joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nils Muižnieks

Nils Raimonds Muižnieks (dzimis ) ir ASV latviešu politologs. Bijušais Sorosa fonda Latvijas filiāles programmu direktors un LCESC vadītājs. 
2002.—2004. gadā, būdams Aināra Šlesera vadītās Latvijas Pirmās partijas (LPP) biedrs, pārstāvēja šo partiju valdībā, kur bija īpašo uzdevumu ministrs sabiedrības integrācijas lietās. Bija LPP vicepriekšsēdētājs.

LU Sociālo un politisko pētījumu institūta direktors (2004-2012), Eiropas Komisijas pret rasismu un neiecietību loceklis (2005—2012) un priekšsēdētājs (2010—2012).
2012. gada līdz 2018. gadam pildīja Eiropas Padomes cilvēktiesību komisāra pienākumus.

2020. gada jūnijā Muižnieks kļuva par Amnesty International Eiropas Reģiona direktoru.

Izglītība 
 Ph.D. politikas zinātnē, Kalifornijas Universitāte Bērkli, ASV
 M.A. politikas zinātnē, Kalifornijas Universitāte Bērkli, ASV
 B.A. politikas zinātnē, Prinstonas Universitāte, ASV, 1986

Darbi 
 Muižnieks N. Latvian-Russian Relations: Dynamics Since Latvia's Accession to the EU and NATO. Riga: LU Akadēmiskais apgāds, 2011

Atsauces

Ārējās saites 
 2004. gada personas dati CVK mājaslapā
 N. Muižnieka kā kandidāta EP cilvēktiesību komisāra amatam mājaslapa

1964. gadā dzimušie
Kalifornijā dzimušie
ASV latvieši
Latvijas Pirmās partijas politiķi
Latvijas īpašu uzdevumu ministri sabiedrības integrācijas lietās
Latvijas politologi
Aritmētikas pamatteorēma

Skaitļu teorijā aritmētikas pamatteorēma apgalvo, ka jebkurš naturāls skaitlis n > 1 ir viennozīmīgi izsakāms kā pirmskaitļu reizinājums formā
 kur  ir pirmskaitļi un  ir pozitīvi veseli skaitļi un m ≥ 1.

Pielietojumi 

Ja zināms, kā dotos skaitļus sadalīt pirmreizinātājos, ir ļoti viegli atrast to lielāko kopīgo dalāmo un mazāko kopīgo dalītāju. Zinot dotā skaitļa n sadalījumu pirmreizinātājos, var viegli aprēķināt arī Eilera funkciju , kas ir RSA šifrēšanas algoritma pamatā.

Pierādījums 

Pirmais šīs teorēmas pierādījums ir atrodams Eiklīda "Elementu" septītajā grāmatā (apgalvojumi 30 un 32). Taču pirmais no mūsdienu viedokļa pieņemamais pierādījums ir atrodams Karla Frīdriha Gausa darbā "Disquisitiones Arithmeticae", kas izdots 1801. gadā.

Vispārinājumi 

Aritmētikas pamatteorēmu var vispārināt dažādām algebriskām struktūram. Piemēram, tā izpildās daudziem gredzeniem. Šādus gredzenus sauc par faktoriālgredzeniem (angliski — unique factorization domain). Aritmētikas pamatteorēma triviāli izpildās jebkurā laukā.

Atsauces

Ārējās saites 

 Proof of fundamental theorem of arithmetic , PlanetMath.
 Eric W. Weisstein, Fundamental Theorem of Arithmetic, MathWorld.
 GCD and the Fundamental Theorem of Arithmetic, cut-the-knot.
 Kevin R. Coombes, The Fundamental Theorem of Arithmetic.

Aritmētika
Skaitļu teorija
Elementārā matemātika

de:Primfaktorzerlegung#Fundamentalsatz der Arithmetik
Fase

Fase (no  — 'seja') ir bastiona, luneta vai ravelīna priekšējā, pret pretinieku vērstā siena. Uz fasēm parasti tika novietota lielāka kalibra artilērija nekā uz flankiem.

Nocietinājumi
Gorža

Gorža (no ) ir fortifikācijā lietots termins, ar kuru apzīmē ieeju nocietinājumā, netiešā nozīmē, nocietinājuma aizmugurējā uz savējo pusi vērstā mala. Nocietinājums var būt ar atklātu goržu kā lunets, redans vai ar slēgtu goržu (nocietinājuma aizmugurē atrodas valnis) kā redute.

Atsauces 

 

Nocietinājumi

de:Liste von Fachbegriffen im Festungsbau#K
Vanilla Ninja (albums)

Vanilla Ninja ir igauņu grupas Vanilla Ninja pirmais studijas albums.
Albums iznāca  tikai Igaunijā, kur tas guva labus panākumus. Ar dziesmu "Club Kung Fu" grupa startēja Eurolaul 2003, kas ir Igaunijas nacionālā atlase Eirovīzijai. Šī dziesma tika izdota kā singls Vācijā. Albuma producents bija Svens Lehmuss.
Albumā ir iekļautas dziesmas gan angļu, gan igauņu valodā, gan dziesmas "Club Kung Fu" drum'n'bass versija. Šis ir vienīgais albums, kurā ir dziesmas igauņu valodā.

Albuma ierakstā piedalījās Lenna Kūrmā, Pireta Jervisa, Mārja Kivi, Katrina Siska.

Dziesmu saraksts 

Piezīme

Savstarpējās versijas:
 Guitar and Old Blue Jeans un Vanad Teksad Ja Kitarr;
 Sugar and Honey un Purunematu.

Singli

Ārējās saites 
 Grupas oficiālā mājaslapa /

2003. gada albumi
Debijas albumi
Vanilla Ninja albumi
Ross Brons

Ross Brons (; dzimis , Mančestrā, Apvienotajā Karalistē) ir angļu motoru sporta inženieris. Viņš ir strādājis par tehnisko direktoru Benetton un Ferrari Formula 1 komandās, ir bijis Honda komandas vadītājs, kā arī Brawn komandas īpašnieks un vadītājs. Pašlaik vada Mercedes Grand Prix sacīkšu komandu.

Karjera 
Brona karjera motorsportā sākās 1976. gadā, kad viņš kļuva par March komandas profilfrēzmašīnas operatoru. Drīz pēc tam viņš kļuva par March Formula 3 komandas mehāniķi. 1978. gadā Frenks Viljamss nolīga Bronu par jaunās Williams komandas mašīnistu. Viņš drīz kāpa augšup pa karjeras kāpnēm un sāka strādāt vēja tunelī. 1991. gadā viņa dizainētā Jaguar XJR-14 sacīkšu mašīna izcīnīja titulu Sportscar čempionātā.

Benetton 
1991. gadā Brons pievienojās Benetton Formula 1 komandai. Viņš kļuva par tehnisko direktoru. Kamēr viņš bija tehniskais direktors, komanda izcīnīja vienu konstruktoru kausu un divus čempiona titulus. Brons tika uzskatīts par vienu no galvenajiem panākumu kaldinātājiem, pateicoties viņa veidotajām sacīkšu stratēģijām.

Ferrari 
Brons sekoja Mihaelam Šumaheram un pievienojās Ferrari komandai. Tas notika . gada sezonas beigās, pirmā Šumahera gada Ferrari noslēgumā. Pateicoties Brona stratēģijām, komanda sāka cīnīties par tituliem sākot ar . gadu. . gadā tika izcīnīts pirmais konstruktoru kauss, bet no . līdz . gadam tika izcīnīti abi tituli. Komandas panākumi tika piedēvēti Bronam, komandas vadītājam Žanam Totam, konstruktoram Rorijam Bīrnam un pilotam Mihaelam Šumaheram. . un . gadā komandu abās ieskaitēs pārspēja Renault komanda un tās pilots Fernando Alonso. Brons pameta komandu .

Honda 
2007. gada beigās parādījās baumas par to, ka Brons gatavojas atgriezties F1 un tika piedāvātas vairākas versijas, uz kuru komandu viņš varētu doties, tostarp, Ferrari un Red Bull Racing.  tika paziņots, ka viņš kļūs par Honda F1 komandas vadītāju. Ross Brons darbu sāka .

