joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
DIMM

DIMM ( — "divu rindu atmiņas modulis") — brīvpiekļuves atmiņas moduļu veids personālajos datoros. Tajos kontakti izvietoti divās rindās (atšķirībā no SIMM, kur kontakti abās pusēs ir savienoti). DIMM sāka aizstāt SIMM moduļus līdz ar Intel Pentium dominēšanu tirgū.

Galvenā atšķirība starp DIMM un SIMM ir tā, ka SIMM ir 32 bitu datu kopne, bet DIMM — 64 bitu. Tā kā Pentium datu kopne ir 64 bitu plata, tiem vajadzēja uzstādīt divus SIMM moduļus, lai tos varētu izmantot. Procesoram bija vajadzīga piekļuve abiem moduļiem vienlaicīgi. DIMM novērsa šo nepilnību.

DIMM moduļi ir izlaisti ar sekojušu kontaktu skaitu:
 72 kontaktu DIMM, izmantots SO-DIMM
 144 kontaktu DIMM, izmantots SO-DIMM
 200 kontaktu DIMM, izmantots SO-DIMM
 168 kontaktu DIMM, izmantoti FPM, EDO un SDRAM
 184 kontaktu DIMM, izmantots DDR SDRAM
 240 kontaktu DIMM, izmantots DDR2 SDRAM un DDR3 SDRAM

Ja FPM (Fast Page Mode) un EDO (Extended Data Output) atmiņas tipi bija asinhroni, t.i., procesoram vajadzēja gaidīt atbildi no atmiņas, tad DIMM pielietoja arī sinhronu atmiņu SDRAM (synchronous dynamic random access memory), kas bija sinhronizēta ar sistēmas datu kopnes taktsfrekvenci.

Datoratmiņa
Autoceļš P83

|}
|}
P83 autoceļš Lubāna—Dzelzava ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno Lubānu ar autoceļu P37 Bučauskā pie Dzelzavas. Autoceļa kopgarums ir 24 km, no kuriem 8 km ir ar asfaltbetona segumu, bet 15 km — ar grants segumu. Ceļš šķērso Madonas novadu. 

Autoceļš divreiz šķērso Liedes upi un vienreiz Nidrīti, kā arī vairākas sīkākas upītes.

Nozīmīgākās apdzīvotās vietas 
 Lubāna,
 Indrāni,
 Dzelzava.

Atsauces 

P083
Artilērija

Artilērija (no ) ir šaujamieroči, kas šauj lielus lādiņus. Termins arī apzīmē karaspēka daļu, kura apkalpo šos ieročus. Artilērija tiek uzskatīta par sauszemes karaspēka galveno triecienspēku.
Vērmahts

Vērmahts ( — "aizsardzības spēki") bija nacistiskās Vācijas bruņotie spēki.
Vērmahts sastāvēja no:
 sauszemes bruņotie spēki (Heer),
 jūras kara flotes (Kriegsmarine),
 gaisa spēkiem (Luftwaffe)
 kā arī papildu vienībām, kas nebija Vērmahta struktūrā, taču piedalījās karadarbībā kopā ar Vērmahta daļām, piemēram: Waffen-SS.

Bibliogrāfija 
 Энциклопедия Третьего рейха. Москва, 1996.

Ārējās saites 

Vērmahts
2005. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss

50. Starptautiskais Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās Kijivā, Ukrainā, 2005. gada 19. un 21. maijā. Tiesības rīkot konkursu Ukraina ieguva 2004. gadā, kad par Eirovīzijas uzvarētāju kļuva dziedātāja Ruslana.

Par 2005. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa uzvarētāju kļuva Grieķijas pārstāve Elēna Paparizu ar dziesmu My Number One. Latviju pārstāvēja duets "Valters un Kaža" ar dziesmu The War Is Not Over, kas ieguva 10. vietu pusfinālā, tādējādi iegūstot iespēju startēt finālā, kurā ieguva 5. vietu. Pirmoreiz konkursā piedalījās Bulgārija un Moldova. Bija paredzēta arī Libānas dalība, tomēr Izraēlas iebildumu dēļ tā nepiedalījās konkursā.

Dalībvalstis 
Pusfinālā piedalās 25 valstis, bet finālā 24 valstis.

Pusfināls

Fināls

Skatīt arī 
 Eirovīzijas dziesmu konkurss
 Eirodziesma 2005

Ārējās saites 
 Eirovīzijas oficiālā mājas lapa 
 Latvijas Eirovīzijas oficiālā mājas lapa

Eirovizzija
Eirovīzijas dziesmu konkursi pēc gada
2008. gada F1 sezona

2008. gada F1 sezona bija 59. F1 sezona. Tā sākās  un beidzās . Par čempionu kļuva Luiss Hamiltons.

Tā bija pirmā F1 sezona ilgā laika posmā bez Konkordes līguma. Bija plānots, ka tajā pievienosies 12. komanda - Prodrive, tomēr  tika paziņots, ka šie plāni tiks atlikti uz gadu. 2008. gadā debijas sezonu aizvadīja Force India komanda, kura tika izveidota uz Spyker bāzes. Tā ir pirmā indiešu komanda Formula 1 sacīkstēs. 2008. gadā piedalās divi debitanti: Nelsinju Pikē un Sebastians Burdē. Kadzuki Nakadžima un Timo Gloks aizvada savu pirmo pilno sezonu F1.

 dalību atsauca Super Aguri F1 komanda, atstājot čempionātā vien desmit komandas.

Komandas un piloti 

† Super Aguri atsauca dalību no čempionāta  finansiālu problēmu dēļ.

Kopvērtējumi un rezultāti

Sacīkstes

Pilotu kopvērtējums 

† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.

Komandu kopvērtējums 

† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.
‡ dalību atsauca Super Aguri F1 komanda, atstājot čempionātā vien desmit komandas.

Piezīmes 
  sākotnēji par uzvarētāju tika atzīts McLaren pilots Luiss Hamiltons. Pēc sacīkstes viņam tika piespriests 25 sekunžu sods, kas atmeta viņu uz 3. vietu.

Skatīt arī 
 2008. gada Brazīlijas Grand Prix

Atsauces

Ārējās saites 
 2008. gada sezona oficiālajā Formula 1 mājaslapā 

2008. gads sportā
Formula 1 sezonas
Mežrags

Mežrags ( — 'meža rags',  — 'rags') ir metāla pūšamais mūzikas instruments, kas izveidojies no mednieku raga. Skanējuma ziņā tas ir pārejā starp koka un metāla pūšamajiem instrumentiem.

Vēsture 

Droši zināms, ka Romas karavīri lējuši rozas ragus. Maķedonijas Aleksandrs izmantoja skaļu ragu. Ragus izmantoja, lai pavadītu dzīres, medības un dotu brīdinājumus.

Viduslaikos Eiropā un vidusjūrā, Austrumu zemēs ragu izveidoja dažādās formās un no dažādiem materiāliem. Sevī izsmalcināts bija ziloņu kaulu rags, kuru sauc par olifānu. Šo instrumentu lietoja bruņinieki, instrumentu darinātāji meklēja labāku materiālu tā izgatavošanai. Tikai 17. gs. mežrags ieguva mūsdienu līdzīgu formu. Kā arī dažādās formās, lielumos. Mūsdienu mežrags, kas ir naturālā mežraga priekštecis, ir ļoti skanīgs instruments. Sākumā varēja dabūt kādas 10 skaņas. Vēlāk tam orķestrī komponisti sāka pievērst vairāk uzmanību. 1664. gadā Francijas nacionālās operas pamatlicējs Žans B. Lulli mežragam operā "Princese" (D. Elīde), uzticēja mežragam solo partiju. Mednieku rags - pilnā nozīmē - kļuva par orķestra instrumentu, lai gan to izmantoja kā fanfaras.
Vācu komponists Jozefs Fuks izmantoja jau 2 mežragus, kopš šī laika līdzās pat 19. gs. 20. gadiem aprobežojās ar 2 mežragiem. Arī Bēthovens savā simfonijā apmierinās ar 2 mežragiem. 4 mežragi ir parastais sastāvs mūsdienās.

