joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rietumbengāle

{| class="infobox vcard" style="width:235px; font-size:90%; line-height:1.40em; text-align:left; background-color:#F9F9F9; border: 1px solid #D9D9D9;"
|-
| colspan=2 bgcolor=#d3daed align=center | Rietumbengāleপশ্চিমবঙ্গ
|-
| colspan=2 align=center | Rietumbengālijas atrašanās vieta Indijā
|-
| width=40% | Platība || 88 752 km²
|-
| Galvaspilsēta || Kolkata
|-
| Administratīvais iedalījums || 19 apgabali
|-
| Iedzīvotāji || 80 221 171
|-
| - Blīvums || 904 cilv./km²
|-
| Valoda || bengāļu valoda
|-
| Gubernators || Gopalkrišna Gandi
|-
|-
| Štats dibināts || 
|-
| Laika zona || UTC +5:30
|-
| Mājas lapa || www.wbgov.com
|}Rietumbengāle''' () ir štats Indijas austrumos. Rietumbengālija ar Bangladešu, ar kuru tai ir kopīga robeža, veido vēsturisko Bengālijas teritoriju. Šis štats apdzīvotības blīvuma ziņā ir ceturtais lielākais ar vairāk nekā 91 miljonu iedzīvotāju.

Flora un fauna 
2013. gadā veiktajos mērījumos tika noskaidrota, ka Rietumbengālijā meži aizņem 16,805 km2 lielu platību, kas ir 18.93% no šī Indijas apgabala teritorijas, valstī vidējais rādītājs ir 21,23%, rezervāti un aizsargātās teritorijas aizņem 59,4% no kopējās Rietumbengālijas mežu platības.

Atsauces un piezīmes

Ārējās saites 

Indijas štati
2008. gada ASV atklātais čempionāts tenisā — Vīriešu vienspēles

2008. gada ASV Atklātajā čempionātā, vīriešu vienspēlēs, piekto uzvaru pēc kārtas izcīnīja šveicietis Rodžers Federers, kurš finālā pārspēja britu Endiju Mariju. Turnīra lielākais pārsteigums bija luksemburgieša Žila Mullera nokļūšana līdz ceturtdaļfinālam. 

Turnīrā piedalījās arī latvietis Ernests Gulbis. Pirmajā kārtā viņš pārspēja zviedru Tomasu Johansonu, bet otrajā kārtā četros setos atzina amerikāņa Endija Rodika pārākumu.

Turnīrs

Fināli 

2008. gada tenisa turnīri
2008. gada ASV atklātais čempionāts tenisā — Sieviešu vienspēles

2008. gada ASV Atklātajā čempionātā, sieviešu vienspēlēs uzvarēja mājnieku favorīte, amerikāniete Serena Viljamsa, kura finālā pārspēja serbieti Jeļenu Jankoviču. Turnīrā ar pirmo numuru izliktā serbiete Ana Ivanoviča zaudēja jau 2. kārtas spēlē pret francūzieti Jūlijai Konai.

Turnīrs

Fināli 

2008. gada tenisa turnīri
2008. gada ASV atklātais čempionāts tenisā — Vīriešu dubultspēles

2008. gada ASV Atklātais čempionāts tenisā - Vīriešu dubultspēlēs uzvarēja amerikāņu brāļi Bobs un Maiks Braieni, finālā pārspējot čehu Lukašu Dluhiju un indieti Lenderu Pēsu.

Turnīrs

Fināli 

2008. gada tenisa turnīri
Arvīds Sabonis

Arvīds Roms Sabonis (; dzimis  Kauņā, Lietuvā) ir bijušais lietuviešu basketbolists, spēlēja centra pozīcijā. Savas karjeras laikā A. Sabonis ir pārstāvējis gan PSRS, gan Lietuvas basketbola izlasi, ar abām izcīnot medaļas olimpiskajās spēlēs: ar PSRS izlasi zeltu 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Seulā, bet ar Lietuvu bronzu 1992. gada spēlēs Barselonā un 1996. gadā Atlantā. Sešas reizes ticis atzīts par Eiropas gada labāko basketbolistu.

A. Sabonis savu spēlētāja karjeru sāka un beidza Lietuvas leģendārākajā klubā Kauņas "Žalgiris".

1986. gada NBA draftā viņu izraudzījās Atlantas "Hawks" ar kopējo 24. kārtas numuru pirmajā kārtā, tomēr NBA A. Sabonis debitēja tikai 1995. gadā Portlendas "Trail Blazers" sastāvā. Pēc sezonas viņš tika iekļauts sezonas labāko debitantu simboliskajā pieciniekā kopā ar par viņu apmēram 10 gadus jaunākiem līgas jaunpienācējiem. Basketbolista karjeru A. Sabonis noslēdza 2005. gadā.

2011. gada augustā viņš tika uzņemts Basketbola slavas zālē. 2011. gada oktobrī viņš tika ievēlēts par Lietuvas Basketbola federācijas prezidentu.

Basketbolists ir arī A. Saboņa dēls Domants Sabonis, tāpat kā tēvs spēlē Nacionālajā basketbola asociācijā un pārstāv Lietuvas izlasi.

Statistika NBA

Regulārā sezona

Izslēgšanas spēles

Sasniegumi un apbalvojumi 
 Eiropas gada labākais basketbolists: 1984, 1985, 1988, 1995, 1997, 1999
 Mr. Europa gada basketbolists: 1985, 1997
 1985. gada Eiropas čempionāta MVP
 Spānijas basketbola līgas finālu MVP: 1993, 1994
 Spānijas basketbola līgas MVP: 1994, 1995
 Eirolīgas fināla četrinieka MVP: 1995
 NBA jauno spēlētāju sezonas pirmā izlase: 1996
 Eirolīgas regulārās sezonas MVP: 2004
 Eirolīgas Top 16 MVP: 2004
 Eirolīgas pirmā izlase: 2004
 2008. gada tiek atzīts par vienu no 35 labākajiem Eirolīgas spēlētājiem
 2015. gadā saņem apbalvojumu "Globālā Lietuva" par mūža ieguldījumu

Atsauces

Ārējās saites 

 Basketpedya profils 

1964. gadā dzimušie
Cilvēki no Kauņas
Lietuvas basketbolisti
Basketbola centri
Portlendas "Trail Blazers" spēlētāji
1988. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1992. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
1996. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki basketbolā
Olimpiskie bronzas medaļnieki basketbolā
Lietuvas olimpiskie zelta medaļnieki
Lietuvas olimpiskie bronzas medaļnieki
Padomju Savienības olimpiskie zelta medaļnieki
Pasaules čempioni basketbolā
Eiropas čempioni basketbolā
Basketbola slavas zālē uzņemtie
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Ar Olimpisko ordeni apbalvotie
Ar Tautu Draudzības ordeni apbalvotie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
FIBA slavas zālē uzņemtie
Parastais biškrēsliņš

Parastais biškrēsliņš (Tanacetum vulgare) ir indīgs, daudzgadīgs kurvjziežu dzimtas lakstaugs ar taisnu, 0,4—1,6 m augstu, augšdaļā zarainu stumbru. Lapas pamīšus, nepāra plūksnaini dalītas līdz 7 cm garās plūksnās; plūksnu malas zāģzobainas. Ziedi dzelteni, stobrveida, veselos kurvīšos, kuri savukārt sakopoti vairogveida ziedkopās. Zied vasaras otrajā pusē — no jūnija beigām līdz oktobrim.

Augs savvaļā aug Eiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā sastopams visā teritorijā. Aug upju krastos, sausās un nedaudz mitrās pļavās.

Lietojums 

Parastā biškrēsliņa ziedu sastāvā ir ēteriskā eļļa, kuras galvenā sastāvdaļa ir tujons (tanacetons), flavonoīdi, miecvielas, rūgtvielas, karotīns, C vitamīnu u.c. Parastā biškrēsliņa aktīvajām vielām piemīt antiseptiska un spazmolītiska iedarbība, bet tujonam — specifiska iedarbība pret velteniskajiem zarnu tārpiem. Tautas medicīnā biškrēsliņa ziedus lieto pret cērmēm, kuņģa un zarnu slimību, epilepsijas, histērijas, tūskas, galvassāpju, podagras un reimatisma ārstēšanai.

