joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zlatans Ļubijankičs

Zlatans Ļubijankičs (, dzimis ) ir Slovēnijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Ļubijankičs vada Slovēnijas komandu ND Slovan.

Savas spēlētāja karjeras laikā spēlējis Slovēnija, Beļģijā un Japānā.

Slovēnijas futbola izlasi pārstāvējis no 2006. līdz 2015. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Domžale

 Slovēnijas Pirmā līga: 2006–07
 Slovēnijas Superkauss: 2007

Gent

 Beļģijas kauss: 2010

Urawa Red Diamonds

 Japānas līgas kauss: 2016
 AFC Čempionu līga: 2017
 Imperatora kauss: 2018

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Slovēnijas futbolisti
Slovēnijas izlases futbolisti
KAA Gent spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Harijs Vagrants

Harijs Vagrants, īstajā vārdā Harijs Kadiķis, (dzimis 1988. gada 7. novembrī Rīgā) ir latviešu publicists, mūziķis, teologs, ceļotājs. Beidzis Āgenskalna ģimnāziju (tagadējo Rīgas Vācu valsts ģimnāziju), 2011. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Teoloğijas fakultāti.

Kopš 2012. gada darbojas žurnālistikā, daudzu rakstu un publikāciju autors. 

No 2016. — 2019. gadam aktīvi darbojies grupā "Zāle", spēlējot dažādu tautu mūzikas instrumentus: persiešu santuru, indiešu harmoniju. Grupas "Zāle" otrais albums "Viņš" (ar Harija Vagranta piedalīšanos) 2017. gadā nominēts balvai „Zelta mikrofons” kategorijā „Labākais tautas vai pasaules mūzikas albums”.

2017. gadā apgādā "Mansards" izdota Harija grāmata "Ielu muzikanta dienasgrāmata".

Atsauces 

Latviešu mūziķi
Sergejs Nariškins

Sergejs Nariškins (; 1954) ir Krievijas valsts un drošības dienestu darbinieks. Ārējās izlūkošanas dienesta (SVR) direktors (no 2016) un Krievijas Federācijas Drošības padomes pastāvīgais loceklis.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1954. gada 27. oktobrī Ļeņingradā strādnieka ģimenē. Bērnībā dzīvoja Vsevoložskā, Ļeņingradas apgabalā, mācījās Ļeņingradas 190. vidusskolā un studēja Ļeņingradas Mehānikas institūtā, pēc kura beigšanas ieguva inženiera radiomehāniķa specialitāti. No 1978. līdz 1982. gadam viņš mācījās VDK Ārējās izlūkošanas skolā Maskavā, kur 1980. gadā iepazinās ar Vladimiru Putinu. Līdz PSRS sabrukumam 1991. gadā viņš kā zinātnes un tehnikas eksperts nodarbojās ar spiegošanu Padomju Savienības vēstniecībā Beļģijā.

Pēc atgriešanās Krievijā Nariškins bija Pēterburgas pašvaldības Ekonomikas attīstības komitejas departamenta vadītājs (1992-1995) un Promstroibank Ārējo sakaru nodaļas vadītājs (1995-1997), Ļeņingradas apgabala valdības Ekonomikas un investīciju komitejas priekšsēdētāja vietnieks (1997-1998), Ļeņingradas apgabala valdības Ārējo ekonomisko un starptautisko attiecību komitejas priekšsēdētājs (1998-2004) un cigarešu uzņēmuma Philip Morris Ižoras fabrikas valdes loceklis (1996–2004).

2004. gadā viņu Krievijas Federācijas prezidents Vladimirs Putins iecēla par savas administrācijas Ekonomikas valdības vadītāja vietnieku, tad par prezidenta biroja vadītāja vietnieku (2004-2007).
2007. gadā Nariškins kļuva par Krievijas Federācijas valdības vadītāja Viktora Zubkova vietnieku, 2008. gadā par Krievijas Federācijas prezidenta Dmitrija Medvedeva administrācijas vadītāju.

2011. gada 21. decembrī Nariškins kļuva par Krievijas Valsts domes priekšsēdētāju. 2016. gada 5. oktobrī viņu iecēla par Krievijas Federācijas Ārējās izlūkošanas dienesta direktoru.

Ārējās saites 

1954. gadā dzimušie
PSKP biedri
Krievijas politiķi
Krievijas ekonomisti
Ļeņingradā dzimušie
Ar Aleksandra Ņevska ordeni apbalvotie (Krievija)
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Ar Goda ordeni apbalvotie
Luljeta Lešanaku

Luljeta Lešanaku (; dzimusi ) ir albāņu dzejniece.

Biogrāfija 
Luljeta Lešanaku uzauga Envera Hodžas staļiniskajā režīmā, viņas tēvocis tika apsūdzēts par Envera Hodžas slepkavības plānošanu. Tāpēc viņa varēja sākt publicēties pēc režīma krišanas 1990. gadā. Beigusi Tirānas Universitātes Filoloģijas fakultāti. Viņa bija iknedēļas žurnāla "Jaunatnes Balss" (Zëri i rinisë) galvenā redaktore. Sadarbojies ar literāro laikrakstu Drita.

Aktīva literatūras festivālu dalībniece Eiropā un ASV, viņas dzejoļi tiek publicēti literatūras žurnālos visā pasaulē. 1999. gadā viņa piedalījās Starptautiskajā rakstniecības programmā Aiovas Universitātē. Tulko amerikāņu dzeju. Viņas dzejoļi publicēti grāmatās ASV, Lielbritānijā, Vācijā, Polijā, tie tulkoti arī franču un itāļu valodā.

Bibliogrāfija 
 Preludë poetike, 1990
 Këmbanat e së dielës, 1994
 Sytë e somnabulës, 1994
 Gjysëmkubizëm, 1997
 Antipastorale, 1999
 Palca e verdhë, 2000
 Femijët e natyrës, 2006 
 Pothuajse dje, 2012
 Homo Antarcticus, 2015
 Hapësirë Negative, 2018

Apbalvojumi un pagodinājumi 
 Albānijas Nacionālā prēmija "Sudraba spalva" (2000)
 Prēmija "Kristāla Vilenica"
 Prēmija par labāko tulkojamo grāmatu

Atsauces

Ārējās saites 

  Fresco, pieejama vietnē amazon.com 
  Apskats par Fresco 
 Biogrāfiska skice un septiņi dzejoļi, pieejami tiešsaistē 
  Biogrāfiska skice un sauja dzejoļu 

1968. gadā dzimušie
Albānijā dzimušie
Albānijas dzejnieki
Ainars Bašķis

Ainars Bašķis (dzimis ) ir latviešu inženieris, zemessargs, uzņēmējs un politiķis. Bijis 13. Saeimas deputāts, pārstāv partiju "Konservatīvie".

Dzīvesgājums 
A. Bašķis 1983. gadā beidzis Rīgas Politehniskā institūta Mehānikas un mašīnbūves fakultāti autoremonta inženiera specialitātē.

Viņš ir bijušais Zemessardzes G-4 priekšnieks, Ģirta Valda Kristovska līdzgaitnieks. Oficiālajā laikrakstā “Latvijas Vēstnesis” 1998. gadā publicēta ziņa “Par disciplinārajiem sodiem Zemessardzes virsniekiem”, kurā teikts, ka “Ministru prezidents, aizsardzības ministrs Guntars Krasts parakstījis pavēli par LR Zemessardzes štāba G-4 dienesta priekšnieka pulkvežleitnanta Aināra Bašķa pazemināšanu amatā un pārcelšanu turpmākam dienestam uz citu Zemessardzes struktūrvienību, par līdzdalību lietā, kurā par valsts naudu izremontēja privātu dzīvokli Zemessardzes bijušajam komandierim Jurim Eihmanim.

