joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Marī Lora Brinē

Marī Lora Brinē (; dzimusi ) ir bijusī franču biatloniste. Pasaules kausa posmos piedalījās kopš 2007.—2008. gada sezonas.

Piedalījusies  Vankūverā, kur izcīnīja sudrabu 4x6 km stafetē sievietēm un bronzu iedzīšanā. Kopš 2008. gada piedalās Pasaules čempionātos. 2012. gadā Rūpoldingā izcīnīja savas pirmās medaļas individuālajās sacensībās — 15 km distancē un masu startā ieņēma 2. vietu. 2013. gadā Nove Mesto izcīnīja sudraba medaļu jauktajā stafetē.

2014. gada jūnijā, veselības problēmu dēļ, paziņoja par karjeras beigšanu.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Francijas biatlonisti
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Olimpiskie sudraba medaļnieki biatlonā
Olimpiskie bronzas medaļnieki biatlonā
Duran Duran

Duran Duran ir britu mūzikas grupa, kas dibināta 1978. gadā Birmingemā. Astoņdesmitajos gados grupa kļuva par spilgtāko jauno romantiķu pārstāvi un vienīgā no tiem, kam izdevās kļūt par superzvaigznēm.

Grupas nosaukums ir ņemts no Rožē Vadima zinātniski fantastiskās filmas "Barbarella", kurā vienu no negatīvajiem varoņiem sauca Durans. Popularitāti kolektīvs iekaroja pēc sastāva stabilizēšanās 1980. gadā, un sevišķi pēc nonākšanas MTV apritē, kur viņi izcēlās ar stilīgiem un vērienīgi veidotiem videoklipiem. Topu virsotnēs nonāca pirmie trīs Duran Duran studijas albumi (Duran Duran (1981), Rio (1982) un Seven and the Ragged Tiger (1983)), kā arī koncertalbums Arena (1984), kuri ieguva arī platīna vai dubultplatīna sertifikāciju gan Lielbritānijā gan ASV. Savukārt, singls The Reflex (1984) kļuva par Nr.1 abpus Atlantijas okeānam.

Astoņdesmito gadu vidū Duran Duran dalībnieki darbojas divos dažādos blakus projektos (Arcadia un Power Station) un pēc kopīgas darbības atsākšanas (gan mainīgā sastāvā) savu bijušo popularitāti vairs nespēja atgūt.

Diskogrāfija

Studijas albumi 
 1981: Duran Duran 
 1982: Rio
 1983: Seven and the Ragged Tiger 
 1986: Notorious
 1988: Big Thing
 1990: Liberty
 1993: Duran Duran (The Wedding Album) 
 1995: Thank You
 1997: Medazzaland
 2000: Pop Trash
 2004: Astronaut
 2007: Red Carpet Massacre
 2010: All you need is now
 2015: Paper Gods
2021: Future Past

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 

1970. gadu mūzikas grupas
1980. gadu mūzikas grupas
1990. gadu mūzikas grupas
2000. gadu mūzikas grupas
2010. gadu mūzikas grupas
Anglijas poproka grupas
Anglijas sintpopa grupas
Anglijas jaunā viļņa grupas
Grammy balvas ieguvēji
Trek-Segafredo

Trek-Segafredo (UCI komandas kods: TFS) ir profesionāla ASV šosejas riteņbraukšanas komanda. Iepriekš, 2014. gadā, zināma ar nosaukumu RadioShack–Nissan, līdz komandu un tās ProTeam licenci pārpirka velosipēdu ražotājs Trek.

Vēsture

2011. gada sezona 
Komandu dibināja 2011. gadā ar nosaukumu Leopard Trek ar Braienu Nīgārdu un Kimu Andersonu kā komandas menedžeriem. Brāļiem Andi un Frankam Šlekiem kontrakts ar Bjarnes Rīsa vadīto Dānijas komandu  bija līdz 2010. gada beigām. Līdz ar viņiem jaunizveidotajai komandai pievienojās vēl vairāki komandas braucēji, ieskaitot veterānus Jensu Foigtu, Fabianu Kančellāru un Stjuartu O'Greidiju. Vēl līgumi tika parakstīti ar sprinteri Danielu Bennati no  un Davidu Vigano no . Vēlāk pievienojās arī Josts Posthuma no .

Komanda kļuva aktīva līdz ar 2011. gada sezonas sākumu. 2010. gada 13 decembrī, Jakobs Fūglsangs atklāja, ka komandas nosaukums būs Team Leopard, Nīgārda vadītās menedžmenta kompānijas vārdā. Neilgi pēc tam tika paziņots, ka velosipēdu piegādātājs Trek kļūs par vienu no sponsoriem un pilnais komandas nosaukums būs Leopard Trek.

Komandu oficiāli prezentēja 2011. gada 6. janvārī.

Komandas braucējs Vauters Veilands 2011. gada Giro d'Italia laikā gāja bojā pēc kritiena nobraucienā. Atlikušie Leopard Trek braucēji pameta sacensības pēc nākamās dienas posma.

2012. gada sezona 
Līdz ar 2012. gada sezonu komandu pārsauca par RadioShack-Nissan-Trek. Tā iemesls bija ASV komandas  izjukšana un tās bijušo sponsoru pievienošanās Luksemburgas riteņbraukšanas projektam. Komandai pievienojās arī Johans Breinēls kopā ar vairākiem braucējiem. 2012. gada sastāvu oficiāli apstiprināja 2011. gada 5. decembrī. Oficiālais UCI komandas nosaukums bija Radioshack Nissan, jo pēc noteikumiem nosaukumā atļauti tikai divi sponsori.

2013. gada sezona 
2013. gada Tour de France laikā RadioShack-Leopard paziņoja, ka nepagarinās līgumu ar Franku Šleku. Tas izraisīja nesaskaņas starp viņa bāli Andi Šleku un komandas vadību, radot šaubas arī par viņa nākotni komandā.

2013. gada septembrī Kriss Horners pārspēja Vinčenco Nibali, uzvarot 2013. gada Vuelta a España un kļūstot par vecāko Lielās tūres uzvarētāju vēsturē, uzvarot arī divos sacensību posmos.

2014. gada sezona 
3. jūlijā par vienu no komandas sponsoriem kļuva Samsung.

2015. gada sezona 
2015. gada 16. decembrī par komandas sponsoru kļuva Itālijas kafijas zīmols Segafredo, kurš uzņēmās triju gadu nosaukuma sponsora saistības, līdz ar ko komandas nosaukums no 2016. gada 1. janvāra tika mainīts uz Trek–Segafredo.

2021. gada sezona

Komandas sastāvs

Uzvaras

Latvijas sportisti 
Kopš 2018. gada sezonas komandu pārstāv Latvijas riteņbraucējs Toms Skujiņš. 2020. gada sezonā komandai pievienojās Emīls Liepiņš.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 
 

Riteņbraukšanas komandas
Sports Luksemburgā
Riteņbraukšana ASV
Vaikuļāni

Vaikuļāni (arī Vaikulīši) ir ciems Daugavpils novada Līksnas pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Koša ezera krastā abpus autoceļam A6 no pagasta centra Līksnas,  no novada domes Daugavpilī un  no Rīgas. Vaikuļānos atrodas Līksnas katoļu baznīca (arhitektūras piemineklis), veikals, līdz 2009. gadam pastāvēja Līksnas pamatskola.

Atsauces
Sergejs Potapkins

Sergejs Potapkins (dzimis ) ir Latvijas ekonomists, uzņēmējs un politiķis, pārstāv partiju "Saskaņa". Ir bijis divu Saeimas sasaukumu deputāts.