Atsauces

Ārējās saites 
 Parastais biškrēsliņš| Medicīnas termins 

Biškrēsliņi
Ārstniecības augi
Latvijas flora
Vaclavs Serpiņskis

Vaclavs Serpiņskis (dažkārt latviskots kā Serpinskis, ; dzimis , miris ) ir poļu matemātiķis. Veicis pētījumus, devis būtisku ieguldījumu kopu teorijā un tās lietojumos dažādās matemātikas nozarēs — topoloģijā, reālā mainīgā funkciju teorijā, skaitļu teorijā u. c. Izveidojis populāru kontinuuma piemēru — Serpiņska paklāju. Serpiņska vārdā nosaukti Serpiņska fraktāļi, Serpiņska skaitļi, Serpiņska konstante. 1915. gadā Serpiņskis aprakstīja trijstūri ar atkārtotiem un proporcionāli reducētiem laukumiem, kuru nosauca par Serpiņska trijstūri. Mūsdienās šie laukumi ir zināmi kā fraktāļi un vēlāk šo trijstūri izmantoja datorgrafikā. Varāk kā 700 rakstu un 50 grāmatu autors.

1899. gadā sāka studēt matemātiku Varšavas universitātē, kuru absolvēja pēc četriem gadiem. Pēc universitātes beigšanas strādāja par skolotāju. Vēlāk iestājās doktorantūrā Ļvovas universitātē, kur bez matemātikas studēja arī astronomiju un filozofiju. Pirmā Pasaules kara laikā strādāja Maskavā, kopā ar Nikolaju Luzinu. Vēlāk atgriezās Ļovovā, bet gandrīz tūlīt pēc tam pārcēlās uz Varšavas universitāti, un Varšavā nodzīvoja līdz mūža galam. Viens no matemātikas žurnāla Fundamenta Mathematicae dibinātājiem.

1968. gadā latviski izdota Serpiņska grāmata "250 elementārās skaitļu teorijas uzdevumi".

Ārējās saites

Atsauces 

Polijas matemātiķi
Skaitļu teorijas matemātiķi
Topoloģija
Varšavā dzimušie
Jangstauna

Jangstauna (Youngstown) ir pilsēta Ohaio štatā, ASV. Tā atrodas 105 km uz dienvidaustrumiem no Klīvlendas un 100 km uz ziemeļrietumiem no Pitsburgas. Tas ir Mahoningas apgabala administratīvais centrs.

Atsauces 

Ohaio pilsētas
Kalnu Karabaha

Kalnu Karabaha (, ) jeb Arcaha () ir Karabahas daļa, lielākoties armēņu apdzīvots reģions Aizkaukāzā starp Armēniju un Azerbaidžānu. Starptautiski Kalnu Karabahu uzskata par Azerbaidžānas PSR Kalnu Karabahas autonomā apgabala pēcteci, kura pēc Apvienoto Nāciju Organizācijas un Eiropas Padomes uzskata joprojām ir Azerbaidžānas teritorija. Konflikts par šo reģionu starp Armēniju un Azerbaidžānu ilgst jau vairāk nekā simts gadu.

Vēsture 
Pēc Pirmā pasaules kara beigām 1918. gada novembrī Elizabetpoles guberņu, kurā tolaik ietilpa armēņu apdzīvotā Karabaha un Zangezura, okupēja britu karaspēks.
Briti uzskatīja, ka par Armēnijas uz Azerbaidžānas robežām jālemj Parīzes miera konferencei, 1919. gada 22. augustā Šušā notiekošais Karabahas armēņu kongress piekrita līdz starptautiskā noregulējuma pieņemšanai palikt Azerbaidžānas sastāvā.
1919. gada 20. septembrī azerbaidžāņi uzbruka armēņu kontrolētajam Zangezuras apgabalam. 1919. gada 29. oktobrī Azerbaidžāna noslēdza militāro līgumu ar turkiem, kas apņēmās azerbaidžāņus apgādāt ar ieročiem, militārajiem instruktoriem un virsniekiem.

1919. gada 20. novembrī Tbilisi sākās Armēnijas Demokrātiskās Republikas un Azerbaidžānas Demokrātiskās Republikas premjerministru sarunas, kas noslēdzās ar miera līguma parakstīšanu. No 14. līdz 21. decembrim Baku notika abu valstu sarunas, kurās Azerbaidžāna piedāvāja izveidot abu valstu federāciju, kamēr armēņi gaidīja Parīzes konferences lēmumus, cerot uz sev labvēlīgiem robežu lēmumiem. Sarunas beidzās bez vienošanās un Karabahā un Zangezurā turpinājās abu pušu militāras sadursmes.

1920. gada 23. martā Armēnijas armija sāka uzbrukumu Karabahā, karadarbība turpinājās turpmāko mēnesi. 1920. gada 26. aprīlī turku nacionālistu līderis Mustafa Kemals nosūtīja vēstuli Ļeņinam, kurā apņēmās sākt karadarbību pret Armēniju un pieļaut Azerbaidžānas nonākšanu Padomju Krievijas kontrolē. 27. aprīlī Sarkanā armija iebruka Azerbaidžānā un līdz maija vidum ieņēma visu Azerbaidžānas teritoriju. 1921. gadā Karabaha tika iekļauta Azerbaidžānas PSR sastāvā kā Kalnu Karabahas autonomais apgabals.

Pēc Padomju Savienības sabrukuma  Kalnu Karabahas autonomais apgabals pasludināja neatkarību no Azerbaidžānas un šajā reģionā izcēlās Kalnu Karabahas karš. Azerbaidžānas valdība 1991. gada 26. novembrī likvidēja Kalnu Karabahas autonomiju. Pēc 1992. gada reģionu lielākoties kontrolēja Armēnijas Republikas un starptautiski neatzītās Arcahas Republikas militārās vienības, bet pēc 2020. gada kara tā dienviddaļu kontrolē Azerbaidžānas karaspēks.

Atsauces

Ārējās saites
ASM

ASM var būt:
asm
 Asamiešu valodas ISO 639-2 un ISO 639-3 kods

ASM
 Amerikāņu Samoa ISO 3166-1 valsts kods
BW

BW var būt:
 Botsvana
 .bw domēns
Biezlapu bergēnija

Biezlapu bergēnija () ir 10—50 cm augsts, daudzgadīgs akmeņlauzīšu dzimtas lakstaugs ar spēcīgu, horizontālu sakneni. Lapas rozetē, ar garu kātu, tumšzaļas, spīdīgas, rudenī kļūst sarkanīgas. Lapas plātne plati eliptiska vai otrādi olveida ar sirdsveida pamatu un nedaudz robainu malu. No rozetes vidus paceļas ziednesis, kura augšdaļā pusčemurveida ziedkopā sakopoti sārtvioleti ziedi. Zied maijā, jūnijā, kamēr parādās jaunās lapas. Auglis divdaļīga pogaļa.

Savvaļā aug Sibīrijā klinšainās vietās un akmeņainās kalnu nogāzēs, Mongolijas ziemeļaustrumos, Ķīnas ziemeļrietumos un Ziemeļkorejā.

Lietojums 
Bergāniju sakneņu sastāvā ir līdz 27 % miecvielu, kas pieder galvenokārt pie gallotanīnu grupas, tanīnu (8—10 %), izokumarīna atvasinājumu berganīnu, cieti un cukuru. Lapu sastāvā ir galluskābe un līdz 22 % arbutīna, kas bergēniju padara par vienu no bagātākajiem arbutīna ieguves avotiem. Sakneņu preparātus izmanto kā savelkošus, asiņošanas apturētājus un pretiekaisuma līdzekļus. Tautas medicīnā sakneņu uzlējumu lieto caurejas un dizentērijas ārstēšanai.

Izmanto lielos akmensdārzos grupu stādījumos. Labi izskatās ūdensbaseinu tuvumā, pie dīķiem, kur mitrāka augsne. Bieži stāda blakus lieliem akmeņiem, kur auga tumšās lapas ir dekoratīvas visu gadu.