Brawn 
Honda pēc . gada sezonas paziņoja par komandas pārdošanu un ilgu laiku netika atrasts pircējs. 2009. gada sākumā Ross Brons pats nopirka komandu un pārsauca to par Brawn GP. Viņš kļuva par tās īpašnieku un vadītāju. Komanda paturēja abus pilotus (Džensonu Batonu un Rubenšu Barikello) un lietoja Mercedes-Benz dzinējus. Batons kļuva par čempionu un Brawn izcīnīja konstruktoru kausu.

Mercedes 
Pēc veiksmīgās sezonas Brawn komanda tika pārdota Mercedes-Benz un pārsaukta par Mercedes Grand Prix. Brons palika komandā.

Piezīmes un atsauces 

Lielajā Mančestrā dzimušie
Apvienotās Karalistes inženieri
Formula 1 cilvēki
Love Is War

Love Is War ir igauņu meiteņu poproka grupas Vanilla Ninja ceturtais studijas albums, kuru izdeva EMI Music Germany. Eiropā tas tika izdots , Japānā - , Brazīlijā - 2007. gada maijā.

Albuma producenti ir Kiko Masbaums un Kents Lārsons.

Albums 

Šis ir grupas pirmais albums, kura ierakstā ir piedalījušās tikai 3 meitenes: Lenna Kūrmā, Pireta Jervisa un Katrina Siska. Albuma ierakstīšana aizņēma apmēram 6 mēnešus. Albuma lielāko daļu ir sarakstījušas pašas meitenes, kas albumu dara meitenēm personālāku. Piemēram, dziesmā "Kingdom Burning Down" ir stāsts par to, kā norisinājusies cīņa ar grupas bijušo producentu. Kā meitenes pašas saka: "katra dziesma ir veltīta kādam cilvēkam un tām ir īpaša nozīme mums" ().

Dziesmu saraksts

Japānas izdevuma papildu dziesmas

Personāls 

 Lenna Kūrmā (vokāls, ģitāra)
 Pireta Jervisa (vokāls, ģitāra)
 Katrina Siska (tautiņinstrumenti)
 Kristians Freshe (basģitāra)
 Bāsīls Al Hallāks (ģitāra)
 Kiko Masbaums (ģitāra, tautiņinstrumenti, programmēšana)
 Flo Peils (bungas, ģitāra, tautiņinstrumenti, programmēšana)
 Marins Flajs (ģitāra, programmēšana)
 Henriks Kerstens (bungas)
 Kents Lārsons (taustiņinstrumenti, programmēšana)

 Aranžija: Kiko Masbaums, Kents Lārsons, Klaudio Pagonis, Flo Peils.
 Producenti: Kiko Masbaums, Kents Lārsons.
 Izpildproducenti: Henriks Kerstens, Džens Rodenbergs.

Videoklipi

Vieta topos

Singli

"Dangerzone" 

Kā pirmais singls no grupas ceturtā studijas albuma iznāca dziesma "Dangerzone". Šīs dziesmas mūziku ir sarakstījuši Martins Flajs, Mišela Leonarda, Flo Peils, taču dziesmai vārdus ir sarakstījuši visi šīs dziesmas mūzikas autori un Lenna Kūrmā. Singls tika izdots . Singls iekļuva 3 valstu topos, un visaugstāko pozīciju dziesma ieņēma Šveicē (18. vieta).

"Rockstarz" 

Kā otrais singls no Vanilla Ninja albuma "Love Is War" tika izdots "Rockstarz". Singls tika izdots .

"Insane in Vain" 

Trešais singls no albuma tika izdota dziesma "Insane in Vain". Dziesma nonāca Igaunijas radio apritē 2007. gadā.

Albuma izdošanas vēsture

Skatīt arī 

 Vanilla Ninja
 Vanilla Ninja diskogrāfija

Atsauces

Ārējās saites 
 Grupas oficiālā mājaslapa /
 Informācija par albumu 
 Albums discogs.com mājaslapā 

2006. gada albumi
Vanilla Ninja albumi
Pasaules luterāņu federācija

Pasaules luterāņu federācija ( (LWF), ) (PLF) ir senākā un lielākā vispasaules luterisko kristiešu organizācija, kuras dalībbaznīcu starpā pastāv altāra un kanceles sadraudze.
PLF dibināta Lundā, Zviedrijā 1947. gadā. Pašlaik PLF vadība izvietota Ženēvā, Šveicē. PLF ir aktīva ekumeniskā dialoga partnere (piemēram, ar Romas katoļu baznīcu 1999. gadā noslēgtais Kopējais paziņojums par Attaisnošanas mācību).
 
Pašlaik PLF 78 valstīs apvieno vairāk kā 72 miljonus luterāņu 144 baznīcās. Lielākās PLF baznīcas ir Zviedrijas baznīca (apm. 7 milj.), Tanzānijas evaņģēliski luteriskā baznīca (apm. 5,6 milj.), Etiopijas evaņģēliskā (Mekane Jesus) baznīca (apm. 5,5 milj.), Amerikas evaņģēliski luteriskā baznīca (apm. 5 milj.), Dānijas baznīca (apm. 4,5 milj.) un Somijas luteriskā baznīca (apm. 4,4 milj.).

Latviju PLF pārstāv LELB un LELBāL. LELBāL ir viena no PLF dibinātājām. LELB okupācijas varu darbības dēļ iestājās Pasaules luterāņu federācijā tikai pagājušā gadsimta 60. gadu vidū.

Kongresi 

PLF kongresi notikuši:
 1947 Lundā, Zviedrijā,
 1952 Hanoverē, Vācijā,
 1957 Mineapolisā, ASV,
 1963 Helsinkos, Somijā,
 1970 Evianā, Francijā,
 1977 Dar es Salāmā, Tanzānijā,
 1984 Budapeštā, Ungārijā,
 1990 Kuritibā, Brazīlijā,
 1997 Honkongā, Ķīnā, un
 2003 Vinipegā, Kanādā.
 2010 paredzēts rīkot Štutgartē (Vācijā).

PLF prezidenti 
 1947 — 1952 Anderss Nijgrens (Anders Nygren) (Zviedrija) (1890—1978)
 1952 — 1957 Hanss Lijle (Hanns Lilje) (Vācija, EKD) (1899—1977)
 1957 — 1963 Frenklins Klarks Frejs (Franklin Clark Fry) (ASV) (1900—1968)
 1963 — 1970 Frederiks A. Šiots (Fredrik A. Schiotz) (ASV) (1901—1989)
 1970 — 1977 Miko E. Juva (Mikko E. Juva) (Somija)
 1977 — 1984 Jozija M. Kibira (Josiah M. Kibira) (Tanzānija) (1925—1988)
 1984 — 1987 Zoltans Kaldi (Zoltán Káldy) (Ungarija) (1919—1987)
 1987 — 1990 Johaness Hanzelmans (Johannes Hanselmann) (Vācija, EKD) (1927—1999)
 1990 — 1997 Gotfrīds Brakemeijers (Gottfried Brakemeier) (Brazīlija)
 1997 — 2003 Kristiāns Krauze (Christian Krause) (Vācija, EKD)
 2003 — 2010 Marks S. Hansons (Mark S. Hanson) (ASV)
 2010 — pašlaik- Munībs Jūnans (Palestīna)

Ārējās saites 

 http://lutheranworld.org

Luterticība
Luterāņu organizācijas
UNA—UNSO

UNA—UNSO (Ukraiņu nacionālā asambleja—Ukraiņu nacionālā pašaizsardzība; ) ir lielākā (ar 8000 biedriem) nacionālistu organizācija Ukrainā.

Kustības politiskais spārns Ukraiņu nacionālā asambleja (UNA) tika nodibināta 1990. gada 30. jūnijā, Ļvivā. Tās radītāji bija gados jauni cilvēki, kuri par savu mērķi uzskatīja cīņu par neatkarīgu Ukrainu. Tās pirmais vadītājs bija Dmitro Korčinskis. 1991. un 1992. gadā kustības biedri vairākkārt iesaistījās ielu kaujās ar krievu nacionālistiem dažādās Ukrainas vietās. 

