Kurši

Kurši (), agrāk arī kūri (), bija baltu cilts, kas ieplūda latviešu un lietuviešu tautās. Pirms Ziemeļu krusta karu sākuma kurši apdzīvoja mūsdienu Kurzemes lielāko daļu, kur izveidojās Kursa, un Lietuvas ziemeļrietumus, kur tie vēlāk saplūda ar žemaišiem. 10.gs. iekarojot Kurzemes pussalas ziemeļus, kurši pakļāva šeit dzīvojošos somugrus.

Vēsture 
Senajos un viduslaikos kurši bija pazīstami kā drosmīgi jūrasbraucēji un kareivji. Kuršu kuģi sauca par kurēnu. Kurši bija iesaistīti daudzos karos un aliansēs ar zviedru, dāņu un īslandiešu vikingiem. 

Vēl tagad daudzās vietās Eiropā, gar Baltijas jūras piekrasti, sastopami vietvārdi un ielu nosaukumi, kuri saistās ar kuršiem. Snorri Sturlusona ap 1225. gadu sarakstītajā „Heimskringla” minēts, ka dāņi lūdzās: „Dievs, sargi mūs no kuršiem!”
Iespējams, arī kurši bija starp pagāniem, kas 1187. gada augustā uzbruka un nopostīja Svēlandes pirmo galvaspilsētu Sigtunu un nogalināja Upsālas bīskapu Johannu.

Kuršu pilskalni izvietoti vairākus kilometrus iekšzemē, lai nodrošinātu aizsardzību iebrukumiem no jūras puses, rietumiem, un parasti atrodas to upju krastos, kas nodrošina piekrastes un iekšzemes tirdzniecību.

1230. un 1253. gadu Kursas dalīšanas līgumos minētas piecas kuršu valstis. 1. Lamekina valsts, kas dalījās Ventavā (Wynda), Bandavā ar centru Kuldīgā, Piemarē, kurā atradās Jūrpils (Saeborg). 2. Zeme starp Skrundu un Zemgali (terra inter Scrunden et Semigalliam). 3. Duvzari ar centru Impiltas pilskalnā. 4. Ceklis (Ceclis) ar centru Apūlē. 5. Klaipēdas zeme ar apgabaliem Megavi (Megowe) un Pilsāts.

Kurši bija viena no pēdējām baltu tautām, kas pieņēma kristietību. Vienkāršajā tautā pagānu rituāli notika līdz pat 19. gadsimtam.

Etnonīms 

Kuršu un prūšu etnonīmi, iespējams, nav cēlušies no hidronīmiem. Baltists Volfgangs Šmids ierosina etimoloģiskos sastatījumus ar latīņu currene, cursus, cursarius un itāļu corsaro. Sakne kurš < kurs (s > š pēc r). Šī interesantā hipotēze tiek pamatota ar ziņām par kuršu izveicību uz jūras un uzbrukumiem krasta apmetnēm. Tādējādi kurši apzīmētu Baltijas jūras pirātus gluži kā cursarius Vidusjūras. To apstiprina deverbālas izcelsmes lietvārdi, kas vēl atrodami lietuviešu valodas izloksnēs, piemēram, žemaišu kuršas 'āķis, ķeksis': liet. kúrti 'celt; kurt', latv. kurt 'aizdedzināt'. Iespējams, ka kuršu nosaukuma attīstība bijusi mazliet citādāka, gan joprojām par pamatu ņemot latīņu vārdu cursāre (braukāt šurpu turpu). Tādējādi senākais kuršu nosaukums latīņu valodā varēja būt cursārae vai corsārae (korsāri — tie, kas braukā šurpu turpu), vēlāk vārds saīsināts līdz cursae/corsae. Latviskojot latīņu vārdu tika iegūts vārds kursai, kas arī uzskatāms par senāko kuršu tautas nosaukumu latviešu/kuršu valodā, kā pēdas joprojām ir saglabājušas daudzos vietvārdos un uzvārdos kā Kursīši, kursenieki utt. Tā kā kuršiem bija cieši sakari ar zviedriem, zviedru valodas ietekmē vārds mainīts uz kuršai, jo zviedri burtkopu rs izrunā kā rš. Šis vārds arī aizgūts lietuviešu valodā un likts par pamatu latviešu formai kurši. Tā kā kuršiem blakus dzīvoja lībieši, tad lībiešu valodas iespaidā radās otra forma kūr(a)i, no kā arī iespējams Kurzemes nosaukums — Kūr(u)-zeme vai Kurs(u)-zeme un latīņu vārdi cūrōnes (kurši, kūri) un Cūrlandia (Kurzeme), no kā arī angliskie nosaukumi Curonian (kuršu-) un Curland (Kurzeme). Tāpat kā līviem, letiem u.c. arī kuršiem bija savi pašnosaukumi, un maz ticams, ka tas būtu cēlies tik sarežģītā veidā.