Biogrāfija 
1998. gadā absolvējis Rīgas Aviācijas universitāti. Bijis uzņēmumu "ACME PLUS" un "LG Electronics" departamenta direktors. Tāpat strādājis uzņēmumā "Baltijas forums" par ekonomikas padomnieku un "Rīgas Centrāltirgū" par sagādes daļas vadītāju. Bijis biedrību "Rīgas Futbola federācija" un "Dzintara līga" valdes loceklis.

Politiskā darbība 
2000. gadu otrajā pusē iestājies Tautas saskaņas partijā, bijis partijas priekšsēdētāja Jāņa Urbanoviča padomnieks starptautiskās ekonomiskās sadarbības un attiecību starp partijām jautājumos. 2010. gadā neveiksmīgi kandidējis 10. Saeimas vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta. Taču pēc gada ticis ievēlēts 11. Saeimā Rīgas vēlēšanu apgabalā.

Kandidēja 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no "Saskaņas Centra" saraksta, taču netika ievēlēts. 2014. gada rudenī tika ievēlēts 12. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta. Kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gada rudenī, taču netika ievēlēts.

Gan Bei lieta 
2014. gadā S. Potapkina dzīvesbiedre Gaļina Karmača tika apcietināta par izvairīšanos no nodokļu nomaksas lielā apmērā restorānu tīklā Gan Bei (pārvalda uzņēmumu grupa "Lage Ltd.", kurā G. Karmača ir valdes locekle), 2016. gadā pret krāpšanā iesaistītajām amatpersonām uzsākta kriminālvajāšana.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Saskaņas Centra" profils

1977. gadā dzimušie
Latvijas ekonomisti
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
Rīgā dzimušie
World of Warcraft: Cataclysm

World of Warcraft: Cataclysm vai arī saīsināti Cata ir trešā papildinājumu paka MMORPG spēlei World of Warcraft. BlizzCon par papildinājumu pakas iznākšanu oficiāli paziņoja 2009. gada 21. augustā. Papildinājumu paka tika izlaista 2010. gada 21. septembrī.

Spēle 
Ar spēles iznākšanu iespējamais maksimālais līmenis tika paaugstināts no 80 uz 85. Spēles galvenajiem kontinentiem Kalimdorai un Austrumu Karaļvalstīm tika pievienotas jaunas zonas un esošās tika mainītas. Tika pievienoti vairāk kā 3500 jauni uzdevumi. Spēlei tika pievienoti 7 jauni cietokšņi un 4 reidi. Tāpat tika pievienota jauna prasme - Arheoloģija. Tika pievienotas divas jaunas spēlējamas rases Vorgeni Aliansei un Goblini Ordai. Esošās klases kļuva pieejamas lielākam skaitam rasu. Spēles lielākās pilsētas (Orgrimmara, Stormvinda un Dalarana) piedzīvoja lielas pārmaiņas. Tāpat tika mainīta talantu sistēma.

World of Warcraft
PC spēles
Macintosh spēles

de:World of Warcraft#Cataclysm
it:World of Warcraft#World of Warcraft: Cataclysm
Kūdra (stacija)

Kūdra ir pieturas punkts dzelzceļa līnijā Torņakalns—Tukums II (Rīga—Tukums) Jūrmalas pilsētas teritorijā (Kūdrā). Kūdrā pietur daļa Rīga—Ķemeri un Rīga—Tukums elektrovilcienu. 

No 2019. gada decembra tika par 12 reisiem samazināts pasažieru vilcienu reisu skaits, kas pietur Kūdras pieturā. No 2022. gada Kūdras pieturu paredzēts slēgt. Pieturas punktā biļešu kase ir slēgta.

Vēsture 
Pietura uzbūvēta kūdras fabrikas strādnieku vajadzībām 1951. gadā (tomēr jau kara laikā 40. kilometrā pieturējuši vilcieni), no tā cēlies arī tās nosaukums. 20. gadsimta 50. gados no Kūdras uz Slokas papīrfabriku tika vesta kurināmā kūdra; šim nolūkam bija uzbūvēts īpašs pievedceļš uz kūdras fabriku (mūsdienās nojaukts). Tagadējā stacijas ēka uzcelta 1995. gadā.

Attēlu galerija

Atsauces 

Dzelzceļa līnijas Torņakalns—Tukums II stacijas un pieturas punkti
Dzelzceļa stacijas Latvijā
Jūrmala
Inita Bišofa

Inita Bišofa (dzimusi ) ir latviešu sabiedriskā darbiniece un politiķe. Bijusi 11. Saeimas deputāte, ievēlēta no Reformu partijas, šobrīd pārstāv partiju "Reģionu alianse".

Biogrāfija 
Izglītību ieguvusi Liepājas 1. vidusskolā un Liepājas Pedagoģijas akadēmijā.

Kopš 2001. gada septembra ir interešu centra "Pēcskola" valdes priekšsēdētāja, bijusi arī pedagoģe šajā centrā. 2011. gadā uz dažiem mēnešiem kļuva par Rucavas novada domes projektu koordinatori. Piecus gadus (2006—2011) I. Bišofa bija nevalstiskās labdarības organizācijas "Latvijas Sarkanais Krusts" izpilddirektore. Viņa ir biedrību "Liepājas nevalstisko organizāciju centrs" un "Liepājas Optimistu pulks", kā arī uzņēmuma "Ģimenes saliņa" valdes locekle.

Politiskā darbība 
I. Bišofa piedalījās 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās, kad Liepājas domes vēlēšanās nesekmīgi kandidēja no LPP/LC saraksta. 2011. gadā pievienojusies Zatlera Reformu partijai. No šīs partijas saraksta kandidēja ārkārtas vēlēšanās un tika ievēlēta 11. Saimā no Kurzemes vēlēšanu apgabala.

2014. gada vasarā, kopā ar Liepājas un Saldus nodaļām, izstājās no Reformu partijas, neatbalstot tās biedru pāriešanu uz partiju "Vienotība". Pēc tam pievienojās partijai "Reģionu alianse" un kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības saraksta, taču netika ievēlēta.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 ZRP profils
 "Deputāti uz delnas" profils

1974. gadā dzimušie
Liepājā dzimušie
Šlesera reformu partijas politiķi
Reformu partijas politiķi
Reģionu alianses politiķi
11. Saeimas deputāti
Ināra Mūrniece

Ināra Mūrniece (dzimusi ) ir latviešu žurnāliste un politiķe, pārstāv Nacionālo apvienību. Bijusi vairāku Saeimas sasaukumu deputāte, ievēlēta 14. Saeimā. Divus Saeimas sasaukumus I. Mūrniece ir bijusi Saeimas priekšsēdētāja.

Biogrāfija 
2007. gadā absolvējusi Ekonomikas un kultūras augstskolu un 2009. gadā beigusi studijas Latvijas Universitātē. Strādājusi laikrakstā "Latvijas Avīze" kā žurnāliste, taču 2011. gada augustā pārstāja tur darboties.

Politiskā darbība 
2011. gadā I. Mūrniece kandidēja 11. Saeimas vēlēšanās no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta un tika ievēlēta Saeimā. Saeimā darbojas kā Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisijas priekšsēdētāja.

2014. gadā ievēlēta 12. Saeimā un kļuvusi par tās priekšsēdētāju. Viņa bija vienīgā pretendente uz šo amatu. Saglabāja Saeimas priekšsēdētājas amatu visu 12. Saeimas darbības laiku.

2018. gada rudenī ievēlēta 13. Saeimā. Otro sasaukumu pēc kārtas I. Mūrniece tika ievēlēta par Saeimas priekšsēdētāju, balsojumā apsteidzot Dagmāru Beitneri-Le Gallu. 2022. gada rudenī I. Mūrniece tika ievēlēta 14. Saeimā.

