Emīls Dārziņš

Emīls Dārziņš (dzimis , miris ) bija latviešu komponists un mūzikas kritiķis. Viens no latviešu kora un solo dziesmas klasiķiem. Sarakstījis arī vairākus skaņdarbus orķestrim, no kuriem ir saglabājies vienīgi "Melanholiskais valsis".

Biogrāfija 
Dzimis 1875. gada 3. novembrī Jaunpiebalgas Jāņa skolā, kur viņa tēvs Andžs Dārziņš bija skolotājs. Tēva vadībā sāka apgūt klavierspēli, mācījās Rupsalas un Vecpiebalgas draudzes skolās. 1891. gadā pārcēlās dzīvot uz Rīgu pie mātes brāļa un jau 1892. gadā komponēja savu pirmo dziesmu "Jūs, kalni, un jūs, lejas", kas tika iespiesta žurnālā "Austrums".

1898. gadā iestājās Pēterburgas konservatorijas Luisa Homiliusa ērģeļklasē, bet 1899. gadā tika uzņemts Nikolaja Rimska-Korsakova kompozīcijas klasē. Draudzējās ar Emili Melngaili, kura māte Elīza Melngaile-Mežoka atbalstīja Dārziņu nedaudz materiāli. Bijis 1900. gadā dibinātās latviešu studentu korporācijas Talavija biedrs. 1901. gadā viņš finansiālo grūtību dēļ atstāja konservatoriju un atgriezās Rīgā, kur vadīja igauņu biedrības kori "Imanta" un rakstīja recenzijas. Spēlējis ērģeles Straupes baznīcā. No 1903. līdz 1904. gadam Dārziņš strādāja par dziedāšanas skolotāju Natālijas Draudziņas ģimnāzijā un Annas Ķeniņas meiteņu ģimnāzijā. 1903. gadā viņš apprecējās ar Mariju Deiders, 1906. gadā viņiem piedzima dēls Volfgangs, 1908. gadā meita Laima-Tatjana.

Pēc ģimenes nodibināšanas viņš pelnīja iztiku, pasniedzot privātstundas un rakstot recenzijas laikrakstos "Baltijas Vēstnesis", "Balss", žurnālos "Mūzikas Druva" un "Zalktis", vēlāk "Dzimtenes Vēstnesī" un "Latvijā". Šajā laikā  pasliktinājās viņa attiecības ar dažiem latviešu mūziķiem, īpaši ar kādreizējo domubiedru Pāvulu Jurjānu, kurš apvainoja Dārziņu plaģiātismā. Dārziņu aizstāvēja krievu komponists Aleksandrs Glazunovs, bet negatīvu atsauksmi par viņa orķestra mūziku atsūtīja somu komponists Žans Sibēliuss. Emīls Dārziņš iznīcināja visus savus simfoniskos darbus. Naktī no 17. uz 18. augustu ( pēc jaunā stila) Emīlu Dārziņu notrieca vilciens Zasulauka stacijā. E. Dārziņš tika apglabāts Āgenskalna Mārtiņa kapos.

Emīla Dārziņa vārdā nosaukta Emīla Dārziņa mūzikas skola, kas atrodas Āgenskalnā netālu no Mārtiņa kapiem.

Emīla Dārziņa pazīstamākais darbs "Melanholiskais valsis" tika atjaunots pēc viņa nāves, bet nepabeigta palika opera „Rožainās dienas”. Nerealizēta palika iecere komponēt operas “Pērļu zvejnieks” un "Ivanovs".

Daiļrades raksturojums

Mūzikas valoda 
Līdzīgi saviem garīgajiem iedvesmotājiem - Volfgangam Amadejam Mocartam un Pēterim Čaikovskim - Dārziņš ir izcils melodiķis, šajā ziņā viens no spilgtākajiem latviešu mūzikā. Necitējot latviešu tautasdziesmas, panāk latvisku mentalitāti savā izteiksmē. Ritms izriet no teksta deklamācijas un veido jūtīgu frāzējumu. Autors bieži poetizē sadzīves žanrus, tieši Dārziņš ir pazīstamākā latviešu valša autors. Harmonijas nesamākslotas, tomēr krāsainas, vienkāršiem līdzekļiem atklājot poētisku tēlu. Faktūra skaidra, bet kordziesmās orķestrāla, ar prasmīgu polifonijas elementu izmantojumu. Forma lakoniska, agrīnajās kordziesmās pantu, vēlāk variētu strofu, trijdaļu, rondo. Meistarīga caurvijattīstība labākajos darbos panāk klausītāju neatslābstošu uzmanību līdz dziesmas beigām, kas nereti ir arī galvenās kulminācijas vieta.

