joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mārtins Pīterss

Mārtins Stenfords Pīterss (, dzimis , miris ) bija angļu futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases pārstāvis.

Savu karjeras lielāko daļu aizvadījis Anglijas komandās West Ham United, Tottenham Hotspur un Norwich City. Ar West Ham United 1965. gadā ieguvis Eiropas Kausu ieguvēju kausu, bet ar Tottenham Hotspur 1972. gadā UEFA kausu un 1971.. kā arī 1973. gadā Anglijas Līgas kausu.

Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1966. līdz 1974. gadam, kopumā 67 mačos gūstot 20 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1966. gada FIFA Pasaules kausā, kur finālā guvis vienus no izlases četriem vārtiem pret Rietumvāciju. Piedalījies arī 1970. gada FIFA Pasaules kausā un 1968. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
West Ham United

 Eiropas Kausu ieguvēju kauss: 1964–65

Tottenham Hotspur

 Anglijas Līgas kauss: 1970–71, 1972–73
 UEFA kauss: 1971–72

Anglija

 FIFA Pasaules kauss: 1966

Ārējās saites 

1943. gadā dzimušie
2019. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbola treneri
West Ham United F.C. spēlētāji
Tottenham Hotspur F.C. spēlētāji
Norwich City F.C. spēlētāji
Sheffield United F.C. spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1968. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Eseksā dzimušie
Pīters Boneti

Pīters Filips Boneti (, dzimis , miris ) bija angļu futbolists, spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases pārstāvis.

Savu karjeras lielāko daļu, 20 sezonas, pavadījis Anglijas komandā Chelsea. Ar Chelsea komandu izcīnījis gan FA kausu, gan Anglijas Līgas kausu, gan arī Eiropas Kausu ieguvēju kausu.

Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1966. līdz 1970. gadam, pārsvarā esot rezerves vārtsargam aiz Gordona Benksa. Viņš bija daļa no izlases, kas uzvarēja 1966. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1970. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Chelsea

 FA kauss: 1969–70
 Anglijas Līgas kauss: 1964–65
 Eiropas Kausu ieguvēju kauss: 1970–71

Anglija

 FIFA Pasaules kauss: 1966

Ārējās saites 

1941. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Chelsea F.C. spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Futbola vārtsargi
Londonā dzimušie
Emlins Hjūzs

Emlins Volters Hjūzs (, dzimis , miris ) bija angļu futbolists un futbola treneris, spēlēja aizsarga vai pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks un kapteinis.

Savu karjeru 1964. gadā sācis Blackpool, bet savu karjeras lielāko daļu aizvadījis Liverpool. Bijis Liverpool komandas kapteinis, kad tā izcīnīja trīs Anglijas čempionu titulus, FA kausu, kā arī divus Eiropas kausus un UEFA kausus. Ar Wolverhampton Wanderers ieguvis arī Anglijas Līgas kausu.

Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1969. līdz 1980. gadam, kopumā 62 mačos gūstot vienus vārtus. Piedalījies 1970. gada FIFA Pasaules kausā un 1980. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Liverpool

 Anglijas Pirmā divīzija: 1972–73, 1975–76, 1976–77, 1978–79
 FA kauss: 1973–74
 FA Charity Shield: 1974, 1976, 1977
 Eiropas kauss: 1976–77, 1977–78
 UEFA kauss: 1972–73, 1975–76
 UEFA Superkauss: 1977

Wolverhampton Wanderers

 Anglijas Līgas kauss: 1979–80

Ārējās saites 

1947. gadā dzimušie
2004. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbola treneri
Blackpool F.C. spēlētāji
Liverpool FC spēlētāji
Wolverhampton Wanderers F.C. spēlētāji
Hull City A.F.C. spēlētāji
Swansea City A.F.C. spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1980. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Kambrijā dzimušie
Normans Hanters

Normans Hanters (, dzimis , miris ) bija angļu futbolists un futbola treneris, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases pārstāvis.

Ar Leeds United komandu izcīnījis divus Anglijas čempionu titulus, FA kausu, Anglijas Līgas kausu, kā arī 1975. gadā spēlējis Eiropas kausa finālā. Kopumā Leeds United rindās aizvadījis 726 mačus, kuru laikā guvis 21 vārtus.

Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1965. līdz 1974. gadam, 28 mačos gūstot 2 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1966. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1968. gada Eiropas čempionātā un 1970. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Leeds United

 Anglijas Pirmā divīzija: 1968–69, 1973–74
 Anglijas Otrā divīzija: 1963–64
 FA kauss: 1971–72
 Anglijas Līgas kauss: 1967–68
 FA Charity Shield: 1969
 Starppilsētu gadatirgus kauss: 1967–68, 1970–71

Anglija

 FIFA Pasaules kauss: 1966

Ārējās saites 

1943. gadā dzimušie
2020. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbola treneri
Leeds United F.C. spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1968. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Tainā un Vīrā dzimušie
No COVID-19 mirušie
Tostau

Eduardu Gonsalviss de Andradi (, dzimis ) ir bijušais Brazīlijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeras lielāko daļu, 11 gadus, pavadījis Brazīlijas komandā Cruzeiro.

Brazīlijas futbola izlasi pārstāvējis no 1966. līdz 1972. gadam, kopumā 54 mačos gūstot 32 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1970. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1966. gada FIFA Pasaules kausā. Izlases rindās, kopā ar Pelē veidojis vienu no bīstamākajiem uzbrucēju pāriem pasaulē.

Sasniegumi 
Cruzeiro

 Brazīlijas A sērija: 1966
 Campeonato Mineiro: 1965, 1966, 1967, 1968, 1969

Brazīlija

 FIFA Pasaules kauss: 1970

Ārējās saites 

1947. gadā dzimušie
Brazīlijas futbolisti
Brazīlijas izlases futbolisti
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1970. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Minasžeraisā dzimušie
Parastā smaržzāle

Parastā smaržzāle () ir mainīga izskata augu suga graudzāļu dzimtā, kura ir plaši sastopama Eiropā, vietām Ziemeļāfrikā un Vidusāzijā. Parastā smaržzāle ir sastopama ļoti bieži visā Latvijas teritorijā, kur dažāda lieluma grupas ir sastopamas pļavās, atmatās, skrajos mežos un krūmājos.

Apraksts 
Parastā smaržzāle ir daudzgadīgs, 15-40 cm garš  lakstaugs, kuram piemīt raksturīga, patīkama (kumarīna) smarža. Stiebrs ir stāvs, kails, vienkāršs vai zaro pie pamata, veidojot nelielu ceru. Visi stiebri ir vienkārši, savstarpēji tuvināti atiet no cera. Lapas ir plakanas, raupjas, 0,3-0,5 cm platas un īsas. Maksts gara. Lapas plātne pie pamata un maksts ir ar matiņiem. Mēlīte strupa, ap 0,2 cm īsa. Vārpskara šaura, pēc izziedēšanas izspūrusi (2-5 cm gara). Katrā vārpiņā ir 3 ziedi, no tiem tikai augšējais ir auglīgs. Vārpiņas ir plēksnes plēvjainas, apmatotas. Neauglīgajiem ziediem ir tikai ārējās zieda plēksnes, no tām atiet spirāliski akoti. Neauglīgā vidējā zieda akots pārsniedz vārpiņu, neauglīgā apakšējā - īsāks nekā vārpiņa. Noziedot vārpskara kļūst brūndzeltena. Auglis ir sīks grauds. Zied maijā, jūnijā.