Privātā dzīve 
Bija precējusies ar vēsturnieku un politiķi, 12. Saeimas deputātu Ritvaru Jansonu. Laulībā dzimusi meita. Pāris izšķīries 2015. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 
 "Deputāti uz delnas" profils

1970. gadā dzimušie
Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" politiķi
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
13. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Saeimas priekšsēdētāji
Saeimas Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisijas priekšsēdētāji
Latvijas žurnālistes
Latvijas Universitātes absolventi
Greiema Zeme

Greiema Zeme (, ) ir dabas apgabals Rietumantarktīdā. Aizņem Antarktīdas pussalas ziemeļu daļu no līnijas starp Džeremija ragu rietumu krastā un Agasi ragu austrumu krastā. Dienvidos robežojas ar Elsvērta Zemi. Zemes rietumu un ziemeļrietumu piekrasti aizņem Faljēra, Lubē, Greiema, Danko un Deivisa krasti, austrumu piekrasti — Boumena, Foina un Oskara II krasti. Austrumu piekrastes lielāko daļu aizņem Larsena šelfa ledājs. Augstākais punkts ir  augstais Slesora kalns zemes vidusdaļā. Zemes rietumu un ziemeļaustrumu piekrastē daudz salu, ko no kontinenta atdala Grandidjē, Žerlaša un Brensfīlda šaurumi.

Greiema Zemes krastus pirmais ieraudzīja britu kara jūrnieks Edvards Brensfīlds 1820. gada janvārī. Tā paša gada novembrī apvidu tagadējās Triniti pussalas apvidū apmeklēja amerikāņu roņu mednieks Natenjels Pālmers, kurš apvidu nosauca par Pālmera Zemi. 1832. gadā pussalas rietumu piekrasti (tagadējo Greiema krastu) apsekoja un nokartēja britu ekspedīcija Džona Bisko vadībā un nosauca par Greiema Zemi, godinot seru Džeimsu Greiemu (Sir James Robert George Graham), britu admiralitātes pirmo lordu Bisko ekspedīcijas laikā. Sākotnēji Greiema Zemes izplatība tika noteikta līdz Boumena pussalai austrumu krastā un 73°25'S 72°00'W koordinātēm rietumu krastā.

Līdz 1964. gadam par Greiema Zemi britu avotos dēvēja visu Antarktīdas pussalu. Lai novērstu nosaukumu konfliktu (amerikāņu avotos pussalu dēvēja par Pālmera Zemi), tika panākta vienošanās par pussalas tagadējo nosaukumu, Greiema Zemes vārdu atstājot pussalas ziemeļu daļai.

Atsauces 

 
Antarktīdas ģeogrāfija
Rietumantarktīda
Antarktīdas pussala
Graham

Graham var būt:
 Greiema krasts (Graham Coast) — piekraste Antarktīdā
 Greiema Zeme (Graham Land) — dabas apgabals Antarktīdā
 Ketrīna Greiema (Katherine Graham) — amerikāņu žurnāliste
 Obrijs Dreiks Greiems (Aubrey Drake Graham) — kanādiešu mūziķis
Frēdriks Lindstrems

Frēdriks Lindstrems (; dzimis ) ir zviedru biatlonists.

Pasaules kausā debitējis . Piedalījies , kur stafetē izcīnījis 4. vietu. Kopš 2011. gada startē Pasaules čempionātos. 2012. gadā Rūpoldingā izcīnījis savu pirmo medaļu Pasaules čempionātos individuālajās distancēs — kļuva par bronzas medaļas laureātu 15 km masu startā. Nākamajā gadā Nove Mesto Morāvijā izcīnījis bronzas medaļu 20 km individuālajā distancē.

 Phjončhanā Zviedrijas komandas sastāvā kopā ar Pepi Femlingu, Jesperu Nelinu un Sebastianu Sāmuelsonu kļuva par čempionu stafetē.

Karjeras rezultāti

Olimpiskās spēles

Pasaules čempionāts

Pasaules kausa kopvērtējums

Statistika Pasaules kausā

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Zviedrijas biatlonisti
Biatlonisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Vesternorlandes lēnē dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki biatlonā
Leiksna

Leiksna (arī Līksna, Liksņanka) ir Daugavas labā krasta pieteka Augšdaugavas novadā. Sākas purvainā mežā austrumos no Meža Ļāperiem Ambeļu pagastā. Augštecē līdz Biķerniekiem tek dienvidu virzienā, pēc tam pagriežas uz rietumiem un tek paralēli Daugavai. Augštece līdz Makareņatai regulēta, zemāk — dabīga, meandrēta. Pēdējos 15 km upes kritums ir tikai 0,3 m/km. Ietek Daugavā pie Līksnas.

Lielākās pietekas: Auksteņa (13 km), Ceistopura grāvis, Jurčiha grāvis, Kapustņica, Lielais Veipiets, Lielā Muša (8 km), Mazais Veipiets, Molupes grāvis, Olksna, Strope (9 km), Šoltupe. Upi šķērso dzelzceļa līnijas Daugavpils—Rēzekne un Krustpils—Daugavpils, kā arī autoceļi A13 un A6. Lielākās apdzīvotās vietas upes krastos ir Biķernieki un Līksna

Atsauces 

Augšdaugavas novada upes
Ambeļu pagasts
Biķernieku pagasts
Leiksna
Daugavpils novada upes
Madžuro

Madžuro (, ) ir Māršala Salu galvaspilsēta. Pilsēta atrodas uz liela koraļļu atola Māršala Salu dienvidaustrumos. Atola platība ir 9,71 km², un tas ieskauj aptuveni 295 km² lielu lagūnu. 2004. gadā Madžuro dzīvoja 25,4 tūkstoši iedzīvotāju. Atola augstākais punkts virs jūras līmeņa ir 3 metri.

Ārējās saites 

Māršala Salas
Okeānijas galvaspilsētas
Atoli
Faljēra krasts

Faljēra krasts (, , ) ir Antarktīdas piekrastes daļa Greiema Zemes dienvidrietumos gar Margeritas līci. Stiepjas no Džeremija raga dienvidos līdz Buržuā fjordam ziemeļos. Dienvidos robežojas ar Pālmera Zemes Raimila krastu, ziemeļos — ar Lubē krastu. Krasta kopējais garums ir ap . Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu, piekrastē daudz klinšainu salu, lielākā no kurām Purkuapā sala krasta ziemeļdaļā. Krasta dienviddaļā plašu līci aizņem Vordija šelfa ledājs.

Krastu pirmā pētīja franču ekspedīcija Žana Batista Šarko vadībā un nosauca par godu tā laika Francijas prezidentam Armānam Faljēram. Piekrastes saliņās tuvu kontinenta krastam ir ierīkotas britu/amerikāņu Īstbeisas (1939—1975; tagad vēstures piemineklis), argentīniešu Sanmartinas (1951) un britu Horsšūailendas (1955—1960; tagad vēstures piemineklis un tūrisma objekts) polārstacijas.

Atsauces 

Antarktīdas krasti
Greiema Zeme
Gospori

Gospori (; agrāk arī Zvanki) ir apdzīvota vieta Līvānu novada Jersikas pagastā. Izveidojusies pagasta dienviddaļā Daugavas labajā krastā pie autoceļa A6  no pagasta centra Upeniekiem,  no novada centra Līvāniem un  no Rīgas. Līdz 1970. gadiem Gospori bija Jersikas ciema padomes centrs. Gosporos atrodas Madaliņas bibliotēka, Madaliņas katoļu baznīca un kapsēta.

