joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vims Jansens

Vilhelmuss Marinuss Antoniuss Jansens (, dzimis , miris ) bija Nīderlandes futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga un aizsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Gandrīz visu savu spēlētāja karjeru pavadījis Nīderlandes komandā Feyenoord, izcīnot vairākus titulus, tai skaitā četrus Eredivisie titulus un Eiropas kausu 1969–70. gada sezonā. 1980. gadā vienu sezonu nospēlējis ASV, bet tad atgriezies Nīderlandē, lai pievienotos Ajax, ar ko vēlreiz uzvarējis Eredivisie.

Nīderlandes futbola izlases sastāvā spēlējis no 1967. līdz 1980. gadam, kopumā aizvadot 65 mačus. Izcīnījis otrās vietas gan 1974., gan 1978. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī ieguvis trešo vietu 1976. gada Eiropas čempionātā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām strādājis par treneri Beļģijā, Nīderlandē, Japānā un Skotijā. Vadot Feyenoord, viņš izcīnīja divus Nīderlandes kausus, savukārt, vadot Celtic, viņš izcīnīja vienu Skotijas Premjerlīgas titulu.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Feyenoord

 Eredivisie: 1964–65, 1968–69, 1970–71, 1973–74
 Nīderlandes kauss: 1968–69
 Eiropas kauss: 1969–70
 Starpkontinentālais kauss: 1970
 UEFA kauss: 1973–74

Ajax

 Eredivisie: 1981–82

Trenera karjera 
Feyenoord

 Nīderlandes kauss: 1990–91, 1991–92

Celtic

 Skotijas Premjerlīga: 1997–98
 Skotijas Līgas kauss: 1997–98

Ārējās saites 

1946. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1976. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1978. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Ivo Viktors

Ivo Viktors (, dzimis ) ir bijušais Čehijas futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Čehoslovākijas futbola izlases dalībnieks.

Viktors tiek uzskatīts par vienu no labākajiem čehu, kā arī par vienu no sava laika labākajiem vārtsargiem. 1976. gadā ieguvis trešo vietu Ballon d'Or balsojumā, piecas reizes ticis atzīts par Čehoslovākijas gada futbolistu, kā arī divas reizes ieguvis Eiropas gada labākā vārtsarga balvu. Ar Dukla Prague komandu trīs reizes uzvarējis Čehoslovākijas 1. līgā.

Čehoslovākijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1966. līdz 1977. gadam, kopā aizvadot 63 mačus. Palīdzējis izlasei uzvarēt 1976. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1970. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Dukla Prague

 Čehoslovākijas 1. līga: 1964, 1966, 1977
 Čehoslovākijas kauss: 1965, 1966, 1969

Čehoslovākija

 Eiropas čempionāts: 1976

Individuālie sasniegumi

 Čehoslovākijas gada futbolists: 1968, 1972, 1973, 1975, 1976
 Eiropas gada labākais vārtsargs: 1969, 1976
 Eiropas čempionāta turnīra simboliskā izlase: 1976

Ārējās saites 

1942. gadā dzimušie
Čehijas futbolisti
Čehoslovākijas futbolisti
Čehoslovākijas izlases futbolisti
Čehoslovākijas futbola treneri
Čehijas futbola treneri
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1976. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Olomoucas apgabalā dzimušie
Dragans Džajičs

Dragans Džajičs (, dzimis ) ir bijušais serbu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks.

Džajičs tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem futbolistiem no Dienvidslāvijas, kā arī par vienu no sava laika labākajiem kreisās malas uzbrucējiem. Lielu daļu karjeras pavadījis Red Star Belgrade komandā, kurā viņš piecas reizes kļuva par valsts čempionu. Spēlējis arī Francijas komandā Bastia. 2004. gadā, UEFA jubilejas apbalvojumu ietvaros, Serbijas Futbola asociācija izvēlējās Džajiču kā visu laiku labāko serbu futbolistu.

Dienvidslāvijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1964. līdz 1978. gadam. Kopumā aizvadījis 85 mačus, kuru laikā guvis 23 vārtus. Kļuvis par 1968. gada Eiropas čempionāta rezultatīvāko spēlētāju. Piedalījies arī 1974. gada FIFA Pasaules kausā, 1976. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1964. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Sasniegumi 
Red Star Belgrade

 Dienvidslāvijas Pirmā līga: 1963–64, 1967–68, 1968–69, 1969–70, 1972–73
 Dienvidslāvijas kauss: 1963–64, 1967–68, 1969–70, 1970–71
 Mitropa Cup: 1968

Individuālie sasniegumi

 Eiropas čempionāta labākais vārtu guvējs: 1968
 Eiropas čempionāta turnīra simboliskā izlase: 1968, 1976

Atsauces

Ārējās saites 

1946. gadā dzimušie
Serbijas futbolisti
Dienvidslāvijas futbolisti
Dienvidslāvijas izlases futbolisti
SC Bastia spēlētāji
1968. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1976. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1964. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Alīna Gendele

Alīna Gendele (dzimusi  Ludzā) ir latviešu sporta pedagoģe, sabiedriskā darbiniece un politiķe, Latgales partijas valdes locekle. Bijusi 13. Saeimas deputāte, ievēlēta no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, kā arī Ludzas novada domes deputāte un priekšsēdētāja.

1983. gadā beigusi LVFKI, sporta pedagoga specialitātē. 2011. gadā Daugavpils Universitātē ieguvusi izglītības zinātņu maģistra grādu pedagoģijā.

Strādājusi specialitātē, bijusi Kaunatas vidusskolas direktore.

Bijusi Latgales plānošanas reģiona Attīstības padomes priekšsēdētāja, kā arī Ludzas katoļu draudzes revīzijas komisijas locekle.

Politiskā darbība 
2005. gada pašvaldību vēlēšanās A. Gendele tika ievēlēta Ludzas pilsētas domē no partijas "Latvijas Ceļš" saraksta. 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās tāpat ievēlēta Ludzas novada domē, pārstāvot LPP/LC sarakstu un 2010. gadā cviņa tika ievēlēta par Ludzas novada domes priekšsēdētāju. 2013. gada pašvaldību vēlēšanās A. Gendele pārstāvēja jau Latgales partiju un atkal tika ievēlēta Ludzas novada domē, tāpat kā arī 2017. gada pašvaldību vēlēšanās.

2018. gadā viņa nesekmīgi kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta, pārstāvot tajā Latgales partiju. 2021. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēta Ludzas novada domē no Latgales partijas. 2022. gadā A. Gendele kļuva par 13. Saeimas deputāti notiesājoša sprieduma spēkā stāšanās rezultātā amatu zaudējušā partijas biedra Alda Adamoviča vietā. Kā Saeimas deputāte strādāja Latgales apakškomisijā un Valsts pārvaldes un pašvaldību apakškomisijā. Rudenī viņa kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās no "Jaunās Vienotības" saraksta, atkal pārstāvot tajā Latgales partiju, taču netika ievēlēta.

Atsauces

Ārējās saites 

1959. gadā dzimušie
13. Saeimas deputāti
Latvijas politiķi
Latvijas pedagogi
Račas grēda

Račas grēda () kalnu grēda Gruzijā un separātiskajā Dienvidosetijā. Izvietojusies austrumos no Kolhidas zemienes, atzarojas no Lielā Kaukāza grēdas ziemeļos. Stiepjas 85 km garumā austrumu—rietumu virzienā. Augstākā virsotne ir Mačkarahohi (3007 m) grēdas austrumos. Veidota no Juras perioda slānekļiem austrumdaļā un Krīta perioda kaļķakmens rietumdaļā. Izplatīts karsts. Ziemeļos gar grēdu plūst Rioni un tās pietekas, kas to atdala no Lečhumi grēdas, dienvidos — Kvirila. Nogāzēs platlapju un skujkoku meži, virs tām — alpīnās pļavas.