Ārējās saites

Atsauces 

Latvijas flora
Smaržzāles
Ojārs Breģis

Ojārs Breģis (1942—2022) bija latviešu tēlnieks, strādāja portreta, ainavas, animālijas žanrā, veidojot dekoratīvas modernisma formveides kompozīcijas.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1942. gada 12. aprīlī. Mācījās Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas (RLMV) Dekoratīvās tēlniecības nodaļā (tagadējās PIKC Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolas Formas dizaina izglītības programmā, 1958-1962). Studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļā (1968—1974), strādāja par RLMV pedagogu (1973—1977).

Kopš 1971. gada piedalījās izstādēs, sākotnēji ar medaļām un plaketēm bronzā, vēlāk ar mazās formas darbiem granītā, 1. Medaļu izstādē un 1. Dekoratīvās tēlniecības izstādē "Tēlniecība un vide" (1973), 1. Mazo formu izstādē (1974).
1978. gadā viņš kļuva par Latvijas Mākslinieku savienības (LMS) biedru, strādāja LMS Mākslas fonda kombināta "Māksla" administrācijā.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Ojārs Breģis veicināja LMS Tēlnieku sekcijas un Tēlnieku apvienības pārveidi par tēlnieku kopu, piedalījās biedrības "Latvijas Tēlnieku centrs" darbībā.

Miris 2022. gada 19. augustā.

Apbalvojumi 
 Latvijas PSR Ministru padomes prēmija par piedalīšanos Baldones kinoteātra projekta īstenošanā (1988)

Atsauces 

1942. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latviešu tēlnieki
Ceraukstes iela (Rīga)

Ceraukstes iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētas Bišumuižas apkaimē. 

Iela sākas krustojumā ar Gulbju iela, krustojas ar Ziepniekkalna ielu, kas sadala Ceraukstes ielu divās daļās un beidzas krustojumā ar Džūkstes ielu. Ielas kopējais garums ir 926 metri. Ceraukstes iela sastāv no vienas līdz divām braukšanas joslām, sakotnējā posmā ir klāta ar grants segumu, pēc krustojuma ar Lapotnes ielu ir klāta ar asfalta segumu.

Pirmoreiz ir sastopama Rīgas ielu sarakstos 1936. gadā ar nosaukumu Dalbes iela. 1961. gadā iela ieguva tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā vairs netika mainīts. Iela ir nosaukta par godu Ceraukstei, ciemam Bauskas novada Ceraukstes pagastā.

Krustojumi 
Ceraukstes iela krustojas ar šādām ielām:
 Gulbju iela (T veida krustojums)
 Stabules iela (T veida krustojums)
 Nogāzes iela (T veida krustojums)
 Zāļu iela (T veida krustojums)
 Lapotnes iela (T veida krustojums)
 Ziepniekkalna iela
 Džūkstes iela (T veida krustojums)

Skatīt arī 
 Bišumuiža

Atsauces 

Ielas Bišumuižā
Zemgales priekšpilsēta
Playboi Carti diskogrāfija

Amerikāņu repera Playboi Carti diskogrāfija satur divus studijas albumus, vienu EP, trīs miksteipus un vienpadsmit singlus (tostarp seši kā mākslinieks). Playboi Carti, kas tajā laikā bija pazīstams kā $ir Cartier, pats izdeva divus miksteipus:THC: The High Chronicle (2011) un Young Mi$fit (2012). 2013. gadā viņš nomainīja savu vārdu uz Playboi Carti. 2016. gadā viņš noslēdza līgumu ar Interscope Records un A$AP Mob izdevniecību AWGE.

2017. gada aprīlī Playboi Carti izdeva savu trešo miksteipu Playboi Carti (2017), kas ASV Billboard 200 topā debitēja 12. vietā. Tas deva arī divus veiksmīgus singlus: "Magnolia" un "wokeuplikethis*", kurā piedalās reperis Lil Uzi Vert. 2017. gada jūnijā viņš tika nosaukts par vienu no desmit XXL "2017. gada pirmkursnieku klasē".

2018. gada maijā viņš izdeva savu debijas studijas albumu Die Lit (2018). Tas debitēja 3. vietā ASV Billboard 200 topā. Viņa otrais studijas albums Whole Lotta Red (2020) tika izdots 2020. gada decembrī. Tas debitēja ASV Billboard 200 topa 1. vietā ar viņa līdz šim visvairāk pārdoto topu debiju.

Albumi

Studijas albumi

Miksteipi

Singli

Kā vadošais mākslinieks 

Diskogrāfijas
Smaržzāles

Smaržzāles () ir ģints graudzāļu dzimtā.

Ģints pārstāvji ir plaši izplatīti Āfrikas un Eirāzijas mērenajos un subtropu reģionos, un pāris sugas ir sastopamas tropu kalnos. Dažas sugas ir naturalizējušās Austrālijā, Jaunzēlandē un Amerikā. Parastā smaržzāle (Anthoxanthum odoratum) ir izplatīta skābos zālāju un purvos Ziemeļeiropā. Visas sugas satur ķīmisko savienojumu kumarīnu, ko daudzās valstīs izmanto medicīnā.

Dažās pēdējā laika publikācijās ģints Hierochloe ir iekļauta smaržzāļu ģintī, tomēr citi turpina tās turpina uzskatīt par atsevišķiem taksoniem.

Sugas 
Ģintī ir atzītas šādas sugas:

 Anthoxanthum aethiopicum — Etiopija
 Anthoxanthum amarum — Spānija, Portugāle
 Anthoxanthum aristatum — Vidusjūra un tuvējie apgabali no Madeiras un Kanāriju salām līdz Egejas jūrai
 Anthoxanthum borii — Indija
 Anthoxanthum dregeanum — Dienvidāfrika
 Anthoxanthum ecklonii — Dienvidāfrika, Lesoto, Malāvija
 Anthoxanthum gracile — Vidusjūra no Marokas līdz Egejas jūrai
 Anthoxanthum hookeri — Guidžou, Sičuaņa, Tibeta, Juņnaņa, Butāna, Nepāla, Sikima, Asama, Arunačala Pradeša, Mjanma
 Anthoxanthum horsfieldii — Dienvidaustrumāzija, Jaungvineja, Asama, Taivāna, Guidžou
 Anthoxanthum japonicum — Honsju
 Anthoxanthum madagascariense — Madagaskara
 Anthoxanthum nivale — Centrālāfrikas kalni (Zaira, Ruanda, Uganda, Kenija, Tanzānija)
 Anthoxanthum odoratum — plaši izplatīts no Islandes līdz Kanāriju salām līdz Mongolijai; naturalizējies Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā, Dienvidāfrikā, Japānā, Austrumāzijā. — Parastā smaržzāle 
 Anthoxanthum ovatum —Vidusjūra no Spānijas līdz Egejas jūrai
 Anthoxanthum pallidum — Sičuaņa, Juņnaņa
 Anthoxanthum sikkimense — Nepāla, Juņnaņa, Sikima, Butāna, Arunačala Pradeša
 Anthoxanthum tongo — Dienvidāfrika

Ārējās saites

Atsauces 

Latvijas flora
Smaržzāles
Helga Ingeborga Melnbārde

Helga Ingeborga Melnbārde (1944—2022) bija latviešu keramiķe un pedagoģe.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1944. gada 22. februārī. Mācījās Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas (RLMV) Keramikas nodaļā (tagadējās PIKC Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolas Keramikas izstrādājumu dizaina izglītības programmā). Studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Lietišķi dekoratīvās mākslas nodaļas Keramikas specialitātē (1966-1971). Kopš 1968. gada piedalījās izstādēs, 1973. gadā viņu uzņēma Latvijas Mākslinieku savienības, 1975. gadā Melbārde dibināja Latvijas Universitātes Tautas lietišķās mākslas studiju “Vāpe” un bija tās mākslinieciskā vadītāja.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1992. gadā Helga Ingeborga Melnbārde kļuva par Latvijas Universitātes Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas fakultātes docētāju, 1993. gadā Latvijas Universitātē ieguva maģistra grādu mākslas pedagoģijā. 