Atsauces 

Akmeņlauzīšu dzimta
Ārstniecības augi
Krāšņumaugi
BMP-1

BMP-1 (БМП-1, Боевая Mашина Пехоты-1) — PSRS radītā pasaulē pirmā kājnieku kaujas mašīna. Tā paredzēta kājnieku transportēšanai kaujas laukā, spējot aizsargāt tos no strēlnieku ieročiem un nelielām artilerijas šķembām, kā arī aizsardzībai no atomieroču ietekmes. Tās bruņojums tiek izmantots kājnieku atbalstam. Bruņmašīnai ar kāpurķēdēm ir paaugstinātas pārejamības spējas, tā var pārvarēt arī ūdens šķēršļus.

Vēsture 
Vajadzību pēc šāda arī no augšas slēgta un viegli bruņota transporta līdzekļa pierādīja Padomju armijas pieredze, apspiežot sacelšanos Ungārijā 1956. gadā, kad ielu kaujās pilsētās smagā kara tehnika izrādījās mazefektīva, savukārt kājnieku transporta atsegtās kravas kastes ar karavīriem bija neaizsargātas pret strēlnieku ieroču uguni, granātām un degmaisījumu pudelēm no ēku augšējiem stāviem. Kopš tā laika tika pārskatīta PSRS militāra doktrīna, akcentu liekot uz motorizetajiem strēlniekiem. Vaļējās bruņmašīnas tika modernizētas, pārklājot ar bruņotu jumtu (BTR-40, BTR-50), kā arī radīti jauni bruņutransportieri (BTR-60), kas bez tam bija ļoti manevrētspējīgi. Šīs bruņmašīnas bija paredzētas tikai kājnieku transportēšanai, to bruņojums bija viegls (ložmetējs), tāpēc tika nolemts izstrādāt kājnieku kaujas mašīnu, kas būtu apbruņota ar nelielu lielgabalu, lai atbalstītu karavīrus pret tankiem. Bez tam mašīnai bija jāiztur radiācijas iedarbība atomkara gadījumā, kā arī ķīmisko vai bioloģisko ieroču uzbrukumā.

BMP-1 tika izstrādāta 1960. gados. Sākotnēji vairāki konstruktoru biroji izgatavoja eksperimentālus modeļus uz riteņu un kāpurķēžu bāzes. 1965. gadā tika izvēlēts Čeļabinskas traktoru rūpnīcā konstruktorētais "objekts 765", kuram par prototipu kalpoja polārais visurgājējs. To bruņojumā pieņēma 1966. gadā ar nosaukumu "BMP-1". Bruņmašīnu masveida ražošanu veica Kurgānas mašīnbūves rūpnīca "Kurganmaš". Pirmais eksemplārs tika izlaists 1967. gadā, un ražošana turpinājās līdz 1979. gadam, kad to nomainīja jaunāks modelis BMP-2.

Valstis ar BMP-1 bruņojumu 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Dienvidosetija
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 Kalnu Karabaha

Bijušas BMP-1 bruņojuma valstis 
 
 Čečenija
 Čehoslovākija
 
 Dienvidjemena
 Ziemeļjemena
 
 
 
 /

Atsauces

Ārējās saites 
 BMP-1 modernizācijas iespējas rūpnīcā "Kurganmaš"  

Kājnieku kaujas mašīnas
Lara Flinna Boila

Lara Flinna Boila (Lara Flynn Boyle; dzimusi , Davenportā, Aiovā, ASV) ir amerikāņu aktrise.

Nozīmīgākās lomas attēlojusi ABC televīzijas seriālā "Tvinpīka" (1991—1992) , kā arī filmās "Veina pasaule" (Wayne's World, 1992), "Pārpratums Redrokvestā" (Red Rock West, 1993), Threesome (1994), Cafe Society (1995), Happiness (1998). 1999. gadā Boila par otrā plāna lomu ABC seriālā The Practice (1997—2003) bijusi nominēta ''Emmy balvai.

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
Aiovā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Plecu josla

Plecu josla (Cingulum membri superioris) savieno rokas ar rumpi. Plecu josla ir kustīgs veidojums - to var pacelt uz augšu, nolaist uz leju, kā arī pārvietot uz priekšu un atpakaļ.
Plecu joslu veido divi pāra kauli - lāpstiņa un atslēgas kauls, kas pievienojoties krūšu kaulam, izveido nenoslēgtu kaulu gredzenu. Abi atslēgas kauli priekšpusē ir saistīti ar krūšu kaulu, bet aizmugurē - ar lāpstiņām, kuras spēj brīvi kustēties - tās vietā notur tikai muskuļi. Kaulus savā starpā vaļīgi saista saites.

Augšējās ekstremitātes anatomija
Spānijas Karaļa kauss

Karaļa kauss () ir ikgadējs izslēgšanas turnīrs (kauss) starp Spānijas futbola komandām. Pirmā kausa izcīņa notika 1903. gadā. Visvairāk (31 reizi) kausu ir ieguvis klubs FC Barcelona. Nākamais titulētākais klubs ir Bilbao "Athletic", kas kausu ir ieguvis 23 reizes, savukārt Madrides "Real" — 19 reizes.

No 1932. līdz 1936. gadam kausa nosaukums bija Republikas prezidenta kauss (Copa del Presidente de la República), bet no 1939. līdz 1976. gadam — Ģenerālisimusa kauss (Copa del Generalísimo).

Spānijas Karaļa kausa ieguvēji 

‡ Ieskaitot 1913. gada uzvaru, ko izcīnīja Racing de Irún, kas 1915. gadā apvienojās ar Irún Sporting Club, izveidojot Real Unión.

Fināli 

Piezīmes:

‡‡ Real Madrid Castilla ir Real Madrid dublieru komanda. Kopš 1990.—1991. gada sezonas dublieru komandas vairs nedrīkst piedalīties.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā vietne 

Futbols Spānijā
Ivans Karasjovs

Ivans Karasjovs (Иван Владимирович Карасёв, dzimis ) ir krievu rakstnieks un žurnālists. Krievijas Rakstnieku savienības un Krievijas Žurnālistu savienības biedrs.

1993.gadā pabeidza Kubaņas valsts tehnoloģisko universitāti specialitātē "Fizika un zemu temperatūru tehnika".

Viņš ir divu grāmatu autors: «Zemes riņķis» (Круг земной) un «Virpuliszeme» (Выря). Viņa parasti īsus nostāstus apvieno burvju reālisma žanrs, daudzkārtaini folkloras teksti, kā arī šausmu beletristikas elementi. 

Ivans Karasjovs izstrādājis mākslīgās valodas Arahau, Sunilinus un Alpte. Publicējis vairākus zinātniski publicistiskus darbus: «Filozofisks skats uz ekoloģisko ideju evolūciju», «Alfabēts kā cilvēku civilizācijas spogulis», «Fonti civilajā un burti vīzēs». 

Šobrīd strādā «Rossijskaja gazeta» (Российская газета) par ekonomikas komentētāju.

Ārējās saites 
 Ivana Karasjova saits 
 Alexe Rău, Abordarea scrierii de către ştiinţe, «Magazin bibliologic», 2008, №1-2.
 Василенко С.Л., Числонавтика. Снилось ли такое Пифагору?, Харьков, 2009. 

Krievu rakstnieki
Krievu valodā rakstošie
Krievijas žurnālisti
Krasnodaras novadā dzimušie
Safari (pārlūkprogramma)

Safari ir interneta pārlūkprogramma, kuru izstrādā ASV firma Apple Inc. un kura ir iekļauta operētājsistēmā macOS. Šī interneta pārlūkprogramma pirmo reizi tika izlaista 2003. gada 7. janvārī . Microsoft Windows videi Safari programma tika izlaista 2007. gada 11. jūnijā  un tā darbojās Windows XP un Windows Vista vidē. Pēdējā versija, kas bija pieejama priekš Windows operētājsistēmām, bija Safari 5.1.7.  2021. gada oktobrī Safari interneta pārlūkprogrammu lietoja aptuveni 3,73% no visiem interneta lietotājiem.

