joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rauma-Repola

Rauma-Repola Oy bija Somijas kokapstrādes, metālapstrādes, meža tehnikas un kuģu būves uzņēmums. Dibināts 1952. gadā; 1990. gadā apvienojās ar Yhtyneet Paperitehtaat, izveidojot uzņēmumu Repola.

Vēsture 
Rauma-Repola Oy tika dibināts 1952. gadā, apvienojoties Rauma-Raahe Oy, Repola-Viipuri Oy un Lahti Oy. Visus trīs uzņēmumus bija izveidojusi Kansallis-Osake-Pankki bankas rūpniecības grupa. Pēc apvienošanās kompānijas galvenās nozares bija kokrūpniecība (galvenokārt kokzāģētavas) un celulozes rūpniecība. Bez tam uzņēmumam bija metālapstrādes rūpnīca Raumā, kā arī kuģu būvētavas Raumā, Lovisā un Savonlinā.

1970. gadā Rauma-Repola ieguva Tamperē bāzēto metālapstrādes uzņēmumu Lokomo Oy. Tajā laikā Lokomo ražoja ekskavatorus, akmens drupinātājus, greiderus, celtņus un meža tehniku; lokomotīvju ražošana tad jau bija pārtraukta.

1972. gadā Rauma-Repola Mentiloto sāka būvēt naftas platformas. 1977. gadā tika nopirkti būvmateriālu ražotāji Puukeskus Oy un Osakeyhtiö Mahogany.
1982. gadā nopirkta papīra fabrika Lohjan Paperi Oy.

1983. gadā Rauma-Repola izveidoja atsevišķu meža grupu Forest Machine Group, kurai pamatā bija Lokomo meža tehnikas ražotne; tā nopirka Zviedrijas uzņēmuma Kockums meža mašīnu operācijas. 1983. gadā tika izveidots meitas uzņēmums Rauma-Repola Oceanics, kas plašāk zināms kā PSRS pētniecisko dziļūdens aparātu MIR izgatavotājs.

1980. gados tika iegūti ventiļu ražotāji: Somijas Neles Oy un ASV Jamesbury Inc, kurus 1988. gadā apvienoja kā Neles-Jamesbury; 1997. gadā tas kļuva par Neles Controls.

1987. gadā uzņēmums ieguva Oy W. Rosenlew Ab, vēlāk pārdodot daļu tā biznesa, paturot meža tehnikas un metālapstrādes operācijas. 
1987. gadā tika iegūts Eiropas vadošais akmens drupināšanas iekārtu ražotājs Bergaud, kā arī Nordberg UK.
1988. gadā Pentile kokzāģētava Joensū beidza darbību.
1988. gadā Rauma-Repola meža tehnikas grupa tika pārdēvēta par FGM; tika iegūts Francijas uzņēmums Cemet-Agrip. 
1989. gadā Rauma-Repola nopirka ASV meža tehnikas uzņēmumu Timberjack, kā arī Nordberg Inc, Koehring un Peerless. Laikā no 1988. līdz 1991. gadam tika iegūtz Zviedrijas uzņēmums Sunds Defibrator Industries AB.
1990. gadā Rauma-Repola FGM tika pārdēvets par FMG Timberjack.

1991. gada 1. janvārī Rauma-Repola apvienojās ar Somijas koksnes izstrādājumu ražotāju Yhtyneet Paperitehtaat, izveidojot Repola, kas tajā laikā kļuva par lielāko uzņēmumu Somijā. 1991. gadā no tā tika atdalīts uzņēmums Rauma, kas bija atbildīgs par metālapstrādi un mašīnbūvi, tai skaitā meža tehnikas un kuģu būves operācijām. Repola koncentrējās uz koksnes izstrādājumu ražošanu.

1995. gadā Repola apvienojās ar Kymmene, izveidojot uzņēmumu UPM-Kymmene.
Savukārt Rauma 1999. gadā apvienojās ar Valmet, izveidojot uzņēmumu Metso.

Atsauces 

Somijas bijušie uzņēmumi
Tara Linna Foksa

Reičela Anna Karpenito (; dzimusi  Sanfrancisko), pazīstama ar skatuves vārdu Tara Linna Foksa (), ir amerikāņu pornoaktrise.

Kopš 2009. gada filmējusies vairāk kā 120 pornofilmās. 2011. gadā tika nominēta AVN balvai kā gada labākā jaunā zvaigzne (balvu saņēma Greisija Glema) un kā labākā otrā plāna lomas atveidotāja (par filmu This Ain't Glee XXX).

Atsauces

Ārējās saites 

 IAFD profils 
 AFDB profils 

1990. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Mihails Vasiļonoks

Mihails Vasiļonoks (dzimis  Taurkalnē) ir bijušais Latvijas hokejists, spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis PSRS izlases dalībnieks. Pašlaik (2012) ir Latvijas kluba Liepājas "Metalurgs" menedžeris.

Visu profesionāļa karjeru aizvadījis Rīgas "Dinamo" sastāvā, ar ko piedalījās PSRS čempionātā. Dažos turnīros piedalījies arī Maskavas "Dinamo" sastāvā. Piecus gadus (1974—1979) pārstāvējis PSRS izlasi, piedalījies 1976. gada Kanādas kausa izcīņā. Karjeru noslēdzis 1994. gadā.

Pēc hokejista karjeras beigām strādājis Rīgas "Dinamo", HK Rīgas "Pārdaugava" un Liepājas "Metalurgs". Pašlaik ir "Metalurgs" menedžeris. 2009. un 2010. gada Pasaules čempionātos un  M. Vasiļonoks bija Latvijas izlases vārtsargu treneris.

Atsauces

Ārējās saites 

1948. gadā dzimušie
Bauskas novadā dzimušie
Latvijas hokejisti
Rīgas "Dinamo" spēlētāji
Latvijas hokeja treneri
PSRS hokejisti
Team BikeExchange–Jayco

Team BikeExchange–Jayco ir profesionāla Austrālijas šosejas riteņbraukšanas komanda. Tā tika izveidota 2011. gada janvārī un piedalās UCI Pasaules tūrē. Komandas finansiālais atbalstītājs ir Austrālijas uzņēmējs Gerijs Raiens, kuram pieder dzīvojamo treileru kompānija Jayco Australia.

Lielākā daļa no GreenEDGE braucējiem ir austrālieši un ir izveidota sadarbība ar Team Jayco-AIS komandu kā talantu komandu. Komandu pārstāv arī sieviešu komanda un tā atbalsta arī savus sportistus treka riteņbraukšanā.

Komandas ekipējuma sponsors ilgstoši bija SCOTT Sports, bet ar 2021. gada sezonu to nomainīja Bianchi.

2016. gada jūnijā pirms 2016. gada Tour de France komanda paziņoja, ka par tās nosaukuma sponsoru kļuvis BikeExchange, Austrālijas velosipēdu tirgotājs, kas jau iepriekš bija viens no komandas sponsoriem. Komandas īpašnieks Gerijs Raiens iepriekš bija meklējis jaunu sponsoru pēc tam, kad Orica paziņoja par sponsorēšanas neturpināšanu pēc 2017. gada sezonas. 2018. gada sezonā komandas nosaukums tika nomainīts uz Mitchelton–Scott un par vienu no sponsoriem kļuva Raiena vīna darītava Mitchelton.

2022. gada sezona

Komandas sastāvs

Uzvaras

Atsauces

Ārējās saites 

 

Riteņbraukšanas komandas
Sports Austrālijā
Cēzars Ozers

Cēzars Ozers (dzimis ) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlējis saspēles vadītāja pozīcijā.