17. gs. mednieku rags parādījās instrumentālajā mūzikā, parādījās arī meistarīgi spēlētāji. Piemēram, Jozefs Hampels. Viņš izmantoja segšanu (surdinēšanu). Tika atrasts spēles veids segtām skaņām, līdz to pārņēma arī citu zemju mūziķi. Bija arī savi trūkumi, nebija tās kvalitātes. Ar rokas segšanu var aizpildīt dabiskās skaņurindas naturālās pakāpes. Arī tagad, spēlējot mežragu, hrom., bet tikai kolorēšanas nolūkos vai izraisītu klausītājos dažādas izjūtas bez rokas segšanas un var izmantot konusveida surdīni, arī lai dabūtu dažādas tembrālas krāsas, atļauts arī celt mežragus uz augšu. Campana in aria (ar atvaru uz augšu), tā spēlējot skaņa ir spilgta, izmanto krievu un angļu komponistu darbos.
Kaut arī ventiļu sistēma tika izgudrota 19. gs., komponisti palika uzticīgi naturālajam mežragam. Ļoti prasmīgi viņi komponēja dažādu instrumentu skaņojumos. Viņi spēlēja arī ar kronām. Rihards Vāgners ievietoja partitūrās divus hrom, divus nat. mežragus. Vēlāk naturālajam mežragam nācās doties uz muzeju. Naturālo mežragu un tromp. N. R. Korsakovs izmantoja savā operā "Maija nakts".
Orķestrī mežrags saista labi, ne tikai koka un metāla instrumentu grupas, bet arī stīgu. Sākot ar 19. gs. 20. gadiem, Rietumeiropā un arī Krievijas komponisti izmantoja mežragu kvartetu. (19. gs. 80. gadā) Latvijā rozas raguzbrāļu Jurjānu kvartets — viņi iepazīstināja cilvēkus ar mūziku.

Izpildītāji 
Mūsdienu latviešu ievērojamākie izpildītāji ir Arvīds Klišāns, kā arī Viesturs Vārdaunis, Gatis Evelons, Artūrs Šults u.c.
Mūsdienīgajā mūzikā, kā arī džezā tiek pielietots mežrags (Tom Varner, AB+, Arkadij Schilkloper u.c.), bet ne tik plaši, cik klasiskajā.

Mežrags ir neatņemama simfoniskā orķestra sastāvdaļa.

Ārējās saites 

Metāla pūšamie mūzikas instrumenti
2003. gada F1 sezona

2003. gada F1 sezona bija 54. Formula 1 sezona. Tā sākās  un beidzās . Sezonā bija 16 sacīkstes, jo atšķirībā no pagājušā gada kalendārā netika iekļauta  izcīņa. 2003. gada sezona iezīmējās ar jaunu punktu skaitīšanas sistēmu: tagad punktus saņēma ne tikai pirmajās sešās vietās finišējušie, bet arī septītajā un astotajā vietā finišējušie braucēji. Tā tika lietota līdz . gadam, ieskaitot.

Iepriekšējie konstruktoru kausa ieguvēji Ferrari tikai reizi pirmajās trijās sacīkstēs finišēja uz goda pjedestāla, un arī tad tas bija Rubenšs Barikello, nevis tobrīdējais čempions Mihaels Šumahers. Neilgi pirms sezonas beigām bija četri reāli kandidāti uz titulu — Ferrari pilots Mihaels Šumahers, McLaren pilots Kimi Reikenens, kā arī abi Williams piloti, Huans Pablo Montoija un Ralfs Šumahers. R. Šumahers savas izredzes zaudēja  treniņbraucienos, jo piedzīvoja avāriju, kas liedza viņam piedalīties sacīkstē. Montoija sacīksti vēlāk izkrita no titula pretendentu loka finišējot 6. vietā , bet Reikenens, kurš saglabāja teorētiskas izredzes izcīnīt titulu līdz pat pašām beigām, nebija spējīgs uzvarēt pēdējā sacīkstē, kas viņam, gadījumā, ja M. Šumahers finišētu ārpus punktiem, dotu čempiona titulu.

Komandas un piloti

Kopvērtējumi un rezultāti

Sacīkstes

Pilotu kopvērtējums 

† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.

Komandu kopvērtējums 

2003. gads sportā
Formula 1 sezonas
Trīsdesmitgadu karš

Trīsdesmitgadu karš (1618—1648) bija karš Eiropā par ietekmes sadali starp diviem nesamierināmiem kristīgās ticības novirzieniem - katolicismu un protestantismu.

Līdztekus Trīsdesmitgadu karam Latvijas teritorijā noritēja Poļu—zviedru karš (1600—1629), kura laikā zviedri ieņēma Rīgu (1621) un uz laiku okupēja Kurzemes hercogistes un Prūsijas hercogistes teritorijas.

Vēsture 
Protestantu savienība izveidojās 1608. gadā, pēc tam, kad par Bohēmijas karali tika ievēlēts Ferdinands II, kas bija kaismīgs katolicisma aizstāvis. Nemieri sākās Prāgā un pamazām pārsviedās uz pārējo Svētās Romas impērijas teritoriju, bet pēc tam arī uz lielāko daļu Eiropas. Laika periodā no 1618. līdz 1648.gadam karā tika ierautas tādas valstis kā Dānija, Spānija, Zviedrija un Francija. Kara gaitā visvairāk cieta tieši mūsdienu Vācijas teritorija. Tika izpostītas un izlaupītas pilsētas. Precīzu ziņu par bojā gājušajiem nav, tomēr pēc atsevišķu hronistu domām tikai Augsburgā bojā gāja vairāk kā 30 000 cilvēku. Viens no kara iemesliem bija Zviedrijas vēlme nodrošināt Falūnas vara eksportu, jo to no Eiropas tirgiem sāka izspiest lētākais Ungārijas ražojums.

Kara beigās 1648. gadā tika noslēgts Vestfālenes miera līgums, kura rezultātā vācu zemēs izveidojās jauna politiskā situācija, kurā imperatora un Romas pāvesta vara samazinājās un nonāca vācu kūrfirstu rokās.

Ārējās saites 

17. gadsimta kari
Reformācija
Kari ar Vāciju
Kari ar Austriju
Kari ar Franciju
Kari ar Dāniju
Kari ar Spāniju
Kari ar Zviedriju
Kari Eiropā
Nīderlandes vēsture
Džordžs Mārtins

Sers Džordžs Henrijs Mārtins (;  — ) bija britu mūzikas producents, aranžētājs, diriģents, komponists un audioinženieris. Viņš bija iesaistīts visu grupas The Beatles studijas albumu ierakstīšanā, un tāpēc viņu mēdz saukt par «piekto bītlu».

Dzīvesgājums 
Mārtins savu karjeru mūzikā sāka strādājot raidorganizācijas BBC klasiskās mūzikas nodaļā. 1950. gadā viņš pievienojās ierakstu kompānijai «EMI» kā Parlophone Records vadītāja vietnieks. 1955. gadā viņš kļuva par Parlophone mākslinieku un repertuāra vadītāju. Šajā laikā viņš ierakstīja klasisko un baroka mūziku, dziesmas no mūzikliem, un reģionālo mūziku. Viņš ierakstīja arī vairākas joku dziesmas kopā ar Pīteru Ustinovu, Pīteru Sellersu un citiem tā laika aktieriem un komiķiem.

1962. gada februārī Mārtins pirmoreiz tikās ar grupas The Beatles menedžeri Braienu Epstainu. Decca Records grupai nesen bija atteikusi ierakstu līgumu, un Epšteins meklēja citu izdevniecību, kas varētu ar viņiem sadarboties. Jūnijā The Beatles ieradās EMI studijā uz noklausīšanos, pēc kuras Mārtins bija gatavs parakstīt līgumu. Tajā pašā gadā viņi ierakstīja vairākas dziesmas, kas tika izdotas kā singli. Pēc grupas lūguma ierakstīt kādu no viņu oriģināldziesmām, tika ierakstīta dziesma Please Please Me. Mārtins ieteica The Beatles paātrināt dziesmas tempu un pievienot vokālās harmonijas. Tā sasniedza 2. vietu Lielbritānijas singlu topā.