Mirusi 2022. gada 26. augustā.

Grāmatas 
 “Veidosim! Septiņi soļi no māla līdz keramikai” (2012), 
 ”Tornī kāpšana” (autobiogrāfija, 2005),
 „Tuvošanās” (darbu albums, 2014)

Atsauces 

1942. gadā dzimušie
2022. gadā mirušie
Latvijas keramiķi
A Ghetto Christmas Carol

A Ghetto Christmas Carol ir amerikāņu repera un dziedātāja XXXTentacion ar Ziemassvētku tēmu saistīts ieraksts. 2017. gada 11. decembrī to izlaida Bad Vibes Forever. Producēšanu galvenokārt veica amerikāņu ierakstu producents Ronny J un pats XXXTentacion, kā arī Cubeatz un J Dilla.

Dziesmu sarakts 

XXXTentacion albumi
2017. gada albumi
Vera Hramņikova

Vera Hramņikova (1946—2022) bija Daugavpils teātra aktrise un režisore.

Dzimusi 1946. gada 13. jūnijā Vitebskā, drīz pārcēlās uz dzīvi Daugavpilī. Pēc Daugavpils Pedagoģiskā institūta absolvēšanas strādāja par angļu valodas skolotāju. Studēja Maskavas Borisa Ščukina Teātra institūta režijas fakultātē, 1985. gadā atgriezās Daugavpilī un darbojās Daugavpils krievu amatierteātrī.
1988. gadā kļuva par Daugavpils teātra aktrisi, vēlāk par režisori, iestudēja vairāk kā 20 izrāžu.
2016. gadā Verai Hramņikovai piešķīra Daugavpils domes apbalvojumu par mūža ieguldījumu.
Mirusi 2022. gada 10. augustā.

Atsauces 

Baltkrievijā dzimušie
Latvijas teātra aktieri
Erdeneta

Erdeneta () ir pilsēta Mongolijas ziemeļos, Orhonas aimaka centrs. Ar aptuveni 100 000 iedzīvotājiem Erdeneta ir otrā lielākā pilsēta valstī.

Pilsēta dibināta 1972. (pēc citām ziņām 1974.) gadā. Tā tika nodibināta ar PSRS iesaisti, lai apgūtu apkārtnes vara un molibdēna rūdu atradnes. Arī mūsdienās pilsētas galvenais uzņēmums ir uzņēmums "Erdenet " (Эрдэнэт үйлдвэр) - viens no lielākajiem pasaules vara ieguves uzņēmumiem. Uzņēmuma īpašnieks ir Mongolijas valsts.

Erdenetā bērnību pavadījis Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis. Šeit jaunību pavadījis Mongolijas prezidents Elbegdordžs Cahjagīns.

Ārējās saites 

Mongolijas pilsētas
Rādītājpirksts

Rādītājpirksts ir otrais no pieciem ekstremitātes pirkstiem. Tas atrodas starp īkšķi un vidējo pirkstu. Parasti tas ir veiklākais un jutīgākais rokas pirksts, un parasti ir īsāks par vidējo pirkstu un var būt īsāks vai garāks par zeltnesi.

Rādītājpirkstu veido trīs falangas. Tam nav muskuļu un to kontrolē plaukstas muskuļi, kuru cīpslas ir piestiprinātas pie pirksta kauliem.

Lietojums 
Rādītājpirkstu mēdz izmantot, lai norādītu vai identificētu priekšmetu, personu, vietu vai objektu.

Mazuļi aptuveni gada vecumā sāk rādīt ar pirkstu, lai izteiktu salīdzinoši sarežģītas domas, tostarp interesi, vēlmi un informāciju. Cilvēku mazuļu prasme izmantot pirkstus, lai norādītu, liecina par prāta teoriju vai spēju izprast, ko citi cilvēki domā. Šī prasme palīdz attīstīt cilvēka valodas lietošanu.

Primāti, kas nav cilvēkveidīgie primāti, kuri nespēj izprast, ko domā citi, izmanto norādīšanu daudz primitīvākos veidos. Tajā pašā laikā vārnu dzimtas putni, suņi un ziloņi saprot rādīšanu ar pirkstu.

Dažās kultūrās, īpaši malajiešu un javiešu Dienvidaustrumāzijā, rādīšana ar rādītājpirkstu tiek uzskatīta par rupju žestu, tāpēc tā vietā tiek izmantots īkšķis.

Mākslā 
Mākslā rādītājpirksts, kas norāda uz skatītāju, bieži vien tiek izmantots kā pavēles vai pavēstes žests. Divi slaveni piemēri ir vervēšanas plakāti, kurus Pirmā pasaules kara laikā izmantoja Apvienotā Karaliste un ASV.
Uz augšu vērsts rādītājpirksts liecina par mācīšanas autoritāti. To attēlo, piemēram, Rafaēla Platona attēlojums gleznā Atēnu skolā.

Atsauces 

Plauksta
Otrā Harkivas kauja

Otrā Harkivas kauja (, ) bija Otrā pasaules kara Austrumu frontes kauja 1942. gada maijā Harkiva apgabalā.

Vērmahta 6. armija, sadarbojoties ar ģenerāļa Evalda fon Kleista 1. tanku armiju, atsita Sarkanās armijas uzbrukumu Harkivai un Izjumas apkārtnē ielenca vairākas PSRS armijas, gūstā saņemot gandrīz 240 000 padomju karavīru, 2600 artilērijas iekārtu un 1200 tanku. Vērmahta uzvara nodrošināja 1942. gada vasaras uzbrukumu dienvidaustrumu virzienā.

Norise 
1942. gada 12. maijā sākās maršala Semjona Timošenko vadītais Sarkanās armijas uzbrukums ar mērķi aplenkt Vērmahta armiju grupu "Dienvidi" pie Harkivas.
15. maijā ar masīviem gaisa triecieniem padomju ofensīva tika apturēta un 17. maijā vācieši sāka pretuzbrukumu un līdz 22. maijam ielenca apmēram 250 000 padomju karavīru no visām pusēm. Pēc sešu dienu pretestības ielenktās Sarkanās armijas daļas padevās gūstā.

Pēc Otrās Harkivas kaujas Vērmahts izveidoja pozīcijas gar Doņecas upi un sagatavojās lielajai vasaras ofensīvai Ziemeļkaukāzā un Pievolgā, kas sākās 28. jūnijā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Operācijas Otrajā pasaules karā
Kaujas Ukrainas teritorijā
Kaujas ar Vācijas piedalīšanos
Kaujas ar PSRS piedalīšanos
20. gadsimta kaujas
Zeltnesis

Zeltnesis ir ceturtais no pieciem ekstremitātes pirkstiem. Tas atrodas starp vidējo pirkstu un mazo pirkstiņu. Parasti uz tā tiek valkāts laulību gredzens.

Zeltnesi veido trīs falangas.