Atsauces

Ārējās saites 

Kaukāzs
Kalnu grēdas
Kalnu sistēmas Āzijā‎
Gruzijas reljefa formas
1998. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā

1998. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā  notika šķirti: vīrieši un sievietes brīvajā cīņā sacentās no 23. līdz 25. aprīlim Bratislavā (Slovākija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 7. līdz 10. maijam Minskā (Baltkrievija).

Medaļu sadalījums starp valstīm

Medaļu ieguvēji

Brīvā cīņa, vīrieši

Grieķu-romiešu cīņa, vīrieši

Brīvā cīņa, sievietes

Latvijas cīkstoņu rezultāti

Atsauces

Ārējās saites 
United World Wrestling Database 

1998
1998. gads sportā
Sports Baltkrievijā
Sports Slovākijā
2023. gada FIFA Pasaules kauss sievietēm

2023. gada FIFA Pasaules kauss sievietēm būs devītais FIFA Pasaules kausa sievietēm finālturnīrs. Tas norisināsies Austrālijā un Jaunzēlandē, laika posmā no 2023. gada 20. jūlija līdz 20. augustam. Šī būs pirmā reize, kad FIFA Pasaules kausa sievietēm finālturnīru rīkos divas valstis.

Finālturnīrā pirmo reizi piedalīsies 32 izlases, tās tiks sadalītas astoņās grupās pa četrām. Lēmums paplašināt komandu skaitu no 24 līdz 32 tika pieņemts . 

Balsojums par turnīra norises vietu notika . Uz tā rīkošanu pretendēja arī Kolumbija. FIFA padomes balsojumā Austrālijas un Jaunzēlandes kopīgais pieteikums saņēma 22 balsis, bet Kolumbija — 13 balsis. Turnīra spēles tika aizvadītas desmit stadionos deviņās pilsētās. Atklāšanas spēle notiks Oklendā, bet fināls tiks aizvadīts Sidnejā.

Grupu turnīrs

A grupa

B grupa

C grupa

D grupa

E grupa

F grupa

G grupa

H grupa

Izslēgšanas spēles

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā tīmekļa vietne 

FIFA Pasaules kauss sievietēm
Futbols Austrālijā
Futbols Jaunzēlandē
FIFA Pasaules kauss sievietēm
Vims van Hanegems

Vilhelms "Vims" van Hanegems (, dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.

Savā vairāk nekā 20 gadus ilgajā spēlētāja karjerā izcīnījis vairākus titulus Nīderlandē. Karjeras veiksmīgāko posmu aizvadījis Feyenoord, kur viņš trīs reizes kļuva par Eredivisie uzvarētāju, kā arī 1969–70. gada Eiropas kausa uzvarētāju.

Nīderlandes futbola izlases sastāvā spēlējis no 1968. līdz 1979. gadam. Kopumā aizvadījis 52 mačus, kuru laikā guvis sešus vārtus. Piedalījies 1974. gada FIFA Pasaules kausā un 1976. gada Eiropas čempionātā.

Kā treneris, ar Feyenoord komandu uzvarējis Eredivisie un Nīderlandes kausā.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Feyenoord

 Eredivisie: 1968–69, 1970–71, 1973–74
 Nīderlandes kauss: 1968–69
 Eiropas kauss: 1969–70
 Starpkontinentālais kauss: 1970
 UEFA kauss: 1973–74

AZ'67

 Nīderlandes kauss: 1977–78

Individuālie sasniegumi

 Nīderlandes gada futbolists: 1971

Trenera karjera 
Feyenoord

 Eredivisie: 1992–93
 Nīderlandes kauss: 1993–94, 1994–95

Ārējās saites 

1944. gadā dzimušie
Nīderlandes futbolisti
Nīderlandes izlases futbolisti
Nīderlandes futbola treneri
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
AZ Alkmaar spēlētāji
1974. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1976. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022.—2023. gada UEFA Čempionu līgas sezona

2022.—2023. gada UEFA Čempionu līgas sezona ir Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 68. sezona un 31. ar UEFA Čempionu līgas nosaukumu. To organizē UEFA. Sezona sākās ar priekšsacīkšu kārtu . Kvalifikācijas spēles notiks līdz 24. augustam. Grupu turnīrs sāksies , bet sezona noslēgsies  ar finālu Ataturka Olimpiskajā stadionā Stambulā, Turcijā.

No 2022.—2023. gada sezonas UEFA rīkotajiem turnīriem ir izslēgti Krievijas klubi tās iebrukuma Ukrainā dēļ.

2022.—2023. gada UEFA Čempionu līgas uzvarētāji iegūs tiesības spēlēt 2023. gada UEFA Superkausā, kur tiksies ar 2022.—2023. gada UEFA Eiropas līgas uzvarētājiem, kā arī varēs spēlēt nākamās sezonas Čempionu līgas grupu turnīrā, ja nebūs kvalificējušies.

Kalendārs

Kvalifikācija

Priekšsacīkšu kārta 
Priekšsacīkšu kārtas izloze notika . Pusfināli tika aizvadīti 21. jūnijā, bet priekšsacīkšu kārtas fināls notika 24. jūnijā. Fināla uzvarētāji iekļuva Čempionu līgas 1. kvalifikācijas kārtā, bet pārējās komandas sezonu turpinās 2022.—2023. gada UEFA Eiropas konferences līgas otrajā kvalifikācijas kārtā.

|-
!colspan=3|Pusfināli

|-
!colspan=3|Fināls

|}

1. kvalifikācijas kārta 
1. kvalifikācijas kārtas izloze notika . Pirmās spēles notika 5.—6. jūlijā, bet atbildes spēles tika aizvadītas 12.—13. jūlijā. Uzvarētāji iekļuva Čempionu līgas 2. kvalifikācijas kārtā, bet zaudētāji sezonu turpinās 2022.—2023. gada UEFA Eiropas konferences līgas otrajā kvalifikācijas kārtā.

|}

2. kvalifikācijas kārta 
2. kvalifikācijas kārtas izloze notika . Pirmās spēles notika 19.—20. jūlijā, bet atbildes spēles būs 26.—27. jūlijā. Uzvarētāji kvalificēsies 3. kvalifikācijas kārtai, bet zaudētāji sezonu turpinās 2022.—2023. gada UEFA Eiropas līgas trešajā kvalifikācijas kārtā.

|+Čempionu zars

|}

|+Līgas zars

|}

3. kvalifikācijas kārta 

|+Čempionu zars

|}

|+Līgas zars

|}

Izslēgšanas kārta 
Play-off kārtas izloze notika 2022. gada 2. augustā. Pirmās spēles tika aizvadītas 16. un 17. augustā, bet atbildes spēles notika 23. un 24. augustā.

|+Čempionu zars

|}

|+Līgas zars

|}

Grupu turnīrs

A grupa

B grupa

C grupa

D grupa

E grupa

F grupa

G grupa

H grupa

Izslēgšanas spēles

Astotdaļfināli 
Astotdaļfināla pāru izloze notika .

|}

Atsauces

Ārējās saites 
 Oficiālā mājaslapa 

UEFA Čempionu līga
UEFA Čempionu līga
UEFA Čempionu līga
Klēra Denī

Klēra Denī (, dzimusi ) ir franču kinorežisore un scenāriste. Denī tiek uzskatīta par vienu no ietekmīgākajām sieviešu kinorežisorēm mūsdienu kino.

Karjera 
Lai gan Denī ir dzimusi Parīzē, savu bērnību viņa pavadīja Āfrikā, kur strādāja viņas tēvs.

Savas karjeras sākumā sākusi strādāt par režisora asistenti. Bijusi palīdze tādiem režisoriem kā Žakam Rivetam, Kostam Gavram un Džimam Džārmušam. Strādājusi kā režisora asistente pie pazīstamajām Vima Vendersa filmām "Parīze, Teksasa" (1984) un "Debesis pār Berlīni" (1987).