Atsauces
Mažino līnija

Mažino līnija () bija 20. gadsimta trīsdesmitajos gados izbūvēta nocietinājumu līnija uz Francijas austrumu robežām. Nosaukta par godu Francija kara ministram Andrē Mažino, kas bija viens no šīs līnijas būvniecības iniciatoriem.

Iecere 
Līnijas būvniecības ieceri ietekmēja Pirmā pasaules kara pieredze, precīzāk, pozīciju karš, kur būtiska nozīme bija nocietinājumiem. Otrs arguments bija kara radītais demogrāfiskais robs, kas noveda pie grūtībām ar mobilizāciju, jo trūka karavīru iesaucamajā vecumā. Tādēļ tika aizstāvēta ideja par nocietinājumu izbūvi, kas ļautu ar mazāka apjoma karaspēku aizturēt pretinieka uzbrukumu, lai nākamo nedēļu laikā varētu veikt mobilizāciju un karaspēka izvēršanu līdz karam nepieciešamajiem apjomiem. Cits arguments par labu Mažino līnijai bija tas, ka pie Vācijas—Francijas robežas atradās Francijai rūpnieciski nozīmīgi reģioni, kuru krišana pretinieka rokās novestu pie būtiskām ražošanas problēmām. Tomēr starp jaunās paaudzes virsniekiem valdīja noraidoši viedokļi par šādas līnijas būvniecību, piemēram, Šarls de Golls piedāvāja labāk ieguldīt naudu modernu ieroču šķiru (tanku, aviācijas u. c.) attīstībā, tomēr šie viedokļi neguva atbalstu.

Raksturojums 

Mažino līnija sastāvēja no dzelzsbetona bunkuriem, no kuriem daļa bija savienoti savā starpā ar tuneļiem un pazemes dzelzceļa līnijām. Tie bija apbruņoti ar lielgabaliem, ložmetējiem. Tāpat līnijā ietilpa ložmetēju ligzdas, drakona zobi, prettanku grāvji u. c. statiskās aizsardzības līdzekļi.
Mažino līnija atradās pie Beļģijas, Luksemburgas, Vācijas, Šveices un Itālijas robežām, spēcīgākie nocietinājumi atradās uz Francijas—Vācijas robežas.

Nozīme kara laikā 
Otrā pasaules kara laikā, kad vācu karaspēks uzbruka Francijai, Mažino līnija nespēja pasargāt Franciju, jo Vērmahts, pārkāpjot Beniluksa valstu neitralitāti, iebruka Francijā caur Ardēniem, kas vācu karaspēkam ļāva izsisties cauri līnijas vājākajiem nocietinājumiem un apiet Mažino līnijas spēcīgākos nocietinājumus. 

Vēlāk daļa no Mažino līnijas bruņojuma tika demontēta, lai ar to stiprinātu Atlantijas valni, kas tika izbūvēts, lai pasargātu vācu kontrolētās teritorijas no iespējamā jūras desanta. Pēc Sabiedroto izcelšanās Normandijā vācieši un vēlāk arī Sabiedrotie izmantoja līniju, lai tajā izvietotu savu karaspēku.

Pēc Otrā pasaules kara Mažino līniju Francija turpināja izmantot līdz pat 1969. gadam. Vēlāk līnija tika pārveidota par memoriālo un tūrisma objektu.

Nocietinājumi
Francijas vēsture
Otrā pasaules kara aizsardzības līnijas
Raivis Blumfelds

Raivis Blumfelds (dzimis ) ir latviešu politiķis, 11. Saeimas deputāts, pārstāv Nacionālo apvienību "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK".

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Gaviezes pamatskolā, Rīgas Tehniskajā koledžā, Rīgas Tehniskajā universitātē, kā arī Latvijas Lauksaimniecības universitātē.

Strādājis dažādos uzņēmumos, kur pildījis ar IT saistītu amatu pienākumus. R. Blumfelds bijis uzņēmuma "Puķulauks" un organizācijas "Liepājas optimistu pulks" valdes loceklis. 2010. gadā kļuva par "Latvijas lepnuma" laureātu.

2006. gadā partijas "Visu Latvijai!" sastāvā startējis 9. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts parlamentā. 2011. gada rudenī notikušajās Saeimas ārkārtas vēlēšanās netika ievēlēts parlamentā, taču ieņēma vietu 11. Saeimā uz laiku, kamēr viņa partijas biedrs Gaidis Bērziņš pildīja ministra pienākumus.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 

1982. gadā dzimušie
"Visu Latvijai!" politiķi
Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" politiķi
11. Saeimas deputāti
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Belgradas "Crvena Zvezda"

Belgradas futbola klubs "Crvena Zvezda" (, Fudbalski Klub Crvena Zvezda) ir profesionāls Serbijas futbola klubs, kas ir bāzēts Belgradā, Serbijā. Klubs spēlē Serbijas Superlīgā. Tas ir dibināts 1945. gadā. Šis ir visu laiku veiksmīgākais Serbijas klubs ar 31 izcīnīto līgas čempiontitulu un 24 nacionālajiem kausiem pašreizējās Serbijas un bijušās Dienvidslāvijas sacensībās. Tas ir vienīgais Serbijas, kā arī Dienvidslāvijas klubs, kas uzvarējis Eiropas Čempionvienību kausa izcīņā (pašreizējā UEFA Čempionu līga), klubs to paveica 1991. gadā.

Sasniegumi

Nacionālie čempionāti 
 Serbijas Superlīga
 Čempioni (8): 2006–07, 2013–14, 2015–16, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020–21, 2021–22
 Vicečempioni (7): 2007–08, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2016–17
 Dienvidslāvijas čempionāts (1923—1992)
 Čempioni (19): 1951, 1952–53, 1955–56, 1956–57, 1958–59, 1959–60, 1963–64, 1967–68 1968–69, 1969–70, 1972–73, 1976–77, 1979–80, 1980–81, 1983–84 1987–88, 1989–90, 1990–91, 1991–92
 Vicečempioni (9): 1948–49, 1950, 1952, 1960–61, 1971–72, 1977–78, 1981–82, 1985–86, 1988–89
 Dienvidslāvijas čempionāts (1992—2002) / Serbijas un Melnkalnes čempionāts (2002—2006)
 Čempioni (5): 1994–95, 1999–00, 2000–01, 2003–04, 2005–06
 Vicečempioni (8): 1992–93, 1993–94, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 2001–02, 2002–03, 2004–05
 Serbijas čempionāts (1945—1946)
 Čempioni (1): 1945–46

Nacionālie kausi 
 Serbijas kauss
 Kausa ieguvēji (5): 2006–07, 2009–10, 2011–12, 2020–21, 2021–22
 Finālisti (2): 2016–17, 2018–19
 Dienvidslāvijas kauss (1947—1991)
 Kausa ieguvēji (12): 1948, 1949, 1950, 1957–58, 1958–59, 1963–64, 1967–68, 1969–70, 1970–71, 1981–82, 1984–85, 1989–90
 Finālisti (7): 1952, 1954, 1973, 1979–80, 1983–84, 1987–88, 1990–91
 Dienvidslāvijas kauss (1991—2002) / Serbijas un Melnkalnes kauss (2002—2006)
 Kausa ieguvēji (9): 1992–93, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1998–99, 1999–00, 2001–02, 2003–04, 2005–06
 Finālisti (4): 1991–92, 2000–01, 2002–03, 2004–05

Starptautiskie turnīri 
 Eiropas Čempionvienību kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1990–91
 UEFA kauss
 Finālisti (1): 1978–79
 UEFA Superkauss
 Finālisti (1): 1991 
 Interkontinentālais kauss
 Kausa ieguvēji (1): 1991
 "Mitropa" kauss
 Kausa ieguvēji (2): 1958a, 1968

<div id="a">aTika saukts par Donavas kausu.