Laikā no 1958. līdz 1968. gadam spēlējis Rīgas VEF sastāvā, ar ko izcīnījis 3. vietu 1960. un 1966. gada PSRS čempionātā. 1958. gadā kļuvis par Latvijas PSR čempionu. 66 spēles aizvadījis Latvijas PSR izlases sastāvā. 1963. gada PSRS Tautu spartakiādes 3. vietas ieguvējs. 1959. gadā spēlējis PSRS jaunatnes izlasē. 1960. gadā PSRS izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu . 1998. gadā tika apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa 1. pakāpes Goda zīmi.

Atsauces

Ārējās saites 

1937. gadā dzimušie
Latvijas basketbolisti
PSRS basketbolisti
Saspēles vadītāji
1960. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Latvijas olimpiskie medaļnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa goda zīmju saņēmēji
Rīgā dzimušie
Juris Kalniņš (basketbolists)

Juris Kalniņš (dzimis  Rīgā, miris ) bija latviešu basketbolists, spēlējis uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijās. Latvijas Basketbola savienības goda biedrs. Absolvējis Rīgas Industriālo politehnikumu.

1956. gadā kļuva par PSRS čempionu, 1962. gadā tika izcīnīta otrā vieta, savukārt 1961. gadā — trešā vieta. Trīs reizes izcīnīja uzvaru Eiropas čempionvienību kausa izcīņā (1958, 1959, 1960). 53 spēles aizvadījis Latvijas PSR izlasē. Laikā no 1962. līdz 1964. gadam spēlējis PSRS izlasē. Tās sastāvā izcīnījis sudraba medaļu , zelta medaļu 1963. gada Eiropas čempionātā un bronzas medaļu 1963. gada Pasaules čempionātā. 1997. gadā kļuvis par Pasaules veterānu čempionu.

1998. gadā ticis apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa 1. pakāpes Goda zīmi.

Miris .

Atsauces

Ārējās saites 

 Spartaka Jurīša Sportlande

1938. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
2010. gadā mirušie
Latvijas basketbolisti
PSRS basketbolisti
Uzbrūkošie aizsargi
Vieglie uzbrucēji
Eiropas čempioni basketbolā
1964. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Latvijas olimpiskie medaļnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa goda zīmju saņēmēji
Žoržs Tikmers

Žoržs Tikmers (dzimis  Tukumā) ir bijušais Latvijas airētājs un sporta organizators. Latvijas Olimpiskās komitejas prezidents (kopš 2020. gada).

Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieks, apbalvots ar Pateicības rakstu barikāžu dalībniekam, 1995. gadā piešķirta Starptautiskās Olimpiskās komitejas "Olimpiskās kustības balva", 2008. gadā piešķirts Ministru kabineta Pateicības raksts, 2014. gadā apbalvots ar Saeimas Atzinības rakstu, 2012. gadā apbalvots ar Latvijas Olimpiskās komitejas Goda zīmi "Par nopelniem olimpiskajā kustībā".

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis LVFKI, kur ieguvis bakalaura grādu, savukārt Latvijas Universitātē ieguvis maģistra grādu.

1975. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnījis 3. vietu. Panākumus guvis Pasaules čempionātā pieaugušajiem. Četriniekā ar stūrmani izcīnījis 4. vietu (1977), 2. vietu (1979), 3. vietu (1981). 1982. gadā izcīnījis 3. vietu Pasaules čempionātā astoņniekā, 1983. gadā izcīnījis 2. vietu bezstūrmaņa četriniekā. Vienīgais Latvijas airētājs, kas divas reizes uzvarējis PSRS Tautu spartakiādē, četras reizes uzvarējis PSRS čempionātā.  kopā ar Dimantu Krišjāni, Artūru Garonski, Dzintaru Krišjāni un stūrmani Juri Bērziņu izcīnīja sudraba medaļu četriniekā ar stūrmani.

Pēc sportista karjeras pievērsies sporta organizatora, nedaudz arī ierēdņa darbam. Laikā no 1992. līdz 1994. gadam Ž. Tikmers pildīja Latvijas Sporta departamenta direktora pienākumus, laikā no 1992. līdz 2012. gadam bija Latvijas Olimpiskās komitejas viceprezidents. 2012. gadā un 2016. gadā pārliecinoši tika ievēlēts Latvijas Olimpiskās komitejas ģenerālsekretāra amatā. kļuva par Valsts kancelejas direktoru, amatā bijis līdz .

Laikā no 1994. līdz 2002. gadam bijis Latvijas Biatlona federācijas prezidents, pašlaik ir Latvijas Futbola federācijas viceprezidents, ir ievēlēts Latvijas Basketbola savienības valdē.

Latvijas Olimpiešu sociālā fonda padomes priekšsēdētājs.

Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijas Valsts eksāmenu komisijas priekšsēdētājs.

8 reizes bijis Latvijas delegācijas vadītājs olimpiskajās spēlēs: , , , , , , ,

Atsauces

Ārējās saites 

1957. gadā dzimušie
Latvijas airētāji
Tukumā dzimušie
Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijas absolventi
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas sporta organizatori
Valsts kancelejas direktori
Latvijas Olimpiskās komitejas vadītāji
1980. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie sudraba medaļnieki airēšanā
Latvijas olimpiskie sudraba medaļnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Igors Meļņikovs

Igors Meļņikovs (dzimis ) ir Latvijas krievu izcelsmes iekšlietu darbinieks, uzņēmējs un politiķis, līdz 2014. gada vasarai pārstāvēja apvienību "Saskaņas Centrs" un partiju "Saskaņa". Ir bijis 10. Saeimas un 11. Saeimas deputāts.

Biogrāfija 
1986. gadā beidzis Jūrmalas 2. vidusskolu (pašreizējā Kauguru vidusskola), augstāko izglītību ieguvis nav. Laikā no 1990. līdz 2000. gadam I. Meļņikovs strādājis Iekšlietu ministrijas sistēmā, pēc tam līdz pat 2010. gadam bijis uzņēmuma "Karavīrs" valdes priekšsēdētājs.

Politiskā darbība 
2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās viņš neveiksmīgi kandidēja Jūrmalas domes vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. 2010. gadā kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās un tika ievēlēts Saeimā. Tāpat 2011. gadā tika ievēlēts arī 11. Saeimā.

2014. gada vasarā izstājās no partijas "Saskaņa". 2015. gada februārī ievēlēts par Rīcības partijas valdes locekli. 2017. gadā no tās saraksta nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās. 2018. gada rudenī bija Rīcības partijas saraksta līderis 13. Saeimas vēlēšanās, taču partija neguva pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai būtu pārstāvēta parlamentā. Kandidēja 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet tāpat netika ievēlēts.

2020. gada ārkārtas Rīgas domes vēlēšanās kandidēja no partijas "Jaunā Saskaņa" saraksta, taču tas nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu un domē netika pārstāvēts. 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Jūrmalas domē no Latvijas Krievu savienības saraksta. No šīs pašas partijas kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gadā un netika ievēlēts.

Skandāli 
I. Meļņikovs tiek vainots miesas bojājumu izdarīšanā savam kaimiņam Jūrmalā, tomēr krimināllieta pret politiķi ir pārtraukta, taču tā turpinās pret viņa dēlu.

