joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Īrnieks (1976. gada filma)

"Īrnieks" () ir 1976. gada Francijas psiholoģiska šausmu filma, kuras režisors ir Romans Polaņskis. Filmā galvenās lomas atveido Polaņskis, Izabella Adžanī, Melvins Daglass, Džo Van Flīta, Rufuss un Šellija Vintersa. Filma ir balstīta uz Rolāna Topora 1964. gada grāmatas Le locataire chimérique. "Īrnieks" ir noslēdzošā filma Polaņska "dzīvokļu" filmu triloģijā pēc "Riebums" (1965) un "Rozmarijas bērns" (1968).

Filma ir par klusu vīrieti (Polaņskis), kurš noīrē dzīvokli Parīzē, kur iepriekšējā īrniece mēģināja izdarīt pašnāvību. Drīz vien viņš sāk ieslīgt bīstamā paranojā.

"Īrnieks" pirmizrāde notika . Filma tika izrādīta Kannu kinofestivālā.

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gada filmas
Francijas filmas
Romana Polaņska filmas
Paramount Pictures filmas
Heinrihs Raspe

Heinrihs Raspe (dzimis , miris ) bija Tīringenes landgrāfs no 1231. līdz 1239. gadam un no 1241. gada līdz savai nāvei. Ar pāvesta aktīvu atbalstu 1246. gadā ievēlēts par Romiešu karali, lai potenciāli, ar pāvesta atbalstu, ieņemtu Svētās Romas impērijas troni.

1226. gadā Heinriha brālis Ludvigs IV nomira pa ceļam uz Sesto krusta karu. Heinrihs kļuva par brāļadēla Hermaņa reģentu. Dažu gadu laikā Heinriham izdevās padzīt jauno brāļadēlu un viņa māti Ungārijas Elizabeti un ap 1231. gadu pašam kļūt par Tīringenes valdnieku. 1242. gadā, kopā ar Bohēmijas karali Vāclavu I, Heinrihu Raspi imperators Frīdrihs II iecēla par vienu no sava mantinieka Konrāda aizbildņiem un padomniekiem.

Nebeidzamie pāvesta un baznīcas konflikti ar imperatoru Heinrihu II noveda pie pāvesta idejas par sev paklausīgāka imperatora — Heinriha Raspes — ievēlēšanu. Pāvests Inocents IV nosūtīja vēstules vācu augstmaņiem, norādot, ka Heinrihs II ir atkārtoti izslēgts no baznīcas un gāzts no troņa, un kā paklausīgiem baznīcas kalpiem par jauno valdnieku tiem jāievēl Heinrihs Raspe. Šiem lūgumiem laicīgo augstmaņu vidū nebija rezultātu, un neviens no viņiem nepiedalījās nelielajā Hohheimā sasauktajās imperatora vēlēšanās. Šeit sanāca tikai baznīcas augstmaņi — Maincas, Trīres, Ķelnes, Brēmenes arhibīskapi, kā arī Mecas, Špeieres un Strasburgas bīskapi. 1246. gada maijā par Romiešu karali ievēlēja Heinrihu Raspi. Uzreiz pēc ievēlēšanas pāvests Heinriham nosūtīja 10 000 sudraba marku, ko vēlāk papildināja ar vēl 15 000.

Heinriha Raspes pirmais solis bija noslēgt vienošanos ar Lombardijas līgas pilsētām un veidot savu karaspēku. Tikmēr 18 gadus vecais Konrāds pulcināja imperatoram lojālos un paklausīgos augstmaņus savā armijā. Heinrihs izmantoja pāvesta un baznīcas plašos līdzekļus, lai piekukuļotu vairākus Konrāda atbalstītājus. Kaujas dienā divi švābu augstmaņi dezertēja no Konrāda armijas ar saviem 2000 kareivjiem. Sekoja Heinriha uzvara un Konrāda bēgšana. Kaujas rezultātā Bādenes markgrāfs un vairāki citi augstmaņi izlēma pāriet Heinriha Raspes pusē. Konrādu turpināja atbalstīt Bavārijas hercogs.

Nostiprinājis savas pozīcijas, Heinrihs plānoja turpināt karagājienu Švābijā, 1247. gada janvārī sākot Ulmas aplenkumu, taču slimība lika viņam kampaņu pārtraukt un atgriezties Tīringenē. Viņa veselību vēl vairāk iedragāja kritiens no zirga. 1247. gada 16. februārī viņš mira Vartburgā.

Heinriha Raspes jaunākais brālis landgrāfs Konrāds neilgu laiku bija Teitoņu ordeņa lielmestrs.

Atsauces 

Svētā Romas impērija
Romiešu karaļi
Kardānpārvads

Kardānpārvads ir pārvads, kas pārvada griezes kustību starp vārpstām, kuru asis neatrodas uz vienas taisnes. Kardānpārvads sastāv no krusteņa 90 grādu leņķī, kura tapu gali nostiprināti dzītās un dzenamās vārpstas dakšu gultņojumos.

Atsauces 

Mehānismu detaļas
PBK Igaunija

PBK Igaunija bija Latvijas TV kanāls krievu valodā. Kanāls raidīja programmas no Первый канал un daudzus citus seriālus. (Piemēram, Seriāls no Nīderlandes). Kanāls bija pieejams visos kabeļtelevīzijas, digitāltelevīzijas, un interaktīvās televīzijas pieslēgumos. Kanāls nebija pieejams Home3 līdz 2022. gada 17. janvārim, jo tika aizvērts PBK Latvija īstā kanāla, kopš pašlaik ir PBK Igaunija, kā arī Lietuvā un Igaunijā (Šajas valstīs iekļauts NTV Mir Baltic un Ren TV Baltic). Pašlaik nav pieejams Go3. Kanālā licence šim kanālam ir kopš 2015. gada 13. marta, bet kanālu izmantoja vēlāk.

Vēsture 
PBK Igaunija tika atvērts 2021. gada aprīlī kā PBK Latvija māsas kanāls un PBK otrais kanāls. Sākotnēji kanālā rādija filmas un seriālus. Reklāma bija tikai dažreiz. Tāds bija PBK Igaunija līdz 2021. gada septembrim, kad PBK Latvija pārvērtās par kanālu latviešu valodā. Tad pa PBK Igaunija sāka raidīt programmas, kuras agrāk raidīja pa PBK Latvija. Tagad PBK Igaunija ir galvenais PBK kanāls, jo 2021. gada 25. oktobrī PBK Latvija aizvērās pēc NEPLP pieprasījuma. Tā paša gada oktobrī arī tika atvērts kanāls PBK Lietuva, kurš rāda NTV programmas. Kanālam retranslāciju Baltcom beidza 2022. gada 26. februārī Ukrainas-Krievijas kara propagandas dēļ, kā arī Home3. 2022. gada 2. martā PBK Igaunija kopā ar PBK Lietuva beidza savu retranslēšanu.

Latvijas televīzijas kanāli
Radža Čari

Radža Džons Vurputors Čari (Raja Jon Vurputoor Chari, dzimis ) ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) astronauts, ASV Gaisa spēku pulkvedis.

Agrīnā dzīve un izglītība 
Radža Čari piedzima Viskonsinas štata Milvoki tēva Srēnivasa V Chari (Sreenivas V Chari), dzimuša Indijas Telangānas štatā, un mātes Pegijas Egbertas (Peggy Egbert) ģimenē. Viņš bērnību pavadīja Cidarfollsā, Aiovā 1995. gadā Čari beidza Kolumbusas vidusskolu Vaterlo.