1988. gadā režisējusi savu pirmo filmu "Šokolāde" (Chocolat), kas ir daļēji autobiogrāfisks stāsts. Filma tika nominēta Zelta palmas zaram Kannu kinofestivālā un tika augstu novērtēta no kritiķiem. Nākamās Denī pilnmetrāžas filmas bija "Nospļauties uz nāvi" (S'en fout la mort, 1990), stāsts par nelegālām gaiļu cīņām, un "Es nevaru aizmigt" (J'ai pas sommeil, 1994), filma par sērijveida slepkavu, kas nogalina vecākas sievietes.

Denī pazīstamākā un, iespējams, arī veiksmīgākā filma ir "Labais darbs" (Beau Travail, 1999), kas tiek saukta par vienu no 90. gadu labākajām filmām. Filma stāsta par Franču Ārzemnieku leģiona karavīriem Džibutijā un ir daļēji balstīta uz Hermana Melvila romāna Billy Budd (1888). 2001. gadā režisējusi šausmu filmu Trouble Every Day.

Vēlāk radījusi filmas Vendredi soir (2002), L'intrus (2004), 35 Rhums (2008) un Les Salauds (2013). Veiksmīga bija Denī romantiskā filma "Vīrieši viņas dzīvē" (Un beau soleil intérieur, 2017), ar Žiljetu Binošu galvenajā lomā. 2018. gadā tika izdota Denī pirmā filma angļu valodā, zinātniskās fantastikas šausmu filma "Augstākā sabiedrība", ar Robertu Patinsonu un Binošu galvenajā lomā. 72. Berlīnes starptautiskais kinofestivālā, par filmu Avec amour et acharnement (2022), saņēmusi Sudraba lāča balvu, savukārt 2022. gada Kannu kinofestivālā saņēmusi Grand Prix balvu par filmu Stars at Noon.

Atsauces

Ārējās saites 

1946. gadā dzimušie
Francijas kinorežisori
Francijas scenāristi
Parīzē dzimušie
Anna Karina

Anna Karina (, dzimusi , mirusi ), dzimusi kā Hanna Karina Bajera (Hanne Karin Bayer), bija dāņu un franču aktrise, režisore, scenāriste un dziedātāja. Karina kļuva par franču 60. gadu kino ikonu un tiek dēvēta par vienu no Franču jaunā viļņa simboliem.

Pazīstama ar lomām Franču jaunā viļņa režisora Žana Lika Godāra 60. gadu filmās. Piedalījusies tādās filmās kā "Mazais kareivis" (Le petit soldat, 1960), "Sieviete paliek sieviete" (1961), "Dzīvo savu dzīvi" (Vivre sa vie, 1962), "Autsaideru banda" (Bande à part, 1964), "Trakais Pjero" (Pierrot le fou, 1965) un "Alfavila" (Alphaville, 1965). Par lomu filmā "Sieviete paliek sieviete", Karina saņēma Berlīnes kinofestivāla Sudraba lāča balvu kategorijā "Labākā aktrise".

1973. gadā režisējusi savu pirmo filmu Vivre ensemble, kas tika izrādīta Kannu kinofestivālā.

No 1961. līdz 1965. gadam Karina bija precējusies ar Godāru. Vēlāk aprecējusies vēl trīs reizes.

Atsauces

Ārējās saites 

1940. gadā dzimušie
2019. gadā mirušie
Dāņu kinoaktieri
Franču kinoaktieri
Dāņu kinorežisori
Francijas kinorežisori
Galvaspilsētas reģionā (Dānija) dzimušie
Mišels Legrāns

Mišels Žans Legrāns (, dzimis , miris ) bija franču komponists, diriģents un filmu orģinālmūzikas autors. Legrāns bija ražīgs komponists, papildus daudzām dziesmām viņš ir sarakstījis mūziku vairāk nekā 200 filmām un seriāliem. Saņēmis trīs Oskarus un piecas Grammy balvas.

Ticis nominēts 12 Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Savu pirmo nomināciju saņēmis par mūziku Franču jaunā viļņa režisora Žaka Demī filmai "Šerbūras lietussargi" (Les Parapluies de Cherbourg, 1964). Savu pirmo Oskaru saņēmis par "Labāko dziesmu" filmai "Tomasa Krauna afēra" (The Thomas Crown Affair, 1968). Saņēmis arī divus Oskarus kategorijā "Labākā oriģinālmūzika" par filmām Summer of '42 (1971) un "Jentla" (Yentl, 1983).

Radījis mūziku arī Žana Lika Godāra filmām "Sieviete paliek sieviete" (1961) un "Autsaideru banda" (Bande à part, 1964), Anjēzes Vardas filmai "Kleo no 5 līdz 7" (Cléo de 5 à 7, 1962), Žaka Demī filmai Les Demoiselles de Rochefort (1966), Klinta Īstvuda filmai Breezy (1973), Orsona Velsa filmām "V kā Viltojums" (F for Fake, 1974) un "Vēja otra puse" (The Other Side of the Wind, 2018) un Luī Māla filmai Atlantic City (1980). Tāpat bijis mūzikas autors filmām Eva (1962), Ice Station Zebra (1968), The Picasso Summer (1969), The Go-Between (1971) un "Trīs musketieri" (The Three Musketeers, 1973).

Ārējās saites 

1932. gadā dzimušie
2019. gadā mirušie
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji dziesmu autori
Kinoakadēmijas balvas ieguvēji komponisti
BAFTA kino balvas ieguvēji (cilvēki)
Grammy balvas ieguvēji
Zelta globusa balvas ieguvēji
Parīzē dzimušie
Lečhumi grēda

Lečhumi grēda () kalnu grēda Gruzijā. Izvietojusies valsts ziemeļos, atzarojas no Lielā Kaukāza grēdas. Stiepjas  garumā austrumu—rietumu virzienā. Augstākā virsotne ir Samerchle (3584 m). Veidota no porfirīta un flīša. Ziemeļos un rietumos Chenisckali ieleja grēdu atdala no Svanetijas grēdas un Egrisas grēdas, dienvidos Rioni ieleja — no Račas grēdas. Nogāzēs platlapju (ozols, skābardis, dižskābardis) un skujkoku meži, virs tām — alpīnās pļavas.

Atsauces

Ārējās saites 

Kaukāzs
Kalnu grēdas
Kalnu sistēmas Āzijā‎
Gruzijas reljefa formas
Svanetijas grēda

Svanetijas grēda () kalnu grēda Gruzijā. Izvietojusies valsts ziemeļrietumos, Lielā Kaukāza grēdas dienvidu priekšgrēda. Stiepjas  garumā austrumu—rietumu virzienā. Augstākā virsotne ir Lahili (4008 m) grēdas vidusdaļā. Veidota no mālaina slānekļa un kvarcītiem. Ziemeļos un rietumos Inguri ieleja grēdu atdala no Lielā Kaukāza galvenās grēdas un Kodori grēdas, Chenisckali un tās pietekas Heledulas ielejas — no Egrisas grēdas un Lečhumi grēdas. Nogāzēs platlapju (ozols, skābardis, dižskābardis) un skujkoku meži, virs tām — alpīnās pļavas. Virsotnēs ap 30 km² ledāju.

Atsauces

Ārējās saites 

Kaukāzs
Kalnu grēdas
Kalnu sistēmas Āzijā‎
Gruzijas reljefa formas
Lahili

Lahili (), arī Lahla (ლაჰლა) vai Laila (ლაილა), ir kalnu virsotne Gruzijā, Svanetijas grēdas augstākais punkts. Izvietojies grēdas vidusdaļā. Kalnam ir trīs virsotnes; tas veidots no nogulumiežiem un metamorfajiem iežiem. Virsotne klāta ar sniegu un ledu, no tā noplūst 5 km garš ledājs.