Mārtins, būdams formāli izglītots mūzikā, palīdzēja The Beatles dalībniekiem gan kā orķestra partiju aranžētājs, gan arī spēlējot taustiņinstrumentus vairākās viņu dziesmās. Par spīti Makartnija sākotnējai pretestībai, viņš ieteica dziesmā Yesterday pievienot stīgu kvarteta pavadījumu. Mārtins aranžēja visas The Beatles dziesmas līdz She's Leaving Home ierakstīšanai 1967. gadā, ko viņš izlaida, jo tajā laikā viņam jau bija sarunāta cita ierakstu sesija. Kad grupa 1968. gadā ierakstīja pašu vārdā nosaukto albumu The Beatles (zināmu arī kā «balto albumu»), Mārtins bija pieprasīts producents un aranžētājs, tāpēc vairākas albuma dziesmas producēja paši grupas dalībnieki.

Džordžs Mārtins sacerēja un aranžēja pavadošo mūziku grupas The Beatles 1968. gada filmai Yellow Submarine. Pēc grupas izjukšanas Mārtins turpināja sadarboties ar tās dalībnieku Polu Makartniju, un sacerēja mūziku Džeimsa Bonda filmai «Dzīvo un ļauj mirt» 1973. gadā. Makartnijs sarakstīja un iedziedāja filmas tituldziesmu. Viņš aranžēja Pola un Lindas Makartniju singlu Uncle Albert/Admiral Halsey, kas ASV singlu topā sasniedza 1. vietu.

2006. gadā Mārtins kopā ar dēlu Džailsu remiksēja grupas The Beatles mūziku Cirque du Soleil priekšnesumam Love. Tajā pašā gadā tika izdots albums ar priekšnesuma dziesmām. Tas bija Mārtina pēdējais mūzikas projekts.

Džordžs Mārtins nomira naktī uz  savās mājās Viltšīrā.

Atsauces

Literatūra

Ārējās saites 

1926. gadā dzimušie
2016. gadā mirušie
Londonā dzimušie
Britu diriģenti
Britu komponisti
Grammy balvas ieguvēji
The Beatles
2002. gada F1 sezona

2002. gada F1 sezona bija 53. F1 sezona. Tā sākās  un beidzās .

Tajā dominēja Ferrari: tikai divās sacīkstēs uzvarētājs nebija šīs komandas pilots. Mihaels Šumahers savu titulu garantēja jau 11. sacīkstē no 17. Divas reizes bija skandāli par komandu pavēlēm - pēc Austrijas un pēc . Par spīti Phoenix komandas centieniem, FIA neatļāva tai piedalīties nevienā sacīkstē. Bankrotēja Arrows komanda, kura savu pēdējo sacīksti aizvadīja Vācijā, par spīti vairākkārtējām baumām par komandas atgriešanos nākamajās sacīkstēs. Komandu centās atdzīvināt uzņēmējs Olivers Bērings, tomēr FIA viņa pieteikumu uz 2003. gadu nepieņēma.

Komandas un piloti

Kopvērtējumi un rezultāti

Sacīkstes

Pilotu kopvērtējums 

† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.

Komandu kopvērtējums 

2002. gads sportā
Formula 1 sezonas
Parazoji

Parazoji (Parazoa, Prometazoa) ir dzīvnieku apakšvalsts, kas iekļauj primitīvākos daudzšūnu organismus.

Galvenās īpatnības:
 Nav attīstīta gastrulācija,
 Nav mutes un zarnu trakta,
 Barību pārstrādā atsevišķas šūnas (barošanās notiek tikai fagocitozes un pinocitozes ceļā),
 Nav muskulatūras un nervu sistēmas.

Parazoju apakšvalstī tiek iekļauti divi dzīvnieku tipi:  un .

 
Dzīvnieki
2001. gada F1 sezona

2001. gada F1 sezona bija 52. F1 sezona. Tā sākās  un beidzās .

Tajā par četrkārtēju čempionu kļuva Mihaels Šumahers. Viņam uz titulu konkurentu nebija, lai gan līdz sezonas vidum Deivids Kulthārds tika uzskatīts par teorētisku kandidātu. Pēc šīs sezonas bankrotēja Prost komanda, bet Benetton kļuva par Renault F1. Tā bija pēdējā angļa Marija Vokera sezona kā F1 komentētājam.

Komandas un piloti

Kopvērtējumi un rezultāti

Sacīkstes

Pilotu kopvērtējums 

† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.

Komandu kopvērtējums 

2001. gads sportā
Formula 1 sezonas
2000. gada F1 sezona

2000. gada F1 sezona bija 51. F1 sezona. Tā sākās  un beidzās .

Tajā pirmo reizi kopš 1995. gada par čempionu kļuva Mihaels Šumahers, neļaujot Mikam Hakinenam izcīnīt trešo čempiona titulu pēc kārtas. Stewart pārtapa par Jaguar. Savu sniegumu uzlaboja BAR, kas pirmajā sezonā neizcīnīja ne punkta. Sezonas gaitā gāja bojā viens no trases tiesnešiem – tas notika . Pa tiesnesi trāpīja no kādas formulas nolūzis ritenis.

Komandas un piloti

Kopvērtējumi un rezultāti

Sacīkstes

Pilotu kopvērtējums 

† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.

Komandu kopvērtējums 

2000. gada F1 sezona
2000. gads sportā
Formula 1 sezonas
Inflācija

Inflācija ( — 'uzpūšanās') ir process, ar kuru parasti apzīmē naudas vērtības krišanos un vispārēju cenu pieaugumu. Tā kā inflācija īstermiņā parasti ir salīdzinoši mērena un neredzama, cilvēkiem ir tendence to īpaši neizjust un nepamanīt, taču neskatoties uz to tā katru mēnesi, ceturksni vai gadu kalpo par galveno rādītāju tam, cik procentuāli ir samazinājusies attiecīgās valūtas pirktspēja pret iepriekšējo periodu. Šī iemesla dēļ inflāciju nereti mēdz dēvēt arī par t.s. “neredzamo nodokli” (invisible tax), kas ilgtermiņā parasti samazina nopelnīto vai uzkrāto finansiālo līdzekļu vērtību.

Latvijā, tāpat kā pārējā eirozonā, inflāciju galvenokārt kontrolē Eiropas Centrālā banka (ECB), kuras monetārās politikas mērķis ir noturēt inflācijas likmi pie 2% robežas (tā lai tā nebūtu pārāk strauja, bet arī tā, lai neveidotos deflācija, kas ir tiešs pretstats inflācijai). 2018. gadā Latvijā vidējā inflācija bija 2,5%, kas nozīmē, ka attiecībā pret 2017. gadu visas preču cenas vidēji palika par 2,5% dārgākas.

Vairumā valstu inflācijas aprēķinus veic dažādas statistiskās institūcijas. Latvijā šo funkciju pilda Latvijas Centrālā statistikas pārvalde. Eiropas Savienībā kopumā, inflācijas, tāpat kā citu statistisko rādītāju aprēķinus veic Eirostat (Eurostat).

Cēloņi 

Pastāv dažādi viedokļi par inflācijas iemesliem, to lomu un mijiedarbību ilgtermiņā.

Vairums ekonomistu uzskata, ka inflācija veidojas naudas piedāvājuma, produkcijas un pakalpojumu izlaides, kā arī banku procentu mijiedarbības rezultātā. Taču atšķirības ir viedokļos par minēto faktoru lomu. Tā, ja "monetāristi" uzsver naudas piedāvājuma noteicošo lomu inflācijas tempa veidošanā, tad "keinsisti" atzīmē, ka inflācija ir kopējs visu minēto faktoru savstarpējās mijiedarbības efekts un atsevišķiem faktoriem nav īpaša loma.