Skatīt arī 
 Apple Inc.
 Tīmekļa pārlūkprogrammas

Ārējās saites 
 Apple oficiālā Safari mājaslapa

Piezīmes un atsauces 

Tīmekļa pārlūkprogrammas

mr:ॲपल सफारी#मोबाइल
Ložņu vārpata

Ložņu vārpata () ir daudzgadīgs 30—70 cm augsts graudzāļu dzimtas lakstaugs. Ļoti bieži sastopams ceļmalās, krūmājos, tīrumos, pļavās. Saknenis garš, zarains, ložņājošs. Stumbru nedaudz, tie pie pamata pacili, kaili un gludi, ar lapām. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, šauri lineāras, 0,5—1 cm platas, plakanas, raupjas, zilganzaļas. Lapu makstis garas, kailas, gludas, mēlīte ļoti maza, apmalītes veidā. Zied no jūnija līdz augustam. Ziedkopa — taisna, 10—20 cm gara, šaura vārpa ar apmēram 20 vārpiņām. Vārpiņas plati lancetiskas, ar 5—7 divdzimumu ziediem; vārpiņas plēksnes 2, gandrīz vienādas (ārējā plēksne parasti ar 5 dzīslām), mazliet īsākas par zieda plēksnēm. Zieda plēksnes 2, nevienādas; zieda ārējā plēksne lielāka, kaila, ar akotu vai nosmailota, zieda iekšējā plēksne plēvaina, gar šķautnēm ar skropstiņām. Putekšņlapas 3, ar lielām putekšņnīcām. Auglis — 0,7—1 cm garš grauds (plēksnenis).

 Nezāle. Ar sakneņiem savairojas ļoti strauji un īsā laikā var pilnīgi nomākt kultūraugus.

 Lopbarības augs.

 Ārstniecības augs. Sakneņiem piemīt diurētiskas un sviedrējošas īpašības. Tautas medicīnā lieto elpošanas ceļu, nieru un urīnpūšļa iekaisumu, kuņģa un zarnu trakta, aknu un žultsceļu slimību, kā arī dažādu ādas slimību ārstēšanai, vielmaiņas traucējumu novēršanai. Izkaltētus sakneņus lieto arī kā kafijas surogātu.

Ārstniecības augi
Latvijas flora
Vārpatas
Tīrumu lāčauza

Tīrumu lāčauza () - viengadīgs vai viengadīgs pārziemojošs 80 - 100 cm augsts graudzāļu dzimtas lakstaugs. Ne bieži sastopams gar ceļmalām, tīrumos, nezāļainās vietās. Kalcifils augs. Stumbri taisni vai pacili lauzīti, gludi, ar lapām. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, līdz 0,6 cm platas, ar attīstītu vidusdzīslu, mīksti pūkainas. Lapu makstis arī pūkainas, dažreiz krāsainas, mēlīte liela, galotnē saplosīta. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedkopa - līdz 30 cm gara, skraja skara ar daudzām vārpiņām un diezgan tieviem zariņiem, kas augļu laikā nokarājušies. Vārpiņas 1,5 - 2,5 cm garas, ar kātiņiem, šauri lancetiskas, no sāniem saspiestas, ar akotiem, bieži violetas, kailas, ar 5 - 10 ziediem. Vārpiņas plēksnes nevienādas, gar malām plēvainas, īsākas par ziedu plēksnēm. Vārpiņas ārējā plēksne smaila, īsāka par iekšējo plēksni, kas arī platāka. Zieda ārējā plēksne tikpat gara kā iekšējā, gar malu baltplēvaina, galotnē ar 2 zobiņiem un garu akotu; zieda iekšējā plēksne plāna, balti plēvaina. Putekšņlapas 3, ar lielām, lineārām putekšņnīcām. Auglis - rūsgans graudenis. 

 Nezāle, apkarojama, iztīrot sēklas labību. 

 Izmēģinot kultūrā kā lopbarības augu, tā uzrādījusi labu ražību un barības vielu saturu.

Lāčauzas
Latvijas flora
Zieds

Zieds ir segsēkļu vairošanās orgāns, kuru funkcija ir ražot sēklas. Ziediem izšķir vairākas daļas: ziedkātu, ziedgultni, apziedni, androceju un gineceju. Ziedi galvenokārt atšķiras pēc veida, izmēra un krāsas. Dažiem ziedaugiem ziedi aug uz atsevišķiem kātiem, bet vairumam tie atrodas uz viena kāta un veido ziedkopas. Pēc tā, kāds ir ziedkopu sazarojums, ziedkopas iedala cimozajās jeb simpodiālajās ziedkopās un racemozajās jeb monopodiālajās ziedkopās. Sinonīms vārdam "zieds" ir puķe, lai gan precīzāk ar šo apzīmējumu apzīmē ziedu ar kātu un lapām.

Zieda uzbūve 
Ziedu veido ziedkāts, ziedgultnis, apziednis, androceja un ginecejs. Ziedkāta galā atrodas ziedgultnis, uz kura balstās visas pārējās daļas no zieda. Divkāršu apziedni veido vainaglapas un kauslapas. Ja kauslapas ziedam nav, tad to sauc par vienkāršu apziedni. Ja visas vainaglapas ir vienādas, tad to sauc par kārtnu ziedu, bet ja ir atšķirīgas, tad — par nekārtnu ziedu. Ir ziedi, kuriem nav apziedņa, piemēram, ošiem. Androceju veido putekšņlapu kopa. Putekšņlapu veido putekšnīca, putekšņmaciņi un putekšņlapas kāts. Putekšņlapas kāts var putekšņlapā nebūt, piemēram, kartupeļiem. Un visbeidzot gineceju veido augļlapu kopa. Augļlapas veidojas saaugot kopā auglenīcām. Auglenīcu veido drīksnas, irbulis un sēklotne.

Atsauces

Ārējās saites 

 Foto galerijas — ziedi un dārzs
 Tautasdziesmas par ziediem
 Pavasara ziedi (fotogrāfijas)
 Raksti par ziediem 
 Ziedu enciklopēdija
Makao

Makao () jeb Aomiņa (; piņjiņā: Àomén) ir viens no diviem Ķīnas Tautas Republikas speciālajiem administratīvajiem reģioniem, pilnā nosaukumā Ķīnas Tautas Republikas Makao Speciālais administratīvais reģions (, piņjiņā: Zhōnghuá Rénmín Gònghéguó Àomén Tèbié Xíngzhèngqū; ). Atrodas Pērļu upes rietumu krastā, robežojas ar Guandunas provinci un Dienvidķīnas jūru.

Ārējās saites 

 Makao valdības portāls
 Valdības informācijas birojs
 Kultūras sakaru birojs
 Makao valdības tūrisma birojs
 Macau City Guide
 Makao gadagrāmata

Ķīnas speciālie administratīvie reģioni
Ķīnas pilsētas
Alfrēds Tarskis

Alfrēds Tarskis (, līdz 1923. gadam Alfrēds Taitelbaums () , miris ) bija ebreju izcelsmes poļu / amerikāņu loģiķis un matemātiķis.

Līdz Otrajam pasaules karam bija Ļvovas-Varšavas loģikas skolas pārstāvis, vēlāk darbojās ASV. Līdz ar Kurtu Gēdelu tiek uzskatīts par vienu no XX gadsimta izcilākajiem loģiķiem. Devis lielu ieguldījumu matemātikas (abstraktajā algebrā, topoloģijā, ģeometrijā, mēra teorijā, matemātiskajā loģikā un kopu teorijā) un analītiskās filozofijas attīstībā.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1901. gadā kā Alfrēds Taitelbaums Varšavas ebreju ģimenē. 1918. gadā iestājās Varšavas Universitātē, lai studētu bioloģiju. Pēc Polijas neatkarības atgūšanas ap Varšavas Universitāti bija izveidojusies izcilu matemātiķu kopa. Viens no viņiem — Staņislavs Lesņevskis, saredzējis Taitelbauma spējas, pierunāja viņu studēt matemātiku, un Taitelbaums kļuva par Varšavas Universitātes vēsturē jaunāko doktora grāda ieguvēju. Uzskatīdams sevi par etnisku poli, 1923. gadā Alfrēds kopā ar brāli nomainīja uzvārdu, un kļuva par Tarski.

Neilgi pirms Otrā pasaules kara sākuma viņu 1939. gadā uzaicināja piedalīties zinātnieku kongresā ASV, kas notika 1939. gada septembrī. 1939. gada augustā viņš izbrauca uz ASV ar pēdējo pasažieru kuģi pirms kara sākuma. Turpmāko mūžu pavadīja ASV. 1945. gadā pieņēma ASV pilsonību. No 1942. gada līdz mūža galam strādāja Kalifornijas Universitātē, Bērkli.