Tematika 
Centrālā tēma, par ko runā Dārziņš savos darbos, ir psiholoģiski patiesa jūtu pasaules atklāsme. Mīlestība - gan gaiša, jūsmīga, gan bezcerīga; vientulība, ilgas pēc laimes, garīgas, ideālas pasaules; dabas tēlu alegorisks izmantojums. Apdzied mātes jūtu dziļumu. Kordziesmās sasniedz jaunu līmeni dzimtenes mīlestības atspoguļojumā. Nedaudz pievēršas arī eksotiskai cittautu tēmai un fantastiskiem tēliem.

Darbi

Opera 
 Rožainās dienas, 1908 — 1910 (pēc Eduarda Vulfa lugas, nepabeigta)

Simfoniskā mūzika 

 Liriska fantāzija (Fantaisie lyrique), 1901
 Melanholiskais valsis (Valse melancolique), 1904 
 Vientuļā priede, 1904
 Mazā svīta (Petite suite), 1906

Dziesmas jauktajam korim a cappella 
 Minjona — Johans Volfgangs Gēte  Rūdolfa Blaumaņa atdzejojumā, 1900
 Mēness starus stīgo — Aspazija, 1900
 Sapņu tālumā — Aspazija, 1904
 Senatne — Jānis Rainis, 1904
 Lauztās priedes — Jānis Rainis, 1904
 Ciānas bērni — Aspazija, 1906
 Ja uz Betlēmi es ietu — Jānis Poruks, 1909 — 1910

Dziesmas vīru korim a cappella 
 Jūs, kalni, un jūs, lejas — Nezināms autors Jāņa Neilanda atdzejojumā, 1892
 Pie tēvu zemes dārgās — Frīdrihs Šillers  Ausekļa atdzejojumā, 1898
 Lai vētra krāc — Pāvils Lasmanis, 1898
 Mūžam zili — Kārlis Skalbe, 1909 — 1910
 Mirdzi kā zvaigzne — Kārlis Jākobsons / Jēkabsons, 1909 — 1910
 Es zinu kā roze plaukst — Jānis Poruks, 1909 — 1910
 Kapsētas klusums — Atis Ķeniņš, 1909 — 1910
 Nāc man līdz! — Kārlis Jākobsons / Jēkabsons, 1909 — 1910

Dziesma bērnu korim a cappella 
 Šūpļa dziesma — Fricis Hunhens, 1905

Dziesma sieviešu korim a cappella 
 Nāru dziesma — Jānis Jaunsudrabiņš,1906

Solodziesmas balsij ar klavierēm 

 Jaunībai — Andrievs Niedra, 1901
 Vēl tu rozes plūc — Rūdolfs Blaumanis, 1901
 Kā zagšus — Rūdolfs Blaumanis, 1902
 Tevi atstāju — Emīlija Gruzīte, 1902
 Mana laime — Helgi, 1903
 Tev nosarkst vaigi — Jānis Poruks, 1903
 Mātes gars — Helgi, 1903
 Sāpju spītes — Jānis Poruks, 1904
 Kaut reizi vien — Jānis Poruks, 1904
 Teici to stundu, to brīdi — Jānis Poruks, 1905
 Kad būs as’ras izraudātas — Jānis Poruks, 1905
 Mātes dziesmiņa — Jānis Poruks, 1905
 Spāniešu romance — Aleksandrs Puškins Viļa Plūdoņa atdzejojumā, 1905
 Rožu pārdevēja — Jānis Poruks, 1906
 Aizver actiņas un smaidi — Jānis Poruks, 1907
 Rezignācija — Vilis Plūdonis, 1907
 Pie loga ziemas naktī — Jānis Poruks, 1907
 Pazudusi laimīte — Zemgaliešu Biruta, 1907
 Suleika — Voldemārs Dambergs, 1907

Atsauces

Ārējās saites 

1875. gadā dzimušie
1910. gadā mirušie
Latviešu komponisti
Mākslinieku pulciņa "Rūķis" mākslinieki
Latvijas mūziķi
Jaunpiebalgā dzimušie
Cēsu novadā dzimušie
Latvijas kultūras kanonā ietvertās vērtības
Latvijas mūzikas kritiķi