Pirms ievēlēšanas Saeimā bija SIA "Ansters" valdes loceklis.

Politiskā darbība 
Atmodas gados aktīvi iesaistījies Latvijas neatkarības atjaunošanas procesos, bijis Latvijas Tautas frontes biedrs. 1996. gadā A. Bašķis bija Ministru prezidenta Andra Šķēles padomnieks aizsardzības jautājumos.

2014. gadā A. Bašķis nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no Jaunās konservatīvās partijas. Tāpat ievēlēšanai pietiekošu vēlētāju atbalstu nesaņēma 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gadā un 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās, kad kandidēja uz vietu Ogres novada domē. Pēc pašvaldību vēlēšanām A. Bašķis kļuva par 13. Saeimas deputātu ieņemot partijas biedra Māra Beļaunieka vietu, kurš tika ievēlēts Limbažu novada pašvaldībā. A. Bašķa deputāta mandāts ir apstiprināts uz laiku, kamēr Anita Muižniece pilda izglītības un zinātnes ministres pienākumus.

Kandidēja 2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās no "Konservatīvo" saraksta, taču partija nepārvarēja 5% barjeru.

Atsauces 

1961. gadā dzimušie
13. Saeimas deputāti
Jaunās konservatīvās partijas politiķi
Lolas skrējiens

"Lolas skrējiens" () ir 1998. gada eksperimentālā trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Toms Tikvers. Filmā galvenās lomas atveido Franka Potente un Morics Blaibtrojs.

Filma stāsta par meiteni Lolu (Potente), kurai 20 minūšu laikā ir jāiegūst 100 000 Vācijas marku, lai glābtu sava drauga Manija (Blaibtrojs) dzīvību.

"Lolas skrējiens" pirmizrāde notika . Filma sacentās par Zelta lauvas balvu Venēcijas kinofestivālā. Izdošanas brīdī filma saņēma plašu kritiķu atzinību un tā saņēma vairākas balvas, tai skaitā septiņas Vācijas Kino balvas. "Lolas skrējiens" tika izvēlēta kā Vācijas kandidatūra par labāko filmu svešvalodā 71. Kinoakadēmijas balvai, tomēr tā neiekļuva ārzemju filmu īsajā sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 

1998. gada filmas
Vācijas filmas
Valters Birsa

Valters Birsa (, dzimis ) ir bijušais Slovēnijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Slovēnijā, Francijā un Itālijā. 2010. gadā ticis atzīts par Slovēnijas gada futbolistu.

Slovēnijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 2006. līdz 2018. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Gorica

 Slovēnijas Pirmā līga: 2004–05, 2005–06

Sochaux

 Francijas kauss: 2006–07

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Slovēnijas futbolisti
Slovēnijas izlases futbolisti
Genoa C.F.C. spēlētāji
Torino F.C. spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Veronas "Chievo" spēlētāji
Cagliari Calcio spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Milivoje Novakovičs

Milivoje Novakovičs (, dzimis ) ir bijušais Slovēnijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Austrijā, Bulgārijā, Vācijā, Japānā un Slovēnijā. Astoņus gadus pavadījis Vācijas komandā 1. FC Köln.

Slovēnijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 2006. līdz 2017. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā. Kopumā izlases labā aizvadījis 80 mačus un guvis 23 vārtus.

Sasniegumi 
Maribor

 Slovēnijas Pirmā līga: 2016–17
 Slovēnijas kauss: 2015–16

Ārējās saites 

1979. gadā dzimušie
Slovēnijas futbolisti
Slovēnijas izlases futbolisti
1. FC Köln spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Bojans Jokičs

Bojans Jokičs (, dzimis ) ir Slovēnijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, bijis Slovēnijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Jokičs pārstāv Krievijas Premjerlīgas komandu FC Ufa.

Iepriekš pārstāvējis komandas Slovēnijā, Francijā, Itālijā, Spānijā un Anglijā.

Slovēnijas futbola izlases sastāvā debitējis 2006. gadā. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā. , mačā pret Latviju aizvadījis savu 100 spēli valstsvienības rindās.

Sasniegumi 
Gorica

 Slovēnijas Pirmā līga: 2005–06
 Slovēnijas kauss: 2006–07

Atsauces

Ārējās saites 

1986. gadā dzimušie
Slovēnijas futbolisti
Slovēnijas izlases futbolisti
Veronas "Chievo" spēlētāji
Villarreal CF spēlētāji
Nottingham Forest F.C. spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Uzpūstais grīslis

Uzpūstais grīslis () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši izplatīta arktisko, ziemeļu (boreālo) un kalnu apvidos. Latvijā suga bieži sastopama visā valsts teritorijā, mitrās pļavās un purvos, ūdenstilpju krastos, grāvjos un skrajos pārpurvotos mežos.

Apraksts 
Uzpūstais grīslis ir daudzgadīgs, 30-100 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābītis.

Augs ir zilganzaļš. Tā stublājs ir stāvs, gluds un trīsšķautņains. Lapas ir 0,2-0,5 cm šauras, stīvas, renesveida, garumā pārsniedz ziedkopu. Apakšējās lapu makstis ir sarkanīgas un šķeldrainas. Augam stublāja galotnē ir 1-3 vīrišķās vārpiņas. Ziedkopā ir 2-3 dievišķās vārpiņas, kuru diametrs ir 0,7-1 cm, tās ir stāvas, ar īsu kātiņu, atrodas zem vīrišķajām vārpiņām. Augļa pūslītis ir spīdīgs, dzeltenzaļš, 0,4-0,5 cm garš, garāks nekā pastrupā, dzeltenīgā segplēksne, pēkšņi sašaurināts divzobainā knābītī, no vārpiņas ass atstāv slīpi. Zied maijā un jūnija sākumā.

Atsauces 

Grīšļi
Latvijas flora
Skandināvijas grīslis

Skandināvijas grīslis () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Ziemeļeiropā jūras tuvumā, tostarp ļoti reti Latvijas rietumdaļas piejūrā, pļavās un ūdenstilpju krastos. Nepietiekamas izpētes un lielās līdzības ar Ēdera grīsli dēļ, izplatības areāls nav nodalāms no Ēdera grīšļa (Carex serotina).

Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Apraksts 
Skandināvijas grīslis ir daudzgadīgs, 5-20 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābītis.

Augs ir gaiši dzeltenīgi zaļs un veido blīvu ceru. Stublājs ir strupi trīsšķautņains. Lapas ir 0,1-0,25 cm platas un īsākas nekā stublājs. Stublāja galā ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa ar kātiņu, tūlīt zem tās ir blīvi izvietotas 2-4 sievišķo ziedu vārpiņas, kuras ir 0,4-0,7 cm garas un (vismaz augšējās) sēdošas. Sievišķo ziedu vārpiņu seglapas ir ļoti garas, vismaz apakšējā pārsniedz ziedkopu; apakšējās seglapas plātne ir atliekta. Pūslītis ir dzeltenzaļš vai zaļš, 0,2-0,25 cm garš, knābītis taisns un ļoti īss (garumā ap 0,05 cm). Sievišķajā vārpiņā augļa pūslīšu ļoti daudz un tie sīki, blīvi satuvināti. Segplēksne ir dzeltenbrūna, olveidīgi trīsstūraina, vidū ar zaļu svītru, daudz īsāka nekā pūslītis. Riekstiņš (auglis) aizņem visu pūslīša tilpumu. Zied jūnijā.

Atsauces 

Grīšļi
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Ēdera grīslis

Ēdera grīslis () ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā.

Apraksts 
Ēdera grīslis ir daudzgadīgs, 5-30 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābītis.

Augs ir gaiši dzeltenīgi zaļs un veido diezgan blīvu ceru. Stublājs ir strupi trīsšķautņains. Lapas ir 0,15-0,3 cm platas, īsākas nekā stublājs vai tikpat garas. Stublāja galā viena kātaina vīrišķo ziedu vārpiņa, tūlīt zem tās blīvi 2-3 iegarenas 0,6-1 cm garas sievišķo ziedu vārpiņas (vismaz augšējās sēdošas). Sievišķo ziedu seglapas ir ļoti garas, vismaz apakšējā pārsniedz ziedkopu; apakšējās seglapas plātne atliekta. Pūslītis ir dzeltenzaļš vai zaļš, mazliet uzpūsts, iegarens, 0,2-0,3 cm garš, knābītis taisns, 0,05-0,1 cm garš, divzobains. Segplēksne ir dzeltenbrūna, vidū ar zaļu svītru, īsāka nekā pūslītis. Riekstiņš (auglis) aizņem tikai daļu no pūslīša tilpuma. Zied jūnijā.

Atsauces 

Grīšļi
Latvijas flora
Aļina Stremousa

Aļina Stremousa (, ; dzimusi  Volgogradas apgabalā, Krievijā) ir Moldovas biatloniste. Startējot jauniešu un junioru sacensībās, pārstāvēja Krieviju. Kopš 2020. gada aprīļa pārstāv Moldovu.

Ar distanču slēpošanu sāka nodarboties Volgogradā, pēc tam pārcēlās uz Sanktpēterburgu. Nespējot iekļūt Krievijas otrajā izlasē, 2020. gada aprīlī A. Stremousa kļuva par Moldovas pārstāvi. 2022. gada Eiropas čempionātā Vācijā viņa kļuva par uzvarētāju sprinta distancē, kā arī izcīnīja sudaraba medaļu 15 km individuālajā distancē.

Piedalījās  Pekinā, 7,5 km sprinta distancē viņa ieņēma 10. vietu, kas bija labākais sasniegums Moldovai šajās olimpiskajās spēlēs. Veiksmīgi startēja arī iedzīšanā, kur sasniedza finišu 16. vietā. A. Stremousa bija Moldovas delegācijas karognesēja olimpiādes noslēguma ceremonijā.

Atsauces

Ārējās saites 

1995. gadā dzimušie
Volgogradas apgabalā dzimušie
Krievijas biatlonisti
Moldovas biatlonisti
Moldovas sportisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Biatlonisti 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Pjotrs Trohovskis

Pjotrs Arturs Trohovskis (, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Bayern Munich. 2005. gadā pievienojies Hamburger SV, kur pavadījis sešarpus sezonas, līdz 2011. gadā pievienojies La Liga komandai Sevilla. 2015. gadā atgriezies Vācijā un pievienojies FC Augsburg.

Vācijas futbola izlasi pārstāvējis no 2006. līdz 2010. gadam. Piedalījies 2008. gada Eiropas čempionātā un 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 2002–03
 Vācijas kauss: 2002–03
 Vācijas Līgas kauss: 2004

Hamburger SV

 UEFA Intertoto kauss: 2005, 2007

Sevilla

 UEFA Eiropas līga: 2013–14

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Hamburger SV spēlētāji
Sevilla FC spēlētāji
FC Augsburg spēlētāji
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Pomožes vojevodistē dzimušie
Ķeksis

Ķeksis ir plostnieku un koku pludinātāju galvenais darbarīks. Koku pludinātāji ar ķekšiem novilka baļķus no seklumiem un sērēm, no saliņu augšgaliem un čakārņiem, likvidēja barikādes un baļķu sastrēgumus, iebīdot baļķus atpakaļ straumē. Ķeksis sastāv no ķekša asmens — 30 cm gara, kalta metāla pīķa ar āķi un šosta — 4,5-5 metrus garas nomizotas un izkaltētas egles kārts.

Viduslaikos ķekšus izmantoja arī kā ieročus, lai norautu jātniekus no zirgiem.

Mūsdienās ķekšus izmanto ugunsdzēsēji kā speciālus rīkus degošu ēku materiālu aizvākšanai no ugunsgrēka vietas, un iekļūšanai ēkās.

Darbarīki
Kerija (1976. gada filma)

"Kerija" () ir 1976. gada ASV šausmu filma, kuras režisors ir Braiens De Palma. Filmā galvenās lomas atveido Sisija Speiseka, Viljams Kets, Eimija Ērvinga, Nensija Allena, Džons Travolta un Paipera Lorija. Filma ir balstīta uz Stīvena Kinga tāda paša nosaukuma romāna. "Kerija" ir pirmā no vairāk nekā 100 filmu un televīzijas adaptācijām, kas ir balstītas uz publicētajiem Kinga darbiem.

Filma ir par Keriju Vaitu (Speiseka), kautrīgu 16 gadus jaunu meiteni, kura ar savām telekinēzes spējām atriebjas saviem klasesbiedriem, kuri viņu pazemo.

"Kerija" pirmizrāde notika . Filma guva plašus finansiālus un kritiskus panākumus. Tās ienākumi sasniedza 33,8 miljonus ASV dolārus pie tikai 1,8 miljonu budžeta. Filma tika nominēta divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām: "Labākā aktrise galvenajā lomā" (Speiseka) un "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Lorija). "Kerija" tiek uzskatīta par vienu no labākajām Kinga darbu adaptācijām. Filma ir būtiski ietekmējusi populāro kultūru, un tiek uzskatīts, ka tā ir viena no visu laiku labākajām šausmu filmām.  2008. gadā žurnāls Empire, filmu ierindoja 86. vietā starp visu laiku labākajām filmām.

Atsauces

Ārējās saites 

1976. gada filmas
ASV filmas
Šausmu filmas
Braiena De Palmas filmas
Vājpiens

Vājpiens ir krējuma ražošanas blakusprodukts, kas iegūts, no piena atdalot taukus (nokrejojot pienu). Taukus atdala no piena, to nostādinot vai centrifugējot. Vājpiens parasti satur ap 0,1% tauku.

Vēsturiski vājpienu izmantoja cūku uzbarošanai, jo vājpiens palielināja cūku ēstgribu.

Atsauces 

Piena produkti
Marks Brešāno

Marks Brešāno (, dzimis ) ir bijušais Austrālijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Austrālijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis Austrālijā, bet karjeras lielāko daļu, 12 gadus, pavadījis Itālijā, kur spēlējis Empoli, Parma, Palermo un Lazio. Vēlāk spēlējis arī AAE un Katarā.