Radža Čari iestājās ASV Gaisa spēku akadēmijā Kolorādospringsā, Kolorādo štatā, un 1999. gadā viņš ieguva zinātņu bakalaura grādu astronautikas inženierijā un inženierzinātnēs, ar otršķirīgo jomu matemātikā. Pēc absolvēšanas Čari iestājās Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā Kembridžā, un 2001. gadā ieguva zinātņu maģistra grādu aeronautikā un astronautikas inženierijā.

Militārā karjera 
Pēc studiju beigšanas Radža Čari iestājās Vensas Gaisa spēku bāzes (Oklahoma) pēcdiploma pilota kursos. Viņš piedalījās lidmašīnu F-15E Strike Eagle mācībās Seimora Džonsona Gaisa spēku bāzē Ziemeļkarolīnā.
2003. gadā viņš tika pārvietots uz Elmendorfas GSB Aļaskā, un piedalījās Irākas karā.
2006. gadā viņš tika komandēts uz RAF Lakenheath bāzi Anglijā.
2007. gadā Čari apmeklēja ASV Jūras spēku izmēģinātājpilotu skolu Patuksentriverā Mērilendā kā gaisa spēku apmaiņas virsnieks.
2008. gadā viņš tika pārcelts uz Inglinas (Eglin) GSB Floridā, kur viņš dienēja par APG-63 un APG-82 aktīvās elektroniski skenējošā masīva radara programmas projekta izmēģinātājpilotu.
Čari arī apmeklēja ASV Armijas pavēlniecības un ģenerālštāba koledžu Fortlīvenvortā Kanzasā, ko absolvēja 2012. gada decembrī. Pēc tam viņš dienēja par CENTCOM laikjutīgas mērķēšanas virsnieku. 
2015. gadā viņš kļuva par komandējošo virsnieku 461. lidojuma izmēģinātāju eskadriļā Edvardsa GSB Kalifornijā.

Kosmonauta karjera 
2008. gadā Radža Čari pieteicās NASA 20. astronautu grupas uzņemšanā, bet neizturēja atlasi.

2017. gada 7. jūnijā Radža Čari tika izvēlēts par NASA 22. astronautu grupas kandidātu, un augustā viņš sāka divu gadu astronauta apmācību.
2020. gada 10. janvārī viņš ieguva astronauta kvalifikāciju.

2020. gada 9. decembrī Čari tika iekļauts Artemis komandā, "lai palīdzētu sagatavot ceļu nākamajām Mēness misijām, tostarp pirmās sievietes un nākamā vīrieša nosūtīšanai pa Mēness virsmu 2024. gadā". 14. decembrī viņš kļuva par pirmo astronautu no 22. grupas, kurš izvēlēts kosmosa misijai — viņu iekļāva SpaceX Crew-3 apkalpē.

Radžas Čari pirmais kosmiskais sākās 2020. gada 11. novembrī, esot kosmosa kuģa SpaceX Crew-3 komandierim. Viņš bija Starptautiskās kosmosa stacijas 66. un 67. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes viņš atgriezās 2022. gada 6. maijā.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

Iziešanas atklātā kosmosā:

Ārējās saites 
 Astronaut Raja Chari NASA 
 Раджа Джон Вурпутур «Гриндер» Чари astronaut.ru 

ASV astronauti
NASA astronauti
Viskonsinā dzimušie
Viduslietuvas Republika

Viduslietuvas Republika (, ) jeb vienkārši Viduslietuva (, ) bija starptautiski neatzīts valstisks veidojums, kuru ar Polijas Otrās republikas atbalstu 1920. gada 12. oktobrī pasludināja Lucjans Žeļigovskis.
1922. gada 20. februārī Viļņas Seims nobalsoja par iekļaušanos Polijas Republikā, Viduslietuvas Republiku likvidēja 1922. gada 24. martā, pievienojot trīs Novogrudokas apriņķus, izveidoja Viļņas Zemi.
1923. gadā Tautu Savienība atzina Polijas tiesības uz Viļņas apgabalu. Trīsdesmito gadu beigās Polija, piedraudot Lietuvai ar karu, panāca tās piekrišanu Viļņas apgabala okupācijai.

Vēsture 
Poļu—padomju kara laikā Polijas armija Pilsudska vadībā 1920. gada 16. augustā sāka pretuzbrukumu un septembrī ieņēma Baltkrievijas rietumu daļu. 30. augustā Suvalkos sākās Lietuvas un Polijas sarunas ar Sabiedroto lielvalstu piedalīšanos, kuru noslēgumā Polija 7. oktobrī piekrita parakstīt izlīgumu un atdot Viļņu Lietuvai.
Tomēr jau 8. oktobrī 1. Lietuvas-Baltkrievijas kājnieku divīzijas (1 Dywizja Litewsko-Białoruska) komandieris Lucjans Žeļigovskis as uzbruka Lietuvas armijas kontrolētajai teritorijai un ieņēma Viļņas apgabalu līdz Ilūkstes apriņķa robežai Latvijā.
Kad 1920. gada 12. oktobrī Rīgas Melngalvju namā parakstīja pamieru starp Krieviju un Poliju, Žeļigovskis Viļņā pasludināja Viduslietuvas Republikas (Republika Litwy Środkowej) pagaidu valdības izveidi.20. — 28. oktobra sarunās Tautu Savienības padome piedāvāja Viļņas konfliktu izšķirt ar visu iedzīvotāju plebiscītu, ko abas puses noraidīja, tad novembra otrajā pusē Želigovska divīzija no jauna uzbruka Širvintas un Ģiedraišu virzienā, 18. novembrī pārraujot fronti. Ar Sabiedroto militāro misiju starpniecību pēc 1920. gada 27. — 29. novembra sarunām Kauņā abas karojošās puses noslēdza pamieru un izveidoja neitrālo zonu.
1921. gada 20. aprīlī Briselē sākās jaunas Lietuvas un Polijas valdību sarunas Tautu Savienības padomes locekļa Beļģijas priekšstāvja Himansa vadībā, kurš piedāvāja Lietuvas un Polijas federācijas priekšlikumu, kuru Lietuvas valdība noraidīja.

1922. gada janvārī, gatavojoties Viļņas seimeļa vēlēšanām, Viduslietuvas Republikai pievienoja Braslavas un Ļidas apriņķus.
20. februārī Viļņas seimelis nolēma Viduslietuvas Republiku pievienot Polijai, ko akceptēja Polijais Seims. Viduslietuvas Republika beidza pastāvēt 1922. gada 24. martā un tās teritoriju 13. aprīlī apvienoja ar Novogrudokas vojevodistes ziemeļu daļu, izveidojot Viļņas Zemi. 1923. gada 15. martā neitrālo zonu sadalīja un tai pa vidu nosprauda demarkācijas līniju.

1926. gada 20. janvārī Viļņas Zemi pārdēvēja par Viļņas vojevodisti.

Administratīvais iedalījums 
 Ašmenas apriņķis (powiat oszmiański), 
 Braslavas apriņķis (powiat brasławski),
 Švenčoņu apriņkis (powiat święciański), 
 Traķu apriņķis (powiat trocki),
 Viļņas apriņķis (powiat wileński).

Atsauces 

Lietuvas vēsture
Slavas ceļi

"Slavas ceļi" () ir 1957. gada ASV kara filma, kuras režisors ir Stenlijs Kubriks. Filmā galvenās lomas atveido Kērks Daglass, Ralfs Mikers, Ādolfs Menžū, Džordžs Mekredijs, Veins Moriss un Ričards Andersons.

Filma ir par pulkvedi Daksu (Daglass), franču karavīru komandieri, kuri atsakās turpināt pašnāvniecisku uzbrukumu, pēc kura Dakss mēģina viņus aizstāvēt pret apsūdzībām gļēvulībā.