Skatīt arī 

 Banaha-Tarska paradokss
 Tarska nenoteiktības teorēma (Tarski's undefinability theorem)
 Knastera-Tarska teorēma

Ārējās saites 

 Par A.Tarski MacTutor History of Mathematics 
 A.Tarska darbs The Semantical Concept of Truth and the Foundations of Semantics 

Polijas matemātiķi
ASV matemātiķi
Polijas filozofi
20. gadsimta filozofi
Loģiķi
Mazovijas vojevodistē dzimušie
MV

MV var būt:
 Maldīvija
 .mv domēns
I (nozīmju atdalīšana)

I var būt:
 Latīņu alfabēta burts I i
 Joda ķīmiskais simbols
 Itālijas IVR kods

Korejiešu uzvārds I (이)
 I Čonsu
 I Mjonbaks
Augšdelms

Augšdelms () ir rokas proksimālā daļa no pleca līdz elkonim. Pleca locītavā tas savienojas ar pleca joslu, bet elkoņa locītavā ar apakšdelmu.

Anatomija 

Augšdelma skeletu veido augšdelma kauls (Humerus), kuru pārklāj mīkstie audi - muskuļi, saistaudi, nervaudi, asinsvadi un limfvadi. Augšdelmam izšķir priekšējās un mugurējas grupas muskuļus:
 Priekšējā grupa
 Knābjveidizauguma un augšdelma muskulis (m. coracobrachialis)
 Augšdelma divgalvainais muskulis (m. biceps brachii)
 Augšdelma muskulis (m. brachialis)
 Mugurējā grupa
 Augšdelma trīsgalvainais muskulis (m. triceps brachii)
 Elkoņa muskulis (m. anconeus)

Pie augšdelma kaula piestiprinās arī vairāki krūškurvja, muguras un plecu joslas muskuļi kuri arī nodrošina augšdelma kustības:
 Krūškurvja muskuļi
 Lielais krūšu muskulis (m. pectoralis major)
 Priekšējais zobainais muskulis (m. serratus anterior) (pie augšdelma kaula nestiprinās, taču piedalās augšdelma kustībās)
 Muguras muskulis
 Muguras platais muskulis (m. latissimus dorsi)
 Plecu joslas muskuļi
 Deltveida muskulis (m. deltoideus)
 Virsšķautnes muskulis (m. supraspinatus)
 Zemšķautnes muskulis (m. infraspinatus)
 Mazais apaļais muskulis (m. teres minor)
 Lielais apaļais muskulis (m. teres major)
 Zemlāpstiņas muskulis (m. subscapularis)

Augšējās ekstremitātes anatomija
Henriks Senkevičs

Henriks Ādams Aleksandrs Pijs Senkevičs (, dzimis , miris ) bija poļu rakstnieks, 1905. gada Nobela prēmijas literatūrā ieguvējs. Ļoti populārs rakstnieks 19. gadsimta beigu un 20. gadsimta sākuma Polijā. Polijā populārs kā Polijas vēstures romānu autors, bet pasaules slavu ieguva par romānu Quo Vadis, kurā aprakstīta dzīve Senajā Romā imperatora Nērona laikā. 

Dzimis nabadzīgu šļahtiču ģimenē. Skolu apmeklēja Varšavā. Pamācījies Varšavas universitātē, sāka strādāt par žurnālistu. No 1876. līdz 1878. gadam dzīvoja Kalifornijā, vēlāk daudz ceļoja. Viņa raksti un piezīmes nodrošināja viņam atpazīstamību dzimtenē. 1883. gadā avīzē turpinājumos tika publicēts pirmais Senkēviča vēsturiskās triloģijas romāns "Ar uguni un zobenu", kas ieguva ievērojamu popularitāti. Sākoties Pirmajam Pasaules karam, Senkevičs emigrēja uz Šveici, kur arī mira. Apglabāts Varšavā.

Henrika Senkeviča romāni 
 "Hanna" (Hania, 1876, latviski 1995)
 Triloģija (Trylogia), kas sastāv no
 "Ar uguni un zobenu" (Ogniem i mieczem, 1884, latviski 1894...1930)
 "Plūdi" (Potop, 1886, latviski 1931...1992)
 "Pans Volodijovskis" (Pan Wołodyjowski, 1888, latviski 1931 ar nosaukumu "Pans Volodijevskis")
 "Bez dogmata" (Bez dogmatu, 1891, latviski 1905...1980)
 "Polaņecku ģimene" (Rodzina Połanieckich, 1894, latviski 1935) 
 "Quo Vadis" (1895, latviski 1899 ar nosaukumu "Kurp eji?"...1993)
 "Krustneši" (Krzyżacy, 1900, latviski 1901...1992)
 "Uz slavas laukiem" (Na polu chwały, 1906, latviski 1935)
 "Wiry" (1910)
 "Tuksnesī un džungļos" (W pustyni i w puszczy, 1911, latviski 1926...1991)

1930. gadā iznākuši kopoti raksti latviešu valodā.

Ārējās saites 

 

Poļu valodā rakstošie
Poļu rakstnieki
Nobela prēmijas laureāti literatūrā
Ļubļinas vojevodistē dzimušie
Nīderlandes Antiļas

Nīderlandes Antiļas (, , ) bija ar Nīderlandi asociēta valsts Karību jūras austrumos un dienvidaustrumos. Sastāvēja no divām salu grupām: Kirasao un Bonaire Aizvēja salās Venecuēlas piekrastē un Sintēstatiusa, Saba un Sintmārtena Vējpuses salu ziemeļos. 2010. gadā valsts sadalījās, Kirasao un Sintmārtena kļuva par valstīm Nīderlandes karalistes sastāvā, bet pārējās salas pievienojās Nīderlandei kā īpašas pašvaldības.

Ārējās saites 
 GOV.an  - valdības mājaslapa
 Centrālā Banka

Ziemeļamerika
Dienvidamerika
Nīderlande
Pomaki

Pomaki ir slāvu tauta, kas dzīvo Eiropas dienvidos Balkānu reģionā. Viņus parasti uzskata par bulgāriem, jo pamaki runā bulgāru valodā, kas augstkalnu rajonos ir saglabājusi daudz arhaisku formu gramatiskā un leksikā, reizēm to uzskata par bulgāru valodas dialektu. Pomaku dzīves veids un kultūra ir līdzīgi bulgāriem, taču pomaki atšķiras ar bulgāriem neraksturīgiem vārdiem un ar to, ka viņi ir islāmticīgie.
Grieķija ir bijuši mēģinājumi izmantot pat antropometriskus un asins grupas pētījumus, lai pierādītu, ka pomaki nemaz nav līdzīgi turkiem, bet gan ir līdzīgi grieķiem. Līdz par 1995.gada novembrim lielākā daļa pomaku dzīvoja militārajā „ierobežotajā zonā” (pie robežas ar Bulgāriju, jo grieķi nevēlējās bulgāru iefiltrēšanos Grieķijas pomaku vidū), kurā iekļūt varēja tikai ar īpašu atļauju, ko gandrīz nekad neizsniedzam ārzemniekiem. Ciemi iedzīvotājiem šajā zonā bija īpaši personu apliecinoši dokumenti, kas ierobežoja viņu pārvietošanās brīvību administratīvās vienības robežās (līdz 1993.gadam tas bija 30l, robežās no ciema) u. tml.
Pomaki Grieķijā nav formāli nodalīti no turkiem un čigāniem musulmaņiem, un tas oficiāli neļauj noteikt identitātes atšķirības starp šīm grupām. Piemēram, 1972.gadā pomaku sievietes no Galini (Jalanka) ciemata uzbruka policistiem, kuri norāva ciema skolas plāksni ar uzrakstu „Turku mazākumtautības skola” un tās vietā piestiprināja jaunu ar uzrakstu „Musulmaņu mazākumtautības skola”. Šādi protesti turpinājušies līdz pat 1994.gada aprīlim. Pomakus Grieķijas likumi ir diskriminējuši arī citādi, piemēram, atbilstoši likumam Nr. 1366/1928 (šo likumu ir nosodījusi Eiropas Kopienu tiesa), musulmaņu minoritātes pārstāvji nedrīkst iegādātiem nekustamo īpašumu Rietumtrāķijā. Otrkārt, Grieķijas pilsonības likums nosaka, ka, ja persona, kas nav grieķis, dodas uz ārzemēm bez nolūka atgriezties, šādai personai var atņemt Grieķijas pilsonību. Šīs normas dēļ tūkstošiem rietumtraķiešu ir zaudējuši savu pilsonību. Viens no iemesliem ir vēsturiskais naids starp grieķiem un turkiem.
Grieķu akadēmiķi izskaidro pomaku tradīciju apaļo maizes klaipu griezt četrās daļās un māju logus ierīkot, ievietojot krustveida dzelzs stieņus, kā atmiņas no tiem laikiem, kad viņi esot bijuši kristieši. Grieķijā tradicionāli un vēsturiski pomakus uzskata par kristiešiem, kas padevušies otomaņu barbariskajam spiedienam un mainījuši savu reliģiju. Traķijas kalnu ciematā Pahni iedzīvotāji joprojām stāsta par meiteņu klinti, no kuras jaunas meitenes metušās lejā, izvēloties nāvi, nevis islāmu. Tomēr mūsdienās lielākā daļā pomaku ir islāmticīgie. Lai gan islāms atļauj vīrietim apņemt arī četras sievas, poligāmija pomaku vidū reti kad ir novērota, un mūsdienās Grieķijā tā ir aizliegta ar likumu.
Grieķija pomakus joprojām uzskata Aleksandra Lielā mazbērniem, Bulgārija par bulgāriem, bet Turcija pat turkiem. Taču tieši Grieķijā nesen ir noticis pirmais mēģinājums radīt pomaku literāro valodu, protams, izmantojot grieķu valodas alfabētu.