Austrālijas futbola izlasi pārstāvējis no 2001. līdz 2015. gadam. Piedalījies 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kā arī 2006., 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Austrālija

 Okeānijas Nāciju kauss: 2004
 Āzijas kauss: 2015

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Austrālijas futbolisti
Austrālijas izlases futbolisti
Empoli FC spēlētāji
Parma F.C. spēlētāji
Palermo FC spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Tilzītes siers

Tilzītes siers jeb tilzīters () ir 1820. gados Tilzītē radīta nogatavināta puscietā siera šķirne. Tai ir vāciešu un šveiciešu paveids ar atšķirīgu formu, acojumu un garšu.

Vēsture 
Tilzītes siers radīts 1820. gados Tilzītē, kur sierniece Frau Vestfāla (Frau Westphal) pierakstīja un standartizēja apkārtnes sierniecības paražas. Tilzītes siera pamatā varētu būt vietējie Limburgas stila sieri (Ragnītes (Ragnitzer), Vorienas (Woriener), Briolas (Brioler) sieri), kas nogatavināti telpās ar lielāku gaisa mitrumu, kas savukārt veicināja Brevibacterium linens augšanu sierā. Līdz 19. gadsimta vidum Tilzītes sieru gatavoja un ēda vienīgi Austrumprūsijā, bet gadsimta beigās tā gatavošanu uz Alpiem atveda šveiciešu piensaimnieki Oto Vartmanis (Otto Wartmann) un Hanss Vegmillers (Hans Wegmüller), kas no Austrumprūsijas atgriezās Šveicē. No Tilzītes apkārtnes šī siera gatavošana izplatījās arī uz rietumiem gar Baltijas jūru līdz Šlēsvigai-Holšteinai, bet 20. gadsimta pašā sākumā no Šveices tā izplatījās arī Algavā (Allgäu).

1928. gadā, kad Tilzītes siers jau bija kļuvis par pilsētas galveno eksporta preci, Tilzītē tika atvērta šim sieram veltīta skola. Vācijas siera noteikumos Tilzītes siers pirmoreiz minēts 1934. gadā, bet 1948. gadā tā ražošanu valsts līmenī sāka regulēt Šveicē. 1961. gadā, pēc Vācijas sadalīšanas, lai novērstu vācu nostaļģiju pēc Austrumprūsijas, Tilzītes sieru pārdēvēja Mēklenburgas (Mecklenburg) ezera vārdā par Tolenses sieru (Tollenser). Šveices varasiestādes sieram Tilzītes vārdu atjaunoja 1981. gadā, un kopš 1993. gada Šveices Tilzītes siers reģistrēts kā preču zīme. 2007. gadā Šveicē, vietā, kur Oto Vartmanis 1893. gadā Šveicē pirmoreiz esot pagatavojis Tilzītes sieru, oficiāli nodibināta pilsēta Tilzīte, kas 2009. gadā uzsāka sadarbību ar vēsturiskās Tilzītes mūsdienu pēcteci Sovetsku. 1995. gadā Tolenses sieram piešķirts aizsargāts cilmes vietas nosaukums, ko piesaistīja tā gatavošanas apgabalam Mēklenburgā, bet Holsteiner Tilsiter 2013. gadā saņēma aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi.

Krievijas siers 
1960. gados Tilzītes siera receptūru aizguva Padomju Savienībā, kur to nedaudz izmainītā veidā sāka ražot Jaroslavļas apgabala Ugličas rūpnīcā ar nosaukumu Krievijas siers (). Drīz vien Krievijas siers izplatījās Padomju Savienībā, kur to pēc VVST Р 52972-2008 sāka ražot arī daudzās citās Padomju republikās, tostarp Latvijas PSR. Atšķirībā no Tilzītes siera, Krievijas siers ir ar spēcīgāku garšu, mazāku ūdens saturu, neregulārāku acojumu, kā arī tā nogatavināšanā neizmanto glemi un ražošanā ne vienmēr izmanto visaugstākās kvalitātes pienu. Kopš neatkarības atjaunošanas Latvijā nepastāv vienojoši Krievijas siera standarti, un starp dažādo uzņēmumu ražotajiem Krievijas sieriem pastāv atšķirības. Reaģējot uz Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā, A/S „Cesvaines piens” paziņoja par pakāpenisku atteikšanos no „Krievijas siera” nosaukuma lietošanas uzņēmumā Latvijas tirgum ražotajiem sieriem, turpmāk tos saucot par Tilzītes sieru, vienlaikus saglabājot jau esošo siera receptūru.

Atsauces

Ārējās saites 

 Tilzītes siera apraksts Šveices kulinārā mantojuma tiešsaistes datubāzē 

Sieri
Danko Lazovičs

Danko Lazovičs (, dzimis ) ir bijušais Serbijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Serbijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Serbijā, Nīderlandē, Vācijā, Krievijā, Ķīnā, Slovēnijā un Ungārijā.

Serbijas futbola izlasi pārstāvējis no 2002. līdz 2014. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Partizan

 Serbijas un Melnkalnes Pirmā līga: 2001–02, 2002–03
 Serbijas un Melnkalnes kauss: 2000–01

PSV

 Eredivisie: 2007–08
 Johan Cruijff Schaal: 2008

Zenit

 Krievijas Premjerlīga: 2010, 2011–12
 Krievijas kauss: 2010
 Krievijas Superkauss: 2011

Videoton

 Nemzeti Bajnokság I: 2017–18

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Serbijas futbolisti
Serbijas izlases futbolisti
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
Sanktpēterburgas "Zenit" spēlētāji
FK Rostov spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Aleksandrs Lukovičs

Aleksandrs Lukovičs (, dzimis ) ir Serbijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Serbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Lukovičs ir Serbijas U16 izlases galvenais treneris.

Savas spēlētāja karjeras laikā spēlējis Serbijā, Itālijā un Krievijā. Ar Red Star Belgrade komandu divreiz kļuvis par Serbijas Superlīgas uzvarētāju, bet ar Zenit Saint Petersburg divreiz par Krievijas Premjerlīgas uzvarētāju.

Serbijas futbola izlasi pārstāvējis no 2005. līdz 2012. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Red Star Belgrade

 Serbijas Superlīga: 2005–06, 2015–16
 Serbijas kauss: 2001–02, 2005–06

Zenit

 Krievijas Premjerlīga: 2010, 2011–12
 Krievijas Superkauss: 2011

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Serbijas futbolisti
Serbijas izlases futbolisti
Serbijas futbola treneri
Udinese Calcio spēlētāji
Sanktpēterburgas "Zenit" spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Zemais grīslis

Zemais grīslis () ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama dienvidaustrumu Eiropā un Āzijā. Latvijā zemais grīslis ir sastopams ļoti reti, tikai dažviet Daugavpils apkaimē - sugas atradnes Latvijā ir tālu ziemeļos no auga izplatības areāla.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts 
Zemais grīslis ir daudzgadīgs, 5-20 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābītis.

Augs ir pelēkzaļš, veido ložņājošus dzinumus un velēnveida grupas. Lapas ir 0,1-0,3 cm šauras, nosmailotas, apmēram stublāja garumā. Lapu makstis ir sarkanīgi brūnas. Vīrišķo ziedu vārpiņa stublāja galotnē ir viena un stāva. Sievišķo ziedu vārpiņas ir mazliet zemāk, 1-3, blīvi satuvinātas. Ziedu skaits vārpiņā ir mazs. Vārpiņas seglapa ir īsa un zvīņveidīga. Augļa pūslītis ir ieapaļš, 0,2-0,4 cm garš, gluds, gatavības laikā spīdīgs un zeltaini dzeltens. Pūslīša knābītis ir strupi cilindrisks, ļoti īss. Segplēksne ir brūna, nosmailota, īsāka nekā pūslītis. Zied maijā, jūnijā.

