joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Padomju Savienības un Sociālistiskā bloka valstu pārbēdzēju saraksts

Izveidojoties Padomju Savienībai, drīz vien tika ieviesti ierobežojumi padomju pilsoņu emigrācijai no PSRS, tomēr atsevišķi pārbēgšanas gadījumi joprojām notika. Otrā pasaules kara laikā un arī vēlāk līdzīgi ierobežojumi tika ieviesti arī Sociālistiskā (arī Austrumbloka) bloka valstīs.

Līdz pat 1952. gadam, starp Austrumvāciju un Rietumu okupētajām zonām robeža lielāko tiesu bija viegli šķērsojama praktiski jebkurā vietā. Saskaņā ar datiem, no 1949. līdz 1961. gadam, lielākā daļa migrācijas austrumu-rietumu virzienā, notika tieši pāri VDR un VFR robežai, kad apmēram 2,7 miljoni austrumvāciešu emigrēja uz Rietumiem. 1961. gada 13. augustā Berlīnes Austrumu daļu no Rietumu daļas nožogoja ar dzeloņstieplēm, kas vēlāk tika aizvietotas ar dzelzsbetona konstrukcijām, kļūstot par Berlīnes mūri.

Lai gan pilsoņu iespējas starptautiskai ceļošanai tika stingri kontrolētas, tomēr bija gadījumi, kad pārbēdzējiem izdevās šķērsot stingri apsragātās robežas.
Zemāk ir saraksts ar ievērojamākajiem pārbēdzējiem no Vācijas Demokrātiskās Republikas, Padomju Savienības, Polijas Tautas Republikas, