita Buša, The Clash, Džordžs Maikls, Areta Frenklina, Brūss Springstīns, Marianna Feitfula.

Ierakstu studijas 
Columbia Records pārvaldīja ierakstu studijas, no kurām ievērojamākās bija Ņujorkā, Nešvilā, Holivudā un Sanfrancisko. Columbia Records pirmā ierakstu studija tika nodibināta 1913. gadā pēc tam, kad uzņēmums pārcēlās uz Woolworth ēku Manhetenā, kas tajā laikā bija augstākā celtne pasaulē. 1917. gadā Columbia Records izmantoja šo studiju, lai izveidotu vienu no agrākajiem džeza ierakstiem, ko veica Original Dixieland Jass Band.

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa

Atsauces 

Ierakstu kompānijas
Dāniels Sēdins

Dāniels Sēdins (; dzimis  Ernskeldsvikā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 17 sezonas Nacionālās hokeja līgas kluba Vankūveras "Canucks" sastāvā. Kopumā 1306 spēlēs guvis 1041 punktus, 2011. gadā bija līgas rezultatīvākais spēlētājs, iekļauts simboliskajā izlasē. Zviedrijas hokeja izlases rindās kļuvis par 2006. gada olimpisko čempionu, kā arī izcīnījis trīs Pasaules čempionātu medaļas.

Viņa dvīņu brālis Henriks ilgus gadus spēlēja kopā ar Danielu "Canucks" sastāvā.

Spēlētāja karjera 
Profesionālā hokejista karjeru Dāniels uzsāka 1997. gadā, pievienojoties Zviedrijas Elitsērijas klubam MoDo Hockey, kurā spēlēja līdz pat 2000. gadam, kad nonāca "Canucks" rindās. 1999. gadā kopā ar Henriku ieguva Zelta ripu, kas tiek pasniegta Zviedrijas labākajam hokejistam, kurš spēlē Zviedrijas hokeja līgā.

Vankūveras klubs Dānielu draftēja 1999. gadā, izvēloties viņu ar kopējo 2. numuru. 2004.—2005. sezonas NHL lokauta laikā Dāniels spēlēja savā "dzimtajā" klubā — MoDo Hockey. 2005.—2006. sezonā abi Sēdini spēlēja vienā uzbrucēju trijniekā kopā ar Ansonu Kārteru, un bija sezonas rezultatīvākā maiņa komandā. 2010.—11. gada sezonā, kurā "Canucks" izdevās sasniegt Stenlija kausa finālsēriju, Daniels bija visas līgas rezultatīvākais spēlētājs. 2018. gada aprīlī kopā ar dvīņu brāli Henriku paziņoja par karjeras beigšanu. Jūnijā kopā ar dvīņu brāli saņēma Kinga Klensija balvu.

Zviedrijas hokeja izlases sastāvā Dāniels spēlējis 2000., 2001., 2005. un 2013. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2006. gada Turīnas Olimpiskajās spēlēs, kļūstot par Olimpisko čempionu. 2014. gada olimpiskajā turnīrā izcīnījis sudraba medaļas. Spēlējis arī 1997., 1998., 1999. un 2000. gada Pasaules čempionātos junioriem.

Karjeras statistika

Klubu statistika

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Zviedrijas hokejisti
Vankūveras "Canucks" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Vesternorlandes lēnē dzimušie
Mans draugs — nenopietns cilvēks

"Mans draugs — nenopietns cilvēks" ir 1975. gada latviešu padomju spēlfilma, komiska melodrāma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Jānis Streičs. Filma uzņemta pēc "Goskino" un PSRS Rakstnieku savienības scenāriju konkursa par strādnieku tēmu godalgotā Aleksandra Gorohova scenārija "Katra rūpes" ()

Sižets 

Arvīds Lasmanis sava principiālā rakstura dēļ nestrādā ilgi vienā darba vietā. Sievu un divus bērnus vajag pabarot, tādēļ viņš iet piehaltūrēt par kapraci. Sievasmātes vīrs Ciekurs iekārto Arvīdu darbā pie sevis — siltumtrases celtniecībā, bet arī šeit viņa raksturs neļauj sastrādāties ar kolēģiem, viņš atsakās ierakt uzstādīšanai sagatavotās sarūsējušās caurules. Arvīda sievai Intai apnīk dzīvot komunālajā dzīvoklī, bet, lai iegūtu atsevišķu dzīvokli, vajag mācēt pielāgoties priekšniecībai.

Lomās 
 Jānis Paukštello — Arvīds Lasmanis
 Gaļina Maculēviča — Inta, Arvīda sieva
 Jānis un Valdis Liepiņi — Lasmaņu bērni
 Dzidra Ritenberga — Mirdza
 Aleksejs Mihailovs — Ciekurs (ierunājis Uldis Pūcītis)
 Lilita Bērziņa — Andersone
 Ēvalds Valters — Čakāns
 Eduards Pāvuls — kadru daļas vadītājs
 Oļģerts Dunkers — Šefs
 Voldemārs Lobiņš — Drūmais
 Raimonds Auškāps — Jēkabsons
 Boļeslavs Ružs — mācītājs
 Irina Tomsone — lietišķā sieviete
 Modris Resnais — kolhoza siržu lauzējs
 Kārlis Pumpuriņš — kaimiņš
 A. Dūda — sabiedriskā izvadītāja
 N. Bergmane — čigānu meitene

Apbalvojumi 
 1976 - Latvijas Ļeņina komjaunatnes prēmija režisoram Jānim Streičam.
 1977 - Vissavienības 4. strādnieku šķiras dzīvei un darbam veltīto filmu skatē Čeļabinskā speciālā balva un diploms par režiju.

Atsauces

Ārējās saites 
 Mans draugs — nenopietns cilvēks, citāti portālā Wikiquote

 Kino muzejs
 

1975. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Krasnoje Selo

Krasnoje Selo () ir pilsēta Krievijā uz dienvidiem no Sanktpēterburgas centra. Administratīvi ietilpst Sanktpēterburgas federālajā pilsētā.

Ģeogrāfija

Krasnoje Selo atrodas Ižoras pacēlumā, kura pakājē atrodas ezers un Dudergofkas upe. Caur pilsētu iet dzelzceļš un tajā atrodas dzelzceļa stacija Krasnoje Selo.

Vēsture

Apdzīvota vieta 1714. gadā, kad Pēteris I šeit izveidoja papīra dzirnavas un pārvietoja zemniekus no Maskavas apkaimes. 1765. gadā šeit tika izvietotas Sanktpēterburgas garnizona gvardes daļas. Katrīnas II laikā šeit regulāri notika lieli manevri, ierindas skates un parādes. 19. gadsimta beigās pie pilsētas izveidojās milzīgs militārais komplekss, dēvēta par "Krievijas impērijas vasaras militāro galvaspilsētu". 1884. gadā  Aleksandrs Možaiskis šeit veica savus aviolidojumus. 1914. gada 25. jūlijā Nikolajs II šeit vadīja ministru kabineta sēdi, kuras rezultātā Krievija nolēma iesaistīties Austroungārija un Serbijas konfliktā, iesaistoties Pirmajā pasaules karā. 1919. gadā pie pilsētas tika sakautas Judeņiča daļas. 1925. gadā Krasnoje Selo ieguva pilsētas tiesības. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 12. septembra līdz 1944. gada 19. janvārim - vācu okupācijā. Šajā laikā Krasnoje Selo uzturējās arī Latviešu policijas bataljonu daļas. 1973. gadā Krasnoje Selo tika iekļauta Sanktpēterburgas sastāvā.

Ārējās saites

Sanktpēterburgā ietilpstošās pilsētas
Mēness aptumsums

Mēness aptumsums ir Saules, Zemes un Mēness stāvoklis, kad Mēness nonāk Zemes ēnā. Mēness aptumsumi notiek gandrīz tik tikpat bieži kā Saules aptumsumi. Mēness aptumsumus var redzēt visā pret Mēnesi vērstajā Zemes puslodē (atšķirībā no Saules aptumsumiem, kas redzami šaurā joslā). Mēness aptumsums var notikt vienīgi, ja visi trīs debess ķermeņi — Zeme, Mēness un Saule atrodas tieši vai gandrīz uz vienas līnijas. No Zemes skatoties, Mēness aptumsums notiek tikai tad, ja ir pilnmēness, citās Mēness fāzēs to nevar novērot. Parasti pilnais Mēness aptumsums ilgst 104 minūtes.

Aptumsumu veidi 

Mēness aptumsums ir iespējams pilnmēness fāzē, taču aptumsums nenotiek katrā pilnā Mēnesī, izšķir pusēnas, daļēju un pilnu Mēness aptumsumu atkarībā no tā, kurai Zemes ēnas daļai Mēness iet cauri. Ja Mēness ieiet tikai Zemes pusēnā, tas notiek tikai pusēnas Mēness aptumsums, kura laikā Mēness spožums gandrīz nemaz nesamazinās. Ja Mēness daļēji ieiet Zemes ēnā, tad redzams daļējs Mēness aptumsums, bet ja Mēness ieiet pilnībā Zemes ēnā, tad novērojams pilns Mēness aptumsums.

Danžona skala 
Franču astronoms Andrē Danžons ir ieviesis viņa uzvārdā nosaukto Danžona skalu, kas raksturo Mēness aptumsuma spožumu. Ja ir ļoti tumšs Mēness aptumsums, tad pēc Danžona skalas ir L=0. Savukārt, ja ir ļoti spožs Mēness aptumsums, tad ir L=4.

Atsauces

Ārējās saites 

 LIIS projekts "Astronomija tīklā"

Saules sistēma
Mēness
Teorens Flerī

Teorens Volless "Teo" Flerī (; dzimis  Oksvovā, Saskačevanas provincē, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, spēlējis labās malas uzbrucēja pozīcijā, bijis Kanādas hokeja izlases dalībnieks. 1987. gada NHL draftā viņu izraudzījās Kalgari "Flames" ar kopējo 166. kārtas numuru. Laika posmā no 1989. līdz 2003. gadam viņš aizvadīja vairāk nekā 1000 spēles dažādu NHL klubu sastāvos. Karjeras laikā spēlējis NHL klubu Kalgari "Flames", Kolorādo "Avalanche", Ņujorkas "Rangers" un Čikāgas "Blackhawks", Somijas SM-liiga kluba Tappara un Lielbritānijas elites divīzijas kluba Belfāstas "Giants" klubu sastāvos. 1989. gadā kopā ar "Flames" viņš izcīnīja Stenlija kausu. Pēc profesionālā hokejista karjeras beigām viņš aizvadīja divas proefesionālā beisbola spēles Kalgari "Vipers" sastāvā Zelta beisbola līgā.

Kanādas izlases sastāvā piedalījies divās Ziemas Olimpiskajā spēlēs (1998, 2002), 2002. gadā Soltleiksitijā tika izcīnīta zelta medaļa. Tāpat tika izcīnīta sudraba medaļa 1991. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa  
 The Internet Hockey Database profils 
 Legends of Hockey profils 

1968. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Kalgari "Flames" spēlētāji
Kolorādo "Avalanche" spēlētāji
Ņujorkas "Rangers" spēlētāji
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Stāķi

Stāķi ir ciems Gulbenes novada Stradu pagastā. Izvietojušies pagasta rietumos  no pagasta pārvaldes un  km no novada domes Gulbenē un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta veidojusies 20. gadsimta 70. un 80. gados kā melioratoru ciemats, lai apkalpotu Pārvietojamo mehanizēto kolonnu. Stāķos atrodas pamatskola, kultūras nams, pirmsskolas izglītības iestāde, feldšeru un vecmāšu punkts, SIA «Gaujas koks» ražotnes un administratīvās ēkas.

Kopš 2020. gada Stāķos darbu ar jaunatni veic Stāķu 18. skautu un gaidu vienība.

Atsauces
Struktoru iela

Struktoru iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikas apkaimē. Struktoru iela sākas krustojumā ar Brīvības gatvi un beidzas krustojumā ar Biķernieku ielu. Kopējais ielas garums ir 455 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Struktoru iela ir vienvirziena iela, pa to var braukt Brīvības gatves virzienā.

Struktoru iela izveidota 1901. gadā, tās nosaukums cēlies, pieminot būvsabiedrību "Struktors", kas tur reiz darbojusies. No 1977. līdz 1990. gadam iela tika pārdēvēta zinātnieka un padomju politiķa Jāņa Peives vārdā.

Ielas raksturojums 
Struktoru iela ir 450 metrus gara asfaltēta iela Teikas apkaimes centrālajā daļā. Tā sākas krustojumā ar Brīvības gatvi un iet dienvidu—dienvidaustrumu virzienā. Struktoru ielai ir savienojumi ar Pabažu, Āraišu un Launkalnes ielām. Īsi pirms krustojuma ar Biķernieku ielu tā krustojas arī ar Zālīša ielu. Struktoru iela beidzas krustojumā ar Biķernieku ielu. Struktoru iela ir vienvirziena iela, pa to var braukt Brīvības gatves virzienā.

Ielu savienojumi 
Struktoru iela ir savienota ar šādām ielām:
 Brīvības gatve ("T" veida krustojums)
 Pabažu iela ("T" veida krustojums)
 Āraišu iela
 Launkalnes iela ("T" veida krustojums)
 Zālīša iela ("T" veida krustojums)
 Biķernieku iela ("T" veida krustojums)

Sabiedriskais transports 
Līdz 2022. gada augustam pa Struktoru ielu kursēja 16. un 48. maršruta autobusi, kā arī 13., 14. un 17. maršruta trolejbusi.
 16. un 48. maršruta autobusi kursēja visas Struktoru ielas garumā (no Biķernieku ielas līdz Brīvības gatvei).
 13., 14. un 17. maršruta trolejbusi arī kursēja visas Struktoru ielas garumā (no Biķernieku ielas līdz Brīvības gatvei).
No 2022. gada 23. augusta sabiedriskā transporta kustība Struktoru ielā ir slēgta. Iepriekš kursējošie maršruti novirzīti tālāk pa Biķernieku un Veļa Ģelbes ielu, lai izvairītos no kavējumiem (rīta maksimumstundās uz Struktoru ielas veidojas sastrēgumi).

Atsauces

Skatīt arī 
 Vidzemes priekšpilsēta
 Teika

Ārējās saites 
 Struktoru iela portālā UzKartes.lv

Ielas Teikā
Vidzemes priekšpilsēta
Zaļā muiža

Zaļās muižas jeb Zaļenieku muižas bijusī kungu māja atrodas Zaļenieku pagasta Zaļeniekos. Tā tapusi pēc Kurzemes hercoga Ernesta Johana Bīrona pasūtījuma kā medību pils laikā no 1767. līdz 1775. gadam. Pili projektējis arhitekts Frančesko Bartolomeo Rastrelli, taču tās celtniecību realizējis Severīns Jensens, piešķirot tai klasicisma iezīmes. Tagad Zaļajā muižā (kopš 1920. – 1930. gadiem tā vairāk pazīstama kā Zaļenieku muiža) saimnieko Zaļenieku arodvidusskola.

Nosaukums 
Zaļā muiža () bija viena no Kurzemes un Zemgales hercogu muižām, kas plaši izmantota kā medību vieta "zaļumos".

Vēsture 
Pirmās ziņas par Zaļo muižu vēsta, ka 1541. gadā Livonijas ordeņa Jelgavas komturs Jakobs Valtravens to izlēņoja bruņiniekam Hermanim Heikingam. Pēc Livonijas sabrukuma 1562. gadā muiža nonāca Kurzemes hercoga Gotharda Ketlera īpašumā. Pirmā muižas koka ēka tika celta 1698. gadā. 1768. gadā hercogs parakstīja pirmo pavēli par jaunās pils celtniecības sākšanu Zaļajā muižā, kad pēc hercoga Ernesta Johana Bīrona rīkojuma tiek piešķirti 200 000 ķieģeļu jaunas dzīvojamās ēkas celtniecībai. Jaunuzceltā pils bija hercoga Bīrona iemīļota medību rezidence un īpašumā saglabājās līdz 1795. gadam, kad Kurzemes hercogisti anektēja Krievijas Impērija. 1800. gadā pils nonāca Krievijas armijas ģenerāļa, Virtenbergas prinča Aleksandra īpašumā, bet 1850. gadā muižu nopirka Bornsmindes īpašnieks A. fon Šepings, vēlāk tā nonāca grāfa Mēdema īpašumā. 1920. gadā agrārās reformas rezultātā Zaļā muiža ar pusmuižām tika atsavināta un sadalīta 70 jaunsaimniecībās, bet pilī iekārtota vidusskola un vēlāk – mājturības skola. Skola Zaļajā muižā turpināja darboties arī pēc Otrā pasaules kara – sākumā kā mājturības, vēlāk – lauksaimniecības skola un sovhoztehnikums. Mūsdienās pils telpās atrodas Zaļenieku arodvidusskola, pils kā mācību iestāde tiek izmantota jau no 1920. gada, kad šeit atradās Zaļenieku Valsts ģimnāzija.

Pils ansamblis 
Zaļā muiža ir ievērojama ar to, ka tās fasādes laika gaitā nav izmainītas. Saglabājies oriģinālais apmetums, profilējumi un dekoratīvās detaļas. Laika posmā no 1866. līdz 1868. gadam muižā tika veikti lieli pārbūves darbi iekštelpu apdarē un plānojumā — tika izbūvēta kāpņu telpa, zālē uzstādīts kamīns, apgleznoti vairāku telpu griesti, uzstādītas jaunas krāsnis ar glazētiem podiņiem un ornamentālu reljefu dzegu. Kopējās muižas apbūves ansamblī ietilpst daudzas saimniecības ēkas, kas celtas 19. gadsimta vidū. Daudzu ēku fasādi rotā akmenī iekalts gadskaitlis 1860.

1925. gadā muižas apbūves inventarizācijas dokumentos minētas vairāk nekā 30 dažādas ēkas, to vidū dažas visai neparastas — puķu māja, vīna māja, firziķu ēka, kā arī tradicionālās — staļļi, kalpu mājas, kūtis un citas ēkas.

Pils apkārtnē ir 27,7 ha liels ainavu parks, no kura 3 ha aizņem ezers un dīķi. Tā kompozīcijas pamatā ir dekoratīvais dārzs jeb, 18. gadsimta terminoloģijā, izpriecu, augļu un virtuves dārzi.

Atsauces

Ārējās saites 
 Zaļā muiža Pilis.lv
 Zaļenieku arodvidusskola

Muižas Latvijā
Zaļenieku pagasts
Arhitektūras pieminekļi Latvijā
Dienvidāfrikas regbija izlase

Dienvidāfrikas regbija izlase ir komanda, kas pārstāv Dienvidāfriku starptautiskās regbija spēlēs. Pašlaik (2022) izlase ieņem pirmo vietu IRB Pasaules rangā. Dienvidāfrikas izlase 2008. gadā tika atzīta par pasaulē labāko komandu Laureus vērtējumā. Dienvidāfrika nestartēja pirmajos divos Pasaules kausa finālturnīros 1987. un 1991. gadā boikota dēļ.

Pirmo oficiālo starptautisko spēli Dienvidāfrikas izlase aizvadīja  pret Britu salu izlasi, šajā spēlē dienvidāfrikāņi zaudēja ar 0—4.

Pasaules kauss 
 1987 — Nepiedalījās
 1991 — Nepiedalījās
 1995 — Čempioni
 1999 — 3. vieta
 2003 — Ceturtdaļfināli
 2007 — Čempioni
 2011 — Ceturtdaļfināli
 2015 — 3. vieta
 2019 — Čempioni

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 

Regbija izlases
Sports Dienvidāfrikā
Pendžāba (Indija)

{| class="infobox vcard" style="width:235px; font-size:90%; line-height:1.40em; text-align:left; background-color:#F9F9F9; border: 1px solid #D9D9D9;"
|-
| colspan=2 bgcolor=#d3daed align=center | Pendžābaਪੰਜਾਬ
|-
| colspan=2 align=center | Pendžābas štata atrašanās vieta Indijā
|-
| width=40% | Valsts || 
|-
| Administratīvais iedalījums || 20 apgabali
|-
| Izveidota || 
|-
| Admin. centrs || Čandīgarha
|-
| Lielākā pilsēta || Ludhiāna
|-
| Gubernators || Shivraj Patil
|-
| Platība || 50 362 km²
|-
| Iedzīvotāji || 24,3 miljoni
|-
| - Blīvums || 482 cilv./km²
|-
| Valodas || pandžabu valoda
|-
| Laika zona || UTC +5:30
|-
| Mājas lapa || punjabgovt.nic.in
|}Pendžāba''' () ir viens no Indijas štatiem. Tā robežojas ar Indijas štatiem Himāčalu Pradēšu, Harjānu un Rādžastānu, kā arī ar Džammu un Kašmīras savienoto teritoriju un Pakistānu. Štata platība ir 50 362 km². Administratīvais centrs ir Čandīgarha, bet lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita ir Ludhiāna. Pendžābā dzīvo aptuveni 24,3 miljoni iedzīvotāju. Pendžāba ir vienīgais Indijas štats, kur dominējošā reliģija ir sikhisms.

Ārējās saites 

Indijas štati
1508. gads

1508. gads () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.

Notikumi 
 4. februāris — Maksimiliāns I Hābsburgs Tridentā tika kronēts par Svētās Romas impērijas imperatoru. Pāvests Jūlijs II izteica viņam savu labvēlību.

Nezināms datums 
 Ponse de Leons Puertoriko ziemeļdaļā dibināja senāko kolonistu apmetni Kaparru (tagad Sanhuana, Puartoriko galvaspilsēta).

Dzimuši 
 30. novembris — Andrea Palladio (Andrea Palladio), itāļu arhitekts un arhitektūras teorētiķis (sarakstīja traktātu «Četras grāmatas par arhitektūru»). (miris 1580.)

Miruši 
 27. maijs — Ludoviko Sforca, Milānas hercogs, pazīstams renesanses laika sabiedrisks darbinieks. (dzimis 1452.)
Ādolfs Pilars fon Pilhavs

Ādolfs Pilars fon Pilhavs (Adolf Konstantin Jakob Baron Pilar von Pilchau, 1851.-1925.) bija vācbaltiešu politiķis, Vidzemes bruņniecības landmaršals (1908-1918), Apvienotās Baltijas hercogistes reģents (1918).

Dzīvesgājums 
Ādolfs Pilars fon Pilhavs dzimis 1851. gada 11. maijā Vidzemes guberņas Pērnavas apriņķa Audru muižā baronu Pilaru fon Pilhavu dzimtā, pēc tēva nāves 1870. gadā kļuva par Audru muižas īpašnieku. Pēc studiju beigšanas 1876. gadā viņš kļuva par tiesnesi Pērnavā, 1879. gadā ievēlēts par Vidzemes bruņniecības mantzini, 1899. gadā par Vidzemes guberņas landrātu.

1908. gadā tika ievēlēts par Vidzemes bruņniecības landmaršalu, 1912.-1916 gadā par Baltijas provinču pārstāvi Krievijas impērijas Valsts padomē. 
No 1918. gada 12. aprīļa Ādolfs Pilars fon Pilhavs vadīja Vidzemes, Igaunijas, Rīgas un Sāmsalas apvienoto zemes padomi. 
8. novembrī piedalījās Apvienotās Baltijas hercogistes dibināšanā un vadīja tās Reģentu padomi.
Pēc tam, kad 1918. gada 28. novembrī Apvienotā Baltijas hercogiste tika likvidēta un Rīgu ieņēma lielinieki, Ādolfs Pilars fon Pilhavs 1919. gada 3. janvārī devās uz Vāciju.

22. jūlijā Ādolfs Pilars fon Pilhavs Berlīnē iesaistījās Rietumkrievijas militāri politiskajā padomē barona Ludviga Knoringa vadībā, kurā līdzdarbojās arī lielrūpnieki Andrejs Rēmers (Römmer), Hermanis fon Bergs, krievu ģenerālis V.Biskupskis un pulkvedis Pjotrs Durnovo. Padome plānoja pēc Krievijas impērijas atjaunošanas piešķirt neatkarību Polijai un Somijai, bet Baltijas provincēm piešķirt autonomiju, tāpat kā pirmskara Somijas lielhercogistei. Bermonta uzbrukuma sagatavošanas posmā 9. septembrī Pilars fon Pilhavs ieņēma viceprezidenta amatu t. s. Rietumkrievijas valdībā ar ministru prezidentu V.Biskupski priekšgalā.

1923. gadā viņš atgriezās Igaunijas Republikā un mira 1925. gada 17. jūnijā Pērnavā.

1851. gadā dzimušie
1925. gadā mirušie
Vācbaltieši
Latvijas vēsture
Igaunijas vēsture
Elku pielūgšana

Elku pielūgšana ir kristietībā, islāmā un jūdaismā ir nievājošs apzīmējums par novēršanās no Ābrama reliģijas Dieva par labu citiem reliģiskas pielūgsmes veidiem. Ebreju Bībelē tas aizliegts ar otro no Desmit baušļiem. Islāms aizliedz izmantot jebkādu dzīvu būtņu attēlus vai citādus to atveidojumus, lai nevarētu gadīties, ka sajūsma par pašu Dievu pārsviežas uz mākslinieku vai viņa radīto tēlu. Kristīgā baznīca dažādos laikos šo bausli definējusi un tulkojusi atšķirīgi. Atsevišķi reliģiskie novirzieni, it īpaši protestantu baznīcas, izvairās no jebkādiem reliģiskiem tēliem, turpretī Romas Katoļu un Pareizticīgo baznīca, atbalsta gleznu un skulptūru izmantojumu par ikonām, kas atgādinātu par Dievu. Vārds „elks” ir ļoti aizskarošs hinduistiem, kuri kā ļoti svarīgu ticības apliecinājuma elementu izmanto arčanu — kāda tēla pielūgšanu.

Skatīt arī 
 Elks
 Izceļošanas grāmata

Reliģija
Hasīdisms

Hasīdisms ( (Hasīd) — 'laipnums') ir ortodoksālā jūdaisma virziens. Tas radies 18. gadsimtā Polijā, pamatlicējs ir Baalšemtovs (ap 1700—1760). Hasīdisms māca piekopt lūgšanas, cenšanos būt dievbijīgam un "ar prieku kalpot Tam Kungam". Daudzu tā ideju pamatā ir kabala.

Pārvarēdams spēcīgu opozīciju, 18. un 19. gadsimtā hasīdisms izplatījās visā Austrumeiropā. Kustības priekšgalā atradās harizmātiski vadoņi — cadiki.

Lielu nozīmi grupējums piešķīra ekstātiskajai reliģijas iezīmei, noraidot intelektuālo aspektu, ko piekopa talmūdiskās akadēmijas jeb rabīnu skolas. Hasīdisma piekritēji arī mūsdienās valkā melnus uzvalkus un cepures ar platām malām, konservatīvi saglabājot 19. gadsimta eiropiešu ģērbšanās stilu. Pretestība modernajām tendencēm novedusi opozīcijā cionismam, lai gan daudzi hasīdi ir aktīvi Izraēlas atbalstītāji.

Jūdaisms
Ebreji
Ebreju vēsture
Salavecis

Salavecis, Salatēvs jeb Salatētis (, ; ) ir Krievijā izplatīts tradicionāls folkloras tēls, kas ir analogs Latvijas Ziemassvētku vecītim. Salavecis dāvanas bērniem nes Jaungada naktī. Tēla saknes ir meklējamas slāvu mitoloģijā.

Padomju Savienības pastāvēšanas sākumā Salavecis bija aizliegts, bet vēlāk tas kļuva par nozīmīgu Padomju Savienības kultūras un propagandas simbolu. Laika gaitā izveidojās tradīcija, ka pasākumus bērniem Salavecim palīdz vadīt Sniegbaltīte, kura ir viņa mazmeita. Krievijā par Salaveča dzīves vietu uzskata Veļikijustjugu, Vologdas apgabalā.

Atsauces 

Krievijas kultūra
Gunārs Jākobsons

Gunārs Jākobsons (dzimis  Jaunsvirlaukā) ir bijušais latviešu sporta žurnālists, televīzijas un radio komentētājs. Galvenokārt komentējis hokeju un futbolu. Latvijas Gada balvas sportā 2010 ieguvējs par mūža ieguldījumu Latvijas sportā. Par sporta žurnālistu nostrādājis vairāk nekā 50 gadus. Kopā ir gatavojis vairāk nekā 3000 sporta pārraides, gatavojis reportāžas no 13 Olimpiskajām spēlēm.

Biogrāfija 
1959. gadā absolvējis Latvijas Valsts Universitātes Juridisko fakultāti.

19 gadu vecumā sācis darbu Mežaparka radiomezglā par diktoru tehniķi. Savu darbu kā sporta žurnālists viņš uzsāka 1950. gadu vidū, debiju piedzīvodams . Laika posmā no 1956. līdz 1991. gadam viņš strādāja Latvijas Radio, kur vadīja vairākus sporta raidījumus, kā arī bērniem, mākslai un literatūrai veltītus raidījumus. Tāpat viņš veidoja raidījumu "Mikrofona aptauja". Strādājis par sporta žurnālistu 13 Olimpiskajās spēlēs un 30 Pasaules čempionātos hokejā. 2007. gadā piedalījās LNT šovā "Divas zvaigznes" kopā ar Margaritu Vilcāni.

1959. gadā G. Jākobsons kļuvis par Latvijas Žurnālistu savienības biedru, 1985. gadā — Latvijas PSR Nopelniem bagāto kultūras darbinieku. 1997. gadā saņēmis Jāņa Lintera prēmiju par ilgstošo un profesionāli izcilo darbu. 2000. gadā par lielo ieguldījumu radiožurnālistikā viņš saņēma "Cicerona Goda" nosaukumu. Tāpat par ilgstošo darbu Pasaules čempionātu komentēšanā viņš saņēma Starptautiskās hokeja federācijas balvu par mūža ieguldījumu.  īpaša LOK komisija paziņoja, ka G. Jākobsons saņems balvu par mūža ieguldījumu sportā.  īpašā Latvijas Gada balvas sportā 2010 pasniegšanas ceremonijā viņš saņēma šo balvu.

 viņš tika nosaukts kā viens no Triju Zvaigžņu ordeņa saņēmējiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 "Latvijas ļaudis" profils

1935. gadā dzimušie
Latvijas sporta komentētāji
Latvijas sporta žurnālisti
Latvijas Universitātes absolventi
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Latvijas Radio darbinieki
NBA sezonas labākais debitants

Nacionālās basketbola asociācijas labākais debitants ir ikgadēja NBA līgas balva, kas tiek piešķirta labākajam sezonas debitantam. Balva tiek pasniegta kopš 1952.—1953. gada sezonas.

Uzvarētāji

Piezīmes 

  Ieguva NBA vērtīgākā spēlētāja balvu tajā pašā gadā.
  Lai arī Džeriju Lukasu 1962. gadā draftēja Sinsinati "Royals", viņš neparakstīja līgumu ar komandu līdz pat 1963. gadam, kad viņš vēlējās parakstīt līgumu ar Amerikas basketbola līgas komandu Klīvlendas "Pipers". Viņa debijas sezona bija .
  Lai arī Leriju Bērdu 1978. gadā draftēja Bostonas "Celtics", viņš aizvadīja pēdējo gadu koledžā un nespēlēja NBA līdz pat 1979. gadam. Viņa debijas sezona bija .
  Patriks Īvings piedzima Jamaikā, taču kļuva par ASV pilsoni spēlēdams basketbolu Džordžtaunas Universitātē. Viņš pārstāvēja ASV izlasi 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
 Lai arī Deividu Robinsonu 1987. gadā draftēja Sanantonio "Spurs", viņš nespēlēja NBA līdz pat 1989. gadam ASV kara dienesta dēļ. Viņa debijas sezona bija .
  Tā kā ka Tims Dankans ir ASV pilsonis pēc dzimšanas vietas viņš drīkst pārstāvēt ASV izlasi. Viņš pārstāvēja ASV izlasi 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
  Sezona, kurā ir bijuši vairāki balvas ieguvēji
  Lūiss Alsindors nomainīja savu vārdu uz Karīms Abduldžabārs
  Bleiks Grifins Vasaras līgā gūtās kājas traumas dēļ izlaida visu 2009.—2010. gada sezonu. Viņa debijas sezona bija 2010.—2011. gada sezona.

Atsauces 
Vispārīgās

 
 

Atsevišķās

NBA apbalvojumi
Silinīki

Silinīki var būt:
 Silinīki — apdzīvota vieta Kārsavas novada Mērdzenes pagastā;
 Silinīki — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Audriņu pagastā;
 Silinīki — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Vērēmu pagastā;
 Silinīki — apdzīvota vieta Rugāju novada Lazdukalna pagastā;
 Silinieku — izzuduša ciema Baltinavas novadā cits nosaukums;
 Varakļānu novada Varakļānu pagasta Silenieku latgaliskais nosaukums.

Skatīt arī 
 Siliniki
 Silinīku pilskalns
 Silenieki
 Silinieki
Silinieki

Silinieki var būt:
 Silinieki — apdzīvota vieta Preiļu novada Aizkalnes pagastā.
 Silinieki — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Sakstagala pagastā.
 Silinieki, citi nosaukumi Silenīki (latgaliski), Silinīki (latgaliski) — skrajciems Rugāju novada Rugāju pagastā.
 Silinieki — izzudis ciems Baltinavas novadā.

Skatīt arī 
 Silinieku kapi
 Silenieki
 Silinīki
Volhova

Volhova () ir upe Krievijas ziemeļrietumu daļā, kas tek cauri Novgorodas un Ļeņingradas apgabalu. Vienīgā upe, kas iztek no Ilmeņa ezera.

Vairāk kā divsimt kilometrus garā Volhova ietek Lādogas ezerā, kas atrodas uz ziemeļiem no Ilmeņa ezera. Tās kopējais baseins sastāda 80,2 tūkstošus kvadrātkilometru. Volhova ir kuģojama visā savā garumā, tomēr no novembra beigām līdz aprīļa sākumam upi klāj ledus kārta. Galvenās pietekas: labajā pusē — Pčevža, Oskuja; kreisajā pusē — Keresta un Tigoda. Volhovas krastos (tecējuma virzienā) atrodas šādas pilsētas — Veļikijnovgoroda, Kiriši, Volhova un Novaja Lādoga.

Volhova bija nozīmīgs viduslaiku tirdzniecības ūdensceļš. Vairākus gadsimtus tās krastos atradās vikingu apmetnes, jo upe ietilpa "ceļā no varjagiem uz grieķiem". 1926. gadā uz upes tika atklāta Daugavpilī dzimušā inženiera Henriha Graftio projektētā Volhovas HES, kas darbojas joprojām, un ir viena no vecākajām HES Krievijā. Otrā pasaules kara laikā Volhovas ziemeļu daļā atradās karadarbības fronte, kur cīnījās arī latviešu leģionāri.

Ārējās saites

Atsauces 

Krievijas upes
Ļeņingradas apgabals
Novgorodas apgabals
Tomāšs Plekanecs

Tomāšs Plekanecs (; dzimis 1982. gada 31. oktobrī Kladno) ir čehu hokejists, centra uzbrucējs, Čehijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) Plekanecs spēlē Nacionālās hokeja līgas klubā Monreālas "Canadiens".

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Plekanecs uzsāka jau 1998.—99. sezonā, aizvadot trīs spēles Čehijas Ekstralīgas kluba HC Kladno rindās. Nākamajā sezonā viņš tika izīrēts zemāku Čehijas līgu klubiem, taču 2000.—01. sezonā viņš nostiprinājās Kladno kluba sastāvā. 2001. gada NHL draftā Plekanecu ar kopējo 71. numuru izvēlējās Monreālas "Canadiens", taču Tomāšs vēl sezonu palika Eiropā. Savu pirmajā sezonā Ziemeļamerikā Plekanecs līdz debijai NHL neizlauzās, spēlējot vienīgi AHL klubā Hamiltonas "Bulldogs", taču 2003.—04. sezonā Plekanecs aizvadīja arī savas pirmās divas spēles "Canadiens" rindās. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Plekanecs turpināja spēlēt AHL, bet 2005.—06. sezonas sākumā Tomāšs jau bija izcīnījis savu vietu Monreālas klubā.

Čehijas hokeja izlases rindās Plekanecs kļuvis par 2001. gada Pasaules junioru čempionu, kā arī 2006. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļas un 2011. gada bronzas medaļas laureātu. Izlases rindās Plekanecs spēlējis vēl trijos Pasaules čempionātos, kā arī 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā.

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Čehijas hokejisti
Monreālas "Canadiens" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Centrālčehijas apgabalā dzimušie
Bernds Briklers

Bernds Briklers (; dzimis 1981. gada 26. augustā Grācā) ir bijušais austriešu hokejists, vārtsargs, Austrijas izlases dalībnieks. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādās Eiropas vadošajās līgās. Izlases sastāvā spēlējis piecos pasaules čempionātos.

Spēlētāja karjera 
Savu spēlētāja karjeru Briklers uzsāka 1996. gadā, spēlējot Austrijas hokeja līgas klubā Grācas "99ers". Tajā viņš spēlēja līdz pat 2000.—01. sezonai, kad sezonas vidū viņš pārcēlās uz Ziemeļameriku. 2001. gada NHL draftā viņu izvēlējās Filadelfijas "Flyers" vienība. Briklers izvēlējas palikt Ziemeļamerikā, iestājoties un nākamās četras sezonas spēlējot Viskonsinas universitātes komandā.

2005.—06. sezonā Briklers sešas spēles aizvadīja AHL kluba Hartfordas "Wolf Pack" sastāvā, taču sezonas otrajā pusē atgriezās Eiropā, pievienojoties SM līgas klubam Espo "Blues", kurā spēlēja līdz pat 2008.—09. sezonas beigām. 2009.—10. un 2010.—11. sezonu Berns aizvadīja KHL kluba Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindās, taču 2011.—12. gada sezonā spēlēja Novosibirskas "Sibir" sastāvā.

2012. gada rudenī Briklers pievienojās Austrijas hokeja līgas kluba Zalcburgas "Red Bull" rindām. 2015. gadā tās sastāvā kļuva par Austrijas čempions. Nākamo sezonu aizvadīja Klagenfurter AC sastāvā, pēc sezonas beigām noslēdzot karjeru.

Austrijas hokeja izlases rindās Briklers piedalījies piecos Pasaules čempionātos, no kuriem četri bija augstākās divīzijas turnīri.

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Austrijas hokejisti
Ņižņijnovgorodas "Torpedo" spēlētāji
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
6. maršruts

6. maršruts var būt:

 autobusu maršruti:
 6. autobusu maršruts — maršruts Rēzeknē:
 Vipinga – Tūmuži — bijušais maršruts, kas tika slēgts 2011. gada 31. decembrī;
 Blaumaņa iela – Poliklīnika – Vipinga — maršruts, kas tika atklāts 2012. gada 1. janvārī;
 6. autobusu maršruts — maršruts Rīgā.

 tramvaju maršruti:
 6. tramvaju maršruts — bijušais maršruts Rīgā;
 6. tramvaju maršruts — maršruts Ščecinā.

 trolejbusu maršruti:
 6. trolejbusu maršruts — bijušais maršruts Rīgā, kas tika slēgts 2004. gada 1. augustā.

 06
Bens Afleks

Bens Afleks (; dzimis Bendžamins Geza Afleks-Boldts ()  Bērklī, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktieris, kinorežisors, scenārists un producents.

Viņš kļuva pazīstams pēc dalības filmā "Lielveikala dīkdieņi" (1995) un vēlāk ar galveno lomu filmā "Valdzinot Emiju" (1997). 1998. gadā viņš saņēma Amerikas Kinoakadēmijas un Zelta globusa balvas par scenāriju filmai "Krietnais Vils Hantings" (kopā ar Metu Deimonu). Tāpat Zelta globusu ir saņēmis kā labākais režisors par filmu "Argo", par ko kā viens no producentiem saņēma arī BAFTA kino balvu un Amerikas Kinoakadēmijas balvu par gada labāko filmu. Pazīstams ar lomām tādās filmās kā "Armagedons" (1998), "Pērlhārbora" (2001), "Citā rindā" (2002), "Visu baiļu summa" (2002), "Pārgalvis" (2003). Viņš saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes par režisora darbu filmās "Ardievu, mazā, ardievu!" (2007), "Pilsēta" (2010), "Argo" (2012).

Filmās "Pilsēta" un "Argo" viņš bija arī galvenās lomas atveidotājs. 2016. gada filmas "Tērauda vīrs" turpinājumā "Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma" viņš atveidoja Brūsu Veinu / Betmenu.

Afleks ir piedalījies pokera turnīros. Viņš uzvarēja 2004. gada Kalifornijas pokera čempionātā, iegūstot balvu 356 400 dolāru apmērā un kvalificējoties 2004. gada Pasaules pokera tūres finālturnīram.

Atsauces

Ārējās saites 

1972. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
ASV kinoproducenti
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji scenāristi
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji producenti
Zelta globusa balvas ieguvēji
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Pokera spēlētāji
Raiņa iela

Raiņa iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Raiņa iela — iela Daugavpilī.
 Raiņa iela — iela Jelgavā.
 Raiņa iela — iela Jūrmalā.
 Raiņa iela — iela Liepājā.
 Raiņa iela — iela Rēzeknē.
 Raiņa iela — iela Valmierā.
 Raiņa iela — iela Ventspilī.

 iela novadu pilsētās:
 Raiņa iela — iela Auces novada Aucē.
 Raiņa iela — iela Balvu novada Balvos.
 Raiņa iela — iela Cesvaines novada Cesvainē.
 Raiņa iela — iela Cēsu novada Cēsīs.
 Raiņa iela — iela Durbes novada Durbē.
 Raiņa iela — iela Grobiņas novada Grobiņā.
 Raiņa iela — iela Gulbenes novada Gulbenē.
 Raiņa iela — iela Iecavas novada Iecavā.
 Raiņa iela — iela Ilūkstes novada Ilūkstē.
 Raiņa iela — iela Kandavas novada Kandavā.
 Raiņa iela — iela Kārsavas novada Kārsavā.
 Raiņa iela — iela Krāslavas novada Krāslavā.
 Raiņa iela — iela Kuldīgas novada Kuldīgā.
 Raiņa iela — iela Lielvārdes novada Lielvārdē.
 Raiņa iela — iela Līvānu novada Līvānos.
 Raiņa iela — iela Ludzas novada Ludzā.
 Raiņa iela — iela Madonas novada Madonā.
 Raiņa iela — iela Pļaviņu novada Pļaviņās.
 Raiņa iela — iela Priekules novada Priekulē.
 Raiņa iela — iela Rūjienas novada Rūjienā.
 Raiņa iela — iela Salacgrīvas novada Ainažos.
 Raiņa iela — iela Salaspils novada Salaspilī.
 Raiņa iela — iela Saldus novada Saldū.
 Raiņa iela — iela Saulkrastu novada Saulkrastos.
 Raiņa iela — iela Siguldas novada Siguldā.
 Raiņa iela — iela Skrundas novada Skrundā.
 Raiņa iela — iela Smiltenes novada Smiltenē.
 Raiņa iela — iela Strenču novada Strenčos.
 Raiņa iela — iela Talsu novada Sabilē.
 Raiņa iela — iela Talsu novada Stendē.
 Raiņa iela — iela Talsu novada Talsos.
 Raiņa iela — iela Talsu novada Valdemārpilī.
 Raiņa iela — iela Valkas novada Valkā.
 Raiņa iela — iela Varakļānu novada Varakļānos.
 Raiņa iela — iela Ventspils novada Piltenē.
 Raiņa iela — iela Viesītes novada Viesītē.
 Raiņa iela — iela Viļānu novada Viļānos.
 Raiņa iela — iela Zilupes novada Zilupē.