Atsauces 

Grīšļi
Latvijas flora
Latvijas Sarkanā grāmata
Daštademas cietoksnis

Daštademas cietoksnis () ir ievērojams 10. līdz 19. gadsimta cietoksnis, kas atrodas Daštademas ciema dienvidu nomalē Armēnijas Aragocotnas marzē. Reizēm tiek saukts arī par Kaheni cietoksni. Atrodas 1440 m vjl., pie agrākos laikos stratēģiski svarīga ceļa Gjumri—Erevāna.

Cietoksni ieskauj ap 600 m gara astoņstūru siena, kas būvēta 19. gadsimta sākumā. Nepārtraukta astoņu bastionu un kurtīņu (vienkāršu sienu) līnija aptver iekšpuses nocietinājumus; no bastioniem septiņi ir regulāra daudzstūra formas un viens pusapaļais jeb "pusmēness" bastions ziemeļos. Ja pilnībā izveidotie bastioni sastāv no divām fasēm, kas apšaudīja uz priekšu, un diviem sāniem (flankiem), kas spēj aizsargāt atklātās kurtīnes un blakus esošos bastionus, kurtīnes starp pusapaļajiem un parastajiem bastioniem Daštademā ir nedaudz izliektas. Galvenajos vārtos jāieiet taisnā leņķī no ziemeļu bastiona austrumiem. Šis dizains neļāva kavalērijai ar ieskrējienu uzbrukt iebrauktuvei. Uz ārsienas virs arkveida vārtiem atrodas reljefi lauvu attēli. Zema neregulāra desmitstūru ap 150 m gara iekšsiena ieskauj cietokšņa centrālo celtni — citadeli un blakus esošo sv. Sargisa 10. gadsimta kapliču. Pieci no desmit oriģinālajiem pusapaļiem bastioniem vēl saglabājušies, domā, ka tā ir 12. gadsimta siena, kas vēlāk pārbūvēta gruzīnu valdīšanas laikā. Citadele sastāv no četriem pusapaļiem torņiem, kas tikuši piestiprināti senākajiem 10. gadsimta armēņu nocietinājumiem. Zem torņiem ir liela ūdens tvertne un tuneļi, kas ved uz celtnes augšdaļu. Būve pēdējos gados ir daļēji atjaunota, savukārt kapliča ir pilnībā pārbūvēta.

Uz citadeles austrumu sienas ir 1174. gada veltījuma uzraksts arābiski, kas piedēvē celtni sultānam ibn Mahmudam, vienam no kurdu Šedadīdu dinastijas prinčiem, kas valdīja Ani.

Armēnijā pastāv arī versija, ka cietoksni sākuši būvēt 7. gadsimtā bijušā Urartu valsts cietokšņa vietā. Tiek domāts, ka to darījuši vietējie tālaika valdnieki no Kamsarakanu dinastijas, kas valdījuši gan 7., gan 10. gadsimtā.

Kā cietoksnis celtņu komplekss faktiski tika izmantots līdz 16. gadsimtam. Vēl nesen cietoksnis bija mājvieta vietējiem ganiem un viņu ģimenēm. Viņi tika pārvietoti no teritorijas, kad sākās atjaunošanas darbi.

Cietokšņa apkaime sastāv galvenokārt no akmeņaina tuksneša.

Attēli

Atsauces

Ārējās saites 

Armēnijas vēsture
Cietokšņi un forti
Uta Ibrahimi

Flutura Ibrahimi (; dzimusi ), plašāk pazīstama kā Uta Ibrahimi (), ir Kosovas alpīniste. Viņa kļuva par pirmo albānieti, kas uzkāpusi pasaules augstākajā virsotnē Everestā. Ibrahimi to izdarīja 2017. gada 22. maijā, pēc tam viņa iekaroja arī Manaslu (8163 m), Čooju (8201 m), Lodze (8516 m) un Gašerbrumu (8080 m), oficiāli kļūstot par pirmo sievieti no Balkāniem, kas uzkāpusi piecās virsotnēs virs 8000 metriem.

Uta Ibrahimi sasniegumus atzinīgi novērtējuši daudzi vietējie un starptautiskie izdevumi. Ar savām alpīnisma aktivitātēm un uzstāšanās plašsaziņas līdzekļos Ibrahimi cenšas pastāstīt pasaulei vairāk par dabu un kalniem, kā arī par cilvēktiesību stāvokli Kosovā un Albānijā.

Biogrāfija 
Uta Ibrahimi dzimusi Kosovas pilsētā Ģiļāni. Viņa absolvējusi Prištinas Universitātes Ekonomikas fakultāti, kur studējusi mārketingu.

Uta Ibrahimi sāka savu karjeru kā mārketinga asistente Ilīrijas Universitātē un pēc tam strādāja tajā pašā profesijā dažādos privātos uzņēmumos. Vairākus gadus Uta bija mārketinga aģentūras Ogilvy Karrota direktore. Papildus galvenajām darba aktivitātēm viņa iesaistījās arī sociālajos projektos, kas saistīti ar cilvēktiesībām. Uta bija arī mārketinga vadītāja, žūrijas locekle un pasākumu organizatore Dokufest dokumentālo filmu festivālā Prizrenā, Kosovā. 2015. gadā viņa pameta karjeru mārketingā, lai visu savu enerģiju veltītu alpīnismam.

2016. gadā viņa nodibināja uzņēmumu Butterfly Outdoor Adventures Company, lai veicinātu kultūru un tūrismu Kosovā, kas kļuva par daļu no USAID Via Dinarica projekta, kas ir platforma ilgtspējīgu tūrisma maršrutu un telpu izveidei Rietumbalkānos (no Kosovas līdz Slovēnija).

Iekarotās virsotnes 
Uta Ibrahimi savu alpīnistes karjeru sāka, iekarojot šādas virsotnes:

 Musala (Bulgārija) — 2925 m (2014),
 Olimpa kalns (Grieķija) - 2918 m (2014),
 Triglavs (Slovēnija) - 2553 m (2016. gada marts), ziemas ekspedīcija,
 Erdžijass (Turcija) - 3916 m (2016), ziemas ekspedīcija,
 Hasandags (Turcija) - 3200 m (2016), ziemas ekspedīcija,
 Emlera (Turcija) - 3500 m (2016), ziemas ekspedīcija,
 Monblāns (Francija) - 4880 m (2015), ziemas ekspedīcija,
 Reinīra kalns (ASV) - 4392 m (2018),
 Yalung Ri Peak (Nepāla) - 5700 m (2016), ziemas ekspedīcija,
 Nurbu virsotne (Nepāla) – 5800 m (2016), ziemas ekspedīcija (jauns maršruts),
 Ramdung Peak (Nepāla) - 5925 m (2016), ziemas ekspedīcija,
 Lobuche East (Nepāla) - 6119 m (2017, trīs reizes iekarots),
 Menhs (Šveice) - 4107 m (2017), ziemas ekspedīcija,
 Islande (Nepāla) — 6189 m (2018),
 Ama Dablama (Nepāla) - 6812 m (2018).
Kāpjot šajos kalnos, Ibrahimi radās ideja iekarot 14 pasaules augstākās virsotnes. Viņa sāka to īstenot, uzkāpjot Everestā 2017. gadā. Līdz šim viņa ir pieveikusi:

 Everests (8848 m),
 Manaslu (8163 m),
 Čooju (8201 m),
 Lodze (8516 m),
 Gašerbrums (8080 m).
Šie sasniegumi ļāva viņai oficiāli kļūt par pirmo sievieti no Balkāniem, kas uzkāpusi piecās virsotnēs virs 8000 metriem.

