Boloņa

Boloņa (, emiliešu — Bulåggna) ir pilsēta Itālijas ziemeļos starp Po upi un Apenīniem. Emīlijas-Romanjas galvaspilsēta un Boloņas provinces centrs.

Slavena ar 1088. gadā dibināto Boloņas Universitāti, kura tiek uzskatīta par vecāko Rietumu pasaulē. Universitātē mācījušies daudzi viduslaiku ievērojamākie cilvēki (Dante, Petrarka, Tomass Bekets, Roterdamas Erasms, Koperniks). Arī mūsdienās tā tiek uzskatīta par vienu no labākajām Eiropā un tajā mācās apmēram 100 000 studentu.

No 1945. gada līdz pat 1999. gadam Boloņā valdījušas kreisi noskaņotas partijas, tā tradicionāli bijusi sociālistisko un komunistisko intelektuāļu centrs. 1999. gadā pilsētā vēlēšanās uzvarēja centriski labējā koalīcija. Bet no 2004. gada Boloņu atkal pārvalda kreisi noskaņoti politiķi.

Ekonomikā pazīstama ar zīmoliem Ducati (motocikli), Lamborghini (auto), Maserati (auto, mūsdienās Modēnā).

Senas tradīcijas kulinārijā, slavenākie ēdieni — Boloņas mērce (ragù alla bolognese), tortellini, mortadella (tradicionālā Boloņas desa).

Vēsture 
Pilsētu, nosaucot to par Felsīnu (Felsina), ap 534. gadu p.m.ē. dibinājuši etruski. 4. gadsimtā p.m.ē. apmetni ieņēma ķeltu tauta boji (boii). Kad 189. gadā p.m.ē. romieši šeit nodibināja koloniju, to nosauca boju vārdā par Bononiju (Bononia). Cits jēdziens, kurā ir saglabāts boju nosaukums, ir Bohēmija. 88. gadā p.m.ē. apmetne kļuva par municipiju. Romas impērijas laikā Boloņa bija otrā lielākā pilsēta Itālijā.

Pēc pagrimuma Boloņa atdzima 5. gadsimtā, kad pilsētā darbojās bīskaps Svētais Petronijs. Pēc Romas krišanas Boloņa bija Ravennas eksarhāta pierobežas pilsēta. 728. gadā pilsētu ieņēma langobardu karalis Liutprands.

11. gadsimtā Boloņa attīstījās kā brīva komūna, un 1164. gadā tā iestājās Lombardijas līgā pret Frīdrihu Barbarosu. 1088. gadā tika nodibināta Studio, kas bija sākums slavenajai Boloņas Universitātei.

1256. gadā Boloņa izdeva Legge del Paradiso (Paradīzes likumu), izpirkdama Boloņas iedzīvotājus no dzimtbūšanas, izmantojot sabiedriskās finanses. Gvelfu un Gibelīnu kara laikā 1325. gadā Boloņa (Gvelfi) zaudēja Zapolino kaujā Modēnai (Gibelīni) un Boloņa bija spiesta meklēt pāvesta aizsardzību. 14. gadsimta beigās un 15. gadsimta sākumā par Boloņu cīnījās vietējā vara, Pāvesta valsts un Milānas Viskonti dzimta.

15. gadsimta vidū varu pilsētā ieguva Bentivoljo dzimta. Boloņa piedzīvoja savus uzplaukumu un tā kļuva par vienu no Renesanses centriem, tomēr 1506. gadā pāvesta karaspēks ieņēma pilsētu. Tomēr pilsētas uzplaukums turpinājās un 16. un 17. gadsimtā šeit uzplauka Boloņas skolas glezniecība.

Napoleona laikā Boloņa vispirms bija Cispadānas republikas galvaspilsēta, bet vēlāk ietilpa Cisalpīnas republikā. Pēc Napoleona sakāves Boloņa atkal ietilpa Pāvesta valstī. 1831. un 1849. gadā Boloņa sacēlās pret pāvesta varu.

1859. gadā pilsēta balsoja par iekļaušanos Sardīnijas Karalistē un tā kļuva par apvienotās Itālijas daļu.

Otrā pasaules kara izskaņā daļa pilsētas cieta kaujās.

1980. gada 2.augustā terora aktā Boloņas dzelzceļa stacijā gāja bojā 85 cilvēki. Tiek uzskatīts, ka spridzināšanu veica galēji labējās organizācijas Ordine Nuovo biedri.

Cilvēki 

Boloņā dzimuši:

 Frančesko Albani (Francesco Albani) (1578-1660) — mākslinieks
 Uliss Androvandi (Ulisse Aldrovandi) (1522-1605) — dabaszinātnieks
 Alesandro Algardi (Alessandro Algardi) (1598-1654) — mākslinieks
 Adriano Bančēri (Adriano Banchieri) (1568-1634) — komponists
 Džordžo Basani (Giorgio Bassani) (1916-2000) — rakstnieks
 Benedikts XIV (Benedictus XIV) (1675-1758) — pāvests
 Stefano Beni (Stefano Benni) (1947-) — rakstnieks
 Laura Beti (Laura Betti) (1934-2004) — aktrise
 Rafaels Bombeli (Rafael Bombelli) (1526—1573) — matemātiķis
 Lodoviko Ferari (Lodovico Ferrari) (1522-1565) — matemātiķis
 Džanfranko Fini (Gianfranco Fini) (1952-) — politiķis
 Luidži Galvāni (Luigi Galvani) (1737-1798) — ārsts
 Gregors XIII (Gregorius XIII) (1502-1585) — pāvests
 Gregors XV (Gregorius XV) (1554-1623) — pāvests
 Frančesko Marija Grimaldi (Francesco Maria Grimaldi) (1618-1663) — matemātiķis
 Inokentijs IX (Innocentius IX) (1519-1591) — pāvests
 Agostino Karači (Agostino Carracci) (1557-1602) — mākslinieks
 Anibale Karači (Annibale Carracci) (1560-1609) — mākslinieks
 Ludoviko Karači (Ludovico Carracci) (1555-1619) — mākslinieks
 Pjērluidži Kolina (Pierluigi Collina) (1960-) — futbola tiesnesis
 Džuzepe Marija Krespi (Giuseppe Maria Crespi, 1665-1747) — mākslinieks
 Guljelmo Markoni (Guglielmo Marconi) (1874-1937) — radio izgudrotājs
 Džovani Batista Martini (Giovanni Battista Martini) (1706-1784) — mūziķis
 Džordžo Morandi (Giorgio Morandi) (1890-1964) — mākslinieks
 Pjērs Paolo Pazolīni (Pier Paolo Pasolini) (1922-1975) — kinorežisors
 Romano Prodi (Romano Prodi) (1939-) — politiķis
 Džudo Reni (Guido Reni) (1575-1642) — mākslinieks
 Otorīno Respīgi (Ottorino Respighi) (1879-1936) — komponists
 Alberto Tomba (Alberto Tomba) (1966-) — kalnu slēpotājs
 Kristiāns Vjeri (Christian Vieri) (1973-) — futbolists
 Alesandro Dzanardi (Alex Zanardi) (1966-) — autobraucējs

Atsauces

Ārējās saites 

Emīlijas-Romanjas pilsētas