Ārējās saites 
 Pomak Leaks

Atsauces

Ārējās saites 

Bulgārijas tautas
Grieķijas tautas
Slāvu tautas
Deivids Dreimans

Deivids Maikls Dreimans (; dzimis , Bruklinā, ASV) ir grupas Disturbed vokālists.

Mūzika 

Viņš ir viens no sešiem māksliniekiem, kas iedziedāja Queen of the Damned skaņasceliņu, ar Džonatanu Deivisu no KoRn, Veinu Statiku no Static-X, Džeju Gordonu no Orgy Orgy, Česteru Beningtonu no Linkin Park, un Merlins Mensons. Viņš ar grupu Disturbed tās pirmo albumu Believe izdeva vectēva nāves dēļ. 2006. gadā Deivids tika ierindots Hit Parader "100 visu laiku labāko smagā metāla vokālistu" 42. vietā.

2003. gadā viņš ar savu grupas biedru ģitāristu Denu Doneganu un bundzinieku Maiku Vengrenu izveidoja pats savu izdevējkompāniju Intoxication Records.

Dziesma Inside the Fire, no viņu jaunā albuma Indestructible, ir par grūtu viņa dzīves daļu, viņa jaunības laiku draudzenes pašnāvību. Pēc tās viņam bija murgi, bet viņš ar tiem tika galā. Nesen strādājot pie Indestructible albuma dziesmu vārdiem, murgi atsākās. Mūzikas video Inside the Fire viņš parāda, ko pašnāvība nozīmē ticīgajiem.

Diskogrāfija

Disturbed 
 The Sickness (2000)
 Believe (2002)
 Ten Thousand Fists (2005)
 Indestructible (2008)
 Asylum (2010)
 Immortalized (2015)
 Evolution (2018)

Device 
 Device (2013)

Atsauces 

1973. gadā dzimušie
Amerikāņu dziedātāji
Tērksas un Kaikosas

Tērksas un Kaikosas () ir Apvienotās Karalistes aizjūras teritorija Atlantijas okeāna rietumos pie Ziemeļamerikas krastiem. Teritorijas lielāko daļu veido Kaikosu salas un mazākās Tērksu salas. Ietilpst Bahamu Salu arhipelāgā.

Ārējās saites 

 Valdības mājaslapa 
 Turks and Caicos Free Press
 Tērksu un Kaikosu tūrisma birojs
 Tērksu un Kaikosu vēsture

Ziemeļamerikas valstis
Apvienotās Karalistes atkarīgās teritorijas
Jorbalinda

Jorbalinda () ir pilsēta ASV, Kalifornijas štatā. Pēc 2000. gada ASV tautas skaitīšanas datiem te dzīvoja 58 918 cilvēku, tomēr pēdējā laikā iedzīvotāju skaits ir pacēlies līdz apmēram 71 000 cilvēku. Jorbalinda ir 37. ASV prezidenta Ričarda Niksona dzimšanas vieta. 2005. gadā CNN to atzina par 21. labāko vietu, kur dzīvot ASV. Vidējais Jorbalindas iedzīvotājs pēc tautas skaitīšanas datiem saņem 109 681 ASV dolārus gadā.

Ievērojamas personības 
Ievērojamas personības, kas dzimušas Jorbalindā:
 Ričards Milhauss Niksons (1913—1994) — ASV 37. prezidents

Atsauces 

Kalifornijas pilsētas
ZM

ZM var būt:
 Zambijas ISO 3166-1 kods
 .zm domēns

nl:Lijst van Poolse historische motorfietsmerken#ZM
Gaja

Gaja ( Zeme) jeb Gēja bija dieviete sengrieķu mitoloģijā, Zemes personifikācija.

Viena no pirmatnējiem jeb pirmsolimpiskajiem dieviem. Viņa esot piedzimusi no Haosa. Tā izskatījās kā disks, kas peldēja ūdenī. Viņa dzemdēja Kronu (laiks), Pontu (ūdens) un Urānu (debesis), kuru vēlāk apprecēja. Kronam viņa pareģoja to, ka tā dēls ieņems viņa vietu. Viņš apēda savus bērnus, bet vienīgais izglābās Zevs, kurš vēlāk ieņēma Krona vietu.

Viņai no Urāna piedzima ciklopi un titāni. Viņa tika uzskatīta arī par kalnu, jūras, dzīvības radītāju, kā arī par cilvēku ciltsmāti. Gaja tika uzskatīta par senās gudrības glabātāju un viņai bija zināma likteņa griba un likumi, tāpēc viņa tika identificēta ar Temīdu. Tāpat viņa bija mirušo sargātāja. Viņas kults bija izplatīts visas Senās Grieķijas teritorijā.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 

Grieķu dievi
Džeimss Fenimors Kūpers

Džeimss Fenimors Kūpers (, dzimis , miris ) bija produktīvs un populārs ASV rakstnieks 19. gadsimta sākumā. Viņa populārākā romānu sērija bija par ceļotāju Natanielu Bumpo. Slavenākais viņa darbs ir romantisma romāns "Pēdējais mohikānis".

Amerikāņu rakstnieki
Angļu valodā rakstošie
Dobeles meteorīta krāteris

Dobeles meteorīta krāteris jeb Dobeles astroblēma ir liela meteorīta trieciena rezultātā izveidojies zemes virsmas padziļinājums pamatklintājā aptuveni 4,5 km diametrā. Grandiozā kosmiskā katastrofa ir notikusi perma perioda laikā pirms 290 ± 35 miljoniem gadu. Dobeles krāteris ir viens no lielākajiem meteorītu krāteriem Eiropā, tomēr tas nav pamanāms klasiskā krātera formā, jo to piepildījusi bieza nogulumiežu kārta, kas veidojusies vēlākajos ģeoloģiskajos laikmetos, īpaši pēdējā ledus laikmeta posmā.

Dobeles astroblēmas vidus atrodams 5 km uz dienvidiem no Dobeles pilsētas centra.