Kalnā pirmoreiz uzkāpts 19. gadsimtā. 1887. gadā brits Džons Kokins uzkāpa zemākajā ziemeļu virsotnē (pēc citiem datiem — Duglass Frešfīlds 1888. gadā), bet augstākajā dienvidu virsotnē pirmais uzkāpa Gotfrīds Mercbahers 1891. gadā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Laila Tour

Kaukāzs
Gruzijas kalni
Anna Šella

Anna Karmena Šella (; dzimusi ) ir vācu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

Biogrāfija 
Anna Šella ar brīvo cīņu nodarbojas kopš 1999. gada. Starptautiskās sacensībās piedalās kopš 2009. gada.

2019. gada Eiropas čempionātā Rumānijā svara kategorijas līdz 72 kg finālā viņa zaudēja Ukrainas sportistei Alīnai Stadņikai un izcīnīja Eiropas čempionāta sudraba medaļu.

Pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā 2019. gadā Kazahstānā svara kategorijā līdz 68 kg, izšķirojošā cīņā pieveicot japānieti Saru Dosjo, Anna izcīnīja turnīra bronzas medaļu un kvalificējās olimpiskajām spēlēm.

2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā Šella ceturtdaļfinālā zaudēja ukrainietei Allai Čerkasovai un tālākām cīņām nekvalificējās.

2022. gada Eiropas čempionātā Budapeštā svara kategorijas 72 kg finālā Šella pieveica turku cīkstoni Busi Tosunu un izcīnīja Eiropas čempiones titulu.

Atsauces

Ārējās saites 

1993. gadā dzimušie
Bavārijā dzimušie
Vācijas cīkstoņi
2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Egrisas grēda

Egrisas grēda () vai Megrelijas grēda (სამეგრელოს ქედი) ir kalnu grēda Gruzijā. Izvietojusies valsts ziemeļrietumos, Lielā Kaukāza grēdas dienvidu priekšgrēda. Stiepjas  garumā austrumu—rietumu virzienā. Augstākā virsotne ir Čitagvala () grēdas rietumdaļā. Grēdas korē saglabājušies nelieli ledāji. Lielākā daļa grēdas veidota no porfirītiem, dienvidu mala — no kaļķakmens ar karsta masīviem. Ziemeļos Egrisas grēdai stiepjas paralēlā Svanetijas grēda, dienvidos piekļaujas Kolhidas zemiene. Inguri ieleja rietumos grēdu atdala no Kodori grēdas, Chenisckali ieleja austrumos — no Račas grēdas un Lečhumi grēdas. Nogāzēs līdz 1200 m augstumam platlapju meži (ozols, skābardis, dižskābardis), līdz 2100 m augstumam — skujkoku meži, virs tām — subalpīnās un alpīnās pļavas.

Atsauces

Ārējās saites 

Kaukāzs
Kalnu grēdas
Kalnu sistēmas Āzijā‎
Gruzijas reljefa formas
Inguri

Inguri, arī Enguri () vai Egri (), ir upe Gruzijā. Sākas no ledājiem Lielā Kaukāza galvenajā grēdā. Augštecē plūst pa izteiktu ieleju rietumu virzienā starp Lielā Kaukāza galveno grēdu un Svanetijas grēdu, kuru apliecot, pagriežas uz dienvidiem starp Kodori grēdu un Egrisas grēdu. Jejpus Džvari noplūst Kolhidas zemienē. Ieplūst Melnajā jūrā pie Anaklijas ciema. Lejtecē apmēram 36 km garumā Inguri ir Gruzijas un separātiskās Abhāzijas robežupe. 

Galvenais upes barošanās avots ir sniega un ledus kušanas ūdeņi (66%), gruntsūdeņi (22%), kā arī lietus ūdens (12%). Galvenās pietekas ir Dolračala (24 km), Mulhra (27 km), Nakra (22 km), Nenskra (42 km; labās), Theiši (19 km), Magana (34 km), Džumi (61 km; kreisās).

Vienīgā pilsētas krastos ir Džvari. Augšpus pilsētas uzbūvēta Inguri hidroelektrostacija, kas nodrošina 40% no valsts elektrības patēriņa.

Atsauces

Ārējās saites 

Melnās jūras baseina upes
Gruzijas upes
Kodori grēda

Kodori grēda () ir kalnu grēda Gruzijā. Izvietojusies valsts ziemeļrietumos, Lielā Kaukāza grēdas dienvidu priekšgrēda. Stiepjas  garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā. Stipri sazarota; grēdas vidusdaļā no tās dienvidu virzienā atzarojas vairākas priekšgrēdas. Augstākā virsotne ir Moguašihra () grēdas ziemeļaustrumu daļā. Pa grēdas ziemeļaustrumu kori un tās dienvidu atzariem vilkta Gruzijas un separātiskās Abhāzijas robeža. 

Lielākā daļa grēdas veidota no vulkāniskiem iežiem, mālaina slānekļa un smilšakmens. Ziemeļrietumos Kodori grēdu no Lielā Kaukāza galvenās grēdas un Abhāzijas grēdas nodala Kodoras un tās augšteces Sakenas ielejas, dienvidaustrumos Inguri ieleja atdala no Egrisas grēdas. Nogāzēs platlapju meži, augstienēs — subalpīnās un alpīnās pļavas. Grēdas dienvidu daļā akmeņogļu atradnes un Tkvarčeli kalnraču pilsēta.

Atsauces

Ārējās saites 

Kaukāzs
Kalnu grēdas
Kalnu sistēmas Āzijā‎
Gruzijas reljefa formas
Abhāzijas reljefa formas
Vildoga

Vildoga ir ciems Līgatnes pagastā, Cēsu novadā. Atrodas 4 km no pagasta centra Augšlīgatnes, 25 km no novada centra Cēsīm un 62,5 km no Rīgas.

Līdz 1949. gadam Vildoga bija Vildogas pagasta centrs.

Atsauces
Žans Pjērs Melvils

Žans Pjērs Melvils (, dzimis , miris ), dzimis kā Žans Pjērs Grumbahs (Jean-Pierre Grumbach), bija franču kinorežisors un aktieris.

Karjera 
Žans Pjērs Grumbahs piedzima 1917. gadā Parīzē. 1940. gadā, Otrā pasaules kara laikā, iesaistījies Francijas pretošanās kustībā, lai stātos pretī vācu nacistiem. Viņš pieņēma vārdu Žans Pjērs Melvils pēc sava iecienītākā rakstnieka Hermana Melvila vārda.

Kad viņš atgriezās no kara, viņš lūdza licenci, lai kļūtu par direktora palīgu, taču saņēma atteikumu. Bez šī atbalsta viņš nolēma savas filmas režisēt ar saviem līdzekļiem un turpināja izmantot vārdu Melvils kā savu pseidonīmu. Viņš kļuva par neatkarīgo filmu veidotāju ar pašam savu studiju.

Melvils kļuva pazīstams ar savām film noir filmām, kā "Okšķeris" (Le Doulos, 1962), "Samurajs" (1967) un "Sarkanais aplis" (Le Cercle rouge, 1970), kur galvenās lomas atveidoja Alēns Delons (piedalījies vairākās Melvila filmās), Žans Pols Belmondo un Lino Ventura. Ietekmējies un amerikāņu kino, īpaši 30. un 40. gadu gangsteru filmām, viņš izmantoja tādus aksesuārus kā ieročus, mēteļus un platmales.

Melvila filmu veidošanas stils (viņš bija viens no pirmajiem franču režisoriem, kurš regulāri filmēja reālās vietās) lielā mērā ietekmēja franču jaunā viļņa attīstību. Attēlojis nelielu lomu pazīstamajā Žana Lika Godāra filmā "Līdz pēdējam elpas vilcienam" (1960).