Uta Ibrahimi bija arī Nacionālās ģeogrāfiskās komandas dalībniece, kas 2019. gadā uzkāpa Lodzes dienvidu nogāzes virsotnē (7800 m).

Atsauces

Ārējās saites 

Kosovas alpīnisti
Tasili plato

Tasili plato () ir 120 000 km² liela plakankalne Sahāras vidienē, Alžīrijas dienvidaustrumos pie Lībijas un Nigēras robežas. 

Plakankalnē ir īpaši sauss klimats, un tā raksturīga ar smilšakmens klinšu ainavām. Reģiona izolētības dēļ šeit izveidojusies īpatnēja augu un dzīvnieku valsts. No augu valsts var minēt Sahāras cipresi (Cupressus dupreziana), kas dabā sastopama gandrīz tikai Tasili plato, un Sahāras mirri (Myrtus nivellei), kas bez Tasili plato sastopami vēl Tibesti kalnienē Čadā. No dzīvniekiem var minēt krēpjaitas un Dorkas gazeli (Gazella dorcas), kas spējīga nedzert ūdeni vispār. Pateicoties plakankalnē esošajiem avotiem un upēm, to apdzīvo vairāki tūkstoši tuaregu.

Plakankalnes klintīs ir saglabājušies aizvēsturiski zīmējumi, kas ir unikāli visas pasaules kontekstā. Līdz mūsdienām atklāti apmēram 15 000 zīmējumu, agrākie no kuriem radīti pirms 12 000 gadiem. 

1982. gadā Tasili plato tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā, 1986. gadā Tasili plato kļuva par biosfēras rezervātu, 1993. gadā šeit tika izveidots nacionālais parks. 

Plakankalnes centrā atrodas Iheriras ieleja (), kuras 58 000 ha lielā teritorija 2001. gadā tika iekļauta Rāmsaras vietu sarakstā. Šeit atrodas avoti, ezeri, karsta sistēmas.

Galerija

Ārējās saites 
Tassili N'Ajjer Biosphere Reserve, Algeria

Alžīrijas nacionālie parki
UNESCO Biosfēras rezervātu pasaules tīkls
Alžīrijas arheoloģiskie pieminekļi
Rāmsaras vietas Alžīrijā
Alžīrijas reljefa formas
Mervāns

Mervāns ir šots (vasarās izzūdošs sālsezers) Alžīrijas ziemeļaustrumos starp Atlasa kalniem ziemeļos un Sahāru dienvidos. 

Kopš 2001. gada Mervāns iekļauts Rāmsaras vietu sarakstā. Šots ir ievērojama migrējošo un ligzdojošo putnu vieta. 1999. gadā šeit tika uzskaitīti vairāk nekā 28 000 putnu, to starpā 14 000 rozā flamingu. Putnu vidū ir niedru lijas un zivjērgļi.

Ārējās saites 
Mervāns Ramsar Sites Information Service

Alžīrijas ezeri
Rāmsaras vietas Alžīrijā
Orānas sabha

Orānas sabha () ir sabha (sāļa ieplaka, kas dažkārt piepildās ar ūdeni) Alžīrijas ziemeļrietumos uz dienvidrietumiem no Orānas pilsētas.

Sabha ir ievērojama migrējošo putnu, sevišķi flamingu un rudo dižpīļu vieta. Kopš 2001. gada Orānas sabha iekļauta Rāmsaras vietu sarakstā.

Ārējās saites 
 Orānas sabha Ramsar Sites Information Service

Alžīrijas ezeri
Rāmsaras vietas Alžīrijā
Krievijas Federācijas maršals

Krievijas Federācijas maršals () ir augstākā militārā dienesta pakāpe Krievijas Federācijas bruņotajos spēkos, šo pakāpi vienīgo reizi 1997. gadā piešķīra tālaika KF Aizsardzības ministram Igoram Sergejevam.

Vēsture 
Padomju armijā otrā augstākā (pēc Padomju Savienības ģenerālisimusa) militārā dienesta pakāpe bija PSRS maršals. Vācijas impērijas bruņotajos spēkos augstākā dienesta pakāpe bija ģenerālfeldmaršals ().

Citās valstīs 
Apvienotās Karalistes un vairāku citu valstu sauszemes bruņoto spēku hierarhijā augstākā dienesta pakāpe ir feldmaršals ().

Krievijas Federācijas maršala uzpleči 

Dienesta pakāpes
Ampula

Ampula ir maza noslēgta stikla caurulīte, kura ir paredzēta medikamentu vai vielu sterilai glabāšanai. Stikla ampulas ir hermētiski aizkausētas ugunī un tās var attaisīt, noplēšot ampulas kakliņu.

Atsauces 
Ķīmija
Nepabeigti raksti par ķīmiju
Ļaunuma pieskāriens

"Ļaunuma pieskāriens" () ir 1958. gada ASV film noir, kuras režisors un scenārija autors ir Orsons Velss. Filmā galvenās lomas atveido Orsons Velss, Čārltons Hestons, Dženeta Lī, Džozefs Kaleja, Akims Tamirofs, Marlēna Dītriha un Ža Ža Gabora. Filma ir balstīta uz Vita Mastersona 1958. gada romāna Badge of Evil.

Kad pie ASV-Meksikas robežas automašīnā eksplodē bumba, meksikāņu narkotiku apkarošanas aģents Migels Vargass (Hestons) kopā ar amerikāņu policijas kapteini Henku Kvinlenu (Velss) sāk izmeklēšanu. Drīz Vargasam rodas aizdomas, ka Kvinlens ir korumpēts, un ka izmeklēšana apdraud viņa sievu.

1956. gadā Universal-International ieguva tiesības uz mistērijas romānu Badge of Evil. 1957. gada janvārī Velsu nolīga režisēt un filmēties filmā, kā arī pārrakstīt sākotnējo scenāriju. Filmas pirmizrāde notika 1958. gada februārī un izdošanas brīdī tā saņēma kritiku no vietējiem kinokritiķiem. Filma guva popularitāti Eiropā, saņemot galvenās balvas 1958. gada Briseles kinofestivālā. "Ļaunuma pieskāriens" saņēma arī Starptautiskā kino kritiķu balvu. Laika gaitā filmas reputācija ir augusi un mūsdienās tiek uzskatīta par vienu Velsa labākajām filmām, kā arī par vienu no labākajām film noir filmām. 1993. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1958. gada filmas
ASV filmas
Orsona Velsa filmas
Universal Pictures filmas
Film noir
Milans Jovanovičs

Milans Jovanovičs (, dzimis ) ir bijušais Serbijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Serbijas futbola izlases sastāvā.