2011. gadā par elektrības zagšanu, iejaucoties elektrības skaitītāja konstrukcijā, tika sodīts Meļņikova ģimenes uzņēmums SIA "Karavīrs". Meļņikovs apgalvoja, ka neko nav zinājis un, ka skaitītājā radusies kļūda. 2012. gadā Valsts ieņēmumu dienests veica auditu un Meļņikovu atkārtoti sodīja par nodokļu nemaksāšanu, liekot viņam samaksāt 76 000 eiro papildu aprēķināto nodokli, nokavējuma naudu un soda naudu. I. Meļņikovs audita rezultātus pārsūdzēja, taču Valsts ieņēmumu dienests to noraidīja un uzrēķinu atstāja spēkā.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Saskaņas Centra" profils
 

1969. gadā dzimušie
10. Saeimas deputāti
11. Saeimas deputāti
Latvijas krievi
Latvijas uzņēmēji
Tarna (departaments)

Tarna (, ) ir Francijas departaments, viens no trīspadsmit Oksitānijas reģiona departamentiem. Tas ir nosaukts Tarnas upes vārdā, un ir viens no 83 oriģinālajiem departamentiem, kas tika izveidoti Franču revolūcijas laikā . Administratīvi departaments ir sadalīts divos apgabalos (arrondissements):
 Albī apgabals (Arrondissement de Albi);
 Kastrē apgabals (Arrondissement de Castres).

Francijas departamenti
Graudzāļu dzimta

Graudzāļu dzimta (Poaceae vai Gramineae) ir liela viendīgļlapju klases augu dzimta, sastopama gandrīz visā pasaulē. Dzimtā ietilpst apmēram 10 tūkstoši sugu, tādējādi tā ir piektā izplatītākā augu dzimta. Graudzāļu dzimtas augi tiek uzskatīti par svarīgākajiem augiem cilvēku ekonomikā — dzimtā ietilpst liela patēriņa pārtikas graudi un graudaugu kultūras, kas tiek audzētas visā pasaulē. Graudzāļu dzimta ir viena no lielākajām dzimtām Latvijas florā. Parasti graudzāļu dzimtas augi ir daudzgadīgi, retāk viengadīgi vai divgadīgi augi. Latvijā ir sastopamas aptuveni 175 sugas, visbiežāk tie ir pļavu un mežu augi. Tiem ir trīs putekšņlapas un divas augļlapas. Starp populārākajiem dzimtas kultūraugiem ir auzas, rudzi, kvieši un mieži.

Atsauces

Ārējās saites 

 "Latvijas daba" profils
Kurvjziežu dzimta

Kurvjziežu dzimta, arī asteru dzimta (Asteraceae), ir liela divdīgļlapju klases augu dzimta, sastopama gandrīz visā pasaulē. Dzimtā ietilpst apmēram 22,7 tūkstoši sugu, tādējādi tā ir otrā izplatītākā augu dzimta (izplatītāka ir vienīgi orhideju dzimta). Izplatītākās ģintis ir Senecio (1000 sugas), Vernonia (1000 sugas), Centaurea (700 sugas), Cousinia (600 sugas), Helichrysum (550 sugas) un Artemesia (550 sugas). Latvijā sastopamas aptuveni 190 sugas, no kurām 40 reti sastopamas. Dzimtas augi pārsvarā ir lakstaugi, retāk koki un krūmi. Starp populārākajiem dzimtas kultūraugiem ir saulgriezes, asteres, cinnijas, salāti, dālijas, krizantēmas, kliņģerītes.

Tradicionāli kurvjziežu dzimta sīkāk dalās divās apakšdzimtās: asteru apakšdzimtā (Asteroideae) un cigoriņu apakšdzimtā (Cichorioideae).

Atsauces

Ārējās saites 

 "Latvijas daba" profils
Aleksandrs Sakovskis

Aleksandrs Sakovskis (dzimis ) ir krievu tautības Latvijas uzņēmējs un politiķis, pārstāv partiju "Saskaņa". Bijis 10. un 11. Saeimas deputāts.

Biogrāfija 
Mācījies Rīgas 57. vidusskolā (beidzis 1982. gadā). 1989. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitāti ekonomista specialitātē. Pēc tam uzsācis darba gaitas Rīgas pilsētas Maskavas rajona izpildkomitejā, ilgu laiku darbojies privātajā sektorā. Laikā no 2004. līdz 2005. gadam bijis Rīgas pašvaldības uzņēmuma "Kurzemes namu apsaimniekotājs" valdes loceklis, no 2007. līdz 2009. gadam bijis Rīgas Kurzemes rajona izpilddirektora palīgs, no 2009. līdz 2010. gadam — Rīgas Pārdaugavas izpilddirekcijas direktora vietnieks, savukārt kopš 2010. gadā bija "Kurzemes namu apsaimniekotājs" valdes priekšsēdētājs.

Pēc politiskās darbības vēlētos amatos beigām ir AS "Rīgas namu apsaimniekotājs" attīstības direktors.

Politiskā darbība 
1998. gadā. A. Sakovskis pirmo reizi kandidēja parlamenta vēlēšanās, kad netika ievēlēts 7. Saeimā no Tautas Saskaņas partijas. Pēc tam neveiksmīgi kandidējis vēl virknē vēlēšanu — Rīgas domes vēlēšanās 2001. (no PCTVL saraksta) un 2005. gadā (no nesen izveidotā "Jaunā Centra" saraksta), 8. Saeimas (no PCTVL) un 9. Saeimas vēlēšanās (no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta). 2007. gadā kļuva par Rīgas pilsētas Kurzemes rajona izpilddirektora palīgu, tomēr tas nepalīdzēja tikt ievēlētam Rīgas domē 2009. gada Rīgas domes vēlēšanās (no "Saskaņas Centra" saraksta). Pēc vēlēšanām saglabāja amatu pilsētas izpildvarā, kļūstot par Rīgas Pārdaugavas izpilddirekcijas direktora vietnieku.

2010. gadā pirmo reizi guva vēlētāju uzticību, tika ievēlēts 10. Saeimā Rīgas vēlēšanu apgabalā. 2011. gada ārkārtas vēlēšanās tika ievēlēts arī 11. Saeimā.

2014. gadā nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no partijas "Saskaņa" saraksta. Tāpat vēlētāju atbalstu neguva 2017. gada Jūrmalas domes vēlēšanās un 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gada rudenī. Kandidēja, bet netika ievēlēts pašvaldībā 2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās.

Atsauces

Ārējās saites 
 CVK profils
 "Saskaņas Centra" profils
 Personālais blogs 

1965. gadā dzimušie
10. Saeimas deputāti
11. Saeimas deputāti
Gīss Hidinks

Gīss Hidinks (, ; dzimis ) ir bijušais nīderlandiešu futbolists un pašreizējais futbola treneris. Kopš 2020. gada Hidinks ir Kirasao futbola izlases galvenais treneris.

Spēlētāja karjeras laikā spēlējis pussarga pozīcijā. Lielāko karjeras daļu aizvadījis dzimtajā Nīderlandē, pārstāvot De Graafschap, PSV Eindhoven un NEC Nijmegen. Vēl spēlējis ASV klubu Washington Diplomats un Sanhosē "Earthquakes" sastāvos, kuriem ticis izīrēts.

1982. gadā uzsācis trenera karjeru. Trenējis vairākas izlases — Nīderlandi, Dienvidkoreju, Austrāliju, Krieviju un Turciju. Ar Krievijas izlasi sasniedzis 2008. gada Eiropas čempionāta pusfinālu, ar Dienvidkorejas izlasi — 2002. gada FIFA Pasaules kausa 4. vietu un Nīderlandes izlasi — 1998. gada FIFA Pasaules kausa 4. vietu. Ar PSV Eindhoven ir izcīnījis sešus Nīderlandes čempiona titulus.