Terminoloģija 
Japāņu valodā to sauc par 薬指 (kusuri yubi, "medicīnas pirksts"), kas cēlies no tā, ka to bieži lietoja, lai satvertu tradicionālās pulverveida zāles, jo citādi to lietoja reti un tāpēc uzskatīja par tīrāko no visiem.

Angļu valodā to sauc par gredzena pirkstu.

Citās valodās, piemēram, sanskritā, somu un krievu valodā, zeltnesis tiek saukts attiecīgi par "Anamika", "nimetön" un "Безымянный" ("bez vārda").

Semītu valodās, piemēram, arābu un ebreju valodā, zeltnesis tiek saukts attiecīgi par "bansur" (kas nozīmē "uzvara") un "kmitsa" (nozīmē "paņemt sauju").

Atsauces 

Plauksta
Rejs Vilsons

Ramons Vilsons (, dzimis , miris ), pazīstams kā Rejs Vilsons, bija angļu futbolists, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks.

Lielāko daļu savas karjeras aizvadījis Huddersfield Town un Everton.

Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1960. līdz 1968. gadam, kopumā aizvadot 63 mačus. Ar izlasi uzvarējis 1966. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1962. gada FIFA Pasaules kausā un 1968. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Everton

 FA kauss: 1966

Anglija

 FIFA Pasaules kauss: 1966

Ārējās saites 

1934. gadā dzimušie
2018. gadā mirušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
Anglijas futbola treneri
Huddersfield Town A.F.C. spēlētāji
Everton F.C. spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1968. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Dārbišīrā dzimušie
Mazā eragroste

Mazā eragroste () ir graudzāļu dzimtas suga. Savvaļā tā sastopama mērenā un subtropu klimata joslās Eirāzijā. Eiropas ziemeļdaļā, tostarp Latvijā, mazā eragroste ir rets, adventīvs (ievazāts) augs.

Latvijā mazā eragroste pārsvarā sastopama valsts vidus un austrumu daļā, kur dažāda lieluma grupas aug smiltājos, ceļmalās un dzelzceļu uzbērumos.

Vizuāli grūti atšķirama no otras Latvijā sastopamās sugas – lielvārpu eragrostes.

Apraksts 
Mazā eragroste ir viengadīgs, 8-25 cm garš lakstaugs, kurš veido nelielu, blīvu ceru ar daudziem paciliem vai stāviem stiebriem. Stiebrs ir kails. Viss augs ir pelēcīgs, it kā eļļains; šo iespaidu rada daudzie dziedzermatiņi uz lapām un ziedkopas. Lapas ir 0,2-0,5 cm šauras, mēlītes vietā matiņu pušķis. Skara iegareni olveidīga (ga 5-10 cm), zari atstāv, katrā vārpiņā 8-18 divdzimumu ziedi. Vārpiņas ir 1 cm garas un (līdz) 0,2 cm platas uz ziedkopas ass 2 rindās, ar pelēcīgi violetu nokrāsu. Vārpiņas plēksnes ir īsas, uz šķautnēm ar dziedzeriem. Ārējās zieda plēksne ir 0,15-0,2 cm gara, tās šķautne parasti ir kaila. Bagātīgs dziedzermatojums ir uz vārpiņas kātiņa (ass) tā galā. Akota nav. Auglis ir sīks grauds. Zied no jūlija līdz septembrim.

Ārējās saites

Atsauces 

Eragrostes
Latvijas flora
Vācija 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs

Vācija (Vācijas Impērija) bija pārstāvēta 1900. vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās Francijas galvaspilsētā Parīzē no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs bija otrās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā startēja.

Vācija šajās olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta ar 76 sportistiem, kuri startēja 10 olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk sportistu no Vācijas startēja airēšanā, 21 sportists. Pirmo reizi tā bija pārstāvēta airēšanā, burāšanā, jāšanā, paukošanā, peldēšanā, regbijā un ūdenspolo. 

Šajās olimpiskajās spēlēs Vācija izcīnīja 9 olimpiskās medaļas (4 zelta, 3 sudraba un 2 bronzas medaļas), kopvērtējumā ierindojoties 9. vietā. Trīs no visām medaļām (1 zelta un 2 bronzas) tika izcīnītas airēšanā. Vācija pirmās olimpiskās medaļas izcīnīja airēšanā, burāšanā, peldēšanā un regbijā. Pieci Vācijas sportisti izcīnīja pa divām olimpiskajām medaļām. Ernsts Hopenbergs bija vienīgais, kurš izcīnīja divas olimpiskās zelta medaļas.

Sportisti

Sportistu sadalījums pa sporta veidiem 
  — Pirmoreiz valsts pārstāvēta šajā sporta veidā.

Medaļu ieguvēji

Medaļnieki

Sportisti ar vairākām medaļām

Medaļu sadalījums pa sporta veidiem 

  — Pirmās izcīnītās olimpiskās medaļas šajā sporta veidā
  — Pirmās izcīnītā zelta medaļas šajā sporta veidā
  — Pirmās izcīnītā sudraba medaļas šajā sporta veidā
  — Pirmās izcīnītā bronzas medaļas šajā sporta veidā

Rezultāti

Airēšana

Burāšana

Jāšana

Paukošana

Peldēšana 
OR — Olimpiskais rekords

Regbijs

Riteņbraukšana

Ūdenspolo

Vieglatlētika 
 Skrejceļa un šosejas disciplīnas 

 Laukuma disciplīnas

Vingrošana

Skatīt arī 
 Vācija olimpiskajās spēlēs

Atsauces un piezīmes

Ārējās saites 
 Vācija 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (Sports Reference) 
 Vācija 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (Olympedia) 

Valstis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
1900
Ričards Džūels

"Ričards Džūels" () ir 2019. gada ASV biogrāfiska drāmas filma, kuras režisors ir Klints Īstvuds. Filmā galvenās lomas atveido Pols Volters Hauzers, Sems Rokvels, Ketija Beitsa, Džons Hamms un Olīvija Vailda. Filma ir balstīta uz žurnāla Vanity Fair 1997. gada rakstu American Nightmare: The Ballad of Richard Jewell un 2019. gada grāmatu The Suspect: An Olympic Bombing, the FBI, the Media, and Richard Jewell, the Man Caught in the Middle.

Filma parāda 1996. gada vasaras olimpisko spēļu laikā Atlantā notikušo teroraktu, kad Centennial Olympic parkā tika detonēta bumba, un sprādziena izmeklēšanu, kad nepatiesi tiek apsūdzēts apsargs Ričards Džūels.

"Ričards Džūels" pirmizrāde notika  un to izplatīja Warner Bros. Pictures. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši izceļot Hauzera, Rokvela un Beitsas aktierspēli, kā arī Īstvuda režiju. Tomēr filma tika kritizēta par žurnālistes Ketijas Skrudžas (attēlo Olīvija Valda) attēlošanu. National Board of Review filmu "Ričards Džūels" izraudzījās kā vienu 2019. gada labākajām filmām. Ketija Beitsa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā", kā arī Zelta globusa balvai tādā pašā kategorijā. Filmas kases ieņēmumi pārsniedza 44 miljonus ASV dolārus pie 45 miljonu budžeta.

Atsauces

Ārējās saites 

2019. gada filmas
ASV filmas
Drāmas
Biogrāfiskas filmas
Warner Bros. filmas
Klinta Īstvuda filmas
McCabe & Mrs. Miller

McCabe & Mrs. Miller ir 1971. gada ASV vesterna filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Roberts Oltmens. Filmā galvenās lomas atveido Vorens Bītijs, Džūlija Kristija un Renē Oberženuā. Filma ir balstīta uz Edmunda Notona 1959. gada romāna McCabe.