Melvils gāja bojā no insulta , 55 gadu vecumā.

Atsauces

Ārējās saites 

1917. gadā dzimušie
1973. gadā mirušie
Franču kinoaktieri
Francijas kinorežisori
Francijas scenāristi
Parīzē dzimušie
Šveices sieviešu futbola izlase

Šveices sieviešu futbola izlase ir nacionālā sieviešu futbola komanda, kas pārstāv Šveici starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Šveices Futbola asociācija.

Komanda ir vienu reizi spēlējusi FIFA Pasaules kausa sievietēm finālturnīrā — 2015. gadā, sasniedzot astotdaļfinālu. Eiropas čempionāta finālturnīrā debitēja 2017. gadā Nīderlandē, ar vienu uzvaru, vienu neizšķirtu un vienu zaudējumu ieņēma trešo vietu grupā un nekvalificējās izslēgšanas spēlēm. Komanda kvalificējās 2022. gada Eiropas čempionāta finālturnīram, kurā arī palika trešajā vietā grupā.

2022. gada jūnija FIFA Pasaules rangā sievietēm izlase bija 20. vietā.

Rezultāti nozīmīgākajos turnīros

Pasaules kauss

Eiropas čempionāts

Atsauces

Ārējās saites 

 Sieviešu izlase Šveices Futbola asociācijas vietnē   

Sieviešu futbola izlases
Sieviešu izlase
Dānijas sieviešu futbola izlase

Dānijas sieviešu futbola izlase () ir nacionālā sieviešu futbola komanda, kas pārstāv Dāniju starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Dānijas Futbola asociācija. Mājas spēles parasti aizvada Viborgas stadionā.

Komanda ir četras reizes spēlējusi FIFA Pasaules kausa sievietēm finālturnīrā. 1991. un 1995. gadā iekļuva ceturtdaļfinālā. Pārējās reizes dalību beidza grupu turnīrā. Komanda ir kvalificējusies arī 2023. gada finālturnīram. Dānijas izlase spēlēja 1996. gada vasaras olimpisko spēļu turnīrā, bet zaudēja visās trīs grupu turnīra spēlēs.

Eiropas čempionātā labāko rezultātu sasniedza 2017. gadā, ieņemot otro vietu un finālā ar 2:4 zaudējot Nīderlandes izlasei. Divas reizes izlase ir izcīnījusi trešo vietu, vēl trīs reizes spēlējusi pusfinālā, kad spēle par trešo vietu netika aizvadīta.

Komanda pastāvīgi piedalās Algarves kausā. Piecas reizes tā ir ieguvusi otro vietu (1995, 1998, 2001, 2007, 2008), divas reizes bijusi trešajā vietā (2009, 2017).

2022. gada jūnija FIFA Pasaules rangā sievietēm izlase bija 15. vietā.

Rezultāti nozīmīgākajos turnīros

Pasaules kauss

Olimpiskās spēles

Eiropas čempionāts

Atsauces

Ārējās saites 

 Sieviešu izlase Dānijas Futbola asociācijas vietnē 

Sieviešu futbola izlases
Sieviešu izlase
Portugāles sieviešu futbola izlase

Portugāles sieviešu futbola izlase ir nacionālā sieviešu futbola komanda, kas pārstāv Portugāli starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Portugāles Futbola federācija.

Komanda vēl ne reizi nav kvalificējusies FIFA Pasaules kausa sievietēm finālturnīram. Eiropas čempionāta finālturnīrā debitēja 2017. gadā Nīderlandē, grupu turnīrā ieņēma ceturto vietu, izcīnot vienu uzvaru un divreiz zaudējot, līdz ar to neiekļuva izslēgšanas spēlēs. Komanda sākotnēji nekvalificējās 2022. gada Eiropas čempionāta finālturnīram, jo zaudēja Krievijai kvalifikācijas play-off spēlēs. Pēc Krievijas izslēgšanas valsts īstenotā iebrukuma Ukrainā dēļ Portugāle tika iekļauta finālturnīra dalībnieču vidū. Finālturnīrā vienā spēlē nospēlēja neizšķirti un piedzīvoja divus zaudējumus, neizkļuva no grupas.

Izlase regulāri piedalās Algarves kausā, jo ir tā rīkotāja. Labāko rezultātu sasniedza 2018. gadā, ieņemot trešo vietu.

2022. gada jūnija FIFA Pasaules rangā sievietēm izlase bija 30. vietā.

Rezultāti nozīmīgākajos turnīros

Pasaules kauss

Eiropas čempionāts

Atsauces

Ārējās saites 

 Sieviešu izlase Portugāles Futbola federācijas vietnē 

Sieviešu futbola izlases
Sieviešu izlase
Samurajs (filma)

"Samurajs" () ir 1967. gada Francijas un Itālijas neo-noir kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Žans Pjērs Melvils. Filmā galvenās lomas atveido Alēns Delons, Fransuā Perjē un Natālija Delona.

Filma stāsta par profesionālu slepkavu, kuru atpazīst liecinieki, un viņa centieniem nodrošināt sev alibi, kas viņu dzen vēl vairāk stūrī.

"Samurajs" pirmizrāde notika . Kritiķi atzinīgi novērtēja Melvila scenāriju un radīto atmosfēru, kā arī Delona aktierspēli. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai "Samurajs" ir 100% vērtējums.

Atsauces

Ārējās saites 

1967. gada filmas
Francijas filmas
Itālijas filmas
Mārtiņš Bunkus

Mārtiņš Bunkus (dzimis , miris ) bija zvērināts advokāts un maksātnespējas administrators, Nodokļu un finanšu jautājumu risināšanas komisijas loceklis Latvijas Zvērinātu advokātu padomē.

Bunkus par maksātnespējas administratoru strādāja kopš 2007. gada un savas karjeras laikā administrēja 48 uzņēmumus. 
Bunkus bija viens no juristiem-palīgiem, ko "Trasta Komercbankas" likvidators Armands Rasa bija piesaistījis likvidācijas procesam.

Viņa vārds izplatījās medijos saistībā ar uzņēmuma Rego Trade maksātnespējas procesu, kurā Bunkus bija administrators un vērsās tiesā, lūdzot atzīt uzņēmuma īpašnieka izsniegtos aizdevumus par neatbilstošiem likuma normām, vienlaikus pats Bunkus tika apsūdzēts par savas radniecības izmantošanu savā praksē (VID strādāja brālis).  

Noslepkavots 2018. gada 30. maijā. Pēc Mārtiņa Bunkus slepkavības Mārtiņa Bunkus ģimene izsludināja 500 000 eiro atlīdzību par slepkavības atklāšanu, savukārt kompānija SIA “Mono” izsludināja miljona eiro atlīdzību par slepkavības lietas atklāšanu, jo tās līdzīpašniekam Mihailam Uļmanam tiesa slepkavības lietā piemēroja apcietinājumu.

Atsauces 

1980. gadā dzimušie
2018. gadā mirušie
Latvijas advokāti
Orators

Orators ir runas mākslas lietpratējs, kas parasti veic runas par politiskiem, juridiskiem, zinātniskiem un reliģiskiem tematiem.

Atsauces 
Retorika
Amerikāņu Samoa nacionālais parks

Amerikāņu Samoa nacionālais parks () ir 1988. gadā izveidots nacionālais parks Amerikāņu Samoa.

Parka teritorija atrodas uz trīs Samoa arhipelāga salām — Tutuilas ziemeļdaļā, Ofu dienvidu piekrastē un Taū dienviddaļā. Parks izveidots, lai aizsargātu koraļļu rifus, lietus mežus un lidojošo lapsu populāciju, kā arī Samoa tradicionālo kultūru. Parkā populāra nodarbe ir pārgājieni un snorkelēšana. 2018. gadā parku apmeklēja 28 626 cilvēku.