Par treneri Hidinks strādā kopš 1982. gada. Kopš 2020. gada strādā par Kirasao futbola izlases galveno treneri.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
De Graafschap

 Tweede Divisie: 1969

Trenera karjera 
PSV Eindhoven

 Eredivisie: 1986–87, 1987–88, 1988–89, 2002–03, 2004–05,2005–06
 KNVB beker: 1987–88, 1988–89, 1989–90, 2004–05
 Eiropas kauss: 1987–88

Real Madrid

 Starpkontinentālais kauss: 1998

Chelsea

 FA kauss: 2008–09

Individuālie sasniegumi

 AFC gada labākais treneris: 2002
 Nīderlandes gada sporta treneris: 2002, 2005
 Gada treneris Krievijā: 2008

Atsauces

Ārējās saites 

 Guus Hiddink Foundation

1946. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
1996. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā treneri
1998. gada FIFA Pasaules kausa treneri
2002. gada FIFA Pasaules kausa treneri
2006. gada FIFA Pasaules kausa treneri
Nīderlandes futbola izlases treneri
Dienvidkorejas futbola izlases treneri
Austrālijas futbola izlases treneri
Krievijas futbola izlases treneri
Turcijas futbola izlases treneri
PSV Eindhoven spēlētāji
Gelderlandē dzimušie
Nakteņu dzimta

Nakteņu dzimta (Solanaceae) ir ziedaugu dzimta, kurā ir ietvertas vairākas pārtikā lietotas un arī indīgas augu sugas. Nakteņu dzimtas augi tiek plaši kultivēti arī kā garšaugi, krāšņumaugi un ārstniecības augi. Pie nakteņu dzimtas pieder tādi augi kā kartupelis, tomāts, dzeloņainais velnābols, mandragora, beladonna, īstā tabaka, baklažāns, parastā līcija, paprika, sarkanais pipars, bebrukārkliņš un petūnija.

Daudzu nakteņu dzimtas augu sastāvā ir liels daudzums dažādu alkaloīdu, kas lielos daudzumos mēdz būt cilvēkam nāvējoši, piemēram, atropīns, skopolamīns, hiosciamīns, nikotīns un solanīns. Tāpat arī nakteņu dzimtas augiem ir liels steroīdu daudzums.

Raksturojums 

Pie nakteņu dzimtas pieder lakstaugi, puskrūmi, krūmi vai nelieli koki ar stāvu un ložņājošu stumbru. Lapas spirāliski sakārtotas, vienkāršas, šķeltas vai dalītas. Ziedi pa vienam vai cimozās ziedkopās, divdzimumu. Kauss parasti saaudzis, piecdaļīgs, vainags arī saaudzis, piecdaivains. Putekšņlapas 5, augļlapas 2. Sēklotne augšēja. Auglis-oga vai pogaļa. Dzimtā ap 2300 sugu, kas izplatās tropu, subtropu un mērenajās joslās, galvenokārt Dienvidamerikā.

Nakteņu dzimtai ir ļoti liela praktiskā nozīme. Pie tās pieder kartupeļu un nakteņu ģints, kuras sugu skaits pārsniedz 1500. Tie galvenokārt ir tropu augi ar izplatības centru Dienvidamērikā. Šodien ir pazīstamas vairāk nekā 200 ģints sugas, kurām zemē veidoja bumbuļi. No šīm sugām izpētīta ir tikai neliela daļa. Mums pazīstamais kartupelis ir nozīmīgs cilvēces pārtikas augs. Spānijā un Vīnes botāniskajā dārzā tas ieviests 1565. gadā. No turienes vēlāk nonācis Holandē un Vācijā. Latvijā kartupeļi ievesti 1673. gadā no Hamburgas. No 1850. gada audzēti lielākās platībās. Pašreiz pasaulē pazīstamas 2000 kartupeļu šķirnes.

Plaši izplatīts kultūraugs ir tomāti, kuri Eiropā ieviesti 1554. gadā, bet Krievijā parādijušies 1780. gadā. Tomātus ilgu laiku audzēja kā dekoratīvus augus. Latvijā uzturā sākti lietoti pirms 90–100 gadiem.

Pie nakteņu dzimtas pieder dienvidu apgabalos plaši kultivēta paprika. Šajā dzimtā ietilpst arī daži indīgi  augi, piemēram:dzeloņainais velnaābols, melnā driģene un tabaka.

No Latvijā sastopamiem nakteņu dzimtas savvaļas augiem jāmin bebrukārkliņš un melnā naktene.

Nakteņu dzimtas augus izmanto arī ārstniecībā (tautas medicīnā). Piemēram, kartupeļiem piemīt dziednieciskas īpašības. Svaigu kartupeļu sulu izmanto kuņģa un divpadsmitpirkstu zarnas čūlas ārstēšanai. Svaigus, rīvētus bumbuļus vai šķēlītes liek uz ādas nobrāzumiem un apdegumiem. Jau kopš senatnes par efektīvu līdzekli pret iesnām un saaukstēšanos tiek uzskatīta vārītu kartupeļu tvaiku elpošana.

Ārējās saites
Džefersonsitija

Džefersonsitija () ir pilsēta ASV, Misūri štata un Kola apgabala administratīvais centrs. Saskaņā ar 2010. gada ASV tautas skaitīšanas datiem pilsētā dzīvo 43 079 iedzīvotāji. Pilsēta nosaukta 3. ASV prezidenta Tomasa Džefersona vārdā. 1839. gadā tā ieguva pilsētas tiesības. Lielākais darba devējs pilsētā ir Misūri štata administrācija, tam seko starptautisks mācību grāmatu izdevējs Scholastic Corporation, veselības aprūpes centri Capital Region Medical Center un SSM Health Care, kā arī pilsētā esošās izglītības iestādes.

Ārējās saites 

 

Misūri pilsētas
ASV štatu administratīvie centri
Augšreina

Augšreina (, ) vai Augšelzasa (elzasiešu: Owerelsàss) ir Francijas departaments, viens no diviem Elzasas reģiona departamentiem. Departaments nosaukts Reinas upes vārdā. Šis ir viens no 83 oriģinālajiem departamentiem, kas tika izveidoti Franču revolūcijas laikā . Tā administratīvi sīkāk dalās sešos apgabalos (arrondissements):
 Arrondissement de Altkirch;
 Kolmaras apgabals (Arrondissement de Colmar);
 Arrondissement de Guebwiller;
 Miluzas apgabals (Arrondissement de Mulhouse);
 Arrondissement de Ribeauvillé;
 Arrondissement de Thann.

Francijas departamenti
Dāvis Stalts

Dāvis Stalts (dzimis  Rīgā) ir līvu tautības Latvijas politiķis, mūziķis un žurnālists, Līvu Savienības valdes priekšsēdētājs. Pašlaik Rīgas domes deputāts, bijis 11. Saeimas deputāts. Pārstāv partiju "Konservatīvie" (agrāk Jaunā konservatīvā partija).

Biogrāfija 
D. Stalts ir jaunākais bērns līvu aktīvistu Staltu ģimenē. Viņa vecāki — tēvs Dainis Stalts un māte Helmī Stalte ir folkloristi un līvu kultūras saglabāšanas aktīvisti, abi arī aktīvi darbojušies politikā; Dainis Stalts bija vairāku Saeimu un Rīgas domes sasaukumu deputāts. Savukārt māsa Julgī Stalte ir mūziķe, folkloras kopas "Skandinieki" vadītāja.

Izglītību ieguvis Rīgas igauņu pamatskolā un Rīgas Ziemeļvalstu ģimnāzijā, studē Latvijas Universitātē. Strādājis par Aizsardzības ministrijas Rekrutēšanas un Jaunsardzes centra laikraksta "Tēvijas Sargs" žurnālistu. Ir "Līvu savienības" valdes priekšsēdētājs.

D. Stalts ir latviešu studentu korporācijas Patria biedrs.

Politiskā darbība 
2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās startēja Rīgas domes vēlēšanās no "Pilsoniskās savienības" saraksta. 2011. gadā izstājās no "Pilsoniskās savienības" un izveidoja biedrību "Demokrātiskie patrioti", kuras frakciju arī vēlāk pārstāvēja Rīgas domē. Bija biedrības valdes priekšsēdētāja vietnieks.

2011. gadā ticis ievēlēts 11. Saeimā no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta, nebūdams partijas biedrs. Pēc ilgstošām nesaskaņām 2013. gada aprīlī izstājās no Nacionālās apvienības Saeimas frakcijas, taču paziņoja, ka kā neatkarīgais deputāts turpinās atbalstīt Valda Dombrovska valdību.

2014. gadā D. Stalts bija Jaunās konservatīvās partijas dibinātāju skaitā. No tās saraksta nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās, kā arī 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās. 2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās ievēlēts pašvaldībā.

D. Stalts kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gadā, taču partijas "Konservatīvie" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 CVK profils
 

1982. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Lībieši
Pilsoniskās savienības politiķi
Jaunās konservatīvās partijas politiķi
11. Saeimas deputāti
Rīgas domes deputāti (2009—2013)
Rīgas domes deputāti (2020—2025)
Latviešu tautas mūziķi
Latvijas žurnālisti
Beautiful Song

Beautiful Song ir latviešu dziedātājas Anmary dziesma, ar kuru tā uzvarēja 2012. gada Eirodziesmā. Dziesmas mūzikas autors ir Ivars Makstnieks, savukārt dziesmas tekstu sacerējis Rolands Ūdris.

Dziesma Eirovīzijas pusfinālā ierindojās 16. vietā ar 17 punktiem, tādējādi nekvalificējoties finālam.

Atsauces

Ārējās saites 
 Dziesmas teksts
 Uzstāšanas 2012. gada Eirovīzijā video

2012. gada singli
Latvijas Eirovīzijas dziesmu konkursa dziesmas
2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa dziesmas
Džajapura

Džajapuras pilsēta () ir pilsēta Indonēzijā, Papua provinces galvaspilsēta. Izvietojusies Jaungvinejas salas ziemeļu piekrastē, Sudarso līča krastā netālu no Papua-Jaungvinejas robežas.

Vēsture 
Pilsēta dibināta 1910. gadā kā Holandija (Hollandia) un līdz 1962. gadam tā bija Nīderlandes Jaungvinejas administratīvais centrs. 1962. gadā Jaungvinejas rietumu daļa nonāca ANO pārvaldē un pilsētu pārdēvēja par Kotabaru (Kota Baru — ‘Jaunā pilsēta’). 1963. gadā, kad Jaungvinejas rietumdaļa nonāca Indonēzijas varā, pilsētu pārdēvēja par godu valsts pirmajam prezidentam Sukarno par Sukarnopuru (Sukarnopura). Pēc Sukarno gāšanas, 1968. gadā pilsētu pārdēvēja tagadējā vārdā, kas tulkojumā no sanskrita nozīmē 'Uzvaras pilsēta'.

Atsauces 

Indonēzijas pilsētas
Tautas kopa "Brīvība"

Tautas kopa "Brīvība" bija Latvijas partija, kuru vadīja Gundars Valdmanis. Tā tika izveidota 6. Saeimas darbības laikā, piedaloties no dažādām partijām ievēlētiem deputātiem, kuri izveidoja parlamentāro frakciju. Partija piedalījās 7. Saeimas vēlēšanās, kurās tā ieguva 3099 balsis, tā nepārvarot 5% barjeru.

Latvijas bijušās politiskās partijas
Vladimirs Reskājs

Vladimirs Reskājs (dzimis ) ir Latvijas finansists, politiķis un uzņēmējs, bijis 11. Saeimas deputāts un Jēkabpils domes deputāts. Pārstāvējis partiju "Saskaņa" un "Latvijas attīstībai". Automašīnu komplietošanas platformas "Carguru" izveidotājs.

Dzīvesgājums 
Mācījās Jēkabpils 2. vidusskolā (2003), Rīgas Starptautiskajā ekonomikas un biznesa administrācijas augstskolā (2007) un Rīgas Stradiņa universitātē (2009).

Strādāja VAS "Latvijas Valsts meži" par grāmatvedi, Valsts ieņēmumu dienestā par vecāko nodokļu inspektoru, uzņēmumos "Ampir", "Kara V" un "RLK Baltic", kā arī Jēkabpils pilsētas pašvaldībā, kur bijis pašvaldības īpašuma privatizācijas komisijas priekšsēdētājs.

Pēc politiķa karjeras beigām pievērsies uzņēmējdarbībai, izveidojot automašīnu komplietošanas platformu "Carguru".

Politiskā darbība 
2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās veiksmīgi kandidēja Jēkabpils domes vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta. Gadu vēlāk netika ievēlēts 10. Saeimā, savukārt 2011. gadā veiksmīgi kandidēja 11. Saeimas vēlēšanās, kur tika ievēlēts 11. Saeimā no "Saskaņas Centra" saraksta Zemgales vēlēšanu apgabalā.

2013. gada 25. septembrī publiski paziņoja par izstāšanos no partijas "Saskaņa" un apvienības "Saskaņas Centrs", komentējot, ka varētu pievienoties biedrībai "Latvijas attīstībai", kad tā pārtaps par partiju. Partijas "Latvijas attīstībai" dibināšanas kongresā 15. decembrī tika ievēlēts tās valdē. Kandidēja 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās un 12. Saeimas vēlēšanās, taču "Latvijas attīstībai" saraksts tajās nesaņēma vēlētāju uzticību. 2015. gadā V. Reskājs no partijas aizgāja.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Saskaņas Centra" profils
 

1984. gadā dzimušie
11. Saeimas deputāti
Rīgas Stradiņa universitātes absolventi
Aleksejs Vidavskis

Aleksejs Vidavskis (dzimis  Daugavpilī; miris ) bija Latvijas krievu izcelsmes politiķis, Augstākās Padomes, divu Saeimu deputāts un ilggadējs Daugavpils domes priekšsēdētājs.

Dzīvesgājums 
Dzimis  Daugavpilī. Mācījās Rīgas Vieglās rūpniecības tehnikumā (absolvēja 1963), 1960. gados dienēja padomju armijā. Studēja Rīgas Politehniskajā institūtā (absolvēja 1979).
No 1966. līdz 1987. gadam pildīja dažādus amatus Daugavpils Ķīmiskās šķiedras rūpnīcā. 1990. gadu sākumā bija šīs pašas rūpnīcas direktora vietnieks.
1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Republikas Augstākās padomes deputātu, pēc tam darbojās Daugavpils domē un Saeimā, bija arī uzņēmuma "LatRosTrans" sabiedrisko attiecību direktors.

2015. gadā viņam piešķīra Goda daugavpilieša titulu. Pēc pensionēšanās dzīvojis Daugavpils novada Višķos.

Miris .

Politiskā darbība 
Kopš 1987. gada A. Vidavskis bijis Daugavpils pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētājs. 1990. gadā A. Vidavskis tika ievēlēts Augstākajā Padomē kā "Līdztiesības" un PSKP kandidāts Daugavpils vēlēšanu apgabalā un bija starp tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju. 1991. gadā viņš kļuva par LKP CK locekli.

1992. gada jūlijā A. Vidavskis un vairāki citi deputāti tika izslēgti no Augstākās Padomes par darbošanos pretēji Latvijas Republikas Satversmei.

1994. gadā ievēlēts Daugavpils pilsētas domē no Tautas Saskaņas partijas saraksta un ievēlēts par domes priekšsēdētāju. 1997. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Daugavpils domē jau no LSDSP saraksta, tāpat atkārtoti ievēlēts par domes priekšsēdētāju, un šajā amatā bija līdz pat 2001. gadam, kad viņu nomainīja Rihards Eigims. 2002. gadā ievēlēts 8. Saeimā no "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" saraksta, pēc četriem gadiem sekmīgi kandidējis arī nākamajās Saeimas vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta, kad ievēlēts 9. Saeimā.