Skatīt arī 
 Centrālā banka
 Deflācija
 Hiperinflācija
 Patēriņa cenu indekss (PCI)
 Stagflācija

Atsauces

Ārējās saites 
 Eiropas Centrālās bankas ieraksts
 Encyclopaedia Britannica ieraksts 
 Investopedia ieraksts 

Ekonomika
Garšviela

Garšviela ir aromātisks pārtikas produkts, ko izmanto ēdienu garšas uzlabošanai, aromāta piešķiršanai un krāsas maiņai. Garšvielas veicina gremošanas sulu izdalīšanos organismā, tā uzturs tiek pilnīgāk izmantots. Atšķirībā no garšaugiem, garšvielas ir galvenokārt iegūtas no sēklām, augļiem, saknēm vai mizas augam, bet garšaugi ir galvenokārt iegūti no lapām, ziediem vai stumbra.

Garšvielas parasti ir žāvētas un samaltas pulverī ērtības dēļ. Žāvētām garšvielām ir ilgāks derīguma termiņš, tādēļ tās ir vieglāk uzglabāt un parasti ir lētākas. Svaiga garšviela, piemēram, ingvers ir ar vairāk garšu svaigā formā, taču dārgāks un ar īsāku derīguma termiņu.

Par garšvielām izmantojamas dažādas lapas: lauru lapas, piparmētras; ziedu daļas: krustnagliņas, safrāns, muskatziedi, kaperi; augļi: ķimenes, pipari, paprika, virces, vaniļa, olīves; sēklas: anīss, kardamons, koriandrs, muskatrieksts, sinepes; saknes: mārrutki, ingvers, selerijas. Garšvielas ir arī ķīmiski sintezētais vanilīns, dažādas esences, skābes, piemēram, vīnskābe, citronskābe, etiķskābe, arī vārāmā sāls.

Izmantošana 

Garšvielas galvenokārt izmanto ēdienu garšas uzlabošanai, taču tās arī izmanto kosmētikā un vīrakos. Dažādos vēstures periodos ticis uzskatīts, ka garšvielām ir ārstniecisks efekts. Tā kā garšvielas ir dārgas, retas un eksotiskas preces, to izmantošana bieži ir simbols bagātībai un augstam statusam.

Produkcija 
Indija saražo 75% no pasaules garšvielām. Tas ir atspoguļots viņu kultūrā caur indiešu virtuvi; vēsturiski garšvielu maiņa attīstījās caur Indijas subkontinentu, kā arī Austrumāzijā un Tuvajos Austrumos. Eiropas garšvielu pieprasījums bija viens no ekonomiskajiem un kultūras faktoriem, kas veicināja ceļošanu agrajā mūsdienu periodā.

Ārējās saites 

 Garšviela - Populārā medicīnas enciklopēdija 
 Kā lietot garšvielas 
 Par garšvielām 
 Garšvielu dziednieciskās īpašības
Holivuda (Losandželosa)

Holivuda ( — ‘akmeņozolu mežs’) ir Losandželosas pilsētas rajons Kalifornijas štatā, ASV. Holivuda ir pazīstama visā pasaulē kā ASV filmindustrijas centrs un nereti tiek lietots kā apzīmējums visām ASV tapušajām filmām.

Holivudas pakalnā, kas paceļas virs pilsētas, atrodas slavenais uzraksts HOLLYWOOD, kas tika izveidots 1923. gadā kā HOLLYWOODLAND, lai reklamētu nekustamā īpašuma pārdošanu. 1949. gadā tika izlemts noņemt uzraksta beigu daļu "LAND" sakarā ar tā nestabilo konstrukciju. 1978. gadā uzraksts tika pilnībā atjaunots. Pašreizējais 9 balto burtu uzraksts ir 15 metrus augsts un 137 metrus garš.

Vēsture 
Holivudas kā filmindustrijas centra pirmsākumi ir meklējami 1911. gadā, kad šeit pirmā filmu studiju izveidoja David Horsley's Nestor Company. Tajā pašā gadā uz Holivudu no Ņujorkas pārvācās 15 citas ar filmindustriju saistītas komānijas. Kā iemesls tam bija ilgāks dienas garums, labāks klimats, kā arī negatīvais kompānijas Motion Picture Patents spiediens, kas izpaudās kā augstas samaksas par licenšu iegūšanu un lielas sodanaudas par neiestāšanos kompānijas biedru rindās. Mūsdienās lielākās filmu studijas Holivudā ir Universal Pictures un Warner Bros.

Ārējās saites 
 Hollywood Chamber of Commerce

Losandželosas pilsētas rajoni
Thimphu

Thimphu (dzongke: ཐིམ་ཕུ་; Thimphu) ir pilsēta Butānas rietumdaļā, no 1952. gada - valsts galvaspilsēta. Atrodas 2400 metrus virs jūras līmeņa Vangču upes krastā. Valsts galvenais politiskais centrs.

Pilsētā ar karaļa pavēli atļauta tikai Butānas tradicionālā apbūve. Viena no retajām valstu galvaspilsētām, kurā nav luksoforu - vajadzības gadījumā transportu regulē policisti.

Ārējās saites 

 Timpu apraksts un attēli (angliski)

Butānas pilsētas
Āzijas galvaspilsētas
Sandjego

Sandjego () ir pilsēta ASV galējos dienvidrietumos, Kalifornijas štatā pie robežas ar Meksiku Klusā okeāna Sandjego līča krastā. Kopā ar Meksikas pilsētu Tihuanu veido vienotu aglomerāciju.

Aiz Losandželosas otrā lielākā Kalifornijas pilsēta. Pazīstama ar savām pludmalēm un militāro nozīmīgumu — Sandjego ir viena no lielākajām ASV Jūras kara flotes bāzēm (šeit bāzējas vairāki ASV aviācijas bāzeskuģi). No mācību iestādēm atzīmējama Kalifornijas Universitāte — viens no biotehnoloģijas ievērojamākajamiem centriem.

Pirms eiropiešu ierašanās Sandjego apkārtni apdzīvoja indiāņu kumejāju (kumeyaay) tauta. 1542. gadā portugālis Huans Rodrigess Kabriljo spāņu uzdevumā izpētīja Sandjego līča krastus un deklarēja to par Spānijas īpašumu. 1602. gadā Sebastians Biskaino (Sebastián Vizcaíno) iezīmēja teritoriju kartē. 1769. gadā katalonis Gaspars de Portola (Gaspar de Portolà) nodibināja Sandjego apmetni. 1848. gadā ASV—Meksikas kara rezultātā Sandjego iekļāvās ASV. No 1907. gada Sandjego izvērtās par lielu ASV militārās flotes bāzi.

Ilgus gadus pazīstama kā militārās rūpniecības centriem, pēdējos gados pilsēta kļuvusi par vienu no biotehnoloģijas centriem. Pazīstami uzņēmumi, kuru galvenās mītnes atrodas Sandjego — informācijas tehnoloģijas — BakBone Software, Peregrine Systems; ķīmiskā rūpniecība — WD-40 Company; militārā rūpniecība — General Atomics, Science Applications International Corporation; enerģētika — Maxwell Technologies; izklaide — Sony Online Entertainment; telesakari — Qualcomm.

Sportā pazīstama kā MLB beisbola līgas komandas Sandjego "Padres" un NFL amerikāņu futbola līgas komandas Sandjego "Chargers" mājvieta. Pilsēta pazīstama kā sērfošanas un skeitbordošanas centrs.