Galerija

Ārējās saites 

 

ASV nacionālie parki
Amerikāņu Samoa
Latvijas Pirātu Partija

Pirātu Partija ir Latvijas politiskā partija. Kura balstās uz Zviedrijas Pirātu Partijas modeli, tā atbalsta pilsoņu tiesību stiprināšanu, autortiesību reformu un izmaiņas patentu likumos. Partija dibināta 2010. gadā Rīgā, un ir Pirātu Partiju Internacionāles biedrs.

2012. gadā partija apgalvoja, ka tai ir 6 aktīvisti, vairāk nekā 400 biedru Facebook grupā, gandrīz 200 sekotāju Twitter un 9 cilvēki, kas apmeklē jaunāko iknedēļas pirātu bāru. 2016. gadā partija joprojām bija aktīva, un no 2021. gada tā joprojām ir aktīva Pirātu Partiju Internacionāles biedru sarakstā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Partijas mājaslapa
 Facebook konts

Articles with short description
Short description is different from Wikidata
Latvijas politiskās partijas
Pirātu Partiju Internacionāle

Pirātu Partiju Internacionāle (PPI) ir starptautiska bezpeļņas un nevalstiska organizācija, kuras galvenā mītne atrodas Briselē, Beļģijā. Tā tika izveidota 2010. gadā, un tā darbojas kā pirātu partiju pasaules mēroga organizācija, kas šobrīd pārstāv 39 dalībniekus no 36 valstīm Eiropā, Amerikā, Āzijā, Āfrikā un Austrālijā. Pirātu partijas ir vārda brīvības kustības politiski iemiesojumi, kas cenšas sasniegt savus mērķus ar izveidotās politiskās sistēmas līdzekļiem, nevis tikai ar aktīvismu. 2017. gadā PPI tika piešķirts īpašs konsultatīvs statuss Apvienoto Nāciju Organizācijas Ekonomikas un sociālo lietu padomei.

Atsauces
Zaļais konservatīvisms

Zaļais konservatīvisms ir konservatīvisma un vides aizsardzības kombinācija. Rūpes par vidi ir pauduši gan konservatīvie politiķi, gan filozofi visā modernā konservatīvisma vēsturē, un Edmunds Bērks (modernā konservatīvisma filozofiskais pamatlicējs) savā «Reflections on the Revolution in France» citēts, sakot: "Zeme, veida un vienlīdzīgu visu māti nevajadzētu monopolizēt, lai veicinātu jebkura vīrieša lepnumu un greznību."

Zaļā konservatīvisma atšķirīgā iezīme ir uz tirgu balstītas politikas ievērošana, lai risinātu vides problēmas, nevis centralizēta plānošana. Priekšroka tiek dota individuālai un vietējai pilnvarošanai, nevis kontrolei no augšas uz leju. Ja problēmu risinājumi ir globāli, piemēram, klimata pārmaiņas, zaļie konservatīvie uzskata, ka valdības loma "ir dot iespēju indivīdiem, uzņēmējiem un filantropiem sadarboties un nākt klajā ar inovācijām, kas atrisinās klimata pārmaiņas." Kritiķi norāda, ka tas ir noticis. patiesībā izraisīja problēmu.

Atsauces 

Politika
Politiskās ideoloģijas
Politikas filozofija
Konservatīvisms
Heterofobija

Heterofobija ir negatīvo attieksmju kopums pret heteroseksualitāti, kas ir pasaulē visizplatītākā seksuālā orientācija, kā arī vienīgā seksuālā aktivitāte ar kuru iespējama cilvēka reprodukcija un negatīva attieksme pret cilvēkiem, kas sevi identificē kā heteroseksuālu būtni ar konservatīviem uzskatiem. Tā izpaužas kā antipātija, nicinājums, aizspriedumi un naids, tās cēlonis var būt iracionālas bailes, dažkārt arī reliģiskā pārliecība. Heterofobiju var novērot kritiskā un nedraudzīgā uzvedībā, diskriminācijā vai emecionālā vardarbība pret personām ar seksuālo orientāciju, kas atšķiras no homoseksuālās. Visbiežāk heterofobija tiek novērota ultraliberāliem un liberāliem cilvēkiem ar kreisiem vai galēji kreisiem politiskiem uzskatiem. Heterofobija ir daļa no Noliegšanas kultūras, kas mūsdienās tiek plaši piekopta homoseksuālā, liberālu uzskatu sabiedrībā, kurā pastāv uzskats, ka viņu liberālais viedoklis ir vienīgā taisnība un patiesība. Visi pārējie viedokļi, kas ir pretrunā ar šīs liberālās sabiedrības priekšstatiem un izpratni tiek automātiski noraidīti, kā nepareizi un bieži saukti par homofobiju, kas ir homoseksuālu cilvēku mākslīgi radīts baiļu termins uz kura rēķina norakstīt pašu kompleksus. Bieži tiek novērots, ka heterofobi savācās lielākās vai mazākās grupās, lai ar skaļiem neartikulētiem kliedzieniem parādītu savu attieksmi pret heteroseksualitāti un heteroseksuāliem cilvēkiem un šo cilvēku vērtībām, dzīvesveidu un viedokļiem. Bieži tiek novērots, ka šāda attieksme tiek izpausta, brīžos, kad homoseksuāliem cilvēkiem pietrūkst racionālu argumentu, sava viedokļa aizstāvībai un tas izpaužas, kā histēriska kliegšana vai kā imitētas suņu rejas. Bieži novērots, ka šie ultraliberāļi ir iekšēju emocionālu konfliktu, fobiju un kompleksu nomocīti cilvēki, kas savas emocionālās nedrošības un iespējams psihiskās veselības problēmas noraksta uz heteroseksuālu cilvēku, it kā naidīgo attieksmi pret homoseksuāliem cilvēkiem un viņu dzīvesveidu.

Kategorija:Psiholoģija
Proeiropeisms

Proeiropeisms ir politiska pozīcija, kas atbalsta Eiropas integrāciju un dalību Eiropas Savienībā (ES).

Politiskā pozīcija 
Proeiropeiskie Eiropas politikas kontekstā pārsvarā tiek klasificēti kā centristi (Atjaunot Eiropu), tostarp " centriski labējie " mērenie konservatīvie (piem. ETP grupa) un kreisi centriski sociāldemokrāti (piem. S&amp;D un Zaļie/EFA). Proeiropeisms ideoloģiski ir cieši saistīts ar Eiropas un globālo liberālo kustību.

Atsauces 

Eiropas Savienības politika
Liberālisms
Zaļo un Eiropas Brīvo apvienība

Zaļie/Eiropas Brīvo apvienība (Zaļie/EBA) ir Eiropas Parlamenta politiskā grupa, kuru galvenokārt veido zaļās un reģionālās politiskās partijas.   

Zaļo/EBA grupa, tika izveidota pēc 1999. gada 5. Eiropas Parlamenta vēlēšanām, tagad tā sastāv no piecām atsevišķām Eiropas politiskām partijām, lielākā no tām Eiropas Zaļā partija (EGP) un daļa no Eiropas Brīvās apvienības (EBA)  un mazāka Eiropas Pirātu partija (EPP), Volt Europa (Volt) un daļa no Animal Politics EU (APEU). EBA sastāv no partijām, kas pārstāv bezvalstnieku valstis, reģionālās un mazākumtautību politiskās intereses. Grupa kopumā ir ierobežojusi savu dalību ar progresīvām partijām.  Šīm Eiropas partijām pievienojas EP deputāti no nepiederošām nacionālajām partijām, tostarp Nīderlandes Eiropa Transparent (2004–2009) un Zviedrijas (2009–2014), Vācijas (2014–) un Čehijas (2019–) Pirātu partijas .