"Slavas ceļi" pirmizrāde notika . 1992. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālais kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1957. gada filmas
ASV filmas
Stenlija Kubrika filmas
Kara filmas
Spēļu nakts

"Spēļu nakts" () ir 2018. gada ASV asa sižeta komēdijas filma, kuras režisori ir Džons Frānsiss Deilijs un Džonatans Goldsteins. Filmā galvenās lomas atveido Džeisons Beitmens, Reičela Makadamsa, Billijs Magnusens, Šerona Horgana, Lamorne Moriss, Kailija Banberija, Džese Plemonss, Maikls Hols un Kails Čendlers.

Filma ir par draugu grupu, kuru spēļu vakars pārvēršas īstā mistērijā, kad vienu no viņiem nolaupa šķietami zagļi.

"Spēļu nakts" pirmizrāde notika . Filma bija gan kritiski, gan komerciāli veiksmīga, nopelnot 117,7 miljonus ASV dolārus.

Atsauces

Ārējās saites 

2018. gada filmas
ASV filmas
Warner Bros. filmas
Šellija Vintersa

Šellija Vintersa (, dzimusi , mirusi ) bija amerikāņu aktrise.

Septiņu desmitgadu laikā Vintersa parādījusies daudzās filmās. Par filmām "Annas Frankas dienasgrāmata" (The Diary of Anne Frank, 1959) un A Patch of Blue (1965) ieguvusi divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijā labākā aktrise otrā plāna lomā. Par lomu filmā A Place in the Sun (1951) nominēta labākās aktrises  balvai.

Piedalījusies arī tādās filmās kā "Dubultā dzīve" (A Double Life, 1947), The Night of the Hunter (1955), "Lolita" (1962), "Alfijs" (Alfie, 1966), The Poseidon Adventure (1972), Next Stop, Greenwich Village (1976) "Īrnieks" (1976) un "Pīts un pūķis" (1977).

Ārējās saites 

1920. gadā dzimušie
2006. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktrises
Misūri dzimušie
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Emmy balvas ieguvēji
Zelta globusa balvas ieguvēji
TV24

TV24 (līdz 2021. gadam – RīgaTV 24) ir televīzijas kanāls Latvijā, kas izveidots 2005. gadā un raida visu diennakti.

No 2005. gada kanāls bija skatāms "Baltkom" (tagad "Baltcom") analogās un digitālās abonenttelevīzijas tīklā, publiskajos monitoros "Narvesen" tirdzniecības punktos Rīgā, tirdzniecības centrā "Mols" un degvielas uzpildes stacijās "Neste", kā arī internetā. 2014. gadā TV24 kļuva par bezmaksas kanālu virszemes TV, aizvietojot kanālu LNT, kurš pārcēlās uz maksas apraidi.

Kanāls piedāvā informatīvi dokumentālus diskusiju raidījumus, ziņu izlaidumus, kā arī kulinārijas šovus un izklaides raidījumus un cita veida saturu. Medija vadība apgalvo, ka tas ir "vienīgais medijs Latvijā, kas 90% no tā satura veido tiešraidē". Televīzijas pasludinātā misija ir "veicināt iedzīvotāju interesi un aktīvu iesaisti sociālos, politiskos notikumos, veidojot Latviju un Rīgu par labāko vietu pasaulē", bet tās mērķis - "kļūt par galveno informācijas ieguves avotu, kas palīdz pieņemt būtiskus lēmumus".

Programmas TV24 ēterā

Iepriekšējie logotipi

Atsauces

Ārējās saites 
Oficiālā mājaslapa

Latvijas televīzijas kanāli
Gada bezmugurkaulnieks Latvijā

Gada bezmugurkaulnieks ir viens no ikgadējiem Latvijas dabas simboliem, kuru kopš 2008. gada izraugās Latvijas Entomoloģijas biedrība. Iepriekšējos gados par dabas simboliem tika nominēti gan kukaiņi, gan gliemji, taču Latvijā ir vēl daudz citu interesantu bezmugurkaulnieku, par kuriem informēt sabiedrību. Tā kā Latvijas Entomoloģijas biedrība apvieno ne tikai kukaiņu, bet arī citu bezmugurkaulnieku pētniekus, tā uzņēmās turpmāk par Gada simbolu nosaukt arī tādu dzīvnieku, kas nepieder pie kukaiņiem vai gliemjiem. Aicinot dabas pētniekus sūtīt ziņas par saviem novērojumiem, Entomoloģijas biedrības speciālisti var apkopot papildu informāciju par pētītās sugas izplatību Latvijā, tās stāvokli dabā un iepazīstināt sabiedrību ar iegūtajiem rezultātiem.

Par pirmo Gada nekukaini kļuva lapseņveida zirneklis, kas pirmoreiz Latvijā tika novērots 2004. gadā. Tikai pēdējās desmitgadēs bija konstatēta šīs sugas izplatība no Vidusjūras zemēm uz ziemeļiem.

Gada bezmugurkaulnieki Latvijā

Atsauces 

Latvijas fauna
Rita Moreno

Rita Moreno (, dzimusi ) ir Puertoriko dzimusi amerikāņu aktrise, dziedātāja un dejotāja.

Savā vairāk nekā 70 gadus ilgajā karjerā Moreno ir piedalījusies daudzās filmās, televīzijas seriālos un lugās. Pazīstama ar savām lomām dažādos mūziklos, kā "Dziedot lietū" (1952), The King and I (1956), "Vestsaidas stāsts" 1961. gada un 2021. gada versijā. Par lomu 1961. gada "Vestsaidas stāstā" Moreno saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā Labākā aktrise otrā plāna lomā. Piedalījusies arī tādās filmās kā Popi (1969), Carnal Knowledge (1971), The Four Seasons (1981), I Like It Like That (1994) un kulta filmā Slums of Beverly Hills (1998).

Pazīstama arī savām lomām tādos televīzijas seriālos kā The Electric Company (1971—1977) un Oz (1997—2003).

Moreno ir viena no nedaudzajām slavenībām, kurs ir ieguvušas visas četras nozīmīgākās amerikāņu izklaides industrijas balvas: Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Emmy balvu, Grammy balvu un Tony balvu. Moreno ir arī to aktieru pulkā, kuri ieguvuši Akadēmijas balvu, Emmy balvu un Zelta globusa balvu. Tikai Moreno un Helēna Heisa ir sasniegušas abus. Ieguvusi arī vairākas citas balvas, piemēram, Prezidenta brīvības medaļu, augstāko civilo apbalvojumu ASV.

Atsauces

Ārējās saites 

1931. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Amerikāņu dziedātāji
Puertoriko dzimušie
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Emmy balvas ieguvēji
Zelta globusa balvas ieguvēji
Tony balvas ieguvēji
Grammy balvas ieguvēji
Viļņas Zeme

Viļņas Zeme (, ) bija Polijas Otrās republikas pagaidu administratīvā vienība (1922—1926), kurā apvienoja likvidētās Viduslietuvas Republikas teritoriju ar Novogrudokas vojevodistes ziemeļaustrumu daļas apriņkiem, lai 1926. gadā pārdēvētu par Viļņas vojevodisti.

Administratīvais iedalījums

Viduslietuvas Republikas apriņķi 
 Ašmenas apriņķis (powiat oszmiański),
 Braslavas apriņķis (powiat brasławski),
 Švenčoņu apriņkis (powiat święciański),
 Traķu apriņķis (powiat trocki) un Viļņas apriņķis (powiat wileński), kurus 1925. gadā apvienoja vienā Viļņas—Traķu apriņķī (powiat wileńsko-trocki).

Agrākie Novogrudokas vojevodistes apriņķi 
 Dzisnas apriņķis (powiat dziśnieński), administratīvais centrs Hlibokaje,
 Duņilovas apriņķis (powiat duniłowicki), no 1926. gada Pastavu apriņķis,
 Viļejkas apriņķis (powiat wilejski).