Neilgi pēc kustības rašanās tika nodibināts paramilitārais spārns, Ukraiņu nacionālā pašaizsardzība (UNSO), kurā iekļāvās ukraiņi, kuriem bija militāra pieredze Padomju armijā, tai skaitā Afganistānas karā. Pirmā karadarbības zona, kurā paramilitārā spārna kombatanti piedalījās, bija Piedņestras karš, kur viņi cīnījās separātistu pusē pret Moldovas armiju. 1993. gadā paramilitārā spārna kaujinieki izveidoja kaujas vienību, kura gruzīnu pusē cīnījās pret abhāziem, kurus atbalstīja krievi un čečeni, Pirmajā Abhāzijas karā. Šo vienību sauca "Argo". 

1994. gada vēlēšanās 3 UNA-UNSO biedri tika ievēlēti Ukrainas parlamentā. Periodā no 1994. līdz 1997. gadam organizācijas biedri veica vairākas pret krieviem vērstas akcijas. Kustības kaujinieki pievienojās čečenu kaujiniekiem Pirmajā Čečenijas karā. Viņi uzstājās arī pret krievu popmūzikas zvaigžņu ierašanos Ukrainā, par nodalītas ukraiņu pareizticīgās baznīcas radīšanu. 

1997. gadā Leonīda Kučmas valdība aizliedza UNA-UNSO. Kustības dalībnieki atbildēja ar ielu protestiem. Rezultātā tika arestēti apmēram 250 kustības dalībnieki. Kustības radītājs Dmitro Korčinskis arī tika arestēts. Drīz pēc tam viņš atstāja kustību. 1998. gadā atjaunojot kustību par vienu no tās līderiem kļuva Jurijs Šuhevičs, pazīstamā ukraiņu nacionālista Romāna Šuheviča dēls. 1998. gada vēlēšanās UNA-UNSO ieguva 0,39% balsu. 2000. un 2001. gadā organizācijas biedri atbalstīja pret Kučmu vērstos protestus. Oranžās revolūcijas laikā viņi atbalstīja Viktoru Juščenko. 

Lielākais organizācijas biedru skaits bija apmēram 10 000. Lielākā daļa no viņiem bija jaunieši. Ideoloģiski organizācija uzstājās par radikālu ukraiņu nacionālismu, nacionāli orientētu ekonomiku un citām līdzīgām pamatnostādnēm. Kustībai ir savs karogs, himna un citi atribūti.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 

 Organizācijas mājaslapa  

Ukrainas politiskās partijas
Nacionālistiskās partijas
Aleksis Ngambi

Aleksis Ngambi (; dzimis  Esakā) ir bijušais Kamerūnas futbola aizsargs. 2009. gadā viņš spēlēja FK Daugava Rīga. Ngambi aizvadījis arī 1 spēli Kamerūnas izlasē.

Ārējās saites 

 Statistika lequipe.fr vietnē 
 Partizan profils
 Futbolista profils www.imscouting.com interneta vietnē.
 Futbolista profils FK Daugava mājaslapā.

1982. gadā dzimušie
Kamerūnas futbolisti
Kamerūnas izlases futbolisti
Montpellier HSC spēlētāji
Strasbūras "Racing" spēlētāji
FK RFS spēlētāji
Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīca pasaulē

Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīca pasaulē (LELBP) — līdz tās nosaukuma maiņai 2020. gadā saukta Latvijas Evanģēliski Luteriskā Baznīca ārpus Latvijas (LELBāL) — ir Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas Latvijā, kas nodibināta 1922. gadā, turpinātāja. Tā izveidojās pēc Otrā pasaules kara LELB arhibīskapaTeodora Grīnberga vadībā, Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas vadībai dodoties bēgļu gaitās uz Vāciju. LELBP ir draudzes visos kontinentos (izņemot Antarktīdu).

LELBP kā LELBāL ir Pasaules luterāņu federācijas dibinātāju vidū.

Atsauces

Skatīt arī 
 Latvijas Evaņģēliski luteriskā Baznīca
 Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas arhibīskapi

Ārējās saites 
 LELB ārpus Latvijas vecā mājaslapa 
 LELB Pasaulē mājaslapa
 Rīgas evaņģēliskā draudze

Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīca
Blue Tattoo

Blue Tattoo ir igauņu meiteņu poproka grupas Vanilla Ninja trešais studijas albums un pēdējais oficiālais albums, ko izdeva "Bros Music". Eiropā tas tika izdots .

Pēc veiksmīgā 2004. gada albuma Traces of Sadness, šis albums ir pats veiksmīgākais ar tādiem singliem kā "Blue Tattoo" (no kā albums iegūst savu nosaukumu), "I Know" un "Cool Vibes". Dziesma "Cool Vibes" bija arī Šveices pārstāve 2005. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, tā palielinājās albuma popularitāte Šveicē.

Albuma producents un viens no albuma komponistiem ir vācu producents Dāvids Brandess. Albuma dziesmu sacerēšanas procesā ir piedalījušās grupas meitenes Lenna un Pireta, Bernds Meinungers, labāk pazīstams ar savu pseidonīmu Džons Oflains (), un Džeins Tempests.

Gada vidū () albums tika izdots Japānā. Vēlāk tika izdots Limited Edition.
Šveicē un Vācijā albums ieņēma 4. pozīciju topos, un Austrijas topos — 7. vietu. Albums ir arī iekļuvis Igaunijas topā.

Dziesmu saraksts 

Bonusi
 Blue Tattoo (Video) (4:07)
 I Know (Video) (3:25)

Limited Edition 

Bonusi
 Cool Vibes (Video) (3:24)
 I Know (Unplugged video) (3:25)

Albuma izdošanas vēsture

Vieta topos

Singli

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Grupas oficiālā mājaslapa /
 Informācija par albumu allmusic.com mājaslapā 

2005. gada albumi
Vanilla Ninja albumi
Aleksandrs Kvasņevskis

Aleksandrs Kvasņevskis (, dzimis ) ir poļu politiķis, Polijas prezidents no 1995. līdz 2005. gadam. Sociālistiskās Polijas laikā darbojās poļu sociālistiskajā studentu organizācijā (Socjalistyczny Związek Studentów Polskich). 1988. - 1989. gadā bija Sporta ministrs komunistiskajā Zbigņeva Mesnera un Mečislava Rakovska vadītajā valdībā.

Pēc sociālisma sabrukuma Polijā, vadīja Polijas Apvienotās strādnieku partijas (Polska Zjednoczona Partia Robotnicza) mantinieci Polijas Sociāldemokrātijas (Socjaldemokracja Rzeczypospolitej Polskiej) partiju. Kā tās kandidāts uzvarēja Lehu Valensu 1995. gada Polijas prezidenta vēlēšanās. Kaut arī iesākumā jaunievēlētā prezidenta oponenti baidīja ar Polijas atgriešanos sociālismā, Kvasņevskis turpināja Polijas iesākto ceļu uz tirgus ekonomiku un iestāšanos NATO un ES, realizējot saukli par "visu poļu prezidentu". 1997. gadā referendumā tika pieņemta jauna valsts konstitūcija, vecās, modernizētas staļiniskās vietā. 1999. gadā Polija iestājās NATO.

2000. gadā ar ar 53.9% balsu tika ievēlēts uz otru termiņu. Pēc 2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV, atbalstīja ASV Karā pret terorismu. Polija bija viena no stingrākajām ASV atbalstītājām tās iebrukumā Irākā, tāpēc Polijas spēki vadīja vienu no Irākas okupācijas zonām. 2004. gadā Polija iestājās ES. Kvasņevskis bija viens no līderiem, kuri atbalstīja kristietības sakņu pieminēšanu jaunizstrādātājā Eiropas konstitūcijā. 2005. gadā beidzās Kvasņevska otrā (pēdējā) mandāta termiņš un par prezidentu tika ievēlēts konservatīvais politiķis Lehs Kačiņskis.