Eiropas Parlamenta rezultāti

Atsauces 

Eiropas parlamenti
Politika
Zaļā politika
Eiropas Pirātu partija

Eiropas Pirāti (PIRATES) vai Eiropas Pirātu partija (PPEU) ir partiju apvienība, kas vēlas tikt Eiropas Savienībā, atzīta par Eiropas politisko partiju. Tā tika dibināta 2014. gada 21. martā Eiropas Parlamentā Briselē saistībā ar konferenci "Eiropas interneta pārvaldība un ne tikai", un to veido Eiropas valstu pirātu partijas. Partijas sadarbojās, lai īstenotu kopīgu kampaņu 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanām.

Dibināšanas sapulcē par pirmo priekšsēdētāju ievēlēja Amēliju Andersdoteri, Zviedrijas Eiropas Parlamenta deputātu no Piratpartiet. Eiropas Parlamentā ievēlētie partijas deputāti ir Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības sastāvā.

Skatīt arī 
 Pirātu partija
 Pirātu Partiju Internacionāle

Atsauces 

Vārda brīvība
Politika
Ķieģelis (filma)

"Ķieģelis" () ir 2005. gada ASV mistērijas trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Raians Džonsons, kuram tā bija kinodebija. Filmā galvenās lomas atveido Džozefs Gordons-Levits, Nora Zehetnera, Noa Fleiss, Mets O'Līrijs, Noa Segens, Megana Guda, Emīlija de Ravina, Ričards Raundtrijs un Lukass Hass.

Filma stāsta par vidusskolēnu Brendanu (Gordons-Levits), kurš uzsāk meklēt savu bijušo draudzeni, kura pēkšņi pazūd.

"Ķieģelis" pirmizrāde notika  Sandensas kinofestivālā, kur tā saņēma īpašo žūrijas balvu par oriģinalitāti, un to izplatīja Focus Features. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un tā ir kļuvusi par kulta filmu.

Atsauces

Ārējās saites 

2005. gada filmas
ASV filmas
Kristīgā demokrātija

Kristīgā demokrātija ir politiska ideoloģija, kas radās 19. gadsimta Eiropā, katoļu sociālās mācībasun arī neokalvinisma ietekmē. Tā tika izdomāta kā mūsdienu demokrātisko ideju un tradicionālo kristīgo vērtību kombinācija, kas ietver sociālo taisnīgumu, kā arī sociālās mācības, kuras dažādās pasaules daļās atbalsta katoļu, luterāņu, reformātu, vasarsvētku un citu konfesionālu kristietības tradīcijas.   Pēc Otrā pasaules kara kristīgās demokrātijas veidošanā savu izveides lomu spēlēja attiecīgi katoļu un protestantu neosholastikas un sociālā evaņģēlija kustības. 

Politiskajā spektrā kristīgā demokrātija bieži tiek uzskatīta par centriski labējo kultūras, sociālajos un morāles jautājumos, bet centriski kreisi "attiecībā uz ekonomikas un darba jautājumiem, pilsoņu tiesībām un ārpolitiku".   Kristīgie demokrāti atbalsta sociālo tirgus ekonomiku.

Atsauces 

Politiskās ideoloģijas
Konservatīvisms
Filips Beikers Hols

Filips Beikers Hols (; dzimis  , miris ) bija amerikāņu aktieris.

Viņš pazīstams ar piedalīšanos Pola Tomasa Andersona filmās, tostarp Hard Eight (1996), "Naktis bugi stilā" (1997) un "Magnolija" (1999). Tāpat atveidojis nozīmīgas lomas tādās filmās kā Secret Honor (1984) un Duck (2005). Hols pārsvarā atveidojis otrā plāna lomas, tostarp filmās Say Anything... (1989), "Trūmena šovs" (1998), "Talantīgais misters Riplijs" (1999), "Savējais" (The Insider, 1999), The Contender (2000), "Visvarenais Brūss" (2003), "Dogvila" (2003), "Zodiaks" (2007), "50/50" (2011) un "Argo" (2012). Par lomu filmā Hard Eight viņš saņēma Neatkarīgā gara balvas nomināciju kategorijā "Labākais galvenās lomas aktieris", bet par lomām filmās "Naktis bugi stilā" un "Magnolija" saņēma divas Ekrāna aktieru ģildes balvas nominācijas kategorijā "Labākais aktieru sastāvs spēlfilmā".

Tāpat Hols zināms ar darbu televīzijā mūža garumā. Starp viņa pirmajiem seriāliem ir "Lazarete" (M*A*S*H), "Noziegumam pa pēdām" (Murder, She Wrote) un Cheers. Viena no viņa atpazīstamākajām televīzijas seriāla lomām ir leitnanta Džo Būkmena loma seriālā Seinfeld. Vēl filmējies seriālos The Practice, "Rietumu spārns" (The West Wing), Curb Your Enthusiasm, "Amerikāņu ģimenīte" un BoJack Horseman.

Atsauces

Ārējās saites 

1931. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV televīzijas aktieri
ASV teātra aktieri
Ohaio dzimušie
Žans Luijs Trentiņāns

Žans Luijs Trentiņāns (; dzimis , miris ) bija franču aktieris. Viņa pirmā uzstāšanās uz skatuves bija 1951. gadā, un drīz vien viņu atzina par vienu no izcilākajiem pēckara franču teātra aktieriem. Tāpat zināms ar galveno lomu atveidošanu daudzās klasiskajās Eiropas kinofilmās. Strādājis ar vairākiem izciliem sava laika režisoriem, piemēram, Rožē Vadimu, Kostu Gavru, Klodu Lelušu, Klodu Šabrolu, Bernardo Bertoluči, Ēriku Romēru, Fransuā Trifo, Kšištofu Keslovski un Mihaelu Hāneki.

Pirmo kritiķu atzinību viņš ieguva ar lomu filmā Et Dieu... créa la femme (1956), kam sekoja veiksmīgas romantiskās lomas filmās "Vīrietis un sieviete" (Un homme et une femme, 1966) un Il grande silenzio (1968). Viņš ir ieguvis Sudraba lāci kā labākais aktieris 1968. gada Berlīnes starptautiskajā kinofestivālā par lomu filmā L'Homme qui ment un Labākā aktiera balvu 1969. gada Kannu kinofestivālā par lomu Kosta Gavras filmā "Z". Trentiņāns piedalījies tādās filmās kā Ma nuit chez Maud (1969), "Konformists" (Il conformista, 1970), "Trīs krāsas: sarkanā" (1994), un  La Cité des enfants perdus (1995). Ieguvis Cēzara balvu kategorijā "Labākais aktieris" par lomu Mihaela Hānekes filmā "Mīlestība" (2012).

Ārējās saites 

1930. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Francijas aktieri
Franču kinoaktieri
Francijas kinorežisori
Francijas autosportisti
Cēzara balvas ieguvēji
Eiropas Kino balvas ieguvēji
Klasiskais liberālisms

Klasiskais liberālisms ir politiskā ideoloģija un liberālisma atzars, kas atbalsta un stimulē brīvo tirgu ar valsts neiesaistīšanos ekonomikā; pilsoniskās brīvības saskaņā ar likuma varu, uzsvaru liekot uz ierobežotu valdību, ekonomisko brīvību un politisko brīvību . Tas tika izstrādāts 19. gadsimta sākumā, balstoties uz iepriekšējā gadsimta politiskajām un ekonomiskajām idejām, reaģējot uz urbanizāciju un rūpniecisko revolūciju Eiropā un Ziemeļamerikā.   