Atsauces

Ārējās saites 
 CVK profils
 "Saskaņas Centrs" profils

1943. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Daugavpilī dzimušie
Daugavpils pašvaldības vadītāji
LR Augstākās Padomes deputāti
8. Saeimas deputāti
9. Saeimas deputāti
Latvijas krievi
Latvijas inženieri
Inga Vanaga

Inga Vanaga (agrāk Inga Svarinska; dzimusi  Rīgā) ir latviešu pasniedzēja, politiķe un lielākās Latvijas arodbiedrības Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrības (LIZDA) priekšsēdētāja. Bijusi Centrālās vēlēšanu komisijas locekle un 11. Saeimas deputāte (ievēlēta no Reformu partijas).

Biogrāfija 
Izglītību ieguvusi Elejas vidusskolā (1996), Jelgavas Spīdolas ģimnāzijā (1998), Latvijas Lauksaimniecības universitātē (2002. gadā bakalaura grāds ekonomikā, 2005. gadā maģistra grāds socioloģijā), kopš 2009. gada studē Latvijas Universitātē. No 1999. līdz 2011. gadam bijusi sabiedriskās ēdināšanas uzņēmuma "Singas" īpašniece, no 2003. līdz 2005. gadam — kultūras nama "Līvbērze" (Līvbērzes pagasts) vadītāja. Bijusi lektore Latvijas Valsts administrācijas skolā. Kopš 2003. gada pasniedz lekcijas arī Latvijas Lauksaimniecības universitātes Sociālo zinātņu fakultātē, no 2005. līdz 2011. gadam I. Vanaga pildīja arī prodekādes mācību jautājumos amata pienākumus Sociālo zinātņu fakultātē.

Politiskā darbība 
Politikā iesaistījusies pirms 2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanām, kad Jelgavas domes vēlēšanās nesekmīgi kandidēja no "Latvijas Ceļa" saraksta. Tāpat arī 2009. gada Jelgavas domes vēlēšanās netika ievēlēta, kandidējot no LPP/LC saraksta.

2011. gadā pievienojusies Zatlera Reformu partijai. No šīs partijas saraksta kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēta Zemgales vēlēšanu apgabalā. Pēc ievēlēšanas Saeimā kļuva arī par Izglītības un zinātnes ministrijas parlamentāro sekretāri.

2013. gada nogalē pameta parlamentārā sekretāra amatu un izstājās no Reformu partijas Saeimas frakcijas. 2014. gada martā iestājās partijā "Reģionu alianse". 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās un 12. Saeimas vēlēšanās kandidēja no Latvijas Reģionu apvienības saraksta, taču netika ievēlēta. No 2014. gada novembra līdz 2015. gada jūnijam strādāja par Latvijas Reģionu apvienības Saeimas frakcijas vecāko konsultantu. 

2015. gada martā ievēlēta Centrālajā vēlēšanu komisijā, bet rudenī izstājās no tās sastāva, jo kļuva par Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrības priekšsēdētāju.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 RP profils
 "Deputāti uz delnas" profils

1980. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
11. Saeimas deputāti
Latvijas parlamentārie sekretāri
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Andrejs Judins

Andrejs Judins (dzimis  Rīgā) ir Latvijas krievu tiesībzinātnieks, jurists un politiķis, pašlaik 14. Saeimas deputāts. Ievēlēts no apvienības "Jaunā Vienotība", pārstāv partiju "Vienotība". Bijis ievēlēts arī vairākos iepriekšējos Saeimas sasaukumos.

Dzīvesgājums 
Izglītību ieguvis Jūrmalas 2. vidusskolā, Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kā arī Latvijas Policijas akadēmijā. 1997. gadā aizstāvējis tiesību zinātņu doktora grādu.

Laikā no 1991. līdz 2005. gadam bija civilzinību skolotājs Jūrmalas Kauguru vidusskolā. Tāpat 1990. gados strādāja Iekšlietu ministrijas Izmeklēšanas departamenta izmeklēšanas pārvaldē un Latvijas Policijas akadēmijā (līdz 2009. gadam dažādos amatos). Vēl A. Judins darbojās sabiedriskās politikas centrā "Providus" kā krimināltiesību eksperts un vadošais pētnieks, Valsts probācijas dienestā kā eksperts, biznesa augstskolā "Turība" kā vadošais pētnieks. Bija viesprofesors un vieslektors dažādās mācību iestādēs. Kopš 2007. gada darbojas Eiropas Komisijā kā ārējais eksperts tieslietu, brīvības un drošības jomā. Pretendējis uz Augstākās tiesas tiesneša amatu, taču 2010. gada decembrī Saeima negaidīti viņu neapstiprināja darbam šajā amatā, lai arī Juridiskā komisija bija atbalstījusi A. Judina kandidatūru.

Dzimtā valoda Andrejam Judinam ir krievu valoda. Brīvi pārvalda arī latviešu un angļu valodas.

Politiskā darbība 
2011. gadā iestājās partijā "Sabiedrība citai politikai", kandidēja Saeimas ārkārtas vēlēšanās no apvienības "Vienotība" saraksta un tika ievēlēts 11. Saeimā. Saeimā darbojas Juridiskajā komisijā un Saimnieciskajā komisijā. 2014. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, toties tika ievēlēts 12. Saeimā. 2017. gada jūlijā izstājies no partijas "Vienotība". Kopā ar bijušajiem "Vienotības" biedriem Ilzi Viņķeli, Lolitu Čigāni, Alekseju Loskutovu un Intu Dālderi 2017. gada 26. augustā dibinājis partiju "Kustība Par!", no kuras izstājies 2018. gada janvārī pēc nesaskaņām ar partijas valdi par partijas stratēģisko darbību. 2018. gada vasarā iestājies partijā "Vienotība".

Bijis skandalozo Rīdzenes (oligarhu) sarunu parlamentārās izmeklēšanas komisijas izveides iniciators, bet pēc Ingunas Sudrabas vadītās izmeklēšanas izgāšanās publicēja savas "Atsevišķās domas", kurās pauda savas izmeklēšanas rezultātus.

No apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta A. Judins kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās un tika atkārtoti ievēlēts Saeimā. A. Judins neizmantoja iespēju kļūt par Eiropas Parlamenta deputātu Krišjāņa Kariņa vietā 2019. gada sākumā. Kandidēja 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču netika ievēlēts. 2022. gadā ievēlēts 14. Saeimā no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 CVK profils
 
 "Vienotības" profils

1970. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
Sabiedrības citai politikai politiķi
"Vienotības" politiķi
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
13. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Latvijas juristi
Latvijas tiesību zinātnieki
Latvijas Universitātes absolventi
Sony Channel

Sony Channel bija televīzijas izklaides kanāls, kas galvenokārt rāda filmas, seriālus un raidījumus. Kanāls ir izveidots Latvijai un Igaunijai. Kanāls raida angļu un krievu valodā, bet reklāmas ir latviski, subtitri ir pieejami latviešu un igauņu valodā. Zināmākie seriāli: Divarpus vīri, Grejas anatomija, Džima dēļ, Bīstamās mājsaimnieces, Saderināšanās likumi, Vils un Greisa, Sekss un lielpilsēta un citi.

Kanāls beidz pastāvēt 2021 gada 1 Aprīlī, jo īpašnieki ir mainījušies, un kanāls pārtapa par Duo 3, reizē ar Sony Turbo kas pārtapa par Duo 6.

Latvijas televīzijas kanāli
1353. gads

1353. gads () bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.