Filma stāsta par spēlmani (Bītijs) un prostitūtu (Kristija), kuri kļūst par biznesa partneriem nomaļā kalnrūpniecības pilsētā. Viņu bizness turpina augt, līdz pilsētā ierodas liela korporācija.

McCabe & Mrs. Miller pirmizrāde notika  un to izplatīja Warner Bros.. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Džūlija Kristija tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā". 2008. gadā Amerikas Kinoinstitūts McCabe & Mrs. Miller ierindoja kā vienu no labākajām vesterna filmām. 2010. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".

Atsauces

Ārējās saites 

1971. gada filmas
ASV filmas
Vesterni
Warner Bros. filmas
Roberta Oltmena filmas
Kas jauns, kaķīt?

"Kas jauns, kaķīt?" () ir 1965. gada ASV un Francijas romantiska kinokomēdija, kuras režisors ir Klaivs Donners, bet scenārija autors Vudijs Allens. Filmā galvenās lomas atveido Pīters Selerss, Pīters O'Tūls, Romija Šneidere, Kapučīne, Pola Prentisa, Vudijs Allens un Urzula Andresa. Šī ir Vudija Allena aktiera kinodebija, kā arī pirmā filma, kurai viņš ir sarakstījis scenāriju.

Filma stāsta par sieviešu krāpnieku (O'Tūls), kurš vēlas atteikties no sava dzīvesveida, lai apprecētu savu mūža mīlestību (Šneidere). Viņš meklē palīdzību pie psihoanalītiķa (Selerss), kuram pašam ir romantiskas problēmas.

"Kas jauns, kaķīt?" pirmizrāde notika  un to izplatīja United Artists. Filma saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes. Lielu slavu iemantoja filmas tituldziesma What's New Pussycat?, kuras mūzikas autors ir Bērts Bakeraks, vārdu autors Hals Deivids, bet izpilda Toms Džonss. Gan Bakeraks, gan Deivids tika nominēti Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā dziesma".

Atsauces

Ārējās saites 

1965. gada filmas
ASV filmas
Francijas filmas
Kinokomēdijas
Romantikas filmas
Luiss del Sols

Luiss del Sols Kaskaharess (, dzimis , miris ) bija spāņu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Kopumā La Liga turnīrā ar Real Betis un Real Madrid komandām aizvadījis 112 mačus, kuru laikā guvis 28 vārtus. Ar Real Madrid komandu divreiz kļuvis par Spānijas čempionu, kā arī uzvarējis 1959–60. gada Eiropas kausa sezonā. 1962. gadā pievienojies Itālijas komandai Juventus, kur 1967. gadā uzvarējis A sērijā. Itālijā spēlējis arī AS Roma rindās, bet karjeru noslēdzis Real Betis.

Spānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1960. līdz 1966. gadam, kopumā aizvadot 16 mačus un gūstot 3 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1964. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1962. un 1966. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Betis

 Segunda Division: 1957–58

Real Madrid

 La Liga: 1960–61, 1961–62
 Spānijas kauss: 1961–62
 Eiropas kauss: 1959–60
 Starpkontinentālais kauss: 1960

Juventus

 Itālijas A sērija: 1966–67
 Itālijas kauss: 1964–65

Spānija

 Eiropas čempionāts: 1964

Ārējās saites 

1935. gadā dzimušie
2021. gadā mirušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
Real Betis spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
AS Roma spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1964. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Kastīlijā un Leonā dzimušie
Ignasio Soko

Ignasio Soko Esparsa (, dzimis , miris ) bija spāņu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

12 gadus no savas profesionālās spēlētāja karjeras pavadījis Spānijas komandā Real Madrid, piedaloties vairāk nekā 400 oficiālos mačos. Septiņas reizes kļuvis par La Liga čempionu, kā arī uzvarējis 1965–66. gada Eiropas kausa sezonā.

Spānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1961. līdz 1969. gadam, kopumā aizvadot 25 mačus un gūstot vienus vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1964. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1966. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Real Madrid

 La Liga: 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1966–67, 1967–68, 1968–69, 1971–72
 Spānijas kauss: 1969–70, 1973–74
 Eiropas kauss: 1965–66

Spānija

 Eiropas čempionāts: 1964

Ārējās saites 

1939. gadā dzimušie
2015. gadā mirušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Madrides "Real" spēlētāji
1964. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Navarrā dzimušie
Amansio Amaro

Amansio Amaro Varela (, dzimis ) ir bijušais Spānijas futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Savu karjeru sācis dzimtās pilsētas Akoruņas klubā Deportivo. 1962. gadā pievienojies Real Madrid komandai, kur kopumā aizvadījis vairāk nekā 400 oficiālās spēles. Ar Real Madrid komandu deviņas reizes uzvarējis La Liga turnīrā, kā arī uzvarējis 1965–66. gada Eiropas kausa sezonā.

Spānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1962. līdz 1974. gadam, kopumā aizvadot 42 mačus un gūstot 11 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1964. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1966. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Real Madrid

 La Liga: 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1966–67, 1967–68, 1968–69, 1971–72, 1974–75, 1975–76
 Spānijas kauss: 1969–70, 1973–74, 1974–75
 Eiropas kauss: 1965–66

Spānija

 Eiropas čempionāts: 1964

Ārējās saites 

1939. gadā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
Akoruņas "Deportivo" spēlētāji
Madrides "Real" spēlētāji
1964. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Galisijā dzimušie
Luiss Svaress Miramontess

Luiss Svaress Miramontess (, dzimis ) ir bijušais spāņu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.

Savas karjeras laikā pārstāvējis Spānijas komandas Deportivo de La Coruña, CD Condal un Barcelona, kā arī Itālijas komandas Internazionale un Sampdoria. Svaress tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem spāņu futbolistiem. 1960. gadā viņš kļuva par pirmo un pagaidām vienīgo Spānijā dzimušo futbolistu, kurš ir saņēmis Zelta bumbas balvu. Ar Barcelona komandu divreiz uzvarējis La Liga turnīrā, bet ar Internazionale komandu trīsreiz uzvarējis Itālijas A sērijā. Divreiz kļuvis arī par Eiropas kausa ieguvēju.

Spānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1957. līdz 1972. gada, kopumā 32 mačos gūstot 14 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1964. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1962. un 1966. gada FIFA Pasaules kausā.

Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Trenējis komandas gan Itālijā, gan Spānijā. No 1988. līdz 1991. gadam bijis Spānijas izlases galvenais treneris, vadot komandu 1990. gada FIFA Pasaules kausā.