Cilvēki 
Sandjego dzimuši:
 Džolēne Blaloka (Jolene Blalock, 1975) — aktrise;
 Adams Brodijs (Adam Brody, 1979) — aktieris;
 Redžijs Bušs (Reggie Bush, 1985) — amerikāņu futbola spēlētājs;
 Teds Densons (Ted Danson, 1947) — aktieris;
 Kemerone Diasa (Cameron Diaz, 1972) — aktrise;
 Roberts Djuvals (Robert Duvall, 1932) — aktieris;
 Oskars Gutjeress (Oscar Gutierrez, 1974) — cīkstonis;
 Tonijs Hauks (Tony Hawk, 1968) — skeiteris;
 Endrū Kanenans (Andrew Cunanan, 1969—1997) — slepkava;
 Mario Lopess (Mario Lopez, 1973) — aktieris;
 Viljams Kemerons Makūls (William Cameron McCool, 1961—2003) — astronauts;
 Fils Mikelsons (Phil Mickelson, 1970) — golfa spēlētājs;
 Ketija Nadžimi (Kathy Najimy, 1957) — aktrise;
 Hītere O'Rurka (Heather O'Rourke, 1975—1988) — aktrise;
 Gregorijs Peks (Gregory Peck, 1916—2003) — aktieris;
 Klifs Robertsons (Cliff Robertson, 1925—2011) — aktieris;
 Braians Tīčers (Brian Teacher, 1954) — tenisists;
 Šons Vaits (Shaun White, 1986) — snovbordists;
 Lūks Valtons (Luke Walton, 1980) — basketbolists;
 Teds Viljamss (Ted Williams, 1918—2002) — beisbolists.

Ārējās saites 

Sandjego
Jāņmuiža (Priekuļu pagasts)

Jāņmuiža ir apdzīvota vieta Cēsu novada Priekuļu pagastā. Izvietojusies Gaujas kreisajā krastā netālu no autoceļa P20 un Rīgas—Valkas dzelzceļa (stacija Jāņamuiža) 7,5 km no pagasta centra Priekuļiem, 8 km no novada centra Cēsīm un 93 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Jāņa muižas (Johannenhof) kungu mājas. Jāņmuižā atrodas ģimenes ārsta prakse, viesu nams, vairāki veikali. Agrāk atradās sākumskola un Jāņmuižas Profesionālā vidusskola.

Vēsture 
1757. gadā Jāņa muiža kā Cēsu pils muižas sastāvdaļa parādījās Vidzemes muižu arklu revīziju dokumentos. 1777. gadā Cēsu pilsmuižas īpašnieks Kārlis Ādams Volfs uz septiņu Līvu pagasta zemnieku māju bāzes izveidoja atsevišķu Jāņa muižu, ko norakstīja mūža lietošanā savai sievai Regīnai, dzimušai fon Rautenfeldei. Tajā pašā gadā viņš Cēsu pilsmuižu pārdeva Kārlim Eberhardam fon Zīversam. Jāņmuižu vēlāk iznomāja vairākiem nomniekiem, līdz 1912. gadā to iegādājās latviešu tirgotājs un Cēsu luterāņu baznīcas draudzes priekšnieks Andrejs Kampe (1867—1919), kuru Latvijas brīvības cīņu laikā lielinieki nošāva.

1920. gada zemes reformas rezultātā no Jāņa muižas atdalīja vairākas saimniecības, bet muižas centrs  kopplatībā nokļuva pēdējā nomnieka dēla diplomāta Andreja Kampes (1905—1942) īpašumā ar nosaukumu „Vairogi“. Pēc Otrā pasaules kara, 1946. gadā, uz Jāņmuižu pārcēla Priekuļu lauksaimniecības mehanizācijas skolu (vēlāko Jāņmuižas Profesionālo vidusskolu), kurai nodeva muižas ēkas un zemi. 2004. gadā bijušajā kungu mājā atklāts Jāņmuižas Profesionālās vidusskolas vēstures muzejs. Pašlaik agrākā muižas centra teritorija sadalīta starp bijušā īpašnieka Andreja Kampes radiniekiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 www.pilis.lv
 Jāņmuižas Profesionālā vidusskola

Cēsu novada ciemi
Sandis Buškevics

Sandis Buškevics (dzimis  Ventspilī) ir bijušais latviešu basketbolists, tagad — treneris, spēlējis saspēles vadītāja pozīcijā, bijis Latvijas basketbola izlases dalībnieks. S. Buškevics ir pieckārtējs LBL čempions BK Ventspils un Rīgas ASK sastāvos laikā no 2000. līdz 2007. gadam.

Karjera 
Profesionāļa karjeru uzsāka  savas dzimtās pilsētas basketbola klubā BK Ventspils. Ar BK Ventspils izcīnīja godalgotas vietas LBL: 1996. - 3. vieta, 1998. un 1999. - 2 vieta. Izcīnījis četrus LBL čempiona titulus 2000., 2001., 2002. un 2003. Vēl 2003. kopā ar BK Ventspils izcīna 3. vietu Eiropas kausā un NEBL. Latvijas Basketbola līgas Zvaigžņu spēles dalībnieks 1998., 2000., 2001., 2003., 2007. gadā.

2003. gadā Sandis karjeru turpināja ārzemju klubos. Pusi 03.-04. gada sezonas spēlēja Turcijas basketbola klubā Stambulas "Galatasaray". Pēc jaunā gada pievienojās Krievijas basketbola klubam Permas "Ural Great", kura sastāvā izcīnīja Krievijas kausu un spēlēja Eiropas kausa Final 4 turnīrā Kazaņā. 2005. gadā Maskavas apgabala "Dinamo" sastāvā izcīnīja 3. vietu Eirokausa izaicinājumā. 2006. gadā kļuva par Baltijas un Lietuvas čempionu Viļņas "Lietuvos Rytas" sastāvā. 

2007. gadā atgriezās Latvijā un kļuva par pieckārtēju LBL čempionu ASK Rīga sastāvā. 2008. gada decembrī pievienojās Itālijas basketbola klubam Udīnes "Snaidero". No 2009. gada 14. decembra līdz 2010. gada 31. janvārim spēlēja BK Ventspils.

2012. gada vasarā S. Buškevics paziņoja par spēlētāja karjeras beigšanu un trenera karjeras sākumu, kļūstot par vienu no "Liepājas lauvu" treneriem. 2019. gada jūlijā kļuva par vienu no Klaipēdas "Neptūnas" treneriem. 2021. gada decembrī pēc galvenā trenera aiziešanas kļuva par tā pienākumu izpildītāju.

Latvijas izlase 
1997. un 1998. gadā spēlēja Latvijas U-22 izlasē. 1998. gadā piedalījās U-22 Eiropas čempionāta finālturnīrā Trapāni, Itālijā. Kopš 1998. gada spēlēja Latvijas nacionālajā izlasē.

Atsauces

Ārējās saites 

 Baltijas Basketbola līgas profils 

1977. gadā dzimušie
Ventspilī dzimušie
Latvijas basketbolisti
Saspēles vadītāji
Latvijas basketbola treneri
Aivars Endziņš

Aivars Endziņš (dzimis  Rīgā) ir latviešu jurists un politiskais darbinieks.

Biogrāfija 
1968. gadā viņš ieguva jurista izglītību Latvijas Universitātē, 1977. gadā M. Lomonosova Maskavas Valsts universitātē juridisko zinātņu kandidāta grādu, bet 1997. gadā — tiesību doktora zinātnisko grādu. Strādājis par pasniedzēju LVU, LU, vēlāk Biznesa augstskolā "Turība".

No 1963. līdz 1990. gadam Endziņš bija LKP biedrs, tad kļuva par Latvijas Tautas frontes pārstāvi, bija AP deputāts no Rīgas un Likumdošanas jautājumu komisijas priekšsēdētājs. piedalījās LNKP un LDDP, bet 1993. gadā kļuva par Latvijas Ceļa biedru. Augstākās Padomes deputāts, vēlāk arī Piektās (Juridiskās komisijas priekšsēdētājs) un Sestās Saeimas deputāts no "Latvijas Ceļa". 1996. gadā apstiprināts Satversmes tiesas tiesneša amatā, tādēļ nolika deputāta mandātu. 2000. gadā kļuva par Satversmes tiesas priekšsēdētāju, šajā amatā paliekot līdz 2007. gadam.

2007. gada 24. maijā Saskaņas centrs Aivaru Endziņu izvirzīja Latvijas Valsts prezidenta amatam, tās pašas dienas vakarā viņa kandidatūru sāka atbalstīt arī Jaunais laiks. 2007. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas notika 31. maijā un tajās Endziņš ieguva 2. vietu un saņēma 39 balsis, piekāpjoties Valdim Zatleram, kurš kļuva par 7. Latvijas Valsts prezidentu.