Sezonas

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā vietne  

Crvena Zvezda
Upenieki (Jersikas pagasts)

Upenieki (arī Upinīki) ir ciems Līvānu novada Jersikas pagastā, pagasta centrs. Izveidojies pagasta vidusdaļā Iztekas upītes krastos  no novada centra Līvāniem un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā ciema padomes un kolhoza «Rīts» centrālais ciemats bijušo Bikovnieku, Brūveru un Lazdānu sādžu vietā.. Upeniekos atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, Rīta bibliotēka, Jersikas feldšeru un veselības punkts, Jersikas pasta nodaļa, veikals.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Lopess

Lopess (, no personvārda Lope; sieviešu dzimtē Lopesa) ir izplatīts spāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Bruks Lopess (Brook Lopez; 1988) — ASV basketbolists;
 Djego Lopess (Diego López; 1981) — Spānijas futbolists
 Felisjano Lopess (Feliciano López; 1981) — Spānijas tenisists;
 Klaudio Lopess (Claudio López; 1974) — Argentīnas futbolists;
 Maikls Lopess-Alegrija (Michael López-Alegría; 1958) — ASV kosmonauts;
 Migels Anhels Lopess:
 Migels Anhels Lopess (Miguel Ángel López; 1988) — Spānijas vieglatlēts;
 Migels Anhels Lopess (Miguel Ángel López; 1994) — Kolumbijas riteņbraucējs;
 Pau Lopess (Pau López; 1994) — Spānijas futbolists;
 Rauls Lopess (Raül López; 1980) — Spānijas basketbolists;
 Robins Lopess (Robin Lopez; 1988) — ASV basketbolists;
 Ruī Lopess de Segura (Ruy López de Segura; 1530—1580) — Spānijas šahists un garīdznieks.

Spāņu uzvārdi
Buivīši

Buivīši (agrāk arī Buļvīši, Buiveši, Buiveska) ir ciems Daugavpils novada Nīcgales pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Daugavas krastā abpus autoceļam A6 2,2 km no pagasta centra Nīcgales,  no novada domes Daugavpilī un  no Rīgas. Buivīšos atrodas Nīcgales katoļu baznīca un Buivīšu senkapi (vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis).

Atsauces
Guntars Bilsēns

Guntars Bilsēns (dzimis ) ir latviešu izglītības darbinieks un politiķis, bijis 11. Saeimas deputāts, pārstāv Vidzemes partiju (iepriekš Reformu partiju).

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Valmieras 11 Varoņu komjauniešu vidusskolā un Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā.

1970. gadu vidū bijis atslēdznieks Valmieras ugunsdzēšanas iekārtu rūpnīcā Valmierā un kokapstrādes iekārtu operators Valmieras mēbeļu kombinātā. Pēc tam kļuvis par vecāko inženieri tehnologu mēbeļu kombinātā. 1980. gadu vidū uzsācis darbību Valsts hidrometeoroloģiskajā pārvaldē, kur sākotnēji pildīja valsts inspektora, vēlāk — vecākā valsts inspektora amata pienākumus.

G. Bilsēns bijis arī vecākais valsts inspektors Latvijas Gaisa aizsardzības valsts inspekcijā, Valsts vides aizsardzības komitejā (bijis arī valsts inspektors). 1991. gada aprīlī kļuva par Reģionālās vides komitejas priekšsēdētāja vietnieku, vēlāk — komitejas priekšsēdētāja vietnieku civilierēdņa statusā, direktora vietnieku, projekta finanšu direktoru.

Kopš 2005. gada ir profesionālās izglītības sporta kluba AMI valdes loceklis. Laikā no 1991. līdz 2011. gadam bijis dārzkopības kooperatīva "Zvejnieku dārzi" priekšsēdētājs. No 2000. līdz 2011. gadam G. Bilsēns pildīja Valmieras 36. arodvidusskolas direktora pienākumus.

Politiskā darbība 
2005. gadā ticis ievēlēts Valmieras pilsētas domē no Latvijas Pirmā partijas saraksta, 2009. gadā ticis pārvēlēts (šoreiz vēlēšanās startēja no LPP/LC saraksta). 2011. gadā pievienojies Zatlera Reformu partijai (ZRP). No šīs partijas saraksta kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēts no Vidzemes vēlēšanu apgabala.

2014. gadā pievienojies Vidzemes partijai un kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības saraksta, taču netika ievēlēts.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Deputāti uz delnas" profils

1952. gadā dzimušie
Valmierā dzimušie
Latvijas Pirmās partijas politiķi
Šlesera reformu partijas politiķi
Reformu partijas politiķi
Vidzemes partijas politiķi
11. Saeimas deputāti
Latvijas Lauksaimniecības universitātes absolventi
Jeļena Lazareva

Jeļena Lazareva (dzimusi  Krāslavā) ir Latvijas baltkrievu uzņēmēja un politiķe. Bijusi 11. Saeimas un 12. Saeimas deputāte, pārstāv partiju "Saskaņa".

Biogrāfija 
J. Lazarevas tēvs ir krievs un māte — baltkrieviete. Izglītību ieguvusi Rīgas Tehniskajā universitātē (iegūts maģistra grāds uzņēmējdarbības ekonomikā).

1995. gadā sāka strādāt ģimenes uzņēmumā "Iļģuciems". Uzņēmumā J. Lazareva pildījusi grāmatvedes, galvenās grāmatvedes un finanšu direktores pienākumus. Tāpat ir biedrības "Latvijas Baltkrievu savienība" un Latvijas baltkrievu uzņēmēju asociācijas "Baltkrievijas ceļš" valdes locekle.

Politiskā darbība 
J. Lazareva 2011. gadā kandidēja Saeimas ārkārtas vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta un tika ievēlēta 11. Saeimā no Latgales vēlēšanu apgabala. 12. Saeimas vēlēšanās viņa neguva pietiekošu vēlētāju atbalstu, taču 2017. gada vasarā, kad partijas biedrs Andrejs Elksniņš tika ievēlēts Daugavpils domē, J. Lazareva ieņēma viņa vietu 12. Saeimā. Kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gada rudenī, taču netika ievēlēta.

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Saskaņas centra" profils

1972. gadā dzimušie
Krāslavā dzimušie
Latvijas baltkrievi
11. Saeimas deputāti
12. Saeimas deputāti
Jānis Ozoliņš (politiķis)

Jānis Ozoliņš (dzimis ) ir latviešu ekonomists, bijis 11. Saeimas deputāts.

Biogrāfija 
Izglītību ieguvis Bulduru Dārzkopības tehnikumā un Rīgas Tehniskajā universitātē, kur ieguvis bakalaura grādu ekonomikā. Pēc tam studijas turpinājis Rīgas Ekonomikas augstskolā (Stockholm Schlool of Economics in Riga), kur 2008. gadā ieguvis biznesa administrācijas maģistra grādu.

Laikā no 2002. līdz 2011. gadam J. Ozoliņš strādājis par apdrošināšanas kompānijas "Balta dzīvība" (vēlāk "SEB dzīvības apdrošināšana") pārdošanas direktoru un bija uzņēmuma valdes loceklis.

Politiskā darbība 
2011. gadā iesaistījies politikā, pēc darba attiecību pārtraukšanas ar "SEB dzīvības apdrošināšanu" kļūstot par Zatlera Reformu partijas biedru. Vēlāk kļuva arī partijas valdes locekli. No šīs partijas saraksta J. Ozoliņš kandidēja 2011. gada rudenī notikušajās 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēts no Zemgales vēlēšanu apgabala. J. Ozoliņš bija partijas kandidāts labklājības ministra amatam.