Sasniegumi 
Barcelona

 La Liga: 1958–59, 1959–60
 Spānijas kauss: 1957, 1958–59
 Starppilsētu gadatirgus kauss: 1955–58, 1958–60

Internazionale

 Itālijas A sērija: 1962–63, 1964–65, 1965–66
 Eiropas kauss: 1963–64, 1964–65
 Starpkontinentālais kauss: 1964, 1965

Spānija

 Eiropas čempionāts: 1964

Individuālie sasniegumi

 Zelta bumba: 1960

Atsauces

Ārējās saites 

1935. gadā dzimušie
Spānijas futbolisti
Spānijas izlases futbolisti
Spānijas futbola treneri
Spānijas futbola izlases treneri
Akoruņas "Deportivo" spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
1962. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1964. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1966. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Galisijā dzimušie
Zelta bumbas ieguvēji
Lee-Enfield

Lee-Enfield' vai Enfield ir ar aizslēgu darbināma, ar magazīnu darbināma atkārtotas šaušanas šautene, kas 20. gadsimta pirmajā pusē kalpoja kā galvenais Britu impērijas un Sadraudzības militāro spēku šaujamierocis un bija Lielbritānijas armijas šautene. standarta šautene no tās oficiālās pieņemšanas 1895. gadā līdz 1957. gadam. Pirmā pasaules kara versijas bieži tiek sauktas par "SMLE", kas ir saīsinājums no kopējā "Short, Magazine, Lee-Enfield" varianta.

Apraksts

Durklis 
Šautenei līdzi nāk durklis ar dunča veida asmeni, kura rokturis izgatavots no koka. Asmens garums 430 mm. Durklis ir piestiprināts pie masīva apakšstobra stiprinājuma (nevis pie stobra), lietots atsevišķi no šautenes, sver 510 g, apvalks tam ir 205 g. Vēlākajās modifikācijās varēja izmantot arī adatas veida durkli.

Ieroča plusi 
Īss garums un viegls svars.
Augsts uguns ātrums.
Magazīna 10 patronām
Labi ballistikas dati.
Atvērtā tipa tēmēklis un priekšējais tēmēklis ir labi aizsargāti no ārējiem bojājumiem.

Ieroča mīnusi 
Lieks magazīnas kontaktors. Modernizācijas laikā noņemts.
Novecojusi patrona ar maliņu.
No patronas tiek noņemti skrūves bloķēšanas uzgaļi, tāpēc uztvērējs saņem ievērojamu stiepes slodzi.
Ļoti augsts trokšņu līmenis.

Dažadu modeļu salīdzināmais raksturojums

Varianti un modifikācijas

Ārējās saites

Literatūra 
 Алексей Воинов. Афганское «сафари» или легендарный «ли-энфилд» // журнал «Мастер-ружьё», № 59, 2002. Стр. 16-19.

Atsauces 

Šautenes
SKS 68. ekspedīcija

SKS 68. ekspedīcija (Expedition 68, ISS-68, Экспедиция МКС-68) ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA), Krievijas Roskosmos, Eiropas EKA un Japānas JAXA kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2022. gada 29. septembra.

Ekspedīcijas gaita 
68. ekspedīcija sākās 2022. gada 29. septembrī ar kosmosa kuģa Sojuz MS-21 atvienošanos un turpināsies līdz kosmosa kuģa Sojuz MS-22 atvienošanai 2022. gada 28. martā.

Apkalpe

Iziešanas atklātā kosmosā

Ārējās saites 

 68. ekspedīcija NASA mājas lapā 

68
2022. gads kosmonautikā
Lionels Skaloni

Lionels Sevastjans Skaloni (; dzimis ) ir argentīniešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis labās malas aizsarga pozīcijā, lielu daļu karjeras pārstāvējis Spānijas klubu Deportivo. Spēlējis arī citos Spānijas, Itālijas, Anglijas un dzimtās Argentīnas klubos, kā arī Argentīnas izlasē. Kopš 2018. gada ir Argentīnas izlases galvenais treneris.

Futbolista karjera 
Spēlētāja karjeru sāka Argentīnas klubā Newell's Old Boys. No 1996. līdz 1997. gadam spēlēja Laplatas "Estudiantes", bet 1997. gada beigās pievienojās Spānijas klubam Akoruņas "Deportivo". 2000. gadā Deportivo rindās kļuva par La Liga čempionu, bet 2002. gadā izcīnīja Spānijas Karaļa kausu. 2006. gadā tika izīrēts Anglijas Premjerlīgas klubam West Ham United. Spēlēja 2006. gada FA kausa finālā, kurā komanda pēcspēles 11 metru sitienos piekāpās Liverpool. Pēc tam atgriezās Spānijā un karjeru turpināja Santanderas "Racing".

2007. gada vasarā pārgāja uz Itālijas A sērijas klubu Lazio. No 2008. līdz 2009. gadam pavadīja īrē Spānijas klubā Mallorca. Futbolista karjeru noslēdza Itālijā, pārstāvot Bergamo "Atalanta".

Argentīnas izlasē debitēja  draudzības spēlē pret Lībiju. Tika iekļauts izlases sastāvā 2006. gada FIFA Pasaules kausā. Finālturnīrā nospēlēja vienu spēli — astotdaļfināla maču pret Meksiku. Kopumā izlasē aizvadījis septiņas spēles.

Trenera karjera 
2016. gadā sāka strādāt par Horhes Sampaoli asistentu Spānijas futbola klubā Sevilla. 2017. gada jūnijā, kad Sampaoli tika apstiprināts par Argentīnas izlases galveno treneri, Skaloni kļuva par viņa asistentu izlasē. Pēc 2018. gada FIFA Pasaules kausa Sampaoli atstāja galvenā trenera amatu, un Sampaoli kopā ar Pablo Aimaru kļuva par galvenā trenera pienākumu izpildītājiem līdz gada beigām. 2018. gada novembrī Skaloni tika oficiāli apstiprināts amatā. Viņa vadībā izlase izcīnīja trešo vietu 2019. gada Copa América. Nākamajā turnīrā 2021. gadā aizveda Argentīnas izlasi līdz Copa América čempiontitulam. 2022. gadā, pārspējot Eiropas čempioni Itāliju, Skaloni vadītā Argentīnas izlase uzvarēja CONMEBOL–UEFA čempionu kausā jeb Finalissima.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Deportivo
 La Liga: 1999–2000
 Spānijas Karaļa kauss: 2001–02
 Spānijas superkauss: 2002

West Ham
 FA kausa finālists: 2005–06

Argentīnas U-20 izlase
 FIFA U-20 Pasaules kauss: 1997

Trenera karjera 
Argentīnas izlase
 Copa América: 2021
 CONMEBOL–UEFA čempionu kauss: 2022

Atsauces

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Santafē provincē dzimušie
Argentīnas futbolisti
Argentīnas izlases futbolisti
Akoruņas "Deportivo" spēlētāji
West Ham United F.C. spēlētāji
S.S. Lazio spēlētāji
RCD Mallorca spēlētāji
Bergamo "Atalanta" spēlētāji
2006. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Argentīnas futbola treneri
Argentīnas futbola izlases treneri
2022. gada FIFA Pasaules kausa treneri
Klauvējot pie debesu vārtiem

"Klauvējot pie debesu vārtiem" () ir 1997. gada Vācijas kriminālā traģikomēdijas filma. Filmas režisors ir Tomass Jāns, lomas atveido Tils Švaigers, Morics Blaibtrojs, Jans Josefs Līferss un Ritgers Hauers. Filmas nosaukums aizgūts no Boba Dilana dziesmas, kas iekļauta arī filmas skaņu celiņā. Filma piedalījās 20. Maskavas Starptautiskajā kinofestivālā, kur Tils Švaigers ieguva balvu kā labākais aktieris.

Filma stāsta par diviem vīriešiem, kuriem uzrādīta nāvējoša diagnoze, kā rezultātā viņi reibumā no slimnīcas aizdzen automašīnu ar miljons Vācijas markām bagāžniekā.

Filma iemantojusi plašu popularitāti Krievijā un citās bijušajās padomju valstīs, kur ieguvusi kulta filmas statusu.