Atsauces 

Baltkrievijas vēsture
Lietuvas vēsture
Polijas vēsture
Supernova 2022

Supernova 2022 bija 2022. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālā atlase, kuru rīkoja Latvijas Televīzija.

Pieteikšanās konkursam notika no  līdz . Konkursa uzvarētājam būs paredzēta iespēja pārstāvēt Latviju 2022. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Turīnā, Itālijā.

Konkursā uzvarēja grupa Citi Zēni ar dziesmu "Eat Your Salad".

Formāts

Norises vieta un laiks 
Konkurss notika studijā, Latvijas Televīzijas augstceltnē. Tiešraides tika pārraidītas LTV1 kanālā un vietnē replay.lsm.lv visā pasaulē, kā arī LTV7 ar surdotulkojumu pusfinālā  un finālā  plkst. 21:05 ().

Vadītāji 
Konkursu vadīja iepriekšējo konkursu vadītāja, Ketija Šēnberga un mūziķis Lauris Reiniks. Tāpat konkursa aizkulises tika pārraidītas jauniešu platformas "16+" YouTube kanālā, ko vadīja Nansija Garkalne un influenceris Armands Jaunzems (Armis J).

Žūrija 
Žūrijas pārstāvji tiks atklāti pēc Eirovīzijas dziesmu konkursa fināla .

Priekšatlase 
Konkursam tika saņemti 130 dziesmu pieteikumi.

Žūrijas priekšatlases kārta 
Visas konkursa nolikumam atbilstošās dziesmas piedalījās pirmajā priekšatlases kārtā, kur starptautiskā žūrija klausījās visas dziesmas, nezinot ne to izpildītājus, ne arī autorus. No visām dziesmām, 16 kvalificējās nākamajai kārtai.

Skatītāju priekšatlases kārta 
No  līdz  norisinājās skatītāju priekšatlases kārta, kurā klausītājiem bija iespēja izvēlēties vienu no 10 izpildītājiem un dziesmām, kuru tālākai kārtai nebija izvirzījusi žūrija.  tika paziņots, ka 17. vietu dalībai pusfinālā ieguva Miks Galvanovskis.

Dalībnieki 
 tika paziņoti visi 17 konkursa pusfināla dalībnieki. No pusfināla finālam kvalificēsies desmit dalībnieki.

Pusfināls 

Pusfināls norisinājās  plkst. 21:05. 
No pusfināla finālā kvalificējās 10 dziesmas, kas žūrijas un skatītāju kopvērtējumā bija ieguvušas visvairāk punktus. Nepieciešamības gadījumā, žūrija kādai dziesmai, kura nekvalificējās finālam, varēs piešķirt "wild card", dodot iespēju piedalīties finālā. Papildus 10 jau kvalificējušajiem finālistiem, fināla sarakstā tika iekļauts arī Miks Dukurs ar dziesmu First Love, jo dziesmas izpildijuma laikā, notikusi tehniska kļūda.

Fināls 

Fināls norisinājās . Uzvarētāju noteica 50% skatītāju balsojums un 50% žūrijas balsojums. Atšķirībā no pārējiem gadiem, šī gada konkursā balsošana sākas jau no šova sākuma.
Finālā kā viesmākslinieki piedalījās 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa Igaunijas pārstāvis Uku Suviste un Lietuvas The Roop.

Konkursā uzvarēja grupa Citi Zēni ar dziesmu "Eat Your Salad". Otrajā vietā ierindojās Aminata, savukārt trešajā — grupa "Bujāns".

Atsauces

Ārējās saites 
 "Supernova" mājaslapa

2022. gads Latvijā
2022. gads mūzikā
2022
Burgundijas karaliste

Burgundijas karaliste ir vairāku vēlīnā antīkā laikmeta un viduslaiku valstisko veidojumu nosaukums Rietumeiropā. Reģions saukts arī par Provansas karalisti, Arlas karalisti, Burgundijas hercogisti un Burgundijas grāfisti. Nosaukums pakāpeniski attiecināts uz mūsdienu Francijas reģionu Burgundiju. 

Nosaukums cēlies no burgundiem, ģermāņu cilts, kas mūsu ēras sākumā dzīvoja tagadējās Polijas teritorijā. Ap 260. gadu burgundi ir pārcēlušies uz tagadējās Vācijas dienvidiem. 5. un 6. g.s. burgundi izveidoja divas barbaru karalistes. Viena atradās pie Reinas, ar galvaspilsētu Vormsā. Otra stiepās no Ronas upes līdz mūsdienu Šveicei, ar galvaspilsētu Ženēvā. 6.g.s. to iekļāva Franku valstī.

Bijušās valstis Eiropā
Viduslaiku valstis
Arlas karaliste

Arlas karaliste, zināma arī kā Burgundijas Otrā karaliste, pastāvēja no 933. līdz 1380. gadam. Viduslaiku valsts, kas sākotnēji atradās Svētās Romas impērijas sastāvā, vēlāk kļūstot par Francijas karalistes daļu. 

Izveidota 933. gadā, kad Rūdolfs II (valdīja no 912. līdz 937.g.), mūsdienu Šveices, Savojas un Franškontē valdnieks teritoriju valdnieks, ieguva arī Provansu, un par savu galvaspilsētu izvēlējās Arlu. Viņa mazdēlam Rūdolfam III (valdīja no 993. līdz 1032.g.) nebija pēcnācēju un viņš izvēlējās valsti atstāt savam radiniekam, Svētās Romas impērijas imperatoram Heinriham II, kurš nomira jau 1024. gadā. Rūdolfs III nomira, nenosaucot jaunu mantinieku, tāpēc imperators Konrāds II izvirzīja pretenzijas uz Arlas karalisti un 1033. gadā to iekaroja. Vietējie augstmaņi labprāt akceptēja attālā imperatora varu tā vietā, lai pakļautos Šampaņas Odo II, kura tiesības uz Arlu bija daudz spēcīgākas. Konrāds II tika ievēlēts par Arlas karali un 1034. gadā kronēts Ženēvā. 1039. gadā Konrāds II par Arlas karali iecēla savu dēlu Heinrihu III, taču parasti karalisti pārvalda kāds iecelts augstmanis. 1193. gadā, redzot, ka Francijas karalis Filips II Augusts apdraud Arlu, imperators Heinrihs IV par Arlas karali iecēla Anglijas karali Ričardu I, kurš gan mira, pirms vēl tika kronēts.

1378. gadā imperators Kārlis IV Luksemburgs par Arlas valdnieku iecēla Francijas troņmantinieku Šarlu, kuram kāpjot Francijas tronī kā Šarlam VI, Arlas karaliste kļuva par Francijas karalistes sastāvdaļu.

Atsauces

Bijušās valstis Eiropā
The Long Goodbye

The Long Goodbye ir 1973. gada ASV neo-noir asa sižeta filma, kuras režisors ir Roberts Oltmens. Filmā galvenās lomas atveido Eliots Gūlds, Nīna van Pallandta un Stērlings Heidens. Filma ir balstīta uz Reimonda Čendlera 1953. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Filma ir par privātdetektīvu Filipu Mārlovu (Gūlds), kurš, palīdzot draugam tikt līdz Meksikas robežai, tiek iesaistīts viņa sievas slepkavībā.

Filma izdošanas brīdī saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes, tomēr laika gaitā filma ir ieguvusi vairāk pozitīvu vērtējumu. 2021. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1973. gada filmas
ASV filmas
Roberta Oltmena filmas
Rašmoras skola

"Rašmoras skola" () ir 1998. gada ASV komēdijas filma, kuras režisors ir Vess Andersons. Filmā galvenās lomas atveido Džeisons Švarcmans, Olīvija Viljamsa, Bills Marijs, Braians Kokss, Sīmors Kasels un Meisons Gambls.