 iela novadu pagastu apdzīvotās vietās:
 Raiņa iela — iela Alsungas novada Alsungā.
 Raiņa iela — iela Babītes novada Babītes pagasta Piņķos.
 Raiņa iela — iela Balvu novada Tilžas pagasta Tilžā.
 Raiņa iela — iela Bauskas novada Dāviņu pagasta Dāviņos.
 Raiņa iela — iela Brocēnu novada Cieceres pagasta Lielciecerē.
 Raiņa iela — iela Dundagas novada Dundagas pagasta Dundagā.
 Raiņa iela — iela Ilūkstes novada Eglaines pagasta Eglainē.
 Raiņa iela — iela Jaunpiebalgas novada Jaunpiebalgas pagasta Jaunpiebalgā.
 Raiņa iela — iela Kokneses novada Kokneses pagasta Koknesē.
 Raiņa iela — iela Madonas novada Bērzaunes pagasta Sauleskalnā.
 Raiņa iela — iela Madonas novada Ļaudonas pagasta Ļaudonā.
 Raiņa iela — iela Neretas novada Neretas pagasta Neretā.
 Raiņa iela — iela Preiļu novada Aizkalnes pagasta Aizkalnē.
 Raiņa iela — iela Priekuļu novada Priekuļu pagasta Priekuļos.
 Raiņa iela — iela Rēzeknes novada Maltas pagasta Malta.
 Raiņa iela — iela Vaiņodes novada Vaiņodes pagasta Vaiņodē.

Skatīt arī 
 Rainis
 Raiņa bulvāris
 Raiņa prospekts
UTC+8

UTC+8 atbilst šīm laika zonām:

Kā standarta laiks (visu gadu) 
 
 
 
 
 
 
 
  (lielākā valsts daļa)

Kā standarta laiks ziemā 
 
 Burjatija
 Irkutskas apgabals

Kā vasaras laiks 
 
 Krasnojarska

Laika joslas

cs:Časové pásmo#UTC+8 H, AWST (Australian Western Standard Time)
es:Huso horario#UTC+08:00, H
Šona Džonsone

Šona Mačela Džonsone (; dzimusi  Demoinā, Aiovas štatā, ASV) ir bijusī amerikāņu sporta vingrotāja.

Viņa ir 2008. gada Vasaras Olimpisko spēļu čempione sacensībās uz baļķa un komandu sacensību, individuālo daudzcīņas sacensību un brīvo kustību otrās vietas ieguvēja. 2007. un 2008. gada ASV čempionātā uzvarēja individuālajās sacensībās. 2007. gada Pasaules čempionātā kļuva par čempioni individuālajās sacensībās. 2009. gada 19. maijā svinēja uzvaru ASV TV šova "Dejo ar zvaigzni" 8. sezonas šovā.

2012. gada jūnija sākumā paziņoja par karjeras beigšanu.

Sasniegumi

Atsauces

Ārējās saites 

  

 USA Gymnastics profils 
 

1992. gadā dzimušie
ASV vingrotāji
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Aiovā dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki vingrošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki vingrošanā
NBA sezonas labākais rezervists

Nacionālās basketbola asociācijas labākais rezervists ir ikgadēja NBA līgas balva, kas tiek piešķirta labākajam rezervistam. Balva tiek pasniegta kopš 1982.—1983. gada sezonas.

Uzvarētāji

Piezīmes 

  Bens Gordons ir ASV un Anglijas pilsonis, viņš piedzima Anglijā, taču uzauga ASV.
  Džordans Klārksons ir dzimis ASV, bet viņam ir Filipīnas pase un viņš ir pārstāvējis Filipīnas basketbola izlasi.

Atsauces 
Vispārīgās

 
 

Atsevišķās

NBA apbalvojumi
Nino Nīderreiters

Nino Nīderreiters (; dzimis 1992. gada 8. septembrī) ir Šveices hokejists, labās malas uzbrucējs. Kopš (2022) Nīderraiters pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Našvilas "Predators".

Spēlētāja karjera 
Savu karjeru Nīderreiters uzsāka Davosā, 2008.—09. sezonā aizvadot arī pirmās spēles Šveices hokeja līgas klubā HC Davosa. Tiesa, jau 2009.—10. sezonā Nino bija pārcēlies uz Ziemeļameriku, kur pievienojās Rietumu hokeja līgas kluba Portlendas "Winterhawks" rindām. 2010. gadā, pēc lieliski aizvadītā Pasaules čempionāta junioriem, kuru Nīderraiters noslēdza ar 10 (6+4) punktiem, kā arī dalības pieaugušo izlasē Pasaules čempionātā, NHL draftā Nīderreiteru ar augsto piekto numuru izvēlējās Ņujorkas "Islanders".

2010.—11. gada sezonā hokejists aizvadīja 9 spēles "Islanders" rindās, pārējo sezonu gan turpinot spēlēt WHL. Nākamajā sezonā Nīderreiters NHL aizvadīja jau 55 spēles, taču 2012.—13. gada sezonu pilnībā aizvadīja AHL kluba Bridžportas "Sound Tigers" sastāvā.

2013. gada NHL drafta laikā tika aizmainīts uz Minesotas "Wild" vienību. 2016.—17. gada sezonu Nino noslēdza ar 57 rezultativitātes punktiem, tādējādi būdams viens no "Wild" rezultatīvākajiem spēlētājiem. 2019. gada janvārī hokejists tika aizmainīts uz Karolīnas "Hurricanes".

2022. gada 21. jūlijā Nīderreiters parakstīja 2. gadu ($ 8 milj.) vērtu līgumu ar NHL komandu Našvilas "Predators".

Šveices hokeja izlases rindās izcīnījis sudraba medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā. Nīderreiters spēlējis 2014. gada Olimpisko spēļu turnīrā, kā arī 2010. un 2016. gada Pasaules čempionātos. Junioru vecumā spēlējis 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos junioriem.

Ārējās saites

Atsauces 

1992. gadā dzimušie
Graubindenes kantonā dzimušie
Šveices hokejisti
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Karolīnas "Hurricanes" spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Vladimirs Tarasenko

Vladimirs Tarasenko (; dzimis 1991. gada 13. decembrī Jaroslavļā) ir krievu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Sentluisas "Blues" sastāvā.

Viņa tēvs Andrejs Tarasenko arī bija hokejists, pēc tam treneris.

Spēlētāja karjera 
Tarasenko savu karjeru uzsāka 2007. gadā, spēlējot Novosibirskas "Sibirj" otrajā komandā, kas tobrīd bija Krievijas Pirmās līgas dalībniece. Jau nākamajā sezonā Tarasenko nostiprinājās "Sibirj" pirmajā komandā, aizvadot 38 KHL spēles. 2010. gada NHL draftā Tarasenko ar augsto 16. numuru izvēlējās Sentluisas "Blues" vienība, taču 2010.—11. sezonā Vladimirs palika Novosibirskā.