Savu karjeru sācis Serbijas komandā Vojvodina. Vēlāk neilgu laiku spēlējis Ukrainas komandā Shakhtar Donetsk un Krievijas komandā Lokomotiv Moscow. 2006. gadā pievienojies Beļģijas komandai Standard Liege, kur pavadījis savas karjeras visveiksmīgāko posmu, četrās sezonas nospēlējot 153 mačus un gūstot 69 vārtus. Divas reizes kļuvis par Beļģijas Pirmās divīzijas čempionu, kā arī 2009. gadā atzīts par labāko Pirmās divīzijas futbolistu. 2010–11. gada sezonu pavadījis Anglijas Premjerlīgas komandā Liverpool, bet karjeru beidzis Beļģijas komandā Anderlecht.

Serbijas futbola izlasi pārstāvējis no 2007. līdz 2012. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Shakhtar Donetsk

 Ukrainas kauss: 2003–04

Lokomotiv Moscow

 Krievijas Premjerlīga: 2004

Standard Liège

 Beļģijas Pirmā divīzija: 2007–08, 2008–09
 Beļģijas Superkauss: 2008, 2009

Anderlecht

 Beļģijas Pro līga: 2011–12, 2012–13
 Beļģijas Superkauss: 2012

Individuālie sasniegumi

 Gada labākais futbolists Beļģijā: 2007–08
 Beļģijas Pirmās divīzijas gada labākais futbolists: 2009

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Serbijas futbolisti
Serbijas izlases futbolisti
Maskavas "Lokomotiv" spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Briseles "Anderlecht" spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Nikola Žigičs

Nikola Žigičs (, dzimis ) ir bijušais Serbijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Serbijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis dzimtās pilsētas komandā TSC Bačka Topola. Spēlējis vienā no spēcīgākajiem Serbijas klubiem Red Star Belgrade. 2003–04. gada sezonā kļuvis par Serbijas un Melnkalnes Pirmās līgas labāko vārtu guvēju. Divas reizes kļuvis par līgas čempionu. 2006. gadā pārcēlies uz Spāniju, kur spēlējis gan Racing Santander, gan Valencia. 2010. gadā pievienojies Anglijas komandai Birmingham City, kur 2015. gadā beidzis karjeru.

Serbijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2006. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā. 2011. gadā bijis izlases kapteinis.

Sasniegumi 
Red Star Belgrade

 Serbijas un Melnkalnes Pirmā līga: 2003–04, 2005–06
 Serbijas un Melnkalnes kauss: 2003–04, 2005–06

Valencia

 Spānijas Karaļa kauss: 2007–08

Birmingham City

 Anglijas Līgas kauss: 2010–11

Individuālie sasniegumi

 Serbijas un Melnkalnes līgas labākais vārtu guvējs: 2003–04
 Serbijas gada futbolists: 2003, 2007

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
Serbijas futbolisti
Serbijas izlases futbolisti
Valencia CF spēlētāji
Birmingham City F.C. spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Nevens Subotičs

Nevens Subotičs (, dzimis ) ir bijušais Serbijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Serbijas futbola izlases dalībnieks.

Karjeru sācis Vācijas komandā 1. FSV Mainz 05, bet 2008. gadā pārcēlies uz Borussia Dortmund, kur pavadījis savas karjeras lielāko daļu. Deviņu sezonu laikā aizvadījis 263 mačus un guvis 18 vārtus, kā arī divas reizes kļuvis par Vācijas Bundeslīgas uzvarētāju. Vēlāk spēlējis Francijas komandā Saint-Étienne, Vācijas komandā Union Berlin, Turcijas komandā Denizlispor un Austrijas komandā Rheindorf Altach.

Serbijas futbola izlasi pārstāvējis no 2009. līdz 2013. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Borussia Dortmund

 Vācijas Bundeslīga: 2010–11, 2011–12
 Vācijas kauss: 2011–12
 Vācijas Superkauss: 2013, 2014

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Serbijas futbolisti
Serbijas izlases futbolisti
1. FSV Mainz 05 spēlētāji
Dortmundes "Borussia" spēlētāji
1. FC Köln spēlētāji
AS Saint-Étienne spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Sallijs Muntari

Sallijs Muntari (, dzimis ) ir Ganas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Ganas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Muntari pārstāv Ganas komandu Hearts of Oak.

Savu karjeru sācis Itālijas komandā Udinese, vēlāk spēlējis arī Anglijas komandā Portsmouth. 2008. gadā pievienojies Internazionale, kur pavadījis savas karjeras veiksmīgāko posmu, divreiz uzvarot Itālijas A sērijā, kā arī iegūstot 2009–10. gada UEFA Čempionu līgas sezonas trofeju. 2012. gadā pārgājis uz citu Milānas komandu – AC Milan.

Ganas futbola izlasi pārstāvējis no 2002. līdz 2014. gadam. Piedalījies 2006., 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Portsmouth

 FA kauss: 2007–08

Internazionale

 Itālijas A sērija: 2008–09, 2009–10
 Itālijas kauss: 2009–10 , 2010–11
 Itālijas Superkauss: 2008, 2011
 UEFA Čempionu līga: 2009–10
 FIFA Klubu Pasaules kauss: 2010

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Ganas futbolisti
Ganas izlases futbolisti
Udinese Calcio spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
AC Milan spēlētāji
Akoruņas "Deportivo" spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Aleksandrs Dvorņikovs

Aleksandrs Dvorņikovs (, dzimis ) ir Krievijas Federācijas armijas ģenerālis, kopš 2016. gada Dienvidu kara apgabala pavēlnieks. Viens no Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā vadītājiem.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1961. gadā Usurijskā. Mācījās Usurijskas Suvorova kara skolā, tad Maskavas augstākajā armijas vadības skolā (1978—1982) un M. Frunzes militārajā akadēmijā. Pēc akadēmijas absolvēšanas un PSRS sabrukuma 1991. gadā Dvorņikovs bija bataljona komandiera vietnieks Padomju armijas Rietumu karaspēka grupā Vācijā, līdz Krievijas karaspēka izvešanai no Vācijas 1994. gadā majors Dvorņikovs bija Berlīnes 6. gvardes motorizēto strēlnieku brigādes 154. bataljona komandieris.

Pēc atgriešanās Krievijā bija 2. Tamaņas gvardes motorizēto strēlnieku brigādes 1. gvardes pulka komandieris Maskavas kara apgabalā (1995-2000), piedalījās Groznijas sagraušanā Otrā Čečenijas kara laikā. Kļuva par Ziemeļkaukāza kara apgabala štāba priekšnieku (2000-2003), tad komandēja 19. motorizēto strēlnieku divīziju. 

2005. gadā Dvorņikovs absolvēja Krievijas Bruņoto spēku (KBS) Ģenerālštāba Militārajā akadēmiju un viņu iecēla par 36. armijas komandiera vietnieku, tad par šīs armijas štāba priekšnieku Sibīrijas kara apgabalā, bet 2008. gadā par 5. armijas komandieri Tālo Austrumu kara apgabalā. 2011. gadā Dvorņikovs kļuva par Austrumu kara apgabala komandiera vietnieku, 2012. gadā par Centrālā kara apgabala komandiera pirmo vietnieku ģenerālleitnanta pakāpē, 2014. gadā ģenerālpulkveža pakāpē.

Sīrijas pilsoņu kara laikā ģenerālis Dvorņikovs no 2015. gada septembra līdz 2016. gada jūnijam komandēja Krievijas karaspēka grupu kaujā par Alepo, par ko 2016. gada 17. martā viņam piešķīra KF Varoņa nosaukumu. 
2016. gada septembrī viņu iecēla par Dienvidu kara apgabala komandieri un 2020. gada jūnijā par armijas ģenerāli.