2015. gada septembrī Valsts prezidents Raimonds Vējonis iecēla Endziņu par prezidenta paspārnē esošās Tiesiskās vides pilnveides komisijas priekšsēdētāju. Šo amatu Endziņš ieņem joprojām, paralēli profesora darbam biznesa augstskolā "Turība".

Atsauces

Ārējās saites 
 Personas dati x—faili.lv

1940. gadā dzimušie
Rīgā dzimušie
LKP biedri
Latvijas Sociāldemokrātiskās partijas politiķi
"Latvijas Ceļa" politiķi
LR Augstākās Padomes deputāti
5. Saeimas deputāti
6. Saeimas deputāti
Satversmes tiesas tiesneši
Latvijas tiesību zinātnieki
Latvijas Universitātes absolventi
Latvijas Universitātes pasniedzēji
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Džimijs Hendrikss

Džonijs Elens Hendrikss (Johnny Allen Hendrix, dzimis , miris ), plaši zināms kā Džimijs Hendrikss (Jimi Hendrix), bija Amerikas Savienoto Valstu ģitārists, dziesmu autors un dziedātājs. Daudzi mūsdienu rokģitāristi ir atzinuši, kas Hendrikss savā ziņā ir viņus ietekmējis. Hendrikss bieži nosaukts par visu laiku labāko un vienu no ietekmīgākajiem ģitāristiem savā laikā daudzos mūzikas žanros. Džimija Hendriksa fenomens nav tik daudz viņa virtuozajā ģitārspēles tehnikā, cik unikālajā mūzikas domāšanā, viņš spēja ar ģitāru nospēlēt tādas skaņas, kas iepriekš likās neiespējami. Viņš mācēja spēlēt arī ar zobiem.

Hendrikss ietekmējās no tādiem blūza māksliniekiem kā B. B. Kings, Mudijs Vaters, Hovlins Volfs, Alberts Kings un Elmors Džeimss, ritma un blūza ģitāristiem Kurtisa Meifīlda un Stīva Kropera, un džeza ģitārista Vesa Montgomerija.

Hendrikss dzīves laikā ieguva vairākas prestižākās roka mūzikas balvas, arī pēc nāves. Ievērojamākie sasniegumi ir iekļūšana ASV Rokenrola slavas zālē (1992) un Lielbritānijas mūzikas slavas zālē (2005).

1969. gadā viņš spēlēja slavenajā Vudstokas festivālā, un daudzi nāca skatīties tieši viņa uzstāšanos. Viņš ir bijis anglofīls (cilvēks, kuru ļoti interesē Anglijas kultūra) un pat pārcēlies tur uz dzīvošanu. Viņš nomira 1970. gadā, 27 gadu vecumā, nosmokot pats savos vēmekļos pēc piedzeršanās. Dienu pirms Hendriksa nāves Ēriks Kleptons atrada un nopirka kreiļu Fender Stratocaster ģitāru un vēlējās to uzdāvināt Hendriksam, taču bija satriekts, uzzinot, ka to nespēs izdarīt.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 

1942. gadā dzimušie
1970. gadā mirušie
Amerikāņu dziedātāji
ASV ģitāristi
Grammy balvas ieguvēji
Vašingtonas štatā dzimušie
Vilhelms II Hoencollerns

Vilhelms II Hoencollerns (Frīdrihs Vilhelms Alberts Viktors no Prūsijas, ; dzimis ; miris ) bija pēdējais Vācijas ķeizars un Prūsijas karalis, esot gan Vācijas, gan Prūsijas galva no 1888. gada 15. jūnija līdz 1918. gada 9. novembrim.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1859. gadā Prūsijas kroņprinča Frīdriha ģimenē. Pēc tēva nāves 1888. gadā kļuva par Prūsijas karali un trešo Vācijas ķeizaru. 
1890. gadā viņš atcēla no amata kancleru Oto fon Bismarku, un iedibināja "jaunu kursu" ārpolitikā, kurš rezultātā izvērtās par Pirmo pasaules karu. Pirmā pasaules kara laikā vairāk uzticējās militārajai vadībai, bieži ignorēdams civilo varu. 1918. gadā, izceļoties Novembra revolūcijai, atteicās no troņa, emigrēja uz Nīderlandi un līdz mūža beigām (piedzīvoja Otrā pasaules kara sākumu un Nīderlandes okupāciju) dzīvoja tur.

Vizītes Latvijā 
Pirmā pasaules kara laikā Vilhelms II vairākkārt apmeklēja iekarotās Oberosta teritorijas tagadējā Latvijā. 1915. gada rudenī viņš apmeklēja Austrumu fronti un 1916. gada maijā atklāja atjaunoto tiltu pār Driksu Jelgavā, 1917. gada jūlijā kopā ar ģenerāli Itjē pieņēma 8. armijas parādi Jelgavā, savukārt 1917. gada septembrī kopā ar Austrumu karaspēka virspavēlnieku Bavārijas princi Leopoldu ieradās Rīgā, kur pieņēma karaspēka parādi par godu Vidzemes galvaspilsētas ieņemšanai.

Galerija

Ārējās saites 

 Vilhelma II memuāri 
 Vilhelma II (S.M.) ierašanās Rīgā pēc Rīgas ieņemšana 1917. gadā (fragments)

1859. gadā dzimušie
1941. gadā mirušie
Vācijas ķeizari
Prūsijas karaļi
Valdnieki Latvijas teritorijā
Hoencollernu dinastija
Berlīnē dzimušie
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Datora arhitektūra

Datora arhitektūra ir datorsistēmas konceptuālais modelis, tā darbības struktūra un resursi, kas pieejami programmētājam. Tā nosaka datora darbības principus, informatīvās saites un pamatmezglu savstarpējo saistību.

Datora arhitektūra tiek iedalīta vismaz trīs apakškategorijās:
 Instrukciju kopas arhitektūra ir datora abstraktais modelis no programmatūras (mašīnkoda) viedokļa, kas ietver instrukciju kopu, atmiņas adresēšanas veidus, procesora reģistrus un datu formātus.
 Mikroarhitektūra ir datorsistēmas organizācijas zemākais līmenis. Tā nosaka, kā konkrēta modeļa sistēmas daļas sadarbojas savā starpā saskaņā ar instrukciju kopas arhitektūru. 
 Sistēmas aparatūras modelis, kas ietver visas citas aparatūras komponentes datorsistēmā.

Termina "datoru arhitektūra" skaidrojumi 
Dažādās ar datorzinībām saistītās publikācijās jēdzienam „datora arhitektūra” var atrast visdažādākos skaidrojumus un definīcijas.

Sākotnēji termins "datoru arhitektūra" radies IBM, kad Amdahl, Blaauw un Brooks (1964) definēja to kā programmētājam redzamo komandu kopu.

Tika uzskatīts, ka datori ar vienādu arhitektūru varēs izpildīt programmas bez izmaiņām tajās. Šī uzskata priekšrocības ir iespēja, precīzi definējot, realizēt arhitektūras dažādos veidos. Visas programmas, kas rakstītas vienādās komandu kopās ir iespējams izpildīt visās savietojamās realizācijās.

Mūsdienās jēdzienu "datoru arhitektūra" visbiežāk uztver kā komandu kopas arhitektūra + organizācija
ISO (International Organization for Standardization):
Arhitektūru ISO definē, kā „datora loģisko struktūru un funkcionālo raksturojumu, ietverot aparatūras un programmatūras mijiedarbību” jeb oriģinālvalodā: - the logical structure and functional characteristics of the computer, including, the interactions among its hardware and software.

Kodolīgāku arhitektūras definīciju devusi organizācija, kas parasti standartus tieši izstrādā - IEEE (Institute of Electrical and Electronics Engineers): - the organizational structure of a system or component - sistēmas vai tās komponentu organizācijas struktūra.