Vēsture 
1973. gadā dziļurbumu laikā pie Dobeles negaidīti tika atklāta nezināmas izcelsmes ģeoloģiska struktūra.  
Sākotnēji pētnieku viedokļi par struktūras ģenēzi bija atšķirīgi. Pastāvēja viedokļi par tās kriptotektonisko izcelsmi no siltuma un gāzes plūsmām vai gāzēm no Zemes dzīlēm, citi zinātnieki uzskatīja, ka struktūras nelīdzeno slāņu virsmu ir veidojuši sufozijas un karsta procesi vai sedimentācijas pārrāvumi.
1989. gadā Latvijas Universitātes pētnieki veica 17 urbumos. Vienā urbumā 1500 m dziļumā sasniedza kristālisko pamatklintāju, 3 urbumi bija līdz 1200 m dziļumam, bet pārējie urbumi līdz 400 m dziļumam. 
Grupas vadītājs Valdis Segliņš publicēja "Dobeles rajonā atklāto objektu" aerokosmisko materiālu ģeoloģiskās dešifrēšanas un ģeoloģiskās dabas virszemes pārbaudes rezultātus, kas šo ģeoloģisko struktūru aprakstīja kā gredzenveida, bezsaknes, ar apgāzta konusa formu apmēram 3,5 km diametrā, kas no visām pusēm ir norobežota ar trauslām deformācijām. Struktūras augšējā daļa aizņem 20 km2 un tās uzbūvei ir raksturīgi haotiski izvietoti dažāda vecuma iežu slāņi ar atšķirīgiem krituma leņķiem. Visvecākie sadursmes skartie ieži ir silūra dolomīts ar dolomītmerģeli, par ko liecina bļodveida ieliekums silūra iežu augšējā slānī. Tiem pagulošie ordovika ieži ir stipri konsolidēti kaļķakmens un merģeļa pārslāņojumi. Meteorīta dobums ir sācis aizpildīties ar nogulumiem karbona beigās un to ir spēcīgi ietekmējusi ūdens erozija arī perma transgresijas laikā.

Skatīt arī 

 Nozīmīgākie meteorītu krāteri Eiropā

Ārējās saites 
 Zemes meteorītu krāteru datubāze
 Masaitis, V.L. 1999 Impact structures of northeastern Eurasia: the territories of Russia and adjacent countries, Meteoritics & Planetary Science, v. 34, p. 691-711
 Skatīt Dobeles apkārtnes satelītattēlu

Atsauces 

Meteorīti
Meteorītu krāteri
Meteorita
1. Kurzemes kājnieku divīzija

Kurzemes kājnieku divīzija bija viena no četrām Latvijas Bruņoto spēku veidojošajām divīzijām, izveidota 1919. gada jūlija vidū pēc Cēsu kaujām uzsāktajā Latviešu nacionālo bruņoto spēku reorganizācijā uz Dienvidlatvijas brigādes pamata. Kopā ar Polijas armiju piedalījās 1920. gada kaujās pie Daugavpils un kopā ar Baltijas landesvēru Rēzeknes atbrīvošanā.

Divīzija bija dislocēta galvenokārt Liepājas Karostā, kur atradās divīzijas pārvalde, artilērijas un divi kājnieku pulki, viens pulks bija izvietots Jelgavā. 1939. gada novembrī, pildot Latvijas un PSRS t.s. Bāzu līguma nosacījumus, divīzijas daļas tika izvietotas citur Kurzemē.

Divīzijas komandieri 
 Pulkvedis Jānis Balodis (no 1919. gada 7. augusta)
 Pulkvežleitnants Jānis Puriņš (vietas izpildītājs no 1919. gada 16. oktobra)
 Pulkvedis Krišs Ķūķis (no 1920. gada 29. septembra)
 Pulkvedis Rūdolfs Bangerskis (no 1924. gada 29. februāra)
 Ģenerālis Andrejs Krustiņš (no 1925. gada 16. janvāra)
 Ģenerālis Oskars Dankers (no 1933. gada decembra)
 Ģenerālis Hermanis Buks (no 1940. gada janvāra)
Ģenerālis Vilis Spandegs (no 1940. gada augusta)

Divīzijas pulki un to komandieri (1940) 
Divīziju veidoja 3 kājnieku pulki un 1 artilērijas pulks.
 1. Liepājas kājnieku pulks (pulkvedis A. Krīpens)
 2. Ventspils kājnieku pulks (pulkvedis J. Stulpiņš)
 3. Jelgavas kājnieku pulks (pulkvedis A. Apsītis)
 Kurzemes artilērijas pulks (pulkvedis Ž. Jomerts)

1940. gadā divīzijas komandieris bija ģenerālis Hermanis Buks, štāba priekšnieks — pulkvedis Vilis Janums.

Atsauces
Parastā kamolzāle

Parastā kamolzāle () — daudzgadīgs 60—120 cm augsts graudzāļu dzimtas lakstaugs. Ļoti bieži sastopams pļavās, krūmājos. Saknenis īss, ložņājošs, resns, ar daudzām tievām saknēm. Veido skrajus cerus. Stumbru parasti nedaudz, tie taisni vai pie pamata pacili, spēcīgi, apaļi, gludi, sīki rievaini, ar lapām. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas. Apakšējo lapu daudz, tās tāpat kā stumbra lapas plati lineāras, 0,5—0,6 cm platas, bet daudz garākas par stumbra lapām, galotnē īsi nosmailotas, ar izteiktām dzīsliņām, ļoti raupjas. Lapu makstis nelīdzenas, saspiestas, līdz mezgliem nesniedzas, mēlīte gara, galotnē iešķelta. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedkopa — līdz ziedēšanai saspiesta, ziedēšanas laikā izplesta, vienpusēja skara ar trīsšķautnainu galveno asi un spirāliski sakārtotiem zariņiem. Vārpiņu daudz, tās sakopotas blīvos kamoliņos zaru galos, iegareni olveidīgas, smailas, no sāniem saspiestas, ar 3—5 ziediem. Vārpiņas plēksnes 2, gandrīz vienādas, ar šķautni, uz šķautnes ar īsām skropstiņām, smailas. Zieda plēksnes 2, ārējai plēksnei uz šķautnes īsas skropstiņas un īss akots, iekšējā plēksne gar abām šķautnēm tāpat ar īsām skropstiņām, bez akota, galotnē ar 2 zobiņiem, īsāka par zieda ārējo plēksni. Auglis — iegareni olveidīgs grauds.

Ļoti vērtīga pļavu zāle, tā ir arī ļoti ražīga. Agri nopļauta, dod labu atālu (līdz 40% no pirmā pļāvuma), un pa abiem pļāvumiem kopā no 1 ha var iegūt 60 — 70 centnerus siena (labi koptās pļavās no 1 ha var iegūt 150 centnerus siena).

Latvijas flora
Kamolzāles
Parastā sekstaine

Parastā sekstaine () - daudzgadīgs 20 - 60 cm augsts graudzāļu dzimtas lakstaugs. Bieži sastopams pļavās, norās. Veido sīkus cerus. Stumbru nedaudz, tie taisni, gludi, smalki rievaini, ar lapām. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, 0,2 - 0,3 cm platas, plakanas, galotnē raupjas un nosmailotas, kailas. Augšējām lapām makstis garas, apakšējām - īsas, mēlīte īsa, strupa. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedkopa - blīva, taisna, vienpusēja vārpskara. Vārpiņas sīkas, no sāniem saspiestas, ar kātiņu. Vārpiņā 2 - 5 ziedi un tās divējādas; daļa auglīgas, ar nedaudziem ziediem, citas neauglīgas. Neauglīgās vārpiņas ķemmveida lapiņas veidā (sastāv tikai no vārpiņas plēksnēm). Auglīgo vārpiņu plēksnes 2, gandrīz vienādas, smailas, šķautne ar īsiem matiņiem, dzīsla 1. Zieda plēksnes 2, ārējā plēksne bez šķautnes, ar īsu akotu un 5 dzīslām, iekšējā plēksne gar šķautni ar dzelonīšiem. Auglis - līdz 0,4 cm garš grauds. Laba pļavu zāle, pietiekami mitrās pļavās veidojas par virszāli, kas, pat otrreiz pļaujot, dod siena ražu. Iztur arī sausumu. Laba ganību zāle, jo blīvie ceri necieš no nomīdīšanas. Siena masas dod maz (līdz 20 centneriem no 1 ha).