Filma ir par Rašmoras skolas skolnieku Maksu (Švarcmans), kurš sadraudzējas ar pusmūža bagātu rūpnieku (Marijs), un viņu kopējo mīlestību pret skolas skolotāju Rozmariju (Viljamsa).

Filmas pirmizrāde notika  Toronto Starptautiskais kinofestivālā. "Rašmoras skola" saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, tā palīdzēja veiksmīgi uzsākt Andersona un Švarcmana karjeru, kā arī restartēt Marija karjeru kā neatkarīgā kino aktierim. 1999. gada Independent Spirit Awards apbalvošanas ceremonijā, Andersons ieguva labākā režisora balvu, savukārt Marijs ieguva labākā aktiera otrā plāna lomā balvu. Marijs tika nominēts arī Zelta globusa balvai. Sākot no šīs filmas, Marijs ir piedalījies katrā nākamajā Andersona filmā. 2016. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gada filmas
ASV filmas
Vesa Andersona filmas
Juitu valodas

Juitu valodas, arī Sibīrijas jupiku valodas, Āzijas eskimosu valodas, ir eskimosu—aleutu valodu saimes eskimosu valodu grupas jupiku valodu mazākais atzars. Juitu valodās runā juiti (eskimosi)  Čukču pussala piekrastē Krievijā un Sentlorensas salās ASV. 

Juitu valodu grupā iekļautas divas valodas. Lielākā ir unazigmita, arī čapliniešu valoda vai Sentlorensas jupiku valoda, kurā runā ap 200 juitu Čukču pussalas piekrastes apdzīvotajās vietās Novoje Čapļinā, Provideņijā un Ueļkaļā, kā arī ap 1000 juitu Sentlorensas salā Beringa jūrā. Otra grupas valoda ir nivukagmīta vai naukaniešu (pēc mūsdienās pamestā Naukanas ciema) valoda, kurā runā mazāk kā 50 cilvēku Čukču pussalas ziemeļaustrumos Lavrentijā, Lorinā un Uelenā.

Atsauces 

Juitu
Antonija Jansone

Antonija Jansone (1904. gada 20. jūlijs, Rīga – 1984. gada 19. oktobris, Rīga) bija latviešu aktrise, kura ilgus gadus spēlēja vadošās lomas Pētera Lūča vadītā Valmieras Drāmas teātra iestudējumos. 1960. gados vadīja Mazsalacas drāmas ansambli.

Filmogrāfija 
 Kad lietus un vēji sitas logā (1967),
 Uzbrukums slepenpolicijai (1974)‎,
 Atspulgs ūdenī (1977),
 Aiz stikla durvīm (1978),
 Cīrulīši (1980).

Literatūra 
 Leģenda par uzticīgo sirdi. Edīte Tišheizere, Teātra Vēstnesis Nr. 2 (2014), 78.-79.lpp.

Atsauces 

1904. gadā dzimušie
1984. gadā mirušie
Latviešu teātra aktieri
Gada gliemis Latvijā

Gada gliemis ir viens no ikgadējiem Latvijas dabas simboliem, kuru kopš 2005. gada izraugās Latvijas Malakologu biedrība. Par gada simbolu tiek nosaukta kāda no Latvijā sastopamām gliemežu vai gliemeņu sugām, lai informētu sabiedrību par šo dzīvnieku bioloģiju un ekoloģiju, iespējām iesaistīties retas sugas aizsardzības aktivitātēs. Dažreiz izraudzītā suga ir plaši izplatīta, bet tās sastopamības izvērtējums ļauj spriest par biotopa jeb dzīvotnes stāvokli un dabā notiekošajām pārmaiņām. Par gada simboliem ir nosaukti arī gliemji, kas dažādos veidos nonākuši Latvijas teritorijā ārpus sava dabiskā izplatības areāla un nepieder vietējai faunai. Tādā gadījumā nominācijas mērķis ir bijis rosināt diskusiju par ievestām, invazīvām un vietējās faunas sugām Latvijā, vākt informāciju, apkopot ziņojumus un apsekot konkrētas teritorijas, lai izvērtētu šo sugu izplatību un ietekmi.

Gada gliemji Latvijā

Atsauces 

Latvijas fauna
Gliemji
Valters Kacenšteins

Valters Kacenšteins (; dzimis , miris ) bija vācu airētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 

1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Kacenšteins startēja divās airēšanas disciplīnās — stūrmaņa četriniekos un astoņnieku disciplīnās. Viņš bija viens no Vācijas airēšanas komandas Der Hamburger und Germania Ruder Club dalībniekiem. Komanda stūrmaņa četrinieku disciplīnā izcīnīja zelta medaļu, startējot otrajā fināla braucienā, bet astoņnieku disciplīnā ieguva 4. vietu. Astoņnieku sacensībās viņš startēja kopā ar brāli Edgaru.

Atsauces

Ārējās saites 
 Valters Kacenšteins (Olympics profils) 
 Valters Kacenšteins (Olympedia profils) 
 Valters Kacenšteins (Sports Reference profils) 

1878. gadā dzimušie
1929. gadā mirušie
Vācijas airētāji
Vācijas sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Airētāji 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki airēšanā
Vācijas olimpiskie zelta medaļnieki
Gada koks Latvijā

Gada koks ir viens no ikgadējiem Latvijas dabas simboliem, kuru kopš 2001. gada izraugās Latvijas Dendrologu biedrība, tā pievēršot sabiedrības uzmanību Latvijā sastopamajiem kokaugiem. Par gada simboliem ir nosauktas gan vietējās, gan dekoratīvas svešzemju kokaugu sugas, veicinot savvaļas augu un dendroloģisko stādījumu izpēti. Gada koka nomināciju ir ieguvusi arī invazīva suga — ošlapu kļava, jo Dendrologu biedrība vēlējās pievērst sabiedrības uzmanību šādu augu izraisītām problēmām un ierobežot sugas tālāku izplatību.

Dendrologi pēta ne tikai kokus, bet visus kokaugus — augus ar pilnīgi vai daļēji pārkoksnējušos stumbru. Tāpēc par gada simboliem ir kļuvuši arī neliela izmēra augi, piemēram, purva vaivariņš un parastā zalktene.

Gada koki Latvijā

Atsauces 

Latvijas flora
Botānika
Gada sūna Latvijā

Gada sūna ir viens no ikgadējiem Latvijas dabas simboliem, kuru kopš 2016. gada izvēlas Latvijas Botāniķu biedrība. Latvijā ir vairāk nekā 500 sūnu sugas, kas atšķiras gan pēc izskata, gan augšanas apstākļiem. Izvirzot gada sūnu, Botāniķu biedrība iepazīstina ar interesantiem un maz pazīstamiem organismiem, aicina cilvēkus būt vērīgiem un atbildīgiem par dabas daudzveidības saglabāšanu. Apkopojot informāciju par veiktajiem novērojumiem, sūnu speciālisti var spriest par pētīto sugu izplatību un augšanas apstākļiem. Reto sugu atradnes liecina par dzīvotnes kvalitāti, ne tikai sūnām, bet arī citiem organismiem.