Eksistē arī daudzi citi skaidrojumi, kas sīkāk apraksta šo jēdzienu: arhitektūra atklāj kopīgo un atšķirīgo radniecīgu datoru saimes locekļiem, t.i., datora struktūru (loģiskos mezglus un to saites), modularitāti, izpildāmo instrukciju kopu, apstrādājamo datu veidus. Dažreiz to mazliet vienpusēji formulē kā to, ko nepieciešams zināt, programmējot asamblervalodā.
Vūpija Goldberga

Vūpija Goldberga (, dzimusi Keirina Elaina Džonsone (Caryn Elaine Johnson); dzimusi  Ņujorkā) ir ASV aktrise, komiķe un radio dīdžejs. Dažādos laikos Vūpija Goldberga ieguvusi gan Emmy, gan Grammy, gan Amerikas Kinoakadēmijas, gan Tony balvas.

Zināmas filmas ar aktrises piedalīšanos:

 1985 — "Purpura krāsa" (The Color Purple, režisors Stīvens Spīlbergs) — Selija
 1990 — The Long Walk Home (režisors Ričards Pīrss) — Odesa Kotere
 1990 — "Spoks" (režisors Džerijs Cukers) — Oda Meja Brauna (Amerikas Kinoakadēmijas balva kā labākajai otrā plāna aktrisei)
 1992 — "Spēlmanis" (The Player, režisors Roberts Oltmens) — detektīve Sūzana Eiverija
 1999 — "Dzīve, pārtraukta" (Girl, Interrupted, režisors Džeimss Mangolds) — Valērija Ouensa

Ārējās saites 

1955. gadā dzimušie
Ņujorkā dzimušie
Amerikāņu kinoaktrises
Kinoakadēmijas balvas ieguvējas aktrises
Grammy balvas ieguvēji
Sauleskalns (Bērzaunes pagasts)

Sauleskalns ir ciems Madonas novada Bērzaunes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Paugurītes upītes kreisajā krastā pie autoceļa P37  no novada centra Madonas un  no Rīgas, faktiski saplūdis ar Bērzauni.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā Madonas rajona «Lauktehnikas» centrs. Sauleskalnā atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, ģimenes ārsta prakse, aptieka, bērnudārzs «Vārpiņa», vairāki veikali. Pusceļā starp Sauleskalnu un Bērzauni atrodas Bērzaunes pareizticīgo baznīca.

Atsauces 

Latvijas ciemi
Madonas novada ciemi
Bērzaunes pagasts
Latvijas pagastu centri
Tirza

Tirza ir ciems Gulbenes novadā, Tirzas pagasta centrs. Ciema nosaukums cēlies no Tirzas upes, kas tek cauri ciemam.

Vēsture 
Vietvārds Tirza (Tirsen) pirmo reizi dokumentos minēts 1461. gadā. Livonijas kara laikā 1559. gadā šeit notika Tirzas kauja, kurā krievu karaspēks sakāva Rīgas arhibīskapijas vasaļu apvienotos spēkus.

16. gs. avotos Tirza nav saukta par pili, bet gan par sētu jeb muižu. Jaunajos laikos uz vecās Tirzas pils pamatiem uzcēla Tirzas muižas kungu māju.

Atsauces 

 
Latvijas pagastu centri
Vecaduliena

Vecaduliena ir ciems Gulbenes novada Tirzas pagastā. Ciems atrodas abpus reģionālam autoceļi Cesvaine—Velēna (P38), blakām Jaunadulienai.

Ciema nosaukums ir cēlies no netālu esošā Adulienas ezera un Adulītes upes. 

Vecadulienā atrodas valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, 20. gadsimta sākumā celta Vecadulienas muižas kapliča.

Iedzīvotāji 
Pēc 2000. gada tautas skaitīšanas datiem Vecadulienā dzīvoja 76 cilvēki, kas ir ievērojams pieaugums, jo, salīdzinājumā ar 1989. gadā tautas skaitīšanu, Vecadulienā bija tikai 43 iedzīvotāji.

Atsauces

Skatīt arī 
 Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Tirzas pagastā
Velēna (ciems)

Velēna ir apdzīvota vieta Gulbenes novada Lizuma pagasta ziemeļos. Izvietojusies autoceļu Smiltene - Gulbene (P27) un Cesvaine - Velēna (P38) krustpunktā Gaujas labajā krastā 6 km no pagasta centra Lizuma, 22 km no novada centra Gulbenes un 161 km no Rīgas.

Vēsture 

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie kādreizējas Velēnas pusmuižas (Wellan) centra. 1933. gadā Velēnai piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu. No 1945. līdz 1951. gadam bija Velēnas ciema centrs.

Ievērojami objekti 
 Velēnas luterāņu baznīca (celta 1898. g.), kurā atrodas arī valsts nozīmes mākslas piemineklis - baznīcas ērģeles, kas saglabājušās no baznīcas celšanas laikiem.
 Velēnas (Jaunzemnieku) ūdensdzirnavas uz Gaujas upes.

Atsauces 

Lizuma pagasts
Gulbenes novada ciemi
Latvijas ciemi
Vienotā Krievija

Vienotā Krievija () ir Krievijas konservatīvā politiskā partija, kas veidota Krievijas Federācijas valdības atbalstam.

Darbība 
Dibināta 2001. gadā, apvienojoties partijām "Vienotība", "Tēvzeme" un "Visa Krievija", sākotnēji ar nosaukumu "Vienotība un Tēvzeme — Vienotā Krievija". Pēc 2003. gada Valsts domes vēlēšanām ieguva konstitucionālo vairākumu Domē, partijas biedri ir arī vairums gubernatoru. Tiek izdots laikraksts "Единая Россия". Pēc Tieslietu ministrijas datiem 2001. gada nogalē partijā bija 1 931 667 biedru (vismasveidīgākā partija Krievijā) 83 reģionālajās nodaļās.

"Vienotajai Krievijai" ir sadarbības līgumi daudzām ārvalstu partijām, arī Ukrainas Reģionu partiju. 2009. gada 21. oktobrī "Saskaņas centra" Saeimas frakcijas vadītājs Jānis Urbanovičs no Latvijas Sanktpēterburgā pēc "Vienotās Krievijas" kongresa parakstīja sadarbības līgumu starp abām partijām.

Partijas vadītāji 
 Sergejs Šoigu (Серге́й Шойгу́, 2001-2005), armijas ģenerālis, no 1999. gada partijas "Vienotība" vadītājs 
 Boriss Grizlovs (Борис Грызлов, 2005-2008), Krievijas Valsts domes priekšsēdētājs
 Vladimirs Putins (2008-2012), Krievijas Federācijas premjerministrs
 Dmitrijs Medvedjevs (2012-), Krievijas Federācijas premjerministrs

Atsauces

Ārājās saites 

 Partijas mājaslapa 

Krievijas politiskās partijas
Nikolā Sarkozī

Nikolā Sarkozī (, ; dzimis  Parīzē, Francijā) ir ungāru/franču/ebreju izcelsmes Francijas politiķis, bijušais Francijas prezidents (2007–2012). 

2004. gadā viņš bija Francijas Ekonomikas, finanšu un rūpniecības ministrs, bet no 2005. līdz pat savas prezidentūras sākšanai 2007. gadā — Iekšlietu ministrs.

2018. gadā Nikolā Sarkozī aizturēja un nopratināja aizdomās par nelikumīga finansējuma saņemšanu savai 2007. gada prezidenta kampaņai no bijušā Lībijas līdera Muamara Kadāfi.

Atsauces

Ārējās saites 

 Mājaslapa 

1955. gadā dzimušie
Parīzē dzimušie
Francijas prezidenti
Eiropas Parlamenta deputāti
Jaungulbene

Jaungulbene ir ciems Gulbenes novada Jaungulbenes pagastā. Izvietojusies abpus dzelzceļa līnijai Pļaviņas—Gulbene (stacija Jaungulbene) 2 km no pagasta centra Gulbīša, 15 km no novada centra Gulbenes un 198 km no Rīgas. 