Graudzāļu dzimta
Parastais vizulis

Parastais vizulis (Briza media) ir daudzgadīgs 20 - 45 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams pļavās, mežmalās, ceļmalās. Veido nelielus, irdenus cerus, ar sakneni, kas dod īsus pazemes dzinumus. Stumbru nedaudz, tie tievi, gludi, viscaur ar lapām, taisni vai pacili. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, galotnē īsi nosmailotas, plakanas, raupjas, kailas, ar izteiktu dzīslojumu. Apakšējās lapas garākas par stumbra lapām. Lapu makstis garas, kailas, gludas, ar nedaudzām dzīslām, mēlīte īsa, galotnē noapaļota. Zied maijā un jūnijā. Ziedkopa - diezgan liela skara, līdz ziedēšanai saspiesta, ziedēšanas laikā izplesta, piramidāla, ar tieviem, gariem, raupjiem zariņiem un nedaudzām vārpiņām. Vārpiņas ar tieviem, izlocītiem, nokareniem kātiņiem, platas, apaļīgas vai sirdsveida, no sāniem saspiestas, krāsainas, ar 5 - 9 ziediem. Vārpiņas plēksnes 2, gandrīz vienādas, ar šķautni, plati plēvainām malām, īsākas par zieda plēksnēm, ar 3 dzīslām. Zieda plēksnes 2, nevienādas; ārējā plēksne liela, plata, strupa, pie pamata ar austiņām, mugurā izliekta, iekšējā plēksne sīkāka par ārējo plēksni. Auglis - līdz 0,2 cm garš grauds. Tīraudzēs nekad neaug, bet parasti sastop kā piejaukumu citu zāļu zelmenim. Vairojas ar sēklām; viens augs gadā dod 200 - 300 sēklu. Lopbarības ziņā vidēji vērtīgs augs.

Graudzāļu dzimta
Latvijas flora
Z (nozīmju atdalīšana)

Z ir latīņu alfabēta burts, kam var būt arī šādas nozīmes:

 Zambijas IVR kods;

 Z — Krievijas kara simbols Ukrainā.
Sigismunds I Vecais

Sigismunds I Vecais (, , ; dzimis , miris ) bija Jagellonu dinastijas Polijas karalis un Lietuvas dižkunigaitis no 1506. gada līdz savai nāvei 1548. gadā.

Dzīvesgājums 
Sigismunds I Vecais bija karaļa Jagaiļa mazdēls, Polijas karaļa Kazimira IV un Habsburgu dinastijas Svētās Romas impērijas imperatora Albrehta II meitas Austrijas Elizabetas jaunākais dēls (ģimenē kopumā bija 13 bērni). Polijā un Lietuvā valdīja pēc vecāko brāļu, karaļu Jana I un Aleksandra nāves. Sigismunda I Vecā brālis Vladislavs II 1471. gadā kļuva par Bohēmijas karalistes, bet 1490. gadā - par Ungārijas karalistes karali.

Sigismunda I varas laikā Jagellonu dinastija zaudēja iespēju nostiprināties Bohēmijas un Ungārijas troņos. Lajoša II nāve 1526. gada Mohāčas kaujā ļāva abiem troņiem pāriet Hābsburgu rokās. Sigismunds I arī palaida garām iespēju iegūt Rietumpomerāniju, lai arī Ščecinas princis Boguslavs X 1503. gadā piedāvājās kļūt par Polijas vasali, 1513. gadā pievienoties Polijai un 1518. gadā noslēgt mūžīgu savienību. Daļa poļu augstmaņu atbalstīja šo ideju, kamēr Mazpolijas augstmaņi tai pretojās. Mazpolijai bija svarīgi uzturēt labas attiecības ar Hābsburgiem, kas Pomerāniju uzskatīja par sev pakļautu teritoriju. 1529. gada vienošanās ļāva Brandenburgas kūrfirstam kļūt par Rietumpomerānijas valdnieku.

Polijas un Vācu ordeņa konflikti izraisīja 1520.-21. gada karu. Pēdējā Ordeņa lielmestra Albrehta Hohencollerna pāriešana luterismā un Prūsijas hercogistes nodibināšana, noveda pie mierīgu attiecību izveidošanās. Albrehts saņēma vietu Polijas Senātā.

Sigismunds I noraidīja pāvesta un Hābsburgu aicinājumus karot pret Osmaņu impēriju, 1533. gadā noslēdzot “mūžīgo mieru” ar osmaņiem.

Sigismunda I Vecā laikā Polijā tika formalizēts nihil novi princips valsts pārvaldē. Līdz ar pēdējā Mazovijas kņaza nāvi 1526. gadā Polijas kronis anektēja Mazoviju. Cīņā ar Maskavas lielkņazu Vasiliju III tika zaudēta Smoļenska. Pateicoties Sigismunda I Vecā otrajai sievai Bonai Sforcai no Milānas valdnieku Sforcu dzimtas, Polijā un Lietuvā ieradās itāļu mākslinieki un uzplauka renesanses kultūra.

Atsauces

Ārējās saites 

 Polijas karaļu zīmogi ar pilniem tituliem

1467. gadā dzimušie
1548. gadā mirušie
Polijas monarhi
Lietuvas dižkunigaiši
Jagellonu dinastija
RT

RT (sākotnēji Russia Today — 'Krievija šodien') ir Krievijas valdības finansēts, starptautiskai sabiedrībai paredzēts televīzijas tīkls, kas radīts 2005. gadā. RT pārraida, izmantojot kabeļtelevīziju, satelīttelevīziju, tiešraidi internetā, kā arī internetā publicē rakstus un videoziņas.

RT sastāv no trim televīzijas kanāliem — angļu, arābu un krievu valodā —, dokumentālo filmu kanāla RT Documentary, kas pieejams angļu un krievu valodā, videoziņu medija RUPTLY un interneta mājaslapas, kas pieejama arī franču, spāņu un vācu valodā. Tam ir atsevišķas angļu valodas versijas ASV un Lielbritānijas skatītājiem: RT America un RT UK.

RT mājaslapā teikts: "RT piedāvā ziņas skatītājiem, kas jautā vairāk. RT apskata stāstus, ko nepamana galvenie mediji, piedāvā alternatīvu skatījumu uz notiekošo un informē starptautisku auditoriju no Krievijas skatupunkta par galvenajiem pasaules notikumiem."

Kopš Kara uzbrukumā visa pasaule aizliedza radīt RT.

Apsūdzības par propagandu 

 ASV Nacionālās izlūkošanas direktora birojs publicēja daļu no kopumā slepena ziņojuma "Krievijas darbību un mērķu nesenajās ASV vēlēšanās izvērtējums". RT tika vainots vienpusējas informācijas izplatīšanā ar mērķi ietekmēt 2016. gada ASV prezidenta vēlēšanas un panākt Donalda Trampa uzvaru.

Ziņojumā teikts, ka RT rīkojuši debates starp ASV Zaļās partijas prezidenta amata kandidāti Džilu Stainu un ASV Libertāriešu partijas kandidātu Geriju Džonsonu, "cenšoties parādīt apgalvoto 'demokrātijas trūkumu' Savienotajās Valstīs". Par propagandu uzskatīta arī RT nostāja pret hidraulisko laušanu un šīs dabasgāzes un naftas ieguves metodes ietekmes uz vidi pētīšana. Hidrauliskās laušanas attīstīšanās Savienotajās Valstīs Krievijai radot "bažas par hidrauliskās laušanas un ASV dabasgāzes ieguves ietekmi uz globālo enerģijas tirgu un potenciālajiem izaicinājumiem Gazprom peļņai".

Atsauces 

Televīzijas kanāli
Latvijas Sapieru pulks

Sapieru pulks bija Latvijas Bruņoto spēku nocietinājumu vienība. 1939. gada 1. septembrī pulkā bija 2 bataljoni ar 6 rotām. Tājā dienēja 41 virsnieks un 427 kareivji un instruktori, kā arī 11 uz brīva līguma pamata iestājušies. Pēdējais pulka komandieris bija pulkvežleitnants K. Konstants.

Pulks uzbūvējis 4 tiltus pār Pededzi, Kuju, Upsti un Ogri, kā arī gaisa tiltu pār Mēmeli pie Bauskas. 1935./36. gadā tas izbūvēja 3. Latgales kājnieku divīzijas vasaras nometni Litenē.

Literatūra 
 Bērziņš V. Bambals A. Latvijas armija. — Zinātne: Rīga, 1991., 82. lpp.