Gada sūnas Latvijā 
 2016. gads — parastā straussūna (Ptilium crista-castrensis)
 2017. gads — parastā kociņsūna (Climacium dendroides)
 2018. gads — zilganā baltsamtīte (Leucobryum glaucum)
 2019. gads — tūbainā bārkstlape (Trichocolea tomentella)
 2020. gads — parastā rožgalvīte (Rhodobryum roseum)
 2021. gads — līklapu novellija (Nowellia curvifolia)
 2022. gads — tīklotā ričija (Riccia cavernosa)

Atsauces 

Latvijas flora
Botānika
Rihards Zande

Rihards Zande (1918—1997) bija Latvijas Centrālās padomes (LCP) loceklis un Lielbritānijas izlūkdienesta darbinieks.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1918. gada 21. septembrī, dzīvoja tēva mājās Skultē. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņš bija Kureļa grupas radists, vēlāk devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur sadarbojās ar LCP. 
1946. gada 6. augustā Rihards Zande un Ēriks Tomsons zvejnieku motorlaivā izsēdās krastā Zvejniekciemā ar uzdevumu noskaidrot neveiksmīgās Artūra Arnīša misijas likteni un nodibināt radiosakarus ar izlūkošanas centru Stokholmā. R. Zande Rīgā sāka veidot savu izlūkošanas informācijas vākšanas grupu un 1946. gada novembrī sazinājās ar radiosakaru speciālistu un dubultaģentu Augustu Bergmani, kuru jau bija savervējuši PSRS drošības orgāni. A. Bergmanis Zandes savākto informāciju apņēmās nosūtīt Lielbritānijas izlūkdienestam, tādējādi iegūstot viņu šifrus un paroles, kā arī ap 20 aģentu vārdus un informāciju par dzīves vietu. R. Zandi un viņa līdzgaitniekus apmēram gadu neapcietināja, bet tad, kad R. Zandem radās pamatotas aizdomas un viņš divas reizes mēģināja aizbēgt uz Zviedriju, čeka viņu arestēja.

PSRS Valsts drošības komitejas Sevišķā apspriede notiesāja Rihardu Zandi, Ēriku Tomsonu un vēl 29 cilvēkus. 1956. gadā viņš atradās labošanas darbu nometnē Čunā Krasnojarskas tuvumā. 
Pēc atbrīvošanas no ieslodzījuma dzīvoja Latvijas PSR, kur apprecējās ar no ieslodzījuma atbrīvoto savas grupas dalībnieci Veltu Treimani. 1960. gada augustā R. Zande parakstījis vienošanos ar Arvīdu Griguli par sava dzīvesstāsta izmantošanu romānā, vēlāk kinofilmā "Kad lietus un vēji sitas logā”.

Atmodas kustības laikā darbojās kooperatīvajā sabiedrībā "Skultes Zvejnieku sabiedrība".
Miris 1997. gada 11. oktobrī.

Filma 
Par Eduarda Andersona misijai līdzīgiem notikumiem 1945. gada oktobrī un vēlāko Riharda Zandes grupas pārtveršanu 1946. gada novembrī Latvijas PSR rakstnieks Arvīds Grigulis uzrakstīja romānu "Kad lietus un vēji sitas logā", bet Rīgas Kinostudija pēc viņa scenārija uzņēma kinofilmu.

Atsauces 

Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Orgala kalanhoja

Orgala kalanhoja (Kalanchoe orgyalis) ir augu suga kalanhoju ģintī. Dabā tā ir sastopama Madagaskaras dienvidos un dienvidrietumos un mūsdienās bieži tiek audzēta kā telpaugs. Tautā šo augu mēdz dēvēt par "vara karotēm" lapu krāsas un formas dēļ.

Morfoloģija 
Tūbainā kalanhoja ir mūžzaļš, krūmveidīgs sukulents, kurš aug lēnām un var sasniegt 1.8 metru augstumu. Lapas ir biezas, to virspusi klāj smalki matiņi, kuri jaunām lapām piešķir rudi-brūnu nokrāsu, un lapu apakšpuse ir pelēki zaļa. Lapām nobriestot, tās pazaudē savu brūno nokrāsu.

Ziedēšanas sezona ir ziemas beigas un pavasara sākums, un ziedi ir koši dzelteni.

Atsauces 

Kalanhojas
Telpaugi
Gada dzīvotne Latvijā

Gada dzīvotne ir nominācija, ko līdzās citiem Latvijas dabas simboliem kopš 2015. gada nosauc Latvijas Dabas fonds, lai pievērstu sabiedrības uzmanību dabas daudzveidības saglabāšanas nozīmei. Nav iespējams aizsargāt organismu sugas, ja netiek saglabātas to dzīves vietas. Nosaucot Gada dzīvotni, Latvijas Dabas fonds skaidro, kādas dabas vērtības tajā ir sastopamas, kā to pareizi apsaimniekot un saudzēt.

Retu sugu mājvieta parasti ir cilvēku maz pārveidotas teritorijas — dabiskas pļavas, meži ar dažāda vecuma kokiem un kritalām, upju straujteces. Taču dabas daudzveidību var novērot un uzturēt arī lauku sētā un pilsētas ainavā, ja saimnieko ar izpratni par dabas vērtībām.

Gada dzīvotnes Latvijā 
 2015. gads — bioloģiski vērtīgie zālāji
 2016. gads — niedrāji
 2017. gads — lauku sēta
 2018. gads — dižkoks
 2019. gads — veci vai dabiski boreāli meži
 2020. gads — parkveida pļavas
 2021. gads — upju straujteces un dabiski upju posmi
 2022. gads — pilsēta

Atsauces 

Ekosistēmas
Nord Stream 2

Gāzes cauruļvads Nord Stream 2 jeb "Ziemeļu straume 2" ir 1220 kilometrus garš zemūdens cauruļvads, kas pa Baltijas jūras dibenu savieno Ustjlugas ostu Krievijā ar Greifsvaldes ostu Vācijā.

Projekta apturēšana 
Krievijas—Ukrainas—NATO krīzes laikā 2022. gada 21. februārī Vācijas kanclers Olafs Šolcs paziņoja par gāzesvada "Nord Stream 2" sertifikācijas apturēšanu.

26. septembrī 2:03 pie Nord Stream 2 uz dienvidaustrumiem no Bornholmas salas un 19:03 pie Nord Stream uz ziemeļaustrumiem no salas notika zemūdens sprādzieni, kas radīja trīs dabasgāzes noplūdes vietas abos cauruļvados.

Atsauces

Ārējās saites 

https://www.nord-stream2.com/ 
https://www.delfi.lv/temas/nord-stream-2

Krievijas saimniecība
Baltijas jūra
Ārons Remsdeils

Ārons Kristofers Remsdeils (, dzimis ) ir Anglijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Remsdeils pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Arsenal.

Savu karjeru sācis Sheffield United, vēlāk spēlējis Bournemouth komandā Premjerlīgā. 2020. gadā atgriezās tikko Premjerlīgā iekļuvušai Sheffield United. Nākamsezon, pēc tam, kad komanda izkrita no Premjerlīgas, viņš par 30 miljoniem Sterliņu mārciņu pievienojās Arsenal, kļūstot par visu laiku dārgāko Arsenal vārtsargu.

Anglijas futbola izlases sastāvā bijis iekļauts 2020. gada Eiropas čempionātā.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gadā dzimušie
Stefordšīrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Sheffield United F.C. spēlētāji
A.F.C. Bournemouth spēlētāji
Arsenal FC spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Džamals Musiala

Džamals Musiala (, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Musiala pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Bayern Munich.

Dzimis Štutgartē, tēvs – nigērietis, māte – vāciete. Uzaudzis Anglijā, kur ilgus gadus spēlējis Chelsea jauniešu akadēmijā. 2019. gadā, 16 gadu vecumā, pārcēlies atpakaļ uz Vāciju, lai pievienotos Bayern Munich. , mačā pret Freiburg, debitējis Vācijas Bundeslīgā, 17 gadu un 115 dienu vecumā kļūstot par visu laiku jaunāko Bayern Munich spēlētāju Bundeslīgā.  Musiala noslēdza savu pirmo profesionālo līgumu.