J. Ozoliņš ieņēma Saeimas Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas priekšsēdētāja amatu, darbojās arī Publisko izdevumu un revīzijas komisijā, Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijā, Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijas Nodokļu politikas apakškomisijā. Līdzdarbojies „Fiskālās disciplīnas likuma”, ”Daudz gadu budžeta likuma”, „Eiro ieviešanas likuma” un „Nulles deklarācijas likuma”, u.c. veidošanā, aizstāvēšanā un uzlabošanā. Ir bijis viens no aktīvākajiem darbaspēka nodokļa samazināšanas aizstāvjiem. 2014. gada maijā pārgājis uz partiju "Vienotība".

Atsauces

Ārējās saites 

 CVK profils
 "Deputāti uz delnas" profils

1976. gadā dzimušie
Reformu partijas politiķi
"Vienotības" politiķi
11. Saeimas deputāti
Rīgas Ekonomikas augstskolas absolventi
Rīgas Tehniskās universitātes absolventi
Dembica

Dembica () ir pilsēta Polijā, Piekarpatu vojevodistē, uz austrumiem no Tarnovas, Sandomežas ieplakā.

Pirmoreiz rakstos pilsēta minēta 1293. gadā. Strauji attīstījās kopš Krakovas - Ļvovas dzelzceļa izbūves 19. gadsimta otrajā pusē, kad pilsēta atradās Austroungārijas sastāvā. Pēc Krakovas dzelzceļa līnijas tika izbūvēta dzelzceļa līnija uz Sandomežu, un Dembica kļuva par svarīgu dzelzceļa mezglu. 1908. gadā pilsētā tika nodibināts viens no senākajiem sporta klubiem Polijā - Wisłoka Dębica. Jaunu impulsu pilsētas attīstībai deva Polijas valsts rūpniecības attīstības programma starp pasaules kariem jeb t.s. "Centrālā rūpniecības rajona" (Centralny Okręg Przemysłowy) izveide. Kopš tā laika Dembica ir ievērojams rūpniecības centrs. Pilsētā vai tās apkārtnē atrodas Firma Oponiarska Dębica S.A. ("Goodyear" piederoša riepu rūpnīca), aukstuma iekārtu rūpnīca, divas krāsu rūpnīcas, velosipēdu rūpnīca, vairākas gaļas rūpnīcas. Otrā pasaules kara gados Dembicā atradās vācu kara bāze, kurā citu starpā tika formēts Igauņu leģions.

Dembicā dzimuši:

 Severīns Gancarčiks (Seweryn Gancarczyk, 1981), futbolists
 Kšištofs Pendereckis (Krzysztof Penderecki, 1933—2020), komponists
 Rišards Sivecs (Ryszard Siwiec, 1909—1968), patriots, kas pašsadedzinājās, protestējot pret iebrukumu Čehoslovākijā

Piekarpatu vojevodistes pilsētas
Vecokra

Vecokra (; agrāk arī Vecakra; ) ir ciems Dagdas novada Andrupenes pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Okras ezera dienvidu krastā  no pagasta centra Andrupenes,  no novada centra Dagdas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Vecokras pusmuižas. Vecokrā atrodas viesu nams un Okras katoļu baznīca (arhitektūras piemineklis).

Atsauces
Timofejs Šiškanovs

Timofejs Šiškanovs (; dzimis 1983. gada 10. jūnijā) ir krievu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2016) spēlē Āzijas hokeja līgas komandā HK Sahalīna.

Spēlētāja karjera 
Profesionālā spēlētāja karjeru Šiškanovs uzsāka 1999. gadā, kad debitēja Krievijas Augstākajā līgā spēlējošajās Maskavas "Spartak" rindās. 2001.—02. sezonu Timofejs aizvadīja Maskavas CSKA, bet 2002. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku.

2002.—03. sezonu Šiškanovs aizvadīja Kvebekas Junioru hokeja līgas klubā Kvebekas "Remparts". No 2003. līdz 2005. gadam hokejists spēlēja AHL, divus mačus aizvadot arī NHL kluba Našvilas "Predators" rindās, taču 2005.—06. sezonas gaitā tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues", tās rindās aizvadot 22 spēles.

2006. gada vasarā Šiškanovs atgriezās Krievijā, pievienojoties Krievijas Superlīgas klubam Čehovas "Vitjaz". No 2007. līdz 2009. gadam Šiškanovs spēlēja Maskavas CSKA, Sanktpēterburgas SKA un Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindās, taču nākamās divas sezonas aizvadīja Omskas "Avangard" sastāvā.

2011.—12. sezonu hokejists iesāka Novosibirskas "Sibir" rindās, taču sezonas vidū pārcēlās uz Mitišču "Atlant". 2012. gada vasarā hokejists pievienojās Habarovskas "Amur" rindām, taču divus gadus vēlāk noslēdza līgumu ar KHL jaunpienācēju HK Soči.

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas "Spartak" spēlētāji
Maskavas CSKA spēlētāji
Našvilas "Predators" spēlētāji
Sentluisas "Blues" spēlētāji
Podoļskas "Vitjaz" spēlētāji
Sanktpēterburgas SKA spēlētāji
Ņižņijnovgorodas "Torpedo" spēlētāji
Omskas "Avangard" spēlētāji
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Mitišču "Atlant" spēlētāji
Habarovskas "Amur" spēlētāji
Soču "Leopardi" spēlētāji
Kšištofs Pendereckis

Kšištofs Eugeniušs Pendereckis (; dzimis , miris ) bija poļu akadēmiskās mūzikas komponists un diriģents. Kļuva starptautiski pazīstams ar 1960. gada avangardisko darbu "Raudas par Hirosimas upuriem" (Tren ofiarom Hiroszimy) un 1966. gadā radīto Sv. Lūkas pasiju (Pasja według św. Łukasza). Daudzu prestižu balvu ieguvējs (tai skaitā četras Grammy balvas 1988., 1999. (divas) un 2017. gadā). Četru operu, astoņu simfoniju un daudzu citu kompozciju autors. Viens no monumentālākajiem Penderecka darbiem ir no 1980. līdz 2005. gadam rakstītais "Poļu rekviēms" (Polskie Requiem).

Studējis Krakovas konservatorijā. Daiļrades sākumā ietekmējies no Bēlas Bartoka, Igora Stravinska, Pjēra Bulēza, Luidži Nono. 20. gadsimta septiņdesmitajos gados mainīja komponēšanas stilu, tuvojoties postromantismam, un iespaidojoties no Franča Šūberta, Žana Sibēliusa, Gustava Mālera un Dmitrija Šostakoviča. Penderecka mūzika izmantota vairākās pazīstamās kinofilmās, to starpā Je t'aime, je t'aime Poster (Alēns Renē, 1968), "Garu izdzinējs" (Viljams Frīdkins, 1979), "Mirdzums" (Stenlijs Kubriks, 1980), "Iekšzemes impērija" (Deivids Linčs, 2006)

Ārējās saites 

 Krzysztof Penderecki Oficiālā mājaslapa
 Krzysztof Penderecki — Biography Culture.pl 
 PENDERECKI Krzysztof CDMC 
 Kšištofa Penderecka profils AllMusic 
 

1933. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Poļu komponisti
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Grammy balvas ieguvēji
Piekarpatu vojevodistē dzimušie
Jaroslava

Jaroslava () ir pilsēta Polijā, Piekarpatu vojevodistē, uz austrumiem no Žešovas pie Sanas upes. Pilsēta bagāta ar arhitektūras un kultūras pieminekļiem. Viduslaikos triju reliģiju un kultūru - (poļu, ukraiņu un ebreju) centrs.