Atsauces

Ārējās saites 

1997. gada filmas
Vācijas filmas
Suverēnā vara

"Suverēnā vara" ir politiskā partija Latvijā, ko 2005. gadā ar nosaukumu "Savienība Latgales Sirds" (vēlāk "Likums.Atbildība.Kārtība") izveidoja bijušais Saeimas deputāts Ernests Jurkāns. Kopš 2022. gada 4. jūlija partija darbojas ar nosaukumu "Suverēnā vara" un tās vadītāja ir Jūlija Stepaņenko. Partija ir konservatīva un populistiska, kā arī tā pārstāv Latvijas krievu kopienas intereses.

Vēsture 
Partija ir reģistrēta 2005. gada 24. janvārī kā "Savienība Latgales Sirds", bet pēc tam pārdēvēta par "Likums.Atbildība.Kārtība". 2022. gada martā par partijas valdes locekli kļuva Vjačeslavs Stepaņenko, tās dibinātājam E. Jurkānam saglabājot vietu valdē. 2022. gada jūlijā, pēc izslēgšanas no partijas "Latvija pirmajā vietā" Saeimas deputātes J. Stepaņenko un Ļubova Švecova iestājās partijā "Likums.Atbildība.Kārtība" un J. Stepaņenko tika ievēlēta par tās valdes priekšsēdētāju, mainot arī partijas nosaukumu uz "Suverēnā vara".

13. Saeimas darbības beigās šīs partijas biedriem bija trīs vietas parlamentā: J. Stepaņenko, Ļ. Švecova, kā arī Ainārs Vilciņš, kuri visi darbojās Saeimas frakcijā "Neatkarīgie".

Partija piedalījās 2022. gada Saeimas vēlēšanās. Partiju saraksti tika reģistrēti 2022. gada 1. augustā. Saeimas vēlēšanās "Suverēnā vara" nepārvarēja 5% barjeru un neiekļuva parlamentā.

Vēlēšanas

Atsauces

Ārējās saites 
 Partijas mājaslapa

Latvijas politiskās partijas
Mārša Hanta

Mārša Hanta (; dzimusi kā Mārsija Virdžīnija Hanta () , mirusi ) bija amerikāņu aktrise, modele un aktīviste ar gandrīz 80 gadus ilgu karjeru. Viņu 1950. gados makartisma laikā vairākas Holivudas kinostudijas iekļāva melnajos sarakstos.

Viņa piedalījusies daudzās filmās, tostarp kopā ar Džonu Veinu filmā Born to the West (1937), ar Grīru Gārsoni un Lorensu Olivjē filmā "Lepnums un aizspriedumi" (Pride and Prejudice, 1940), ar Vanu Heflinu filmā Kid Glove Killer (1942), ar Margaretu Salavanu un Džoanu Blondelu filmā Cry 'Havoc' (1943), ar Mikiju Rūniju filmā The Human Comedy (1943), ar Klēru Trevoru filmā Raw Deal (1948), ar Šarlu Buajē filmā The Happy Time (1952) un Daltona Trambo filmā Johnny Got His Gun (1971).

Par lomām televīzijā Hantai 1960. gadā piešķīra zvaigzni Holivudas Slavas alejā.

Hanta aktīvi iesaistījās cīņā pret badu pasaulē un vēlākajos gados palīdzēja bezpajumtnieku patversmēm, atbalstīja viendzimuma laulības, vairoja izpratni par klimata pārmaiņām un veicināja mieru trešās pasaules valstīs.

Atsauces

Ārējās saites 

1917. gadā dzimušie
Ilinoisā dzimušie
2022. gadā mirušie
Amerikāņu kinoaktrises
ASV teātra aktrises
ASV televīzijas aktrises
ASV fotomodeles
Simtgadnieki
Mazais pirkstiņš

Mazais pirkstiņš jeb mazais pirksts ir piektais no pieciem ekstremitātes pirkstiem. Tas atrodas blakus zeltnesim un to veido trīs falangas.

Nozīme 
Amerikā (un daudzviet citur pasaulē) mazo pirkstiņu saāķēšana, kad kaut kas tiek apsolīts, tiek saukta par mazo pirkstiņu zvērestu (). Ķīnā un Korejā solījumiem tiek izmantots līdzīgs žests - pēc pirkstu saāķēšanas vēl tiek saspiesti kopā īkšķi.

Japāņu jakuzā eksistē soda veids jubitsume - mazā pirkstiņa daļēja amputēšana.

Pastāv populārs, bet maldīgs uzskats, ka dzerot no tējas tasītes ir pieklājīgi izstiept mazo pirkstu. Dažādas smalkās etiķetes rokasgrāmatas parasti nosoda šo praksi, apzīmējot to kā snobiskuma pazīmi sociāli zemākas personas vidū.

Microsoft ziņojumapmaiņas lietojumprogrammā Teams ir emocijzīme, kas attēlo dūri ar paceltu mazo pirkstiņu. Apraksts ir "Dabas aicinājums", kas ir pieklājīgs eifēmisms, ko lieto, lai apzīmētu nepieciešamību doties uz labierīcībām.

Atsauces 

Plauksta
Fransisko Rubio

Fransisko Karloss "Frenks" Rubio (Francisco Carlos "Frank" Rubio; dzimis ) ir ASV kosmonauts, ASV Armijas pulkvežleitnants, helikoptera pilots, aviācijas ārsts.

Biogrāfija 
Fransisko Rubio piedzima 1975. gada 11. decembrī Losandželosā no Salvadoras nākušu vecāku ģimenē. Tēvs bija ķirurgs. Bērnībā Fransisko pirmos sešus dzīves gadus dzīvoja Salvadorā, pēc tam ģimene pārcēlās uz Maiami, Floridas štatā, kur viņš apmeklēja Maiami Sansetas vecāko vidusskolu.
1998. gadā Rubio ASV Militārajā akadēmijā ieguva bakalaura grādu starptautiskajās attiecībās.

Pēc iestāšanās Armijā kā otrais leitnants Rubio kļuva par helikoptera UH-60 Blackhawk pilotu. Viņš bija bija 82. gaisa desanta divīzijas 2. bataljona A rotas grupas vadītājs, vēlāk 3. aviācijas pulka 2. bataljona A rotas komandieris. Rubio nolidoja vairāk nekā 1100 stundas, tostarp 600 kaujas stundas kaujas operāciju laikā Bosnijā, Irākā un Afganistānā.

2010. gadā Rubio ieguva medicīnas doktora grādu Veselības zinātņu vienoto pakalpojumu universitātē un pabeidza ģimenes medicīnas rezidentūru Fortbeningā. Viņš strādāja par klīnikas vadītāju un aviācijas ķirurgu Redstonas arsenālā. Laikā, kad viņš tika izvēlēts par astronauta kandidātu, Rubio bija 10. īpašo spēku grupas 3. bataljona ķirurgs Fortkarsonā.

2017. gada 7. jūnijā Fransisko Rubio tika uzņemts NASA astronautu 22. grupā. Augustā viņš Lindona Džonsona kosmosa centrā uzsāka vispārējās kosmosa apmācības kursu.
2020. gada 10. janvārī viņam piešķīra astronauta kvalifikāciju

2020. gada 9. decembrī tika paziņota Mēness ekspedīciju Artemis Team grupa, kurā bija iekļauts arī Rubio.

2022. gada 14. jūlijā Rubio oficiāli tike iekļauts kosmosa kuģa Sojuz MS-22 pamatapkalpē.