2012. gada 13. janvārī Tarasenko tika aizmainīts uz Sanktpēterburgas SKA, tās rindās spēlējot līdz pat 2012.—13. gada NHL sezonas lokauta beigām, kad uzbrucējs pievienojās Sentluisas "Blues" rindām. Savā debijas spēlē NHL Tarasenko guva uzreiz divus vārtus. 2014.—15. un 2015.—16. gada sezonas Tarasenko noslēdza kā "Blues" rezultatīvākais spēlētājs, abas sezonas tiekot iekļauts arī NHL otrajā simboliskajā izlasē. 2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu.

Krievijas hokeja izlases rindās spēlējis 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos junioriem, 2011. gadā turnīru noslēdzot kā viens no rezultatīvākajiem spēlētājiem un izcīnot zelta medaļas. Vladimirs spēlējis arī 2009. gada Pasaules U18 čempionātā, tajā izcīnot bronzas medaļas.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Sentluisas "Blues" spēlētāji
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Stenlija kausa ieguvēji
Jaroslavļā dzimušie
Kārlis Mūsiņš

Kārlis Mūsiņš ( — ) bija Latviešu leģiona virsnieks un nacionālais partizāns. Vācu krusta zeltā kavalieris.

Biogrāfija 
Dzimis Cēsu apriņķa Dzērbenes pagastā kalēja ģimenē. Vēlāk pārcēlies uz Rīgu, kur strādājis par virpotāju VEF'ā. Dienējis Latvijas armijā.

1941. gada rudenī Mūsiņš brīvprātīgi iestājās pirmajā latviešu kārtības dienesta bataljonā (16. Zemgales kārtības dienesta (policijas) bataljons). Bataljons nodarbojās ar dzelzceļu apsardzību, partizānu apkarošanu, kā arī kaujas uzdevumu izpildi Ļeņingradas frontes aizmugurē (Dno, Staraja Rusas, Ilmeņa ezera un Soļcu rajonā). 1943. gada janvāra beigās divus latviešu policijas bataljonus atvilka no frontes uz Krasnoje Selo, lai uz to pamata sāktu formēt Latviešu SS brīvprātīgo brigādi (vēlākā 19. grenadieru divīzija). 3. februārī 16. Zemgales bataljonu iekļāva brigādē. 8. februārī bataljons ieradās Krasnoje Selo un tas tika iekļauts brigādes 42. pulkā) kā III bataljons. Pēc 19. ieroču SS grenadieru divīzijas pārformēšanas 1944. gada vasarā Mūsiņš komandēja 42. grenadieru pulka 4. rotu. Leģiona sastāvā nogājis kauju ceļu no Volhovas līdz pat Kurzemes cietoksnim. Dienesta laikā apbalvots ar Austrumu frontes medaļu, II un I pakāpes Dzelzs krustu, Vācu krustu zeltā un citiem apbalvojumiem.

Pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada 8. maijā Mūsiņš gūstā nepadevās. 1945. gada vasarā kopā ar novadnieku grupu devies uz Ziemeļvidzemi, kur izveidoja un līdz 1953. gadam komandēja nacionālo partizānu grupu. Nodevības rezultātā Mūsiņš 1953. gada 27. septembrī tika sagūstīts. 1955. gada 2. jūnijā viņš tika nošauts Maskavā Butirku cietumā.

Atsauces 

Cēsu novadā dzimušie
Latviešu leģiona virsnieki

Padomju represijās nogalinātie
Raiens Eliss

Raiens Eliss (; dzimis 1991. gada 3. janvārī) ir kanādiešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2013) Eliss spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Našvilas "Predators" rindās.

Spēlētāja karjera 
2007. gada OHL draftā Elisu ar 22. kopējo numuru izvēlējās "Spitfires" vienība, un jau savā pirmajā sezonā ar klubu Eliss kļuva par vienu no vadošajiem tā aizsargiem. Gan 2008.—09., gan 2009.—10. sezonā kopā ar "Spitfires" vienību Eliss izcīnīja Memoriālo kausu, ko pasniedz visu trīs Kanādas junioru līgu absolūtajai čempionei. 2008.—09. sezonu Eliss noslēdza ar 89 rezultativitātes punktiem, kas viņu padarīja par līgas rezultatīvāko aizsargu. Pēc diviem gadiem viņam kā "Spitfires" kapteinim vēlreiz izdevās kļūt par līgas rezultatīvāko aizsargu.

2011.—12. gada sezonā Eliss debitēja Nacionālās hokeja līgas kluba Našvilas "Predators" sastāvā.

Kanādas izlases rindās Eliss ir kļuvis par 2008. gada Pasaules U18 čempionu, kā arī spēlējis 2009., 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātā junioriem, 2009. gadā izcīnot zeltu, bet 2010. un 2011. gadā — sudraba medaļas. 2011. gadā viņš tika atzīts arī par turnīra labāko aizsargu.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Našvilas "Predators" spēlētāji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Toni Rajala

Toni Rajala (; dzimis 1991. gada 29. martā) ir somu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2019) Rajala spēlē Šveices hokeja līgas vienībā HK Bīle.

Spēlētāja karjera 
Savu karjeru Rajala uzsāka Tamperes "Ilves" jauniešu komandās, jau 2005.—06. sezonā spēlējot tās U16 vienībā. Pēc 2008.—09. sezonas, NHL draftā Rajalu ar 101. kopējo numuru izvēlējās Edmontonas "Oilers". 2009. gada 16. jūlijā Rajala noslēdza divvirzienu līgumu ar "Oilers" vienību un devās uz Ziemeļameriku, kur 2009.—10. sezonu aizvadīja Rietumu hokeja līgas klubā Brendonas "Wheat Kings". 

Pēc sezonas beigām gan viņš tika izīrēts atpakaļ "Ilves" vienībai, spēlējot jau SM līgas komandā. Tajā viņš aizvadīja arī 2011.—12. gada sezonu, to noslēdzot kā komandas otrs rezultatīvākais spēlētājs. 2012.—13. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Ziemeļamerikā, sezonu uzsākot ECHL vienībā Stoktonas "Thunder", taču sezonas laikā pārceļoties uz AHL vienību Oklahomsitijas "Barons".

2013.—14. gada sezonā spēlēja Zviedrijas hokeja līgas klubā HV71, taču pēc sezonas beigām noslēdza trīs gadu līgumu ar KHL vienību Hantimansijskas "Jugra".

Somijas izlases rindās spēlējis 2008. un 2009. gada Pasaules U18 čempionātos, 2009. gadā izcīnot bronzu, kā arī 2009., 2010. un 2011. gada Pasaules junioru čempionātos.

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Hantimansijskas "Jugra" spēlētāji
Hokejisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Rietumu hokeja līga

Rietumu hokeja līga () ir viena no trim galvenajām Kanādas junioru hokeja līgām, kas kopā ar Kvebekas junioru hokeja līgu un Ontārio hokeja līgu veido Kanādas hokeja līgu. Līgā drīkst spēlēt hokejisti no 15 līdz 20 gadu vecumam.

Komanda, kas ir līgas čempione, izcīna Eda Čainoveta kausu.

Ārējās saites 
 Līgas oficiālā mājaslapa 
 Kanādas hokeja līgas oficiālā mājaslapa 

WHL