Zviedru sāgās kurši pieminēti kā Cori un Chori.

Valoda 

Kuršu valoda bija baltu valoda, kas izzuda 15.—16. gadsimtā. Kuršu valodā atrodamas dažas leksikas īpatnības, kas tai kopīgas tikai ar prūšu valodu, tāpēc mūsdienās pastāv uzskats, ka kuršu valoda ir viens no baltu perifērajiem dialektiem, kas piederējis rietumbaltu grupai. Pateicoties ilgstošajiem sakariem ar kaimiņiem, kuršu valoda kļuvusi tuvāka austrumbaltiem. Vēlāk latviešu un lietuviešu valodas asimilēja kuršu valodu, bet liecības par kuršu valodu saglabājušās latviešu valodā un nedaudz arī žemaišu izloksnēs.

Raksturīga kuršu vietvārdu īpatnība ir izskaņa -s, -us, vai -is, kā piemēram vietvārdos Pilsāts, Saldus, Mosedis, Skoudas (Skoda), Grobins (tagadējā Grobiņa), Anbotens (Embūte), iespējams, arī Tukums, Cēsis (kā Kurzemes vendu dibināta vieta).

Kuršu kāpu iedzīvotāji kursinieki runāja īpašā kuršu kāpu dialektā. Kursenieki, sākot ar 16. gadsimtu, izceļoja no Latvijas laikā, kad Kurzemes hercogs bija Prūsijas hercogam ieķīlājis Grobiņas apriņķi. Viņu valoda ir izveidojusies, senajai kuršu valodai sajaucoties ar latviešu valodu, un tajā saskatāma spēcīga lietuviešu un vācu valodas ietekme.

Fiziskais tips 
Maz ziņu par 9.—12. gadsimta kuršu antropoloģisko tipu, jo šajā laikā kā galvenais apbedīšanas veids kuršu apdzīvotajā teritorijā bija nostiprinājusies kremācija. Pēc vēlākiem datiem antropologi pieņem, ka kuršiem varētu būt mezokrāns eiropeīdais antropoloģiskais tips ar vidēji platu seju. Šāds pats antropoloģiskais tips novērojams daļai latgaļu un citiem austrumbaltiem, kuri dzīvojuši Daugavas un Dņepras augštecē, tagadējos Vitebskas, Tveras un Smoļenskas apgabalos.

Kuršu zemes 13. gadsimtā 
 Bandava jeb Bandowe (tagad daļēji Dienvidkurzemes novads, Kuldīgas novads)
 Duvzare jeb Powsare (tagad daļēji Dienvidkurzemes novads un pierobežas zemes Lietuvā)
 Ceklis jeb Ceclis (tagad Žemaitijas zemes uz rietumiem no Ventas upes)
 Megava jeb Megowa (tagad Palangas apkārtne)
 Piemare jeb Bihavelanc (tagad Dienvidkurzemes novads)
 Pilsāts jeb Pilsaten (tagad Klaipēdas apkārtne)
 Vanema jeb Wanneman (tagad Talsu novads, daļēji Ventspils novads, Tukuma novads)
 Ventava jeb Wende (tagad Ventspils novads, daļēji Kuldīgas novads)
 Zeme starp Skrundu un Zemgali (tagad Saldus novads)

Skatīt arī 
 Miera Kursa
 Kuršu ķoniņi
 Kuršu valoda
 Kurzemes un Zemgales hercogiste
 Kurzemes bīskapija
 Kurzeme

Atsauces un piezīmes

Literatūra 
 Jānis Asaris „Kurši senatnē = Couronians in antiquity”. — Latvijas Nacionālais Vēstures Muzejs, Rīga 2008. 
 Benno Ābers „Kuršu brīvības grāmata”. — Senatne un Māksla № 4, 1937.

Ārējās saites 
 Kurši — sirotāji, tirgotāji vai vikingi Andris Šnē, Diena, 2008. gada 4. aprīlis 
 Šnē Andris. Senlatvijas valstiskums: vai viens no mītiem?
 Tritone Studio dokumentālā īsfilma par kuršiem /
 Beāte Szillis-Kappelhoff. Die Kuren. Etnogrāfisks raksts par kuršiem Duvzares, Ceklis, Megavas, Pilsāts, Lamotinas zemēs 
 Grupas "Skyforger" videoklips "Kurši"

Rietumbalti
Latvijas vēsture
Kurzeme
Latviešu etniskās grupas
Izzudušās tautas