Fransisko Rubio pirmais kosmiskais lidojums sākās 2022. gada 21. septembrī, esot kosmosa kuģa Sojuz MS-22 lidojuma inženierim. Starptautiskajā kosmosa stacijā 67.  un 68. ekspedīcijā viņš bija lidojuma inženieris.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums

Ārējās saites 

 Biogrāfija NASA, 
 Biogrāfija astronaut.ru, 

ASV astronauti
NASA astronauti
15. Saeimas vēlēšanas

15. Saeimas vēlēšanas Latvijā notiks ne vēlāk kā . Cilvēkiem, kas nevarēs balsot vēlēšanu dienā, būs iespēja nodot savu balsi glabāšanā iepriekšējās trīs dienās īpaši noteiktos laikos daļā no vēlēšanu iecirkņiem. Vēlēšanas norisināsies piecos vēlēšanu apgabalos: Rīgā, Vidzemē, Latgalē, Zemgalē un Kurzemē. Saeimā tiek ievēlēti 100 deputāti.

Balsošanas sistēma 

Latvijas Republikas Satversme nosaka, ka Saeimu ievēl vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu. Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, oktobra pirmajā sestdienā, bet Latvijas Valsts prezidentam ir tiesības pieprasīt ārkārtas vēlēšanas. Tiesības vēlēt ir pilntiesīgiem Latvijas pilsoņiem, kuri vēlēšanu dienā ir sasnieguši astoņpadsmit gadu vecumu. Saeimā var ievēlēt jebkuru pilntiesīgu Latvijas pilsoni, kurš vēlēšanu pirmajā dienā ir vecāks par divdesmit vienu gadu.

Vēlēšanu apgabali 

Latvijā ir pieci Saeimas vēlēšanu apgabali — Kurzeme, Vidzeme, Latgale, Zemgale un Rīga. No katra vēlēšanu apgabala tiek ievēlēts konkrēts skaits deputātu proporcionāli iedzīvotāju skaitam apgabalā. Katram vēlēšanu apgabalam ir savi kandidātu saraksti. Ārzemēs dzīvojošie Latvijas pilsoņi tiek pieskaitīti pie Rīgas vēlēšanu apgabala.

Priekšvēlēšanu aptaujas

Partiju reitingi

2022. gads

Atsauces

Ārējās saites 
 Latvijas Republikas Saeimas mājaslapa
 CVK mājas lapa

2026. gads Latvijā
Saeimas vēlēšanas
Valentīne Lasmane

Valentīne Lasmane dzimusi Jaunzeme (1916—2018) bija latviešu filoloģe un nacionālās pretestības kustības dalībniece.

Dzīvesgājums 
Dzimusi 1916. gada 16. maijā Kremenčukā Pirmā pasaules kara latviešu bēgļa mērnieka Kārļa Jaunzemja un viņa ukraiņu sievas ģimenē.
1921. gadā viņas ģimene atgriezās tēva dzimtenē un sākumā dzīvoja tēva mātes "Grotu" mājās pie Vējupītes Siguldas apkārtnē. Mācījās Rīgas pilsētas 40. pamatskolā, Rīgas Valsts 2. ģimnāzijā (1930—1934), studēja Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes Baltu filoloģijas nodaļā (1934—1942). Pēc Latvijas okupācijas strādāja Latvijas Telegrāfa aģentūrā LETA (1940—1941) par reģionālo ziņu redaktori, Vācu okupācijas laikā bija latviešu valodas skolotāja Malnavas Lauksaimniecības skolā (1941—1942).
1944. gadā iesaistījās Latvijas Centrālās padomes darbā, 26. septembrī ieradās Ventspilī, kur palīdzēja bēgļiem no Kurzemes nokļūt Gotlandes salā, bet 26. novembrī viņa pārcēlās pār jūru uz Zviedriju. Pēc Otrā pasaules kara beigām trimdā rakstīja reportāžas un recenzijas, kas publicētas laikrakstā "Latvju Ziņas", žurnālā "Brīvība", "Jaunā Gaita". Recenzēja Alberta Bela, Andreja Eglīša un citu rakstnieku darbus, almanahu "Varavīksne".

1970. gadā, Latvijas apmeklējuma laikā, gan viņu, gan vīru Albertu Lasmani aizturēja VDK un desmit dienas pēc kārtas pratināja saistībā ar viņas vīra māsas Lidijas Doroņinas-Lasmanes apsūdzību pretpadomju darbībā.
Kad 1983. gadā Lidiju Lasmani trešo reizi notiesāja, Valentīne Lasmane veica milzu darbu, lai izvērstu skaļu starptautisku akciju, iesaistot starptautiskas cilvēktiesību organizācijas. Bija latviešu valodas skolotāja Minsteres latviešu ģimnāzijā (1983—1984).

Mirusi 2018. gada 3. decembrī Tēbijā pie Stokholmas.

Daiļrade 
 "Larobok i lettiska" ("Latviešu valodas mācība zviedru valodas pratējiem", 1980, ar pārskatu par latvieši valodas gramatiku)
 "A course of modern Latvian" ("Mūsdienu latviešu valodas kurss", 1985)
 "Latviešu-zviedru sarunu valodas vārdnīca" (1993, kopā ar H. Sellebranti)
 "Pāri jūrai" (1990, Stokholmā) — atmiņas par 1944.—1945. gada notikumiem un 130 laivu bēgļu liecību apkopojums
 "Nakts jau nav tikai gulēšanai" (2020) — dzīvesstāsts Gaita Grūtupa sakārtojumā un literārajā redakcijā sērijā "Bezbailīgie"

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis

Tēls kinematogrāfā 
 Veltas prototips Aloiza Brenča filmā (1967) pēc Arvīda Griguļa romāna (1965) “Kad lietus un vēji sitas logā”
 Sandras tēls Arvīda Krieva spēlfilmā “Dancis pa trim” (2011)
 Pētera Krilova dokumentālajā filmā “Uz spēles Latvija” (2014)

Literatūra 
 Pārcēlāji. Mansards, 2021.

Atsauces

Ārējās saites 
 Gadsimts ar savu valsti. Valentīnes Lasmanes atmiņas Latvijas Radio 1

Ukrainā dzimušie
Pretošanās kustības okupācijas varām Latvijā
Simtgadnieki
Klute

Klute ir 1971. gada ASV neo-noir trillera filma, kuras režisors un producents ir Alans Dž. Pakula. Filmā galvenās lomas atveido Džeina Fonda, Donalds Saterlends, Čārlzs Čofi un Rojs Šeiders. Klute ir pirmā daļa Pakulas "paranojas triloģijā", tai seko The Parallax View (1974) un "Visi prezidenta vīri" (All the President's Men, 1976).

Filma stāsta par detektīvu (Saterlends), kurš kopā ar Ņujorkas prostitūtu (Fonda) mēģina atrast pazudušu vīrieti.

Klute pirmizrāde notika  un to izlaida Warner Bros.. Filma guva gan komerciālus panākumus, gan kritiķu atzinību. Kritiķi slavēja filmas režiju, scenāriju un jo īpaši Fondas aktierspēli. Fonda par savu sniegumu saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā", šo balvu saņemot pirmo reizi savā karjerā. Klute tika nominēta arī Oskaram kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Filmas kopējie ienākumi pārsniedza 12 miljonus ASV dolāru pie 2,5 miljonu budžeta.

Atsauces

Ārējās saites 

1971. gada filmas
ASV filmas
Warner Bros. filmas
Alana Dž. Pakulas filmas