Pārstāvējis gan Anglijas, gan Vācijas jauniešu izlases.  Musiala paziņoja, ka nolēmis pārstāvēt Vācijas futbola izlasi. Izlasē debitējis tā gada 25. martā pret Islandi. Musiala tika iekļauts Vācijas izlases sastāvā 2020. gada Eiropas čempionātam. , Eiropas čempionāta mačā pret Ungāriju, Musiala guva vārtus, tādējādi 18 gadu un 117 dienu vecumā kļūstot Vācijas izlases visu laiku jaunāko vārtu guvēju kādā no lielajiem turnīriem.

Atsauces

Ārējās saites 

2003. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Minhenes "Bayern" spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Štutgartē dzimušie
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Kevins Follands

Kevins Follands (, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Follands pārstāv Ligue 1 komandu Monaco.

Iepriekš pārstāvējis Vācijas klubus 1860 Munich, 1899 Hoffenheim un Bayer Leverkusen.

Vācijas futbola izlases sastāvā spēlējis 2020. gada Eiropas čempionātā.

Ārējās saites 

1992. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
TSG 1899 Hoffenheim spēlētāji
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
AS Monaco FC spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Bavārijā dzimušie
Savunga

Savunga () vai Sivunaka () ir pilsēta ASV Aļaskas pavalstī Nomas cenza apgabalā. Izvietojusies Sentlorensas salas ziemeļu krastā. 95 % iedzīvotāju ir juiti.

1900. gadā salā tika introducēti ziemeļbrieži un pēc to savairošanās vairākās vietās salas piekrastē tika izveidotas briežkopju apmetnes. Viena no tām 1916. gadā tika izveidota tagadējās Savungas vietā un līdz 1930. gadam apmetne izauga par ciemu. 1969. gadā piešķirts pilsētas statuss. Tradicionāli iedzīvotāju galvenā nodarbošanās bija valzirgu un vaļu medības un Savunga tika dēvēta par Pasaules valzirgu galvaspilsētu. Mūsdienās 25 % pieaugušo iedzīvotāju ir bezdarbnieki, no nodarbinātajiem 37 % strādā skolu sistēmā, bet pārējie — transportā un zvejniecībā.

Atsauces

Ārējās saites 
 The History of Savoonga
 Youtube.com Savoonga skin sewer, carrying her culture forward

Aļaskas pilsētas
Zemā kalanhoja

Zemā kalanhoja (Kalanchoe pumila) ir augu suga kalanhoju ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Madagaskarā un citur pasaulē tiek audzēta kā telpaugs.

Morfoloģija 
Zemā kalanhoja ir mūžzaļš un daudzgadīgs sukulents, kurš augot veido krūmus, kuri var sasniegt 20-30 cm garumu. Šai kalanhojai ir viegli robotas lapas, kuras noklāj ļoti smalki, pelēki balti matiņi, kas pasargā augu no pārkaršanas saulē un piešķir tam apsarmojušu izskatu. 

Zemajai kalanhojai ir koši rozā čemuros izvietoti ziedi. Ziedēšanas periods ir ziemas beigas - pavasara sākums.

Atsauces 

Kalanhojas
Telpaugi
Vienziedu kalanhoja

Vienziedu kalanhoja (Kalanchoe uniflora) ir augu suga kalanhoju ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Madagaskarā un citur pasaulē tiek audzēta kā telpaugs.

Morfoloģija 
Vienziedu kalanhoja ir mūžzaļš un daudzgadīgs epifītisks sukulents ar ložņājošiem zariem, kuri var sasniegt 1 m garumu. Šie augi mēdz augt, ložņājot pa zemi, vai augt uz citu augu stumbriem. Lapas ir biezas un koši zaļas, var sasniegt 3.5 cm garumu un 1.5 cm platumu.

Ziedi mēdz būt koši sarkani vai violeti, zvaniņu formā. Parasti katra zara galā ir viens zieds, lai gan, par spīti sugas nosaukumam, mēdz būt arī vairāki.  Ziedēšanas periods ir ziemas beigas - pavasara sākums.

Atsauces 

Kalanhojas
Telpaugi
Ar ienaidnieka seju

"Ar ienaidnieka seju" () ir 1997. gada ASV asa sižeta trillera filma, kuras režisors ir Džons Vū. Filmā galvenās lomas attēlo Džons Travolta, Nikolass Keidžs, Džoana Allena, Džīna Gershone, Alesandro Nivola un Kalms Fiors.

Filma ir par FIB aģentu Šonu Ārčeru (Travolta), kurš, lai izjauktu teroristu plānu, veic operāciju, lai iegūtu noziedznieka Kastora Troja (Keidžs), kurš nogalināja viņa dēlu, identitāti. Tomēr Kastors,  priekšlaicīgi atmostoties no komas, vēlas atriebties.

"Ar ienaidnieka seju" pirmizrāde notika . Tā bija gan komerciāli, gan kritiski veiksmīga, īpaši izceļot Keidža un Travoltas aktierspēli. Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākā skaņas montāža.

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gada filmas
ASV filmas
Paramount Pictures filmas
Kristus pēdējais kārdinājums (filma)

"Kristus pēdējais kārdinājums" () ir 1988. gada Kanādas un ASV episka drāmas filma, kuras režisors ir Mārtins Skorsēze. Filmā galvenās lomas atveido Vilems Defo, Hārvijs Keitels, Barbara Heršija, Harijs Dīns Stentons un Deivids Bovijs. Filma ir balstīta uz Nika Kazandzakisa 1955. gada tāda paša nosaukuma romāna.

Filma attēlo Jēzus Kristus dzīvi un viņa cīņu ar dažādiem kārdinājumiem, tostarp bailēm, šaubām, depresiju, gribas trūkumu un iekāri.

Gluži tāpat kā romāns, uz kura tā tika balstīta, filma tās izlaišanas laikā izraisīja pretrunas starp kristiešu reliģiskajām grupām, kuri norādīja uz tās atkāpšanos no evanģēlijiem. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un Skorsēze tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais režisors. Heršija tika nominēta Zelta globusa balvai kā labākā aktrise otrā plāna lomā.

Ārējās saites 

1988. gada filmas
ASV filmas
Kanādas filmas
Mārtina Skorsēzes filmas
Universal Pictures filmas
Blosfelda kalanhoja

Blosfelda kalanhoja (Kalanchoe Blossfeldiana) ir augu suga kalanhoju ģintī. Dabā tā ir sastopama Madagaskaras dienvidos un dienvidrietumos un mūsdienās bieži tiek audzēta kā telpaugs krāšņo un daudzveidīgo ziedu dēļ. Nosaukta par godu vācu botāniķim Robertam Blosfeldam (Robert Blossfeld).

Augu nav ieteicams lietot uzturā, jo tas ir indīgs.

Morfoloģija 
Blosfelda kalanhoja ir lēni augošs, krūmveidīgs sukulents, kurš var sasniegt 30-45 cm augstumu. Lapas ir bagātīgi zaļā krāsā un glāsmainas, dzīslojums ir grūti saskatāms. Lapu malas ir robainas un uz kāta izvietotas pretēji, tās ir aptuveni 5-10 cm garas.

Blosfelda kalanhojām ziedēšanas sezona ir rudens beigas un ziemas sākums. Ziedi var būt dažādās krāsās - tumši sarkani, rozā, oranži, dzelteni un balti. Atkarībā no šķirnes, ziedi var būt pildīti, bet dabā Blosfelda kalanhojas ziedam ir četras ziedlapiņas.