Apdzīvotā vieta veidojusies pie Jaungulbenes muižas (Neu-Schwanenburg) centra. Ciema apbūve izvietojusies abpus dzelzceļa līnijai. Vēsturiski senākās būves izvietotas uz dienvidiem no dzelzceļa, bet dzīvojamās ēkas vairāk uz ziemeļiem.

Jaungulbene ir lielākā apdzīvotā vieta pēc iedzīvotāju skaita pagastā. 2000. gadā Jaungulbenē bija 966 iedzīvotāji.

Ievērojamas vietas 
 Jaungulbenes muiža, kas celta ap 1878. gadu angļu neogotikas stilā. Pārbūvēta 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā, likvidējot gotikas formas un piešķirot romāņu neorenesanses stila iezīmes. Torņa fasādē redzams īpašnieku fon Tranzē-Rozeneku ģerbonis. Neobaroka stila interjeri. Parādes pagalms ar dīķi un laukakmens vārtiem. Saimniecības ēku komplekss — staļļi, manēža, pagrabs, ugunsdzēsēju māja, kalēja māja. 
 Jaungulbenes parks, ko rotā daudzas mazās arhitektūras formas — Velna vārti, ceļa rādītājs, obelisks u.c.
 Jaungulbenes evaņģēliski luteriskā baznīca.

Seni attēli

Iedzīvotāji

Ievērojamas personības 
 Fēlikss Donass (1882—1971), latviešu inženieris un diplomāts.

Atsauces
Gulbītis

Gulbītis ir ciems Gulbenes novadā, Jaungulbenes pagasta centrs. Gulbītis atrodas 15 km attālumā no novada centra - Gulbenes, 36 km attālumā un 198 km attālumā no Rīgas.

Ciema teritorijā atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams un Gulbīša pamatskola.

Atsauces

Latvijas pagastu centri
Aduliena (Jaungulbenes pagasts)

Aduliena ir ciems Gulbenes novada Jaungulbenes pagastā. Ciemata nosaukums nāk no Tirzas pagastā esošā Adulienas ezera un Adulītes. Netālu no Adulienas savu tecējumu sāk divas upītes — Vijata un Grīvupīte. 2000. gadā Adulienā bija 107 iedzīvotāji.

Atsauces
Zvārtavas pagasts

Zvārtavas pagasts ir viena no Valkas novada administratīvajām teritorijām tā austrumos, Gaujas kreisajā krastā pie Igaunijas robežas. Robežojas ar sava novada Valkas un Vijciema pagastiem, Smiltenes novada Grundzāles un Gaujienas pagastiem, kā arī Igaunijas Valgas apriņķa Valgas pagastu (agrāk Tahevas pagastu).

Daba 
Pagasta teritorijas lielākā daļa ietilpst Aumeisteru paugurvalnī, kas robežojas ar Sedas līdzenumu un Vidusgaujas ieplaku. Augstākais punkts ir Vasukalns (88,8 m vjl).

Hidrogrāfija

Upes 
 Gauja
 Kāršupīte
 Alkšņupe
 Stepupe
 Tiņņupīte
 Aima

Ezeri 
 Aumeisteru ezeri
 Mellūzis
 Salainis (77,8 ha)
 Vadainis (49,6 ha)
 Vēderis (50,8 ha)
 Sētas ezers (22,6 ha)
 Taurīšu ezers
 Garūlis (17,3 ha)
 Dzirnavu ezers
 Līdacis (4,6 ha)
 Žūrenes ezers
 Raganas ezers
 Klētenes ezers (7,6 ha)
 Darvas ezers (2,3 ha)
 Būdas ezers (1,4 ha)
 Cepurītes ezers (9,3 ha)

Purvi 
Bednes purvs, Vadaiņa purvs, Zilais purvs, Putras purvs, Kraņķu purvs, Vārtiņu purvs, Melnais purvs, Sautu purvs, Lesiņu purvs

Vēsture 
1935. gadā Valkas apriņķa Zvārtavas pagasta platība bija 86,6 km² un tajā dzīvoja 1364 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Aimas un Zvārtavas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Zvārtavas ciems ietilpis Smiltenes (1949-1959) un Valkas (pēc 1959) rajonos. Zvārtavas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Aimas ciemu, 1961. gadā pievienoja Aumeisteru ciema kolhoza «Kalnājs» teritoriju, 1967. gadā kolhoza «Straume» teritoriju (ar vēsturisko centru Zvārtavu) pievienoja Gaujienas ciemam, 1979. gadā daļu teritorijas pievienoja Grundzāles ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Zvārtavas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Valkas novadā.

Kultūrvēsturiskie pieminekļi 
 Zvārtavas pils, celta 1881. gadā. Agrāk piederēja Ferzenu dzimtai, tagad Latvijas Mākslinieku savienības radošā darba, atpūtas un starptautisko simpoziju norises vieta.

Iedzīvotāji

Apdzīvotās vietas 
Lielākās apdzīvotās vietas ir Stepi, Zaķi, Putras, Mierkalns, Vērsīši, Cirgaļi, Jaunāmuiža, Kaģumciems. Pagasta pārvalde atrodas Stepu „Luturskolā“.

Saimniecība

Transports

Izglītība un kultūra

Atsauces

Literatūra 
 Zigmārs Turčinskis „Ziemeļvidzemes mežabrāļi”. — Latvijas vēstures institūta apgāds, Rīga 2011. (Latvijas nacionālo partizānu cīņas Valkas apriņķī un Alūksnes apriņķa rietumu daļā 1944. - 1953. gads) 

Vidzeme
Valkas novada pagasti
Stari

Stari ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta austrumdaļā Kneršas upes augštecē pie autoceļa V424  no novada centra Gulbenes un  no Rīgas. Staros atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, feldšeru un vecmāšu punkts, kafejnīca, veikals. Netālu no ciema iet dzelzceļa līnija Pļaviņas—Gulbene, 3 km no ciemata atrodas slēgta dzelzceļa pietura Elste. Dienvidos no ciema atrodas pamestais Staru lidlauks.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados Dreiņu sādžas vietā kā ciema padomes un padomju saimniecības «Stari» centrālais ciemats.

Atsauces 

Daukstu pagasts
Gulbenes novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Institūta iela (Ulbroka)

Institūta iela ir garākā un apdzīvotākā no Ulbrokas ielām. Tā sākas pie pieminekļa 1905. gada revolūcijai Ulbrokā, autoceļu P4 un P5 krustpunktā. Tās beigas Ulbrokā atrodas pie privātmāju kvartāla beigām. Ielas garums ir 1,8 km.

Ielas sākumā ēkas izvietotas labajā pusē līdz Stopiņu novada domes ēkai, kurai piešķirts pirmais numurs, līdz ar vairākām citām ēkām, kas apvienotas zem nosaukuma Institūts, no kā arī ņemts ielas nosaukums. Pretī Institūtam atrodas ambulance. 

Tālāk kreisajā ielas pusē atrodas policijas iecirknis. Aiz policijas iecirkņa atrodas vēl neapbūvēta teritorija, kur ir plānots būvēt ēku, kurā izvietot Stopiņu novada administratīvās iestādes, kas pašlaik atrodas Institūtā. Šajā teritorijā agrāk atradās degvielas noliktava. 

Aiz bijušās degvielas noliktavas atrodas Ulbrokas pasta nodaļa, aiz kuras izvietotas vienīgās dzīvojamās mājas ielas kreisajā pusē, kuras beidzas ar 19. kārtas numuru.

Biežāk apbūvēta ir ielas labā puse, kas ir apbūvēta jau no paša ielas sākuma. Šajā ielas pusē koncentrējas vairākas daudzstāvu māju grupas. Pēc Institūta un Peldu ielas krustojuma sākas privātmāju kvartāls, kas beidzas neilgi pirms pagrieziena uz Ulbrokas kapiem. Labās puses pēdējais numurs ir 74.

Skatīt arī 
 Ulbroka
 P5

Ielas Ulbrokā