Kopš 2006. gada Kvasņevskis ir pasniedzējs Džordžtaunas Universitātē.

Ārējās saites 

1954. gadā dzimušie
Polijas prezidenti
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Atzinības krusta lielkrusta komandieri
Ar Olimpisko ordeni apbalvotie
Rietumpomožes vojevodistē dzimušie
Ar Krizantēmas ordeni apbalvotie
Karlsons

Karlsons (sieviešu dzimtē Karlsone) ir zviedru cilmes uzvārda Kārlsons variants. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Georgs Karlsons (1874—1945), latviešu strēlnieku, vēlāk Latvijas armijas virsnieks;
 Ģirts Karlsons (1981), futbolists;
 Juris Karlsons
 Juris Karlsons (inženieris) (1946), inženieris, sabiedriskais darbinieks un politiķis;
 Juris Karlsons (komponists) (1948), komponists;
 Kārlis Karlsons (1907—1962), inženieris un ķīmiķis,  Latvijas finanšu ministrs (1940);
 Žanis Karlsons (1899—1976), vēsturnieks.

Literārs tēls 
 Karlsons — Astrīdas Lindgrēnas izdomāts literārs tēls

Skatīt arī 
 Kārlsons

Zviedru uzvārdi
Koiči Vakata

Koiči Vakata (若田 光一, Wakata Kōichi, dzimis ) ir Japānas kosmonauts, aviācijas inženieris.

Vakatas pirmais kosmiskais lidojums notika 1996. gada janvārī Space Shuttle misijā STS-72, kuras primārais uzdevums bija notvert un atgādāt uz zemi 1995. gadā palaisto Japānas mikrogravitācijas pētniecības aparātu Space Flyer Unit.

Otro lidojumu kosmosā viņš veica 2000. gada oktobrī Starptautiskās kosmiskās stacijas (SKS) montāžas misijā STS-92.

Vakatas trešais kosmiskais lidojums sākās 2009. gada martā SKS būves misijā STS-119 ar kosmoplānu Discovery. Vakata kļuva par 18. ekspedīcija dalībnieku, nomainot Sandru Magnusu. Viņš atpakaļ uz zemi atgriezās 2009. gada jūlijā kopā ar misiju STS-127.

Ceturto kosmisko lidojumu Vakata sāka 2013. gada novembrī, startējot kosmosa kuģī Sojuz TMA-11M. Viņš bija SKS-38 lidojuma inženieris un SKS-39 komandieris. Šī bija pirmā reize, kad stacijas komandieris bija Japānas pārstāvis. Uz zemi Vakata atgriezās 2014. gada maijā.

Piekto reizi kosmosā Koiči Vakata devās 2022. gada 5. septembrī ar kosmosa kuģi SpaceX Crew-5. Viņš bija SKS 68. un 69. ekspedīcijas lidojuma inženieris.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

Ārējās saites 
 Vakatas biogrāfija NASA mājaslapā 

Japānas kosmonauti
JAXA kosmonauti
Muižnieks

Muižnieks (sieviešu dzimtē Muižniece) var būt:
 muižniecības, Eiropas viduslaiku un jauno laiku valdošās kārtas, pārstāvis.

Uzvārds 
Latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Indriķis Muižnieks (1953), biologs, pasniedzējs, Latvijas Universitātes rektors;
 Izidors Muižnieks (1889—1981), pedagogs, jurists un politiķis;
 Jānis Muižnieks (1911—1990), lidotājs, aeronautikas inženieris;  
 Kārlis Muižnieks (1964), basketbolists un treneris;
 Nils Muižnieks (1964), politologs un politiķis;
 Oskars Muižnieks (1989), biatlonists un kalnu riteņbraucējs;
 Valdis Muižnieks (1935—2013), basketbolists.

Latviešu uzvārdi
Vecpalsa

Vecpalsa ir Gaujas kreisā krasta pieteka Smiltenes novadā. Vecpalsa ir Palsas upes posms lejpus Palsas—Vizlas pārrakuma (Jaunpalsas). Pietekas: Rauza, Maiļupe, Liepu grāvis un Ceizelīte. Rauza par Vecpalsas pieteku uzskatāma tikai nomināli, jo gultnē no Jaunpalsas līdz Rauzas ietekai nav caurplūduma un lielāko daļu Vecpalsas noteces veido Rauzas un tās pietekas Šepkas ūdeņi. Upe ietek Gaujā pie Staldu pilskalna.

Lielākā apdzīvotā vieta krastos ir Grundzāle. Upi šķērso autoceļš A2. Upes lejtece ietilpst Ziemeļgaujas aizsargājamo ainavu apvidū.

Atsauces 

Smiltenes novada upes
Vecpalsa
Apes novada upes
Eidirs Gidjonsens

Eidirs Smāri Gidjonsens (; dzimis  Reikjavīkā) ir bijušais islandiešu futbolists, kurš spēlēja uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Iepriekš viņš sešas sezonas aizvadīja Londonas "Chelsea" klubā, pirms tam sevi pierādot Bolton Wanderers sastāvā. Līdz Olafurs Johanesons pārņēma Īslandes izlases vadību, Eidirs bija tās kapteinis. Viņš ir visu laiku rezultatīvākais Islandes futbola izlases spēlētājs ar 26 vārtiem. Viņa tēvs, Arnors Gidjonsens arī bija profesionāls futbolists.

Sasniegumi 
Chelsea

 Anglijas Premjerlīga: 2004–05, 2005–06
 Anglijas Līgas kauss: 2004–05
 FA Community Shield: 2000, 2005

Barcelona

 Spānijas La Liga: 2008–09
 Copa del Rey: 2008–09
 Supercopa de España: 2006, 2009
 UEFA Čempionu līga: 2008–09
 UEFA Superkauss: 2009

Ārējās saites 

1978. gadā dzimušie
Islandes futbolisti
Islandes izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
PSV Eindhoven spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
AS Monaco FC spēlētāji
Tottenham Hotspur F.C. spēlētāji
Stoke City F.C. spēlētāji
Fulham FC spēlētāji
Club Brugge KV spēlētāji
Lotārs Mateuss

Lotārs Herberts Mateuss (; dzimis  Erlangenē, Rietumvācijā) ir bijušais Vācijas futbolists, šobrīd futbola treneris. 1990. gadā viņš tika atzīts par Eiropas Gada futbolistu un Gada spēlētāju žurnāla World Soccer Magazine vērtējumā pēc tam, kad viņš kā kapteinis kopā ar Rietumvācijas izlasi uzvarēja 1990. gada Pasaules kausā. Pēc gada viņš tika atzīts par pirmo FIFA Pasaules gada spēlētāju.

Mateuss ir spēlējis piecos Pasaules kausu finālturnīros (1982., 1986., 1990., 1994., 1998.), vairāk kā jebkurš cits laukuma spēlētājs, un ir rekordists ar 25 spēlēm Pasaules kausa finālturnīros. Viņš uzvarēja 1980. gada Eiropas čempionātā futbolā, ka arī spēlēja 1984., 1988. un 2000. gada finālturnīros. 1999. gadā viņu vēlreiz atzina par Vācijas Gada futbolistu. Viņš Vācijas futbola izlasē ir aizvadījis visvairāk spēļu tās vēsturē, karjeru beidzot pie 150 spēlēm (83 no tām Rietumvācijas izlasē) un 23 vārtiem. Mateuss ir FIFA 100 dalībnieks — viens no 125 labākajiem futbolistiem vēsturē Pelé skatījumā. Maradona savā grāmatā Yo soy el Diego (Es esmu Djego) par Mateusu ir izteicies "viņš bija labākais sāncensis, kāds man ir bijis. Man šķiet ar to pietiek, lai viņu aprakstītu".

Savas karjeras laikā viņš parasti spēlēja uzbrūkošā vai balsta pussarga pozīcijā, lai arī karjeras beigās viņš spēlēja arī libero pozīcijā. Viņa spēli raksturoja precīzās piespēles, pozīcijas izjūta un precīza bumbas atņemšana, ka arī spēcīgs sitiens.