Klasiskais liberālisms, pretēji liberālajām nozarēm, piemēram, sociālajam liberālismam, negatīvāk raugās uz sociālo politiku, nodokļiem un valsts iesaistīšanos indivīdu dzīvē, un tas atbalsta deregulāciju .  Līdz Lielajai depresijai un sociālā liberālisma uzplaukumam to lietoja zem ekonomiskā liberālisma nosaukuma. Kā termins klasiskais liberālisms tika lietots retronīmā, lai atšķirtu agrāko 19. gadsimta liberālismu no sociālā liberālisma.  Pēc mūsdienu standartiem Amerikas Savienotajās Valstīs vienkāršs liberālisms bieži nozīmē sociālo liberālismu, bet Eiropā un Austrālijā vienkāršs liberālisms bieži nozīmē klasisko liberālismu.

Atsauces 

Politiskās ideoloģijas
Liberālisms
Krimināllieta iesācējam

"Krimināllieta iesācējam" ir Latvijas daudzsēriju krimināldrāma, kuras sižeta pamatā ir latviešu detektīvu rakstnieka Andra Kolberga kriminālromāns "Meklējiet sievieti". Visu sēriju režisors ir Armands Zvirbulis.

Filmas darbība norisinās 1995. gadā, neilgi pēc Latvijas neatkarības atgūšanas, un sižeta centrā ir kādas ietekmīgas sievietes nāve, kuras lietu uztic izmeklēt jaunam policijas darbiniekam. Lomas atveido latviešu aktieri Madara Zviedre, Diāna Krista Stafecka, Ritvars Logins, Ģirts Krūmiņš, Mārcis Maņjakovs, Jurijs Djakonovs un Uldis Dumpis, kā arī ārvalstu aktieri Aleksejs Gorbunovs (Ukraina), Hrants Tokhatjans (Armēnija), Valentīns Novopoļskis (Lietuva), Jurijs Curilo (Krievija) un Andrejs Iļjins (Krievija).

Daudzsēriju kriminālfilma no  ir pieejama lietotnē LMT Viedtelevīzija, bet rudenī to translēs Latvijas Televīzija.

Atsauces 

Latvijas televīzijas seriāli
Dubultā apdrošināšana

"Dubultā apdrošināšana" () ir 1944. gada ASV film noir filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Billijs Vailders. Filmā galvenās lomas attēlo Freds Makmarijs, Bārbara Stenvika un Edvards Robinsons. Filma ir balstīta uz Džeimsa Keina 1943. gada romāna ar tādu pašu nosaukumu.

Filma stāsta par apdrošināšanas pārdevēju Volteru (Makmarijs) un provokatīvu mājsaimnieci Filisu (Stenvika), kas ievilna viņu apdrošināšanas krāpšanas un slepkavības shēmā.

"Dubultā apdrošināšana" pirmizrāde notika  un to izplatīja Paramount Pictures. Filma izdošanas brīdī tika augstu novērtēta un tika nominēta septiņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors" un "Labākā aktrise galvenajā lomā" (Stenvika), tomēr nevienu nesaņēma. Filma bieži tiek uzskatīta par klasiku un vienu no svarīgākajām un labākajām film noir filmām vēsturē. 1992. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". 1998. gadā Amerikas Kinoinstitūts filmu "Dubultā apdrošināšana" ierindoja savā AFI 100 gadi... 100 filmas saraksta 38. vietā. Vailders uzskatīja "Dubulto apdrošināšanu" par savu labāko filmu, vismazāk scenārija un filmēšanas kļūdu dēļ.

Atsauces

Ārējās saites 

1944. gada filmas
ASV filmas
Paramount Pictures filmas
Billija Vaildera filmas
Film noir
Tartuosteji

Tartuosteji (Tartuosteus) (no Tartu, Igaunijas pilsētas) ir bezžokļaiņu izmirušās Psammosteju apakškārtas ģints. Ģinti pirmo reizi 1961. gadā aprakstīja padomju pētnieks Dmitrijs Obručevs. Ģints tipveida suga ir Tartuosteus giganteus, kas iepriekš tika aprakstīta kā Psammolepis gigantea Gross, 1933.

Apraksts 
Ģints pārstāv ļoti lielu izmēru organismus, kuru branhiālo plātņu platums sasniedz līdz 60 cm. Vēdera plātne ir salīdzinoši gara un šaura, ļoti izliekta un bez tesērām. Tai aizmugurē ir dziļš un šaurs izgriezums, ko aizmugurē sedz tesēras, kas bieži vien saaug ar plātni. Muguras plātne ir apaļa un bez tesērām. Muguras plātnei ir zināma sensoro kanālu sistēma, kuru veido divi gareniski mediālie kanāli ar mediālajām komisūrām, kā arī viens priekšējais-sānu un divi laterālie kanāli no katras puses. Branhiālā plātne veido izstiepta trīsstūra formu, kuras platums ir lielāks par garumu. Kornuālā plātne ir samērā gara un nedaudz ovāla pēc formas. Ādas zobi ir smalki.

Sistemātika 
Tartuosteju ģintī pamatā ir divas sugas T. giganteus un T. maximus. T. ornatus no Timāna kosmīna slāņiem netiek viennozīmīgi atzīta kā tartuosteju ģints. Tā balstās uz vienīgo atradumu - branhiālo plātni, kas ir sugas holotips. Agrāk pie tartuosteju ģints tika pieskaitīta arī T. luhai Mark-Kurik, 1965 kas mūsdienās tiek uzskatīta kā atsevišķa ģints Elgaia luhai.
 Tartuosteus Obruchev, 1961
 Tartuosteus giganteus (Gross, 1933) (arukilas svīta)
 Tartuosteus maximus Mark-Kurik, 1965 (arukilas - burtnieku svīta)
 Tartuosteus ornatus (Rohon, 1899)

Atsauces 

Bezžokļaiņi
Devons
Mūžu mūžos būs dziesma

Mūžu mūžos būs dziesma ir Valtera Kaminska dziesma ar Imanta Ziedoņa vārdiem. Tā pirmo reizi atskaņota XVII Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos 1977. gadā, kopā atskanot 8 reizes Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos.

Vārdi

Atsauces 

Dziesmas latviešu valodā
95. Kinoakadēmijas balva

95. Amerikas Kinoakadēmijas balvas ceremonija norisināsies  Dolby teātrī, Losandželosā. Balvas pasniegs Kino mākslas un zinātnes akadēmija labākajām 2022. gada filmām Komiķis Džimijs Kimels jau trešo reizi vadīs balvu pasniegšanas ceremoniju.

Pasākumu grafiks

Laureāti un nominācijas

Governors Awards 
 Kinoakadēmija ka ikgadējā 13. Governors Awards ceremonija notiks , kuras laikā pasniegs sekojošas balvas:

Kinoakadēmijas goda balva 
 Ezana Palsija
 Daiana Vorena
 Pīters Vīrs

Džīna Heršolta humanitārā balva 
 Maikls Dž. Fokss

Atsauces

Ārējās saites 
  
 Kino mākslas un zinātnes akadēmijas oficiālā mājaslapa 
 Ceremonijas organizatoru YouTube kanāls

Amerikas Kinoakadēmijas balva
2022. gada kino balvas
Diplomdarbs (filma)

"Diplomdarbs" () ir 1996. gada Spānijas trillera filma, kuras režisors, scenārija autors un mūzikas autors ir Alehandro Amenabars. Filmā galvenās lomas attēlo Ana Torrenta, Fele Martiness un Eduardo Norjega.

Veidojot diplomdarbu par vardarbību, studente Anhela atrod video, kurā tiek spīdzināta un nogalināta meitene. Viņa atklāj, ka nogalinātā ir bijusi viņas fakultātes studente.

Filmas "Diplomdarbs" pirmizrāde notika . Tā ir Amenabara kinodebija, un tā uzņemta, viņam studējot Madrides Universitātē. Filma guva kritiķu atzinību un saņēma septiņas Goya balvas, tai skaitā balvas kategorijās "Labākā filma" un "Labākais orģinālscenārijs".

Ārējās saites 

1996. gada filmas
Spānijas filmas
Šausmu filmas