Notikumi 
 3. marts — Berne parakstīja aliansi ar Šveices konfederāciju.
 10. augusts — pāvests Inocents VI izdeva bullu, ar kuru apstiprināja arhibīskapa Fromholda fon Fifhūzena tiesības uz Rīgas pilsētu.

Nezināms datums 
 Džovanni Bokačo pabeidza darbu "Dekamerons".

Dzimuši 
 datums nezināms
 Margarēta I Estridsena, Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas karaliene, Kalmāras ūnijas izveidotāja (mirusi 1412. gadā)

Miruši 
 27. aprīlis — Simeons Ivanovičs, Maskavas kņazs un Vladimiras lielkņazs (dzimis 1316. gadā)
Solaris Urbino 18 Hybrid

Solaris Urbino 18 Hybrid ir zemās grīdas savienotais autobusu modelis, kas paredzēts pasažieru pārvadāšanai pilsētas robežās. To ražo Polijas autobūves uzņēmums Solaris Bus & Coach Polijā Boļehovo-Osedlē (netālu no Poznaņas), Lielpolijas vojevodistē. Solaris Urbino 18 Hybrid bija viens no pirmajiem hibrīdautobusu modeļiem Eiropā, tā sērijveida ražošana tika uzsākta 2006. gadā. Autobuss ir aprīkots ar diviem elektrodzinējiem un vienu dīzeļdzinēju.

Tehniskais raksturojums

Dīzeļdzinējs 
Par vienīgo autobusa Solaris Urbino 18 Hybrid dīzeļmotoru kalpo firmas Cummins ražotais dzinējs. Ražotājs piedāvā izvēli starp 8,9 litru ISLe4 dzinējs, kurš var attīstīt 340 Zs lielu jaudu, vai ISBe4 dzinēju, kurš var attīstīt 250 Zs lielu jaudu. Transportlīdzeklis atbilst Euro-4 izmešu gāzu normai.

Elektrodzinējs 
Par autobusa galveno tehniskā aprīkojuma sastāvdaļu var uzskatīt divus elektromotorus, kuri katrs var attīstīt 75kW lielu jaudu. Elektriskā piedziņa sver 417 kg.

Rekuperācijas funkcija 
Autobusa dzinēja nodalījumā ir uzstādīta 437 kg smaga Niķeļa-Metālhidrāta baterija, kura transportlīdzekļa bremzēšanas laikā neizlietoto elektromotora saražoto enerģiju spēj uzkrāt, tādējādi samazinot enerģijas zudumus un padarot efektīvāku elektromotora darbību. Autobusam uzsākot braukšanu, uzkrātā enerģija tiek patērēta. Pateicoties šādam baterijas darbības principam, tā nav ārēji jāuzlādē. Ražotājs ir paziņojis, ka baterijas kalpošanas ilgums varētu būt aptuveni seši gadi.

Izmēģināšana Rīgā 
2012. gada februārī Rīga izmēģināšanas nolūkos no Polijas pilsētas Poznaņas saņēma Solaris Urbino 18 Hybrid autobusu. Tā svinīgā prezentācija notika 2012. gada 21. februārī RP SIA "Rīgas Satiksme" 7. autobusu parkā Vestienas ielā. Pasākumā piedalījās arī pārstāvji no uzņēmuma Solaris Bus & Coach. Paredzams, ka transportlīdzeklis kursēs tikai 40. autobusu maršrutā un tā izmēģināšana notiks divas nedēļas.

Skatīt arī 
 Autobuss
 Solaris Bus & Coach

Atsauces

Ārējās saites 
 
 Informācija par autobusu modeli Solaris Urbino 18 Hybrid 

Solaris autobusi
Automašīnas ar hibrīddzinējiem
Savienotie autobusi
Zemās grīdas autobusi
Autobusu satiksme Rīgā
Elzasa-Lotringa

Elzasa-Lotringa () bija Vācijas impērijas apgabals, kuru tā ieguva 1871. gadā, anektējot franču teritorijas pēc uzvaras Francijas—Prūsijas karā. Apgabals pastāvēja no 1871. līdz 1918. gadam, kad šis apgabals atkal pārgāja franču rokās pēc Pirmā pasaules kara. Neilgu laiku (1940—1944) tika atjaunots kā Vācijai piederīga teritorija Otrā pasaules kara laikā. Ilgstoši apgabala piederība Vācijā un Francijā izraisīja revanšismu. Mūsdienās Elzasai-Lotringai atbilst Elzasa un Lotringas austrumu daļa. Apgabals faktiski atbilda robežšķirtnei starp vāciešiem un frančiem. Arī mūsdienās tā iedzīvotāji runā franču un ģermāņu dialektā.

Vācijas vēsture
Francijas vēsture
Leitāns

Leitāns (sieviešu dzimtē Leitāne) ir latgaliešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Ansis Leitāns (1815—1874) — sabiedriskais darbinieks, žurnālists, redaktors un tulkotājs;
 Jāzeps Leitāns (1901—?) — politiķis;
 Pēteris Leitāns (1879—1949) — jurists.

Latgaliešu uzvārdi
Berenise Bežo

Berenise Bežo (; dzimusi ) ir Argentīnas-Francijas aktrise.

Dzimusi Argentīnā, taču triju gadu vecumā pārcēlusies uz dzīvi Francijā. Aktrises karjeru sākusi 1993. gadā. Kļuva pazīstama ar lomu 2001. gada filmā "Bruņinieka stāsts" (A Knight's Tale). 2002. gadā filmējusies filmā 24 Heures de la vie d'une femme. 2006. gadā uzņēmās spiegu parodijfilmā OSS 117: Cairo, Nest of Spies, tur iepazinās ar tās filmas režisoru Mišelu Hazanaviču, vēlāk viņi arī apprecējās. 2011. gadā filmējusies vīra režisētajā mēmajā kino "Mākslinieks" (The Artist), kurā atveidojusi aktrisi Pepiju Milleri. Par šo lomu Bežo ir saņēmusi Cēzaru balvu un tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā otrā plāna aktrise.

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gadā dzimušie
Buenosairesā dzimušie
Franču kinoaktieri
Mēmā kino aktieri
Cēzara balvas ieguvēji
Izvalta

Izvalta (arī Izvolts) ir ciems Krāslavas novada Izvaltas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidienē Rudņas upes krastā  no novada centra Krāslavas un  no Rīgas.

Izvaltā atrodas pamatskola, tautas nams, bibliotēka, aptieka, ģimenes ārsta prakse, veikals. Vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis ir jezuītu klostera komplekss.

Vēsture 
Vēstures avotos Izvalta pirmoreiz minēta 1625. gadā. 1635. gadā Izvaltā jezuīti nodibināja misiju punktu. 1643. gadā jezuīti nopirka Izvoltas muižu (Ushwalde, Uzwalda). Tika uzbūvēts jezuītu klosteris un baznīca, pie kuriem vēlākos gados izveidojās Izvaltas (pēc citiem avotiem — Valaiņu (Walin) miestiņš). Jezuītu laikā Izvaltā bijusi ģimnāzija un aptieka. Līdz 1949. gadam Izvalta bija liela pagasta (1933. gadā — 7333 iedzīvotāju) centrs, padomju varas gados — ciema padomes un kolhoza «Cīņa» centrs. 

Līdz 2009. gada administratīvi teritoriālajai reformai Izvaltā atradās Izvaltas pagasta pārvalde.

Novadnieki 
 Valentīns Bērzkalns (1914-1975), latviešu mūzikas vēsturnieks, komponists un mūzikas pedagogs, kas pēc Otrā pasaules kara dzīvoja ASV.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Edmunds Demiters

Edmunds Demiters (dzimis ) ir latviešu uzņēmējs, jurists un politiķis, bijis 11. Saeimas deputāts un Talsu novada domes deputāts. Pārstāvēja Reformu partiju, bijis arī tās priekšsēdētājs, šobrīd pārstāv partiju "Vienotība".