Sasniegumi

Spēlētāja karjera 
Bayern Munich

 Vācijas Bundeslīga: 1984–85, 1985–86, 1986–87, 1993–94, 1996–97, 1998–99, 1999–2000
 DFB Pokal: 1985–86, 1997–98,1999–2000
 DFB Supercup: 1987
 UEFA kauss: 1995–96
 DFB Ligapokal: 1997, 1998, 1999

Inter Milan

 Itālijas Serie A: 1988–89
 Supercoppa Italiana: 1989
 UEFA kauss: 1990–91

Rietumvācija/Vācija

 FIFA Pasaules kauss: 1990
 Eiropas čempionāts futbolā: 1980

Individuālie sasniegumi

 Ballon d'Or: 1990
 FIFA pasaules labākais spēlētājs: 1990
 Vācijas gada futbolists: 1990, 1999
 FIFA 100

Ārējās saites 

1961. gadā dzimušie
Vācijas futbolisti
Vācijas izlases futbolisti
Vācijas futbola treneri
FIFA 100
1980. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1982. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1984. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1986. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1990. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1994. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
1998. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Ungārijas futbola izlases treneri
Bulgārijas futbola izlases treneri
Minhenes "Bayern" spēlētāji
Milānas "Internazionale" spēlētāji
Menhengladbahas "Borussia" spēlētāji
Bavārijā dzimušie
Zelta bumbas ieguvēji
Vējupīte (Gaujas pieteka)

Vējupīte ir Gaujas kreisā krasta pieteka Siguldas novadā. Sākas Sudas purva rietumu malā netālu no Gaujas nacionālā parka robežas. Tek pa Viduslatvijas nolaidenumu, lejtece Gaujas senlejā. Augštece līdz Pleskavas šosejai regulēta. Lejpus dzelzceļa līnijas upe kļūst straujāka un tek pa šauru, dziļu, kokiem aizaugušu gravu. 3 km garajā posmā no dzelzceļa līdz ietekai Gaujā relatīvais kritums ir 15-16 m/km. Pie dzelzceļa līnijas 2 ūdenskritumi (0,6 m un 0,8 m augsti). Lejāk upes kreisajā krastā ir Pētera ala, Satezeles pilskalns, Kraukļu aiza, Kraukļu ala un Gleznotāju krauja.

Upes vidustece blīvi apbūvēta — kreisajā krastā Siguldas pilsēta un ciems Peltes, labajā — ciems Ķipari. Upi šķērso autoceļš A2 un Dzelzceļa līnija Rīga—Lugaži.

Atsauces 

Siguldas novada upes
Jaunais Rīgas teātris

Jaunais Rīgas teātris (JRT) ir profesionāls latviešu teātris, dibināts 1992. gadā. Tas šobrīd atrodas Miera ielā 58A Rīgā, kas ir teātra pagaidu mājvieta. Līdz 2018. gadam tā mājvieta bija Lāčplēša ielā 25, kur 1908. gadā nodibināja Jauno Rīgas latviešu teātri. No 1920. gada līdz 1979. gadam tur atradās Dailes teātris un līdz 1992. gadam Jaunatnes teātris. 

JRT pirmais mākslinieciskais vadītājs no 1992. līdz 1997. gadam bija Juris Rijnieks. Kopš 1997. gada teātra galvenais režisors ir Alvis Hermanis.

Sakarā ar teātra ēkas Lāčplēša ielā plānoto rekonstrukciju, teātris no 2017./2018. gada sezonas darbojas pagaidu telpās, bijušajā Tabakas fabrikā Miera ielā 58A. Teātra pakāpeniska atgriešanās Lāčplēša ielā plānota 2023. gada pavasarī.

Teātrī iestudētās izrādes

Režisors 
 Alvis Hermanis

Štata aktieri (2022) 

 Gundars Āboliņš (kopš 2000)
 Baiba Broka (kopš 1997)
 Jana Čivžele (kopš 2004)
 Vilis Daudziņš (kopš 1997)
 Jānis Grūtups (kopš 2022)
 Čulpana Hamatova (kopš 2022)
 Toms Harjo (kopš 2022)
 Jevgēnijs Isajevs (kopš 2004)
 Andris Keišs (kopš 1997)
 Elita Kļaviņa (kopš 1993)
 Sandra Kļaviņa (kopš 1994)
 Ivars Krasts (kopš 2004)
 Agate Krista (kopš 2022)
 Kristīne Krūze (2007—2018, kopš 2022)
 Gerds Lapoška (kopš 2022)
 Marija Linarte (kopš 2018)
 Ritvars Logins (kopš 2022)
 Marta Lovisa (kopš 2022)
 Matīss Ozols (kopš 2022)
 Dāvids Pētersons (kopš 2022)
 Elvita Ragovska (kopš 2022)
 Regīna Razuma (kopš 1993)
 Jānis Skutelis (kopš 2022)
 Lolita Stūrmane (kopš 2022)
 Sabīne Tīkmane (kopš 2022)
 Inga Tropa (kopš 2014)
 Guna Zariņa (kopš 1997)
 Kaspars Znotiņš (kopš 1997)

Teātra bijušie aktieri 

 Inga Alsiņa (2004—2017)
 Māris Andersons (1992—1996)
 Kārlis Anušēvics (1993—2012)
 Aurēlija Anužīte  (1997—2001)
 Maija Apine (1997—2017)
 Vija Artmane (1998—2000)
 Indra Briķe (1993—1995)
 Zane Daudziņa (1994—1997)
 Ģirts Ēcis (1997—2004)
 Dainis Gaidelis (1994—1997)
 Gatis Gāga (2004—2017)
 Milena Gulbe (1993—1997)
 Ints Jurjāns (1993—1997)
 Līga Karlivāne (1993—1997)
 Ģirts Krūmiņš (1996—2021)
 Māris Liniņš (1997—2004)
 Aīda Ozoliņa (1992—1993)
 Varis Piņķis (2004—2017)
 Rūdolfs Plēpis (1992—1993)
 Iveta Pole (2004—2017)
 Ieva Puķe (1994—1997)
 Armands Reinfelds (1993—2004)
 Vigo Roga (1997—2005)
 Krišjānis Salmiņš (1994—1997)
 Edgars Samītis (2004—2017)
 Andis Strods (1997—2017)
 Liena Šmukste (2004—2017)
 Vita Vārpiņa (1993—1997)
 Toms Veličko (2017—2019)
 Agnese Zeltiņa (1999—2004)

Atsauces

Ārējās saites 
 Jaunā Rīgas teātra mājaslapa
 kultura.lv raksts par JRT

 
Teātri Rīgā
Latvijas kultūras kanonā ietvertās vērtības
Rīgas Laiks

Rīgas Laiks ir nespecializēts žurnāls latviešu valodā, kurš regulāri iznāk kopš 1993. gada novembra. ISSN numurs 1407-1622. Izdevējs ir SIA Rīgas Laiks. Galvenais redaktors ir Uldis Tīrons.

Žurnāls iznāk reizi mēnesī un ir pieejams arī elektroniski. 2008. gadā žurnāla tirāža bija 7000 eksemplāru.
Rīgas Laika arhīvs daļēji ir pieejams bezmaksas lasīšanai žurnāla interneta vietnē.

Autori 

Rīgas Laiks sabiedrībā tiek uztverts kā intelektuāls žurnāls, un tā pastāvīgie autori ir daudzi pazīstami latviešu intelektuāļi, piemēram, filozofi Uldis Tīrons un Arnis Rītups, rakstnieks Pauls Bankovskis, Svens Kuzmins, Inese Zandere, Agnese Gaile-Irbe, Dāvis Sīmanis, Tabita Sīmane, Ieva Lešinska, Daniela Zacmane, Ivars Ījabs, Kaspars Eihmanis, Juris Lorencs, Viktors Freibergs, Ilmārs Šlāpins, Ilmārs Zvirgzds, Artis Svece, Inese Zandere, Mārtiņš Vanags, Kirils Kobrins (Кирилл Рафаилович Кобрин), Maira Dobele un daudzi citi. Žurnālā tiek publicēti komentāri, vēstules, esejas, filmu, grāmatu, mūzikas un interneta resursu apskati, raksti, recenzijas un intervijas, tai skaitā interviju cikli ar Nobela prēmijas laureātiem, pasaulslaveniem arhitektiem, zinātniekiem. 