2022. gada aprīlī ģenerāli Dvorņikovu iecēla par Krievijas bruņoto spēku operācijas vadītāju Ukrainā, bet pēc militārajām neveiksmēm jūnijā atstādināja no šī amata. 
Uzskata, ka par KBS operācijas vadītāju kļuva ģenerālpulkvedis Genādijs Židko.

Atsauces

Ārējās saites 

1961. gadā dzimušie
Krievijas militārpersonas
Piejūras novadā dzimušie
Krievijas Federācijas Varoņi
Karloss de Kandamo

Karloss Gonsaless de Kandamo i Rivero (; dzimis , miris ) bija peruāņu diplomāts un sportists. Pirmais Peru sportists, kurš startējis vasaras olimpiskajās spēlēs.

De Kandamo piedzima Lielbritānijā, Londonā. Viņa tēvs bija Peru valsts vēstnieks Francijā, bet tēvocis, Peru prezidents, Manuels Kandamo.

De Kandamo bija vairāki sportiskie talanti. Viņš spēlēja pirmajā Francijas atklātajā tenisa sacensībās 1891. gadā, kad tajā piedalījās tikai 5 dalībnieki un tas tika aizvadīts uz zālāja. Nākamajā gadā viņš uzvarēja Francijas regbija čempionātā ar komandu Racing Club de France. Racing Club de France viņš bija tās kapteinis un spēlēja kopā ar vienu no saviem brāļiem, 1893. gadā viņš šajā čempionātā ieguva vicečempionu titulu.

De Kandamo bija pirmais Peru sportists, kurš startējis mūsdienu vasaras olimpiskajās spēlēs. Viņš 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš aizcīnījās līdz atkārtojuma cīņām un kopvērtējumā ieguva dalīto 18./24. vietu. No 1909. līdz 1922. gadam viņš bija Starptautiskās Olimpiskās komitejas loceklis.

Viņš sekoja ģimenes tradīcijām un kļuva par diplomātu. 1901. gada maijā viņš tika iecelts par Peru ārkārtējo sūtni un pilnvaroto ministru Apvienotajā Karalistē. Vēlāk viņš bija Peru Francijas vēstnieks un savas valsts vārdā parakstīja Versaļas līgumu.

Atsauces

Ārējās saites 
 Karloss de Kandamo (Olympics profils) 
 Karloss de Kandamo (Olympedia profils) 
 Karloss de Kandamo (Sports Reference profils) 

1871. gadā dzimušie
1946. gadā mirušie
Peru paukotāji
Peru regbisti
Peru tenisisti
Peru sportisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Paukotāji 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Helas strēle

Helas strēle ( , vēsturiski ) ir Baltijas jūras pussala Polijas ziemeļos, kas atdala Puckas līci no Baltijas jūras.

Stiepjas 35 kilometru garumā no Vladislavovo līdz Helai. Strēles vidusdaļā atrodas Jastarņas pilsēta. Strēles platums - no 100 metriem līdz 3 kilometriem. Uz strēles lidz Helai izbūvēts autoceļš un dzelzceļš. Pussalā attīstīts tūrisms.

Līdz pat 17. gadsimtam strēle sastāvēja no vairākām salām, kas savienojās tikai vasaras sezonā. Pēc tam, kad pēc Pirmā pasaules kara atjaunojās Polijas valsts, Helas pussala iekļāvās Polijā. Tā kā tuvumā atradās Dancigas brīvpilsēta un Vācija, Helas pussalā tika izbūvēti nocietinājumi. Polijas kampaņas laikā Polijas karaspēks Helas pussalā bija vieni no pēdējiem, kuri kapitulēja vācu karaspēkam - pussalas aizsardzībaas kaujas notika no 1939. gada 1. septembra līdz 2. oktobrim. Savukārt Otrā pasaules kara beigās vācu garnizons kapitulēja tikai 1945. gada 14. maijā. Mūsdienās pussalas aizsardzības būves ir tūrisma objekti. Daļu pussalas teritorijas arī mūsdienās aizņem Polijas bruņotie spēki.

Ārējās saites 

Polijas pussalas
Pomožes vojevodiste
Karloss Kameni

Idriss Karloss Kameni (, dzimis ) ir Kamerūnas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Kamerūnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Kameni pārstāv Džibutijas komandu Arta/Solar7.

Savu karjeras lielāko daļu pavadījis Spānijā. Ar Espanyol komandu astoņu sezonu laikā piedalījies 229 La Liga mačos. Spēlējis arī Francijā un Turcijā.

Kamerūnas futbola izlases sastāvā debitējis 2001. gadā. Piedalījies 2002. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā. Ieguvis zelta medaļu 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kā arī uzvarējis 2002. gada Āfrikas Nāciju kausā.

Sasniegumi 
Espanyol

 Spānijas Karaļa kauss: 2005–06

Kamerūna

 Vasaras olimpiskās spēles zelta medaļa: 2000
 Āfrikas Nāciju kauss: 2002

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Kamerūnas futbolisti
Kamerūnas izlases futbolisti
AS Saint-Étienne spēlētāji
RCD Espanyol spēlētāji
Málaga CF spēlētāji
Stambulas "Fenerbahçe" spēlētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2002. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Simone Pepe

Simone Pepe (, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis AS Roma, viņš pavadīja 12 sezonas, spēlējot Itālijas A sērijā, lielākoties ar Juventus un Udinese komandām. Ar Juventus komandu četras reizes kļuvis par līgas uzvarētāju.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 2008. līdz 2011. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Palermo

 Itālijas B sērija: 2003–04

Juventus

 Itālijas A sērija: 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15
 Itālijas Superkauss: 2012, 2013
 Itālijas kauss: 2014–15

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
AS Roma spēlētāji
Palermo FC spēlētāji
Udinese Calcio spēlētāji
Cagliari Calcio spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Veronas "Chievo" spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Lacio dzimušie
Andželo Palombo

Andželo Palombo (, dzimis ) ir Itālijas bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā spēlējis Fiorentina, Sampdoria un Internazionale. Lielāko daļu karjeras spēlējis Sampdoria komandā, kur viņš bija komandas kapteinis un pavadīja gandrīz 15 gadus.

Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 2006. līdz 2011. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā. Izcīnījis bronzas medaļu 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sasniegumi 
Itālija

 Vasaras olimpiskās spēles bronzas medaļa: 2004

Ārējās saites 

1981. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
ACF Fiorentina spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
Lacio dzimušie
Volina

Volina () ir Baltijas jūras sala Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistā, Oderas grīvā. 

Atrodas starp Ščecinas līci dienvidos un Pomerānijas līci ziemeļos. No austrumiem to no Polijas cietzemes atdala Dzivna, bet rietumos no Ūzedomas salas - Svina. Svinas grīvā atrodas Svinoujsces pilsēta, bet Dzivnas grīvā - Dzivnova. Vēl salā atrodas Meņdzizdrojes un Volinas pilsētas. Volina ir visticamākā senās Jomsborgas vieta. Salas centrālajā daļā izveidots Volinas nacionālais parks.

Ārējās saites 

Polijas salas
Baltijas jūras salas
Rietumpomožes vojevodiste