Galerija

Atsauces 

Kalanhojas
Telpaugi
Valdis Krastiņš

Valdis Krastiņš (dzimis , miris ) bija latviešu pianists, mūzikas pedagogs un diplomāts.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1927. gada 16. jūnijā. Studēja Latvijas Konservatorijā un Ļeņingradas Konservatorijas aspirantūrā. Strādāja par mūzikas skolotāju Pāvula Jurjāna mūzikas skolā (1951—1955), bija Latvijas Radio skaņu režisors (1955—1970), Latvijas Konservatorijas docents, profesors (1970—1991).
Pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas no 1993. līdz 1997. gadam viņš bija Latvijas Republikas vēstnieks Čehijas un Slovākijas Republikā, ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Turcijas Republikā (1996—1998), pilnvarotais vēstnieks Norvēģijas Karalistē (1998—2000), pēc tam Latvijas vēstnieks Somijā (2000—2005).

2004. gadā Krastiņš kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās no partijas "Jaunais laiks", bet 2010. gadā viņš kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no partiju apvienības "Vienotība" saraksta.
Dzīves nogalē pievērsās memuāru rakstīšanai.

Miris 2022. gada 13. janvārī.

Darbi 
 "Ļoti personīgi. Latviešu diplomāta stāsts 1992–2008" (2012) 
 "Gadu desmiti lāča ēnā: atmiņu stāsts par okupācijas pusgadsimtu Latvijā" (2015)

Atsauces 

1927. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latvijas mūziķi
Latvijas Mūzikas akadēmijas pasniedzēji
Latvijas diplomāti
Degremona kalanhoja

Degremona kalanhoja (Kalanchoe daigremontiana) ir augu suga kalanhoju ģintī. Dabā tā ir sastopama Madagaskaras dienvidos un dienvidrietumos un mūsdienās bieži tiek audzēta kā telpaugs. Sausos un siltos apgabalos, piemēram, Dienvidamerikā un Dienvidāfrikā, Dagremona kalanhoja ir uzskatāma par invazīvu sugu, kā arī šis augs ir ļoti indīgs, jo tā sula satur cilvēkiem toksisku steroīdu Daigremontianīnu.

Morfoloģija 
Degremona kalanhoja ir mūžzaļš, krūmveidīgs sukulents, kurš var sasniegt 1 metru augstumu. Lapas ir biezas, tās var sasniegt 8 cm garumu. Lapu virspuse ir zaļa, bet to apakšu rotā violeti plankumi. Lapu malas ir robainas un šajos robos veidojas pumpuri ar noapaļotām lapām, kuri, pēc atdalīšanās no mātes auga, var izaugt par jaunu dagremona kalanhojas stādu.

Šim augam ir raksturīga kupla ziedkopa, kura sastāv no daudziem maziem, ziediem - zvaniņiem, kuriem parasti ir pelēcīgi rozā vai oranža krāsa.

Degremona kalanhojai nav raksturīga sezonāla ziedēšana - ziedēšana ir epizodiska un parasti uzzied tikai konkrēti zari, nevis viss augs.

Galerija

Atsauces 

Kalanhojas
Telpaugi
Osvalds Bileskalns

Osvalds Bileskalns (1910—1951) bija latviešu nacionālās pretestības kustības dalībnieks, Latvijas Centrālās padomes loceklis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1910. gadā Maskavā Dāvida Teibes un viņa sievas Lības ģimenē, pēc vecāku nāves Osvaldu adoptēja Kārlis un Līze Billeskalni. Pēc atgriešanās Latvijā dzīvoja Ventspilī.

Otrā pasaules kara laikā ar zvejnieku laivu aizbēga uz Gotlandi, bet tad atgriezās Latvijā un pēc Alksnīša pārcelšanās uz Zviedriju 1944. gada oktobrī viņa vietā iesaistījās Latvijas Centrālās padomes organizētajā bēgļu laivu organizēšanā no Kurzemes piekrastes. 
Pēc kara beigām Bileskalnu apcietināja jūrā uz pēdējās bēgļu laivas un internēja filtrācijas nometnē Medvežegorskā. Pēc atbrīvošanas viņš atgriezās Rīgā un strādāja par sagādnieku un darbu vadītāju celtniecībā.

1951. gada 29. maijā Osvaldu Bileskalnu čekisti no jauna apcietināja un viņa dzīvoklī veica kratīšanu. Viņa sievai iedeva vīra miršanas apliecību, kas vēstīja, ka Bileskalns ir nošauts 1951. gada 30. maijā. Patiesībā viņu apsūdzēja saskaņā ar Kriminālkodeksa 58. (prim) pantu par spiegošanu angļu izlūkdienesta labā, pratināja visu vasaru un septembrī piesprieda nāvessodu, kasācijas lūgumu noraidīja un nošāva 1951. gada 5. novembrī.

Filma 
Par Osvaldu Bileskalnu viņa dēls Pēteris Krilovs uzņēmis pilnmetrāžas dokumentālo filmu “Uz spēles Latvija” (2014).

Atsauces 

Padomju represiju upuri
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Mitrenes

Mitrenes () ir vienādkājvēžu kārtas dzimta. Atšķirībā no citiem vēžveidīgajiem mitrenes ir pilnībā pielāgojušās dzīvei uz sauszemes un sastopamas vietās ar lielu gaisa mitrumu.

Tiek lēsts, ka pasaulē ir aptuveni 5–7 tūkstoši mitreņu sugu, no tām Latvijā konstatētas 20. Viena no biežāk sastopamajām sugām kopumā un arī Latvijā ir parastā mitrene (Porcellio scaber).

Latvijas Entomoloģijas biedrība ir izvēlējusies mitrenes par 2022. gada bezmugurkaulnieku, lai skaidrotu to nozīmi dabas procesos.

Morfoloģija 
Mitrenēm ir 4–18 mm garš, plakans ķermenis ar labi saskatāmiem posmiem. Krūšu daļa sastāv no 7 posmiem, ko sedz lielāka izmēra bruņu plāksnes nekā vēdera posmiem. Pie katra krūšu posma ir vienzarainu ejkāju pāris, bet pie galvas — divi īsi taustekļi. Vēders īsāks nekā krūtis. Pie vēdera kāju pamata ir lapveida žaunu atzarojumi. Tiem ir jābūt mitriem, lai varētu izšķīdināt atmosfēras skābekli un izmantot elpošanai.

Izplatība un dzīves veids 

Vairākums sugu dzīvo tropu un mērenās joslas ekosistēmās  — mitros mežos un krūmājos, zemsegā, zem kritušu koku mizas, trūdošā koksnē, zem akmeņiem un alās. Sastopamas arī cilvēku veidotās telpās, piemēram, siltumnīcās vai pagrabos, kur paaugstināta mitruma apstākļos ātrāk sadalās augu atliekas. Mitrenes ar tām barojas, tāpēc ir nozīmīgas organisko atlieku noārdīšanā un augsnes veidošanā. Pārtiek arī no augsnes aļģēm. Savukārt, ar mitrenēm barojas vardes, ciršļi, simtkāji un zirnekļi. Lai sevi aizsargātu, dažas sugas briesmu brīžos saritinās, pārvēršoties ar bruņām klātā lodītē. Tādā veidā var arī pasargāt ķermeni no iztvaikošanas.

Tāpat kā visi vēžveidīgie mitrenes elpo ar žaunām un to ķermeņa segai nav vaskveida slāņa, kas citus sauszemes posmkājus aizsargā no izžūšanas. Tādēļ tās uzturas ēnainās vietās un ir aktīvas krēslas un nakts laikā.

Vairošanās un dzīves ilgums 

Šķirtdzimumu dzīvnieki. Mātītes dēj olas, ko glabā īpašā maisā zem krūšu daļas posmiem. No olām izšķiļas kāpuri, kas no pieaugušām mitrenēm atšķiras ar ķermeņa izmēru un nepilnīgi attīstītu pēdējo kāju pāri. Tie divas reizes maina ķermeņa segu, līdz sasniedz pieauguša dzīvnieka izmēru un pabeidz savu attīstību.

Dzīves ilgums ir 2–3 gadi.

Atsauces 

Augstākie vēži