Pilsētu 11. gadsimtā dibināja Kijevas lielkņazs Jaroslavs Vladimirovičs, saukts Gudrais (Ярослав Владимирович, ap 978-1054). Pilsēta uzplauka 16. un 17. gadsimtā, kad tā bija ievērojams tirdzniecības centrs. 1574. gadā šeit tika atvērta jezuītu mācību iestāde. Turpmākie kari (Moldāvijas magnātu kari, Plūdi, Lielais Ziemeļu karš) iedragāja pilsētas labklājību. No 1772. gada līdz Polijas valsts atdzimšanai 1918. gadā Jaroslava atradās Austrijas sastāvā.

Pilsētas pievārtē dzimis poļu dzejnieks Aleksandrs Fredro (Aleksander Fredro, 1793- 1876).

Piekarpatu vojevodistes pilsētas
Bernes kantons

Bernes kantons () ir otrs lielākais no Šveices 26 kantoniem gan platība, gan iedzīvotāju skaita ziņā. Kantona administratīvais centrs ir arī visas valsts galvaspilsēta Berne. Bernes kantons robežojas ar Juras, Zoloturnas, Neišateles, Fribūras, Vo, Valē, Ūrī, Nidvaldene, Obvaldene, Lucernas un Ārgavas kantoniem. Administratīvi sīkāk Berne dalās 10 apgabalos. 2010. gada decembrī kantonā dzīvoja apmēram 979,8 tūkstoši cilvēku.

Šveices administratīvais iedalījums
Pleocimāti

Pleocimāti (Pleocyemata) ir desmitkājvēžu kārtas (Decapoda) apakškārta. Balstoties uz ģenētiskajiem atklājumiem, 1963. gadā tika izveidotas 2 jaunas apakškārtas: pleocimātu apakškārta un zāģveida garneļu apakškārta (Dendrobranchiata), kas aizvietoja senākās apakškārtas - peldvēžus (Natantia) un rāpotājvēžus (Reptantia). Pleocimātu apakškārtā ir iekļauti visi rāpotājvēži (krabji, vēži, omāri u.c.), garneles un boksergarneles. Senākā apakškārtas fosilija ir devona laika fosilija - Palaeopalaemon.

Visiem pleocimātiem ir raksturīgi, ka mātīte izperē apaugļotās olas, paslēpjot tās zem vēdera. Olas ir piestiprinātas pie vēderkājām (pleopodiem). Šī kopīgā īpašība ir devusi vārdu pleocimātu apakškārtai.

Latvijā 
Visas desmitkājvēžu sugas, kas sastopamas Latvijas ūdenstilpēs, pieder pleocimātu apakškārtai. Saldūdens tilpēs un Baltijas jūrā kopumā ir sastopamas 8—9 sugas: platspīļu upesvēzis (Astacus astacus), šaurspīļu upesvēzis (Astacus leptodactylus), Amerikas signālvēzis (Pacifastacus leniusculus), dzeloņvaigu vēzis (Orconectes limosus), piekrastes peldkrabis (Carcinus maenas), Ķīnas krabis (Eriocheir sinensis), parastā garnele (Palaemon adspersus), smilšu garnele (Crangon crangon) un Eiropas akmeņu garnele (Palaemon elegans). Lai arī Eiropas akmeņu garnele ir novērota Baltijas jūrā, iespējams, ka pie Latvijas krastiem tā nemājo.

Sistematika 
 apakškārta 
 infrakārta 
 infrakārta 
 infrakārta 
 infrakārta 
 infrakārta 
 infrakārta 
 infrakārta 
 infrakārta 
 infrakārta 
 infrakārta

Atsauces

Ārējās saites 
 Pleocimātu fotogalerija

Desmitkājvēži
Viktorija Džastisa

Viktorija Džastisa (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja, dziesmu autore un dejotāja.

Viņa vislabāk pazīstama ar lomām Nickelodeon seriālos Zoey 101 un Victorious. Victorious viņa bija galvenās lomas atveidotāja. Tāpat V. Džastisai ir vairākas epizodiskas lomas citos Nickelodeon seriālos, piemēram, True Jackson, VP, The Troop, The Penguins of Madagascar un iCarly, kā arī televīzijas kanāla spēlē BrainSurge. 2010. gadā viņa uzņēmās Nickelodeon filmā The Boy Who Cried Werewolf. Papildu aktrises karjerai, V. Džastisa ir arī mūziķe. Iedziedājusi vairākas no seriāla Victorious dziesmām.

Singli 
 Make It Shine
 Finally Falling
 Freak the Freak Out
 Beggin on Your Kness
 Leave It All to Shine
 You are the Reason
 Favourite Food

Ārējās saites 

 

1993. gadā dzimušie
Floridā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Amerikāņu mūziķi
Popmūziķi
Šķēps

Šķēps ir durams vai metams aukstais ierocis, kuru veido samērā garš kāts ar vienu uzasinātu galu vai asu uzgali. Šķēpi sākotnēji tika izmantoti dzīvnieku medīšanai. Tos izmantoja arī kaujās un karos līdz pat viduslaiku beigām un jaunajiem laikiem.

Šķēps sportā 
Antīkajās Olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās Senajā Grieķijā, norisinājās arī šķēpa mešanas sacensības. Arī mūsdienās šī vieglatlētikas disciplīna ir Olimpisko spēļu programmā.

Skatīt arī 
 Pilums — romiešu šķēps
 Zobens

Ārējās saites 

Ieroči
Marsels Hiršers

Marsels Hiršers (; dzimis ) ir bijušais Austrijas Pasaules kausa kalnu slēpotājs. Vislabākie panākumi ir slaloma un milzu slaloma distancēs. Astoņus gadus pēc kārtas ir ieguvis Pasaules kausu kalnu slēpošanā.

Karjera 
Pasaules kausa izcīņā debitējis . Karjeras laikā izcīnījis 67 uzvaras Pasaules kausa posmos, vairāk nekā 130 reizes stājies uz goda pjedestāla. 2012. gada sezonā kļuva par Lielā kristāla globusa ieguvēju, tāpat izcīnīja Mazo kristāla globusu milzu slalomā. Nākamajās septiņās sezonās atkal uzvarēja kopvērtējumā. Atsevišķās disciplīnas Pasaules kauss ir vēl izcīnīts slaloma ieskaitē (2013., 2014., 2015., 2017., 2018., un 2019.) un milzu slalomā (2012., 2015., 2016., 2017., 2018. un 2019.).

Piedalījies sešos Pasaules čempionātos, kur izcīnījis septiņas zelta un četras sudraba medaļas. Pasaules čempionātos junioriem izcīnījis vairākas medaļas, tai skaitā trīs zelta.

Piedalījies , kur milzu slalomā ierindojās 4. vietā un 5. vietā slalomā.  izcīnīja sudraba medaļu slalomā un 4. vietu milzu slalomā.  ieguva zelta medaļu gan kombinācijā, gan milzu slalomā.

Karjeras rezultāti

Pasaules kauss

Olimpiskās spēles

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Austrijas kalnu slēpotāji
Kalnu slēpotāji 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalnu slēpotāji 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalnu slēpotāji 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Zalcburgas zemē dzimušie
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskie zelta medaļnieki kalnu slēpošanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki kalnu slēpošanā
Elizabete Gergla

Elizabete Gergla (; dzimusi ) ir austriešu kalnu slēpotāja.