Žurnāla īpašnieki ir galvenais redaktors Uldis Tīrons un izdevējs Arnis Rītups..

No žurnāla atvasinātie darbi

Rīgas Laiks. Русское издание 
2012. gada sākumā izdevniecība sāka izdot žurnālu krievu valodā Rīgas Laiks. Русское издание, kurā iekļauta daļa latviešu valodas izdevumos publicētie materiāli. Rīgas Laiks. Русское издание iznāk reizi trīs mēnešos.

"Anekdotes par vidējo latvieti un Raini" 
2007. gadā Literatūras un filozofijas portāls ¼ Satori (www.satori.lv) izdevis Ilmāra Šlāpina grāmatu "Anekdotes par vidējo latvieti un Raini". Grāmatā apkopotas 100 anekdotes par izdomātu, taču sociālajiem antropologiem labi zināmu personāžu — Vidējo latvieti. Pirms apkopošanas krājumā anekdotes vairāku gadu garumā publicētas žurnālā Rīgas Laiks.

Citi 
2006. gadā sadarbībā ar Hansabanku un Valsts kultūrkapitāla fondu DVD formā izdots žurnāla elektroniskais arhīvs, kurā ietverts laikposms no 1993. gada novembra līdz 2006. gada oktobrim.

Atsauces

Ārējās saites 

 Žurnāla "Rīgas Laiks" mājaslapa
 Sabiedrība ar ierobežotu atbildību "Rīgas laiks" - Lursoft
 Žurnāla "Rīgas Laiks" lapa sociālajā tīklā Facebook

Latvijā izdotie žurnāli
UK garage

UK garage ir elektroniskās deju mūzikas apakšžanrs, kas radās Apvienotajā Karalistē 1990. gadu sākumā un vidū.

Apakšžanri un stili

Dabsteps 

Dabsteps ir elektronikas virziens, kas radies Londonā 21. gadsimta sākumā, ietekmējoties no daudziem dažādiem mūzikas stiliem, tostarp dub, regeja, 2-step, Hiphops, drum'n'bass. Šī mūzikas žanra īpatnība ir spēcīgas baslīnijas un salīdzinoši lēns temps (vidēji ap 140 sitieniem minūtē). 

Dabstepa blakusžanrs, kas attīstījies līdz ar to, ir grime, kurā plaši tiek izmantots vokāls, taču, pateicoties tam, ka dabsteps ir salīdzinoši jauns stils, tā apakšstilu priekšraksti vēl nav noteikti un lielākā daļa no tiem vēl tikai veidojas.

Savu uzvaras gājienu dabsteps piedzīvoja 2006. gadā, kad šim žanram tika pievērsta pastiprināta uzmanība vispasaules līmenī.

Skatīt arī 
 Elektroniskā deju mūzika
 Elektroniskās mūzikas žanru uzskaitījums

Deju mūzika
Elektroniskā mūzika
Vilhelms Kanariss

Vilhelms Francis Kanariss (;  — ) bija Vācijas admirālis, Abvēra, Vācijas militārās izlūkošanas dienesta, vadītājs no 1935. līdz 1944. gadam un Vācijas pretošanās kustības dalībnieks.

Dzimis bagātu rūpnieku ģimenē. 1905. gadā iestājās Impērijas flotē (Kaiserliche Marine). Pirmā pasaules kara laikā dienēja uz vieglā kreisera SMS Dresden. 1915. gadā krita gūstā Robinsona Krūzo salā, kad pēc kaujas ar britu kuģiem komanda SMS Dresden nogremdēja. Augustā izbēga no gūsta un spēja atgriezties Vācijā. Kara turpmākajā gaitā komandēja zemūdeni Vidusjūrā.

Pēc kara iesaistījās brīvkorpusos. Bijis iesaistīts Rozas Luksemburgas nogalināšanā. Vēlāk atkal iesaistījās kara flotes (Reichsmarine) darbā, kādu laiku komandējot bruņukuģi SMS Schlesien. 1933. gadā, pēc Ādolfa Hitlera nākšanas pie varas, tika iecelts par Abvēra komandieri.

Iesākumā būdams Hitlera atbalstītājs, ap 1938. gadu Kanariss sapratis, ka esošais kurss ved uz katastrofu. Kanariss, pulcējot ap sevi pret nacistiem kritiski noskaņotus virsniekus un uzturot kontaktus ar britu izlūkdienstu MI6, centās vājināt Hitlera varu. 1944. gada februārī Hitlers Kanarisu atcēla no amata, par Abvēra priekšnieku ieceļot Valteru Šellenbergu. Dažas nedēļas vēlāk Kanarisam tika piemērots mājas arests, un viņš nespēja aktīvi piedalīties 20. jūlija sazvērestībā. Pēc sazvērestības sakāves Kanariss tika notiesāts uz nāvi un 1945. gada 9. aprīlī nogalināts kopā ar Dītrihu Bonhēferu un citiem režīma pretiniekiem.

Ārējās saites 

 

1887. gadā dzimušie
1945. gadā mirušie
Vācijas virsnieki
Pirmā pasaules kara dalībnieki
Kriegsmarine virsnieki
Ar nāvi sodītie cilvēki
Dzelzs krusta kavalieri
Vācu krusta kavalieri
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Džeksona

Džeksona () ir pilsēta ASV, Misisipi štata galvaspilsēta. Pēc 2000. gada datiem, lielākā štata pilsēta. 2000. gadā pilsētā dzīvoja  iedzīvotāji. Pilsēta nosaukta par godu Endrū Džeksonam, ASV septītajam prezidentam.

Noziedzība 
1993. gadā Džeksonā bija 12. augstākais slepkavību skaits valstī starp pilsētām, kurās dzīvo vairāk nekā  iedzīvotāju, liecina FIB dati. 87 slepkavības pilsētā 1993. gadā nodrošināja Džeksona slepkavību līmeni 41,9 uz  iedzīvotāju, ziņo FIB, un uzstādīja jaunu vardarbīgāko nāves gadījumu rekordu viena gada laikā. 1994. gadā bija vairāk slepkavību ar 91, un rekords atkal tika pārspēts 1995. gadā ar 92 slepkavībām.

2020. gadā pilsētas slepkavību līmenis sasniedza augstāko līmeni vēsturē ar 79,69 slepkavībām uz  iedzīvotāju, kopā 128 slepkavības. No lielākajām ASV pilsētām tikai Sentluisa pārspēja Džeksona slepkavību līmeni. Slepkavību skaits 2020. gadā bija ievērojams pieaugums pēc gadiem ilga slepkavību skaita samazināšanās 2000. gadu sākumā. Īpašuma noziedzība joprojām ir daudz zemāka nekā deviņdesmitajos gados, un kopējais vardarbīgo noziegumu skaits pēdējos gados nav pieaudzis tik būtiski kā slepkavības, un 2020. gadā tas ir zemāks par 1994. gada maksimumu. 2021. gadā tika reģistrēts rekordliels slepkavību skaits — 155 — un 101 uz 100 000 ir viens no augstākajiem pasaulē.

Atsauces

Ārējās saites 

ASV pilsētas
ASV štatu administratīvie centri
Samarieši

Samarieši ( Shomronim,  as Sāmariyūn) ir etnoreliģiska grupa Izraēlā. 

Atbilstoši datiem, 2007. gada 1. novembrī kopumā bija 712 samarieši, kas dzīvo galvenokārt Kirjatluzas pilsētā pie Gerizima kalna, kas atrodas Palestīnas pašpārvaldes teritorijā un Holonas pilsētā, Izraēlā.

Samarieši esot cēlušies no senās Samārijas iedzīvotājiem, kas tur uz dzīvi apmetās Babilonas trimdas laikā. Samariešu reliģija ir samaritānisms, kas ir jūdaisma "māsas reliģija" un ko samarieši uzskata par seno izraēļu īsteno ticību, kuras saknes meklējamas laikā pirms Jeruzālemes tempļa uzcelšanas. 

Liturģijā tiek izmantotas samāriešu ivrita, samariešu aramiešu un samariešu arābu valodas, visas no kurām tiek rakstītas īpašā samariešu alfabētā, kas balstīts uz seno ivrita rakstību, atšķirībā no mūsdienu ebreju alfabēta, kas balstīts uz aramiešu alfabētu.

Versijas par izcelsmi 
Samarieši tradicionāli uzskata, ka tieši Gerizima kalns ir oriģinālā izraēļu svētvieta un viņi ir seno Efraima un Menašes cilšu pēcnācēji, kas pārdzīvoja 722. gada p.m.ē. deportācijas, kad asīrieši sagrāva seno Izraēlas karalisti un Sargons II deportēja 27 290 tās iedzīvotāju.

Ebreju tradīcija uzskata, ka samarieši cēlušies no asīriešu ievestajiem Mezopotāmijas iedzīvotājiem, kas apmetušies deportēto izraēļu atstātajā Samārijā un pieņēmuši vietējo iedzīvotāju reliģiju - jūdaismu. 

Arheoloģiskie izrakumi uzrāda, ka samariešu templis Gerizima kalnā esot celts ap 330. gadu p.m.ē. Pēc Makabeju sacelšanās, Hasmoneju valdnieks Johanans Hirkans templi sagrāva ap 128. gadu p.m.ē.

Ārējās saites 
 Izraēlas samarieši
 Samariešu muzejs
 Samarieši

Atsauces 

Jūdaisms
Vija

Vija ir Gaujas kreisā krasta pieteka Smiltenes, Valmieras un Valkas novados. Sākas grāvju sistēmā dienvidaustrumos no Smiltenes pie autoceļa P27 Launkalnes pagastā. Tek pa Mežoles pauguraini, Trikātas pacēlumu un Sedas līdzenumu. Upes tecējums līdz Vijciemam pārsvarā regulēts. Lejtece aiz Vijciema ietilpst Ziemeļgaujas aizsargājamajā ainavu apvidū. Pie ietekas Gaujā Kankarīšu iezis.

Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Mēri, Plāņi, Vijciems. Upi šķērso autoceļš P24.

Pietekas

Atsauces 

Valkas novada upes
Valmieras novada upes
Smiltenes novada upes
Strenču novada upes
Vija
Sulavesi

Sulavesi (), agrāk Celebesa (Celebes), ir sala Indonēzijā, vienpadsmitā lielākā sala pasaulē. Sulavesi atrodas starp Borneo un Moluku salām un ir viena no četrām Lielajām Zunda salām.

Sala ir apdzīvota jau vismaz 30 000 gadu, visticamākais, sala bija daļa no zemes strēles, pa kuru pirms 40 000 gadu Austrālijā un Jaungvinejā ienāca pirmie iedzīvotāji. Salā ir atrasti rīki, kas, iespējams, ir pat 50 000 gadu veci. Mūsdienu iedzīvotāju senči salā ieradās apmēram 1500 gadus pirms mūsu ēras. Pirmie eiropieši, kas apmeklēja salu, bija portugāļi 1525. gadā, viņiem drīz sekoja arī nīderlandieši un briti. 1905. gadā visa sala kļuva par Nīderlandes koloniju un saglabāja šo statusu līdz Otrajam pasaules karam, kad to okupēja Japāna, pēc kara 1949. gadā Sulavesi kļuva par Indonēzijas daļu.

Sulavesi ir sadalīta Rietumsulavesi, Ziemeļsulavesi, Centrālsulavesi, Dienvidsulavesi, Dienvidaustrumsulavesi un Gorontalo provincēs. 2000. gadā Sulavesi bija 14 946 488 iedzīvotāji jeb 7,25% no visiem valsts iedzīvotājiem. Galvenās etniskās grupas ir makasari un bugi salas dienvidos, toradži centrālajā kalnienē un minahasi un manado ziemeļos. Izplatītākā reliģija ir islāms, kam seko kristietība, ir arī nelielas budistu un hinduistu kopienas. Nesenā pagātnē salā notikušas vairākas sadursmes starp kristiešiem un musulmaņiem, īpaši lieli nemieri, kuros gāja bojā ap 1000 cilvēku, uzliesmoja no 1998. līdz 2000. gadam.

Ārējās saites 

Indonēzijas salas
Lielās Zunda salas
Teksta redaktors

Teksta redaktors ir datorprogramma, kas ļauj sastādīt un aplūkot parastus teksta failus.

Tipiskas teksta redaktoru tehniskās iespējas ir teksta kopēšana, izgriešana un ielīmēšana, kā arī simbolu virkņu meklēšana un aizvietošana.

Teksta redaktors ir viena no programmām, kas parasti tiek iekļauta jebkurā operētājsistēmu distributīvā, lai būtu iespēja rediģēt konfigurācijas un citus failus.

Tekstprocesorus, piemēram, OpenOffice.org Writer, AbiWord, Microsoft Word, nepieskaita pie teksta redaktoriem, jo šajās programmās veidotie dokumenti nav parasti teksta faili un nav izmantojami ar parastiem teksta redaktoriem.

Populārākie teksta redaktori 
 Gedit, ietilpst GNOME
 jEdit, izveidots uz Java bāzes
 Kate, ietilpst KDE
 Notepad, operētājsistēmā Windows
 TextEdit, operētājsistēmā MacOS)
 vim, operētājsistēmā Unix

Programmatūra
NBS 1. mehanizētais kājnieku bataljons

1. Mehanizētais kājnieku bataljons ir viens no diviem Latvijas Nacionālo bruņoto spēku kājnieku bataljoniem, kurš ietilpst Sauszemes spēkos. Otrs tā nosaukums angliskajā versijā ir LATBAT.

Vēsture 

1. Kājnieku bataljons tika izveidots 2000. gadā uz Sužu Izlūkdesanta bataljona bāzes. Pašlaik bataljona karavīri aktīvi piedalās Starptautiskajās miera uzturēšanas misijās. Bataljona sastāvs pilnībā veidots no profesionālā militārā dienesta karavīriem.

2015. gadā 1.Kājnieku bataljons tiek pārdēvēts par 1. Mehanizēto kājnieku bataljonu NBS mehanizācijas projekta ietvaros. Bataljons maina nosaukumu, bet saglabā savu vēsturisko simboliku un devīzi.

Personālsastāvs un struktūra 

1. Kājnieku bataljons 

 1. Kājnieku rota
 2. Kājnieku rota
 3. Kājnieku rota

 Kaujas atbalsta rota
 Štāba un apgādes rota

Simbolika 

1. Kājnieku bataljona sauklis ir 'Pirmais starp līdzīgiem'. Tā emblēmā ir uz augšu vērsts zobens, kas simbolizē gatavību cīņai. Uz tā attēlots romiešu I, kas norāda vienības numuru. Emblēmā ietvertas arī ozollapu virtene, kas simbolizē spēku un trīs zvaigznes, kas simbolizē brīvību. 

1. Kājnieku bataljons
Latvijas armijas vienības
NBS 2. mehanizētais kājnieku bataljons

2. Kājnieku bataljons (saīsināti 2. KB) ir viens no diviem Latvijas Nacionālo bruņoto spēku kājnieku bataljoniem. Tas tika izveidots 2002. gadā un ir dislocēts Ādažos. 2. Kājnieku bataljons ietilpst Latvijas Sauszemes spēkos (SzS).

Vēsture 

Bataljons tika veidots ar uzdevumu sagatavot obligātā militārā dienesta (OMD) karavīrus Latvijas Nacionālo bruņoto spēku (NBS) rezervei, izmantojot Zviedrijas dāvināto ekipējumu. 2003. gadā strauji mainījās uzdevumi un 2. Kājnieku bataljonam tika uzdots sagatavot kājnieku rotas dalībai miera uzturēšanas operācijās.

Personālsastāvs un struktūra 

2. Kājnieku bataljonā ietilpst:

 1. Kājnieku rota
 2. Kājnieku rota
 3. Kājnieku rota
 Kaujas atbalsta rota
 Štāba un apgādes rota

Simbolika 

2. Kājnieku bataljona sauklis ir "Darbi ne vārdi". Uz bataljona emblēmas ir attēls vainags, uz kura ir divi sakrustoti senlatviešu cirvji un pāri tiem, uz augšu pavērsts, zobens. Šie emblemas elementi ir novietoti uz vairoga fona. Vairogs simbolizē vienotību, zobens gatavību pildīt pavēles. Sakrustotie cirvji simbolizē bataljona vienotību un sadarbību starp dažādām ieroču šķirām. Ozollapu vainaga nozīme ir spēks un varenība.

Ārējās saites 

 2. Kājnieku bataljon mājaslapa

Latvijas Nacionālie bruņotie spēki
Kioti

Kioti ir traktortehnikas tirdzniecības zīmols. Daedong Industrial Co ir Dienvidkorejas mehanizētās lauksaimniecības tehnikas ražotājs. 1947. gadā sākuši ražot dzinējus.

Daedong Industrial Co 
Daedong Industrial Co grupā ietilpst:
 Daedong GEAR; dibināts 1973. gadā. pārnesumu un transmisijas ražotājs lauksaimniecības tehnikai un automobīļiem Ssang-Yong Motor, KIA MOTOR, GM DAT, WIA. Engine Gear.
 Hankook Chain; dibināts 1977. gadā. ražo transmisijas. 
 Daedong Metal; dibināts 1984. gadā. metāla apstrādes uzņēmums lauksaimniecības tehnikai.

Piezīmes un atsauces 

Dienvidkorejas saimniecība
Traktortehnika
Vilce

Vilce ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Vilces pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta ziemeļos Vilces upes krastā pie autoceļa P103  no novada domes Jelgavā un  no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Vilces muižas (Groß-Wilzen) centru. Izaugusi pēckara gados kā padomju saimniecības «Vilce» ciemats. Vilcē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, pasts, doktorāts, veikali. Vilces muižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Ciema rietumiem piekļaujas Vilces dabas parka teritorija ar Vilces pilskalnu.

Vēsture 

Vilces senvēsture sniedzas līdz vidējam dzelzs laikmeta (5.—9. gadsimtam), kad Vilces upes stāvajā krastā pie nelielās Rukūzes upītes ietekas izveidojās seno zemgaļu nocietināta dzīves vieta — Vilces pilskalns. Vilces pagasta teritorija senos laikos piederēja pie Zemgales Silenes novada. Silene pirmo reizi minēta Zemgales dalīšanas līgumā 1254. gadā.

Vilces vārds pirmo reizi minēts 1426. gadā. Vietas nosaukums saistās ar Vilces upi, kura tek cauri Vilces pagasta teritorijai. 1462. gadā Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs zemi starp Vilces, Svētes un Platones upēm izlēņoja Klausam fon Mēdemam.

1590. gadā tika uzcelta nocietinātā Vilces mūra muiža, tautā iesaukta par Mūrmuižu. Ap 1750.—1760. gadu Kristofera Dītriha Georga fon Mēdema laikā tika uzcelta Vilces muižas kungu māja, uz ko norāda saglabājies barokālais ēkas portāls ar Mēdemu un grāfu Keizerlingu alianses ģerboni frontonā. 1822. gadā Vilces pagasts izveidojās kā administratīva vienība. 1893. gadā četri muižu pagasti — Vilce, Blankenfelde, Mūrmuiža un Lielplatone tika apvienoti Vilces pagastā. Pēdējais Vilces muižas īpašnieks bija Francs fon Hāns. Pēc 1920. gada zemes reformas muižas kungu mājā ierīkoja Vilces pamatskolu.

1935. gadā Vilces pagasta platība bija 8670 ha. 1945. gadā pagastā izveidoja Vilces un Ausmas ciemu. 1951. gadā Vilces ciemam pievienoja daļu Berķenes ciema, bet 1956. gadā — daļu Ausmas un Augstkalnes ciema. 1963. gadā Vilces ciemu pievieno Ausmas ciemam. 1974. un 1977. gadā Ausmas ciemam pievieno daļu Zaļenieku ciema. 1989. gadā Ausmas ciemu pārdēvēja par Vilces ciemu. 1990. gadā atjaunoja par Vilces pagastu.

Adminstratīvi teritoriālās pārkārtošanas laikā Vilces pagastā tika iekļautas daļas no Augstkalnes, Lielplatones un Zaļeniekiem.

Vietvārda cilme  
Vārds VILCE nozīmē – vilcēja, tas ir straume, kas novelk mitrumu no tīrumiem.

Atsauces

Ārējās saites 
 Vilces pamatskola

Latvijas pagastu centri
Melnais metāls (mūzikas žanrs)

Melnais metāls jeb blekmetāls (), ir smagā metāla apakšžanrs, kuram parasti ir raksturīgi mizantropiski un pret kristietību vērsti dziesmu teksti un mūziķu tēls.

Vēsture 

Melnā metāla aizsākumi meklējami 1980. gadu pirmajā pusē, kad radās tā pirmais vilnis ar grupām Venom, Bathory, Hellhammer un Celtic Frost. 1990. gadu sākumā radās otrais vilnis, kuru pamatos veidoja Norvēģijas grupas Mayhem, Burzum, Darkthrone, Immortal un Emperor. Tieši otrā viļņa laikā melnais metāls izkristalizējās kā atsevišķs patstāvīgs mūzikas žanrs.

Melnais metāls kļuva plašāk pazīstams pēc notikumiem 1990. gadu gadu sākumā Norvēģijā, kur vairāki šī žanra mūziķi bija iesaistīti baznīcu dedzināšanā un slepkavībās, kā arī izdarīja pašnāvības.

Zināmākās Latvijas melnā metāla grupas ir Urskumug un Dark Domination.

 
Smagā metāla žanri
Hermanis

Hermanis var būt:
 Hermanis — vīriešu personvārds;
 Aivars Hermanis (1955) — latviešu mūziķis un komponists;
 Alvis Hermanis (1965) — latviešu režisors un aktieris.

Skatīt arī 
 Garais Hermanis, torņa nosaukums dažādās pilīs
 Hermaņa iela (Rīgā)

Vācu uzvārdi
1659. gads

1659. () bija parastais gads, kas sākās trešdienā.

Notikumi 
 14. janvāris - kaujā pie Elvas portugāļi uzvar spāņu armiju.
 Kristiāns Heigenss publicē traktātu "Saturna sistēma", kurā apkopoja savus pētījumus par Saturna pavadoni, Titānu, un Saturna gredzeniem.

Dzimuši 
 10. oktobris - Henrijs Pērsels (Henry Purcell), angļu komponists (miris 1695.)

Miruši 
 10. oktobris - Abels Tasmāns, holandiešu jūrasbraucējs, pētnieks un tirgonis (dzimis 1603.)
Nine Inch Nails diskogrāfija

Šī ir amerikāņu industriālā roka projekta Nine Inch Nails diskogrāfija. Nine Inch Nails kopš 1988. gada ir izdevis 7 albumus, kā arī vairākus remiksu albumus, singlus, videoklipus un koncertierakstus.



Studijas izdevumi 

I The Fragile tiek uzskatīts kā dubultplatīns, jo tas ir dubultalbums, kura garums pārsniedz 100 minūtes, līdz ar to 1,200,000 albuma kopijas satur 2,400,000 diskus.

Remiksu albumi

Singli 

Atsauces:
ASV 100 .
ASV Modern Rock 
Austrālija .
Dānija .
Somija .
Īrija .
Zvedrija .
Lielbritānija .
Latvija .

Koncertieraksti

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 NINcollector 
 Discogs informācija 

Diskogrāfijas