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Ezeres vidusskolā, Rīgas 3. tehniskajā arodskolā un Latvijas Universitātē.

Laikā no 1993. līdz 1995. gadam bijis spirta ražošanas un lauksaimniecības uzņēmuma "Jaunpagasts" juriskonsults un valdes loceklis. Pēc tam kļuva par alkoholisko dzērienu ražošanas uzņēmuma "Latvijas balzams" valdes locekli un juridiskā dienesta vadītāju, pēc tam — alkoholisko dzērienu un spirta ražošanas uzņēmuma "Jaunpagasts Plus" valdes locekli un tirdzniecības vadītāju. Kopš 2001. gada E. Demiters ir alkoholisko dzērienu ražošanas, importa un tirdzniecības uzņēmuma "Jaunalko" valdes priekšsēdētājs.

Politiskā darbība 
2011. gadā E. Demiters pievienojies Zatlera Reformu partijai. No šīs partijas saraksta kandidēja Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēts 11. Saeimā no Kurzemes vēlēšanu apgabala. 2011. gadā kļuva par Iekšlietu ministrijas parlamentāro sekretāru.

2013. gada jūlijā tika ievēlēts Reformu partijas valdes priekšsēdētāja amatā, nomainot partijas izveidotāju Valdi Zatleru. 2014. gadā nekandidēja 12. Saeimas vēlēšanās (vairums Reformu partijas vadošo politiķu vēlēšanās pārstāvēja jau citas partijas, visvairāk "Vienotību"). Reformu partijas valdes priekšsēdētāja amatā viņu nomainīja Vjačeslavs Dombrovskis, bet gada nogalē E. Demiters izstājās no Reformu partijas.

2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās E. Demiters tika ievēlēts Talsu novada domē no partijas "Vienotība" saraksta. Kandidēja arī 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās uz vietu Talsu novada domē no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, taču netika ievēlēts.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 ZRP profils
 "Deputāti uz delnas" profils

1963. gadā dzimušie
Reformu partijas politiķi
"Vienotības" politiķi
11. Saeimas deputāti
Latvijas parlamentārie sekretāri
Latvijas uzņēmēji
Latvijas juristi
Latvijas Universitātes absolventi
Aizkalne

Aizkalne (), agrāk arī Jasmuiža, Josmuiža (Juosmuiža), ir ciems Preiļu novada Aizkalnes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Jāšas upes labajā krastā  no novada centra Preiļiem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Jasmuižas (Jasz-Muyża) centru un Aizkalnes pagasta valdi. Jasmuiža no 1883. līdz 1889. gadam piederēja Krišjānim Pliekšānam, tajā mēdza ciemoties viņa dēls Jānis Pliekšāns, vēlākais dzejnieks Rainis.

Aizkalne izaugusi padomju laikā kā ciema padomes un Raiņa kolhoza centrālais ciemats. Aizkalnē atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, bibliotēka, pasts, Raiņa memoriālais muzejs «Jasmuiža», katoļu un pareizticīgo baznīcas. Aizkalnē atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis - Aizkalnes senkapi

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Jaša
Isoroku Jamamoto

Isoroku Jamamoto (, Yamamoto Isoroku,  — ) bija japāņu admirālis, Japānas Imperatora flotes komandieris.

Biogrāfija 
Dzimis Niigatas prefektūrā samuraja ģimenē. 1901. gadā Jamamoto iestājās Japānas Imperatora flotē. 1904. gadā absolvējis Japānas Jūras akadēmiju. Kā jaunākais flotes virsnieks piedalās Krievijas—Japānas karā, Cusimas kaujas laikā ievainots (zaudējis divus pirkstus). No 1914. līdz 1916. gadam mācās Japānas jūras štāba akadēmijā.

No 1928. gada komandē kreiseri "Isuzu", vēlāk aviobāzes kuģi "Akagi". Aktīvi iestājas par Japānas flotes modernizāciju, liekot uzsvaru uz aviācijas bāzeskuģiem un jūras aviāciju. Nonāk konfliktā ar Japānas armijas vadību, jo neatbalsta armijas rīcību Mandžūrijā un Ķīnā, uzskatot, ka Japānas interesēm atbilst ekspansija dienvidu virzienā — uz naftu un kaučuku bagāto Indonēziju un Malaiziju.

30. gadu vidū ieņem Jūras ministra vietnieka posteni, aktīvi realizē flotes un jūras aviācijas modernizāciju, kas vēl vairāk padziļina viņa konfliktu ar armijas vadību, nonāk līdz tam, ka armijas virsnieku grupa plāno nogalināt Jamamato.

1939. gada augustā tiek iecelts par Apvienotās Imperatora flotes virspavēlnieku. Otrā pasaules kara sākumā uzstājas pret karu ar ASV, uzskatot, ka ilgstošā karā Japānai pietrūks resursu, bet pakļaujas spiedienam un sāk izstrādāt plānus kara darbībai Klusajā okeānā. Paziņojis, ka Japāna spēs pārņemt un noturēt iniciatīvu 1 - 1,5 gadus, bet, ja karš ieilgs, Japāna zaudēs.

Izstrādā Pērlharboras operācijas plānu, vada flotes operācijas Filipīnās un Indonēzijā. Izstrādā Havaju okupācijas plānu, taču armijas opozicionāro spēku pretdarbības rezultātā tas tiek noraidīts.

1942. gadā vada neveiksmīgo Midvejas operāciju. Pēc Midvejas neveiksmes plāno operācijas Fidži un Samoa salās ar nolūku pārtvert iniciatīvu un pārraut komunikācijas starp ASV un Austrāliju. Šajā nolūkā uzsāk aviācijas bāzes ierīkošanu Gvadalkanalā, Zālamana salās. ASV īsteno desanta operāciju Gvadalkanalā un sīvās cīņās no 1942. gada augusta līdz 1943. gada februārim sakauj japāņus.

Lai paaugstinātu Japānas armijas morāli pēc zaudētās Gvadalkanalas kaujas, Jamamoto plāno veikt inspekcijas braucienu pa Zālamana salās izvietotajiem japāņu garnizoniem, par ko uzzina ASV izlūkdienests, un tiek izstrādāta operācija Jamamoto likvidēšanai. 1943. gada 18. aprīlī virs Bugenvilas salas tiek notriekta viņa lidmašīna un admirālis Jamamoto iet bojā.

Japānas cilvēki
Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieri
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Nelsons Mancs

Nelsons Mancs () ir izdomāts tēls animētajā seriālā "Simpsoni". Dzīvo nabadzībā, zināms kā skolas huligāns. Tāpat kā daudziem seriāla tēliem, arī viņam ir sava standarta frāze, katru reizi, kad ar citiem notiek kaut kas pazemojošs, viņš saka "ha-ha". Tēlu ieskaņojusi Nensija Kārtraita.

"Simpsonu" tēli
Animācijas tēli

de:Figuren aus Die Simpsons#Nelson Muntz
Mārtins Prinss

Mārtins Prinss ir izdomāts tēls animētajā seriālā "Simpsoni". Mārtins ir Bārta klasesbiedrs un Līzas intelektuālais sāncensis. Teicamnieka prototips, viņa intelektuālās attīstības koeficients pārsniedz 216 punktus. Tēlu ieskaņojusi Rusija Teilore.

"Simpsonu" tēli
Animācijas tēli

de:Figuren aus Die Simpsons#Martin Prince
en:List of recurring The Simpsons characters#Martin Prince