Kaira

Kaira (,al Qāhirah) ir Ēģiptes galvaspilsēta un valsts lielākā pilsēta, izvietojusies valsts ziemeļos Nīlas upes deltas sākuma. Ar 453 kvadrātkilometru lielu platību tā ir lielākā pilsēta Āfrikā un Tuvajos Austrumos. Tās aglomerācija ir lielākā Āfrikā un arābu pasaulē, kā arī 16. lielākā aglomerācija pasaulē. Kaira ir Ēģiptes galvenais saimniecības, finanšu un izglītības centrs.

Jau no 19. gadsimta Kaira kļuva par tūrisma centru tuvējo Senās Ēģiptes laika pieminekļu dēļ. Ēģiptes Nacionālais muzejs Kairā ir slavens kā viena no labākajām Senās Ēģiptes mākslas priekšmetu krātuvēm pasaulē.

2013. gada 13. decembrī Kairā pirmo reizi 112 gadu laikā uzsniga sniegs.

Vēsture 

Kaut arī 19 km uz dienvidiem no Kairas atrodas Senās Ēģiptes galvaspilsēta Memfisa, pati Kaira tika dibināta kā romiešu cietoksnis ap 150. gadu p. m.ē. Ap cietoksni lēni attīstījās neliela koptu pilsētiņa.

642. gadā cietoksni ieņēma arābi, un uz dienvidiem no cietokšņa nodibināja pirmo arābu Ēģiptes galvaspilsētu — Fostātu (Fostat), kurā uzceļ pirmo mošeju Āfrikas kontinentā. 972. gadā Fatimīdi pārceļ Ēģiptes galveno pilsētu uz pašreizējo vietu. Ap to pašu laiku tiek dibināta Azhara Universitāte, kura kļūst par ļoti prestižu sunnītu izglītības centru, un savu nozīmi ir saglabājusi līdz mūsdienām.

XII gadsimta vidū Kairu ieņem seldžuki. Kad 1258. gadā mongoļi noposta Bagdādi, Kaira kļūst par Tuvo Austrumu lielāko mākslas un kultūras centru. Tiek uzskatīts, ka no 1315. līdz 1348. gadam Kaira bija pasaules lielākā pilsēta.

1517. gadā Kairu ieņēma osmaņu sultāns Selims I, tomēr valdošie mameluki atguva faktisko varu, nomināli pakļaujoties sultānam.

1798. gadā Kairu ieņēma Napoleons un trīs gadus tā bija franču okupācijā.

1851. gadā tika izbūvēts dzelzceļš uz Aleksandriju. Lielu impulsu Kairas attīstībai deva Suecas kanāla atklāšana 1869. gadā. Ēģiptes hedīvs Ismaīls-pašā no 1867. gada vadīja milzīgus Kairas modernizācijas darbus, cenzdamies to pārvērst par rietumniecisku lielpilsētu.

Gan Lielbritānijas valdīšanas, gan neatkarīgās Ēģiptes laikā Kaira strauji attīstījās, jo pilsētā ieplūda iedzīvotāji no lauku apvidiem.

Osmaņu laiki (1517—1798) 
Osmaņu impērijas valdīšanas laikā mamelukiem netika atņemta vara. Paplašinoties Osmaņu impērijai, jaunpievienotajās teritorijās tika ieviesta īpaša pārvaldes sistēma, kas sastāvēja no trijām nošķirtām varām: pašpārvalde, militārā vara un politiskā vara. Impērijas vadība saprata, ka Ēģiptē mameluku vara ir pietiekami stipra, lai pakļautu vietējos iedzīvotājus, bet tā nebija tik spēcīga, lai varētu pretoties Lielās Portas vai sultāna varai. Tādēļ mameluku varā atstāja Ēģiptes pašpārvaldi. Katram Ēģiptes reģionam tika iecelts mameluku bejs un, lai nerastos iespēja veikt apvērsumu, Osmaņu impērija Kairā izvietoja savu karaspēku — janičārus un azabus.

Tomēr faktiskā vara, vismaz oficiāli, bija galvenās amatpersonas — pašā varā. Pašā bija turku pārvaldnieks, kas bija izglītojies Stambulā. Atsevišķos gadījumos turku pārvaldnieku varu pārspēja spēcīgākie mameluku beji, kurus beigās pakļāva Osmaņu karaspēks. Sultānu visvairāk interesēja nodokļu iekasēšana, nevis politiskā vara pār reģioniem un Ēģiptes sociālekonomiskajā attīstībā netika novērots ievērojams progress.

Cilvēki 
Kairā ir dzimuši tādi pazīstami cilvēki kā:
 Jāsirs Arafāts (Jassir Arafat; 1929—2004) — politiķis;
 Butross Butross-Gali (Boutros Boutros-Ghali; 1922—2016) — politiķis;
 Goara Gasparjana (1924—2007) — operdziedātāja;
 Atoms Egojans (Atom Egoyan; 1960) — kinorežisors;
 Mohameds El Barādeī (Mohamed ElBaradei; 1942) — IAEA vadītājs;
 Sesils Skots Foresters (Cecil Scott Forester; 1899—1966) — rakstnieks;
 Fuāds I (Fuad I) (1868—1936) — karalis;
 Dorotija Kraufuta Hodžkina (Dorothy Crowfoot Hodgkin; 1910—1994) — angļu bioķīmiķe;
 Nagībs Mahfūzs (Naguib Mahfouz; 1911—2006) — rakstnieks;
 Aimans az Zavāhirī (Aiman az-Zawahiri; 1951) — kaujinieks.

Atsauces

Ārējās saites 

 Par Kairu 

Ēģiptes pilsētas