Pasaules kausa izcīņā debitējusi 19 gadu vecumā . Karjeras laikā izcīnījusi 4 uzvaras Pasaules kausa posmos, 34 reizes stājusies uz goda pjedestāla. Viņas lielākais sasniegums Pasaules kausa kopvērtējumā ir izcīnītā 4. vieta, ko spējusi 2008. un 2011. gadā. 2008. gadā bija otrā supergiganta un milzu slaloma ieskaitē. Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 2006. gadā Turīnā nefinišēja nobraucienā, savukārt 2010. gadā Vankūverā izcīnīja divas bronzas medaļas — nobraucienā un milzu slalomā. Izcīnījusi vairākas medaļas Pasaules čempionātos — divas zelta (2011. gadā — nobraucienā un supergigantā) un vienu bronzu (2009. gadā — superkombinācijā). 2011. gadā tikusi atzīta par Austrijas gada labāko sportisti.

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Austrijas kalnu slēpotāji
Kalnu slēpotāji 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalnu slēpotāji 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Kalnu slēpotāji 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Štīrijā dzimušie
Olimpiskie bronzas medaļnieki kalnu slēpošanā
Andrea Fišbahere

Andrea Fišbahere (; dzimusi ) ir austriešu kalnu slēpotāja.

Pasaules kausa izcīņā debitējusi 18 gadu vecumā . Karjeras laikā izcīnījusi 2 uzvaras Pasaules kausa posmos, 9 reizes stājusies uz goda pjedestāla. Viņas lielākais sasniegums Pasaules kausa kopvērtējumā ir izcīnītā 10. vieta, ko spējusi 2009. un 2010. gadā. 2009. gadā bija otrā nobrauciena ieskaitē. Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs (, ). 2006. gadā Turīnā izcīnīja 13. vietu supergigantā, savukārt 2010. gadā Vankūverā izcīnīja uzvaru supergigantā un ieņēma 4. vietu nobraucienā.

Viņas radinieks ir kalnu slēpotājs Hermanis Maiers, kas ir izcīnījis četras uzvaras Pasaules kausa izcīņas kopvērtējumā un divas Olimpisko spēļu medaļas.

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Austrijas kalnu slēpotāji
Kalnu slēpotāji 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalnu slēpotāji 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Zalcburgas zemē dzimušie
Olimpiskie zelta medaļnieki kalnu slēpošanā
Dženifere Morisone

Dženifere Morisone (; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, modele un filmu producente.

Viņa vislabāk pazīstama ar Elisones Kemerones lomu seriālā "Doktors Hauss", ko atveidoja pirmās sešas seriāla sezonas. Seriāla "Kā es satiku jūsu māti" sestajā sezonā viņa attēloja Zoju Pīrsoni. Kopš 2011. gada novembra Dž. Morisone ir vienas no galvenajām lomām atveidotāja ABC seriālā Once Upon a Time. Tāpat filmējusies tādās filmās kā Warrior, "Zvaigžņu ceļš" un Stir of Echoes.

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Ilinoisā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
ASV fotomodeles
Tveras kņazi

Tveras kņazi bija Rurika dinastijai piederīgi Tveras kņazistes valdnieki no 1246. līdz 1485. gadam. No 1305. gada Tveras kņazi cīnījās ar Maskavas kņaziem par Zelta Ordas vietvalžu (lielkņazu) statusu krievu zemēs.

13. gadsimtā Zelta Ordas vietvalži krievu kņazistēs bija Vladimiras-Suzdaļas kņazi, 1247. gadā kņazs Svjatoslavs Vsevolodovičs Tveru piešķīra valdījumā kņazam Jaroslavam Jaroslavičam. Pēc viņa vecāko brāļu un sāncenšu Aleksandrs Jaroslaviča (Ņevska) un Andreja Jaroslaviča nāves viņš pats kļuva par lielkņazu un Zelta Ordas vietvaldi pār citiem krievu kņaziem (1264). 

Arī viņa dēlu Mihailu Jaroslaviču Zelta ordas hans Muhameds Uzbeks () iecēla par lielkņazu, bet pēc apsūdzības hana māsas Končakas (Agafjas) noindēšanā viņu sodīja ar nāvi (1318).
 
1349. gadā Tveras kņazi saradojās ar Lietuvas dižkunigaišiem. Kad novājinoties Zelta ordas varai, Maskavas kņazs Vasīlijs Dmitrijevičs pēc 1389. gada sevi sāka dēvēt par Maskavas lielkņazu, Tveras kņazi arī no Zelta Ordas hana Tohtamiša ieguva tiesības saukties par lielkņaziem.

Tveras kņazi 
 Jaroslavs Jaroslavičs (Ярослав Ярославич), Tveras kņazs 1247.-1272., Vladimiras-Suzdaļas lielkņazs 1264.-1271.
 Svjatoslavs Jaroslavičs (Святослав Ярославич), valdīja 1272.-1285.
 Mihails Jaroslavičs (Михаил Ярославич Тверской), valdīja 1285.-1318., Vladimiras-Suzdaļas lielkņazs 1304.-1318.
 Dmitrijs Mihailovičš (Дмитрий Михайлович Грозные Очи), valdīja 1318.-1326.
 Aleksandrs Mihailovičs (Александр Михайлович), valdīja 1326.—1327.; 1338.—1339. Vladimiras-Suzdaļas lielkņazs 1326.-1327.
 Konstantīns Mihailovičs (Константин Михайлович, 1328—1338, 1339—1345)
 Vsevolods Aleksandrovičs (Всеволод Александрович, 1346 - 1351)
 Vasīlijs Mihailovičs (Василий Михайлович Кашинский, 1351 - 1368)

Tveras lielkņazi 
 Mihails Aleksandrovičs (Михаил Александрович, 1368—1399), lielkņazs no 1375. gada, 
 Ivans Mihailovičs (Иван Михайлович, 1399—1425)
 Aleksandrs Ivanovičs (Александр Иванович, 1425), miris no mēra
 Jurijs Aleksandrovičs (Юрий Александрович, 1425), miris no mēra
 Boriss Aleksandrovičs (Борис Александрович, 1425—1461), Lietuvas dižkunigaiša Vītauta sabiedrotais 
 Mihails Borisovičs (Михаил Борисович, 1461—1485), Lietuvas dižkunigaiša un Polijas karaļa Kazimira sabiedrotais. 

1485. gadā Maskavas lielkņazs Ivans III anektēja Tveras kņazisti un piespieda pēdējo lielkņazu Mihailu bēgt uz Lietuvu, viņa vietā par Tveras lielkņazu ieceļot savu dēlu Ivanu (līdz 1490). Krievijas cars Ivans IV Tveras kņaza titulu uz laiku piešķīra pareizticībā pārgājušajam hanam Simeonam Bekbulatovičam, kas uz laiku 1576. gadā skaitījās arī Krievijas cars.

Ārējās saites 

 Tveras kņazistes vēsture (krieviski)
 Tveras kņazistes karte (1322)
 Tveras kņazistes karte (1360)

Krievzemes kņazi
Krievijas vēsture
Valdnieku uzskaitījumi
Robežnieki

Robežnieki (), agrāk arī Pustiņa (Pūstine), ir ciems Krāslavas novada Robežnieku pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā starp Ormijas un Lielo Gusenu ezeru  no novada centra Krāslavas un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Pustiņas muižas (, ) centra. Izaugusi padomju gados kā ciema padomes un kolhoza «Robežnieki» ciemats. 

Robežniekos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, feldšeru un vecmāšu punkts, pasta nodaļa, novadpētniecības muzejs, veikals, Pustiņas katoļu baznīca, eksotisko putnu minizoodārzs, viesu māja.

Lielā Gusena ezera krastā atrodas Robežnieku pilskalns (valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis) un Tabores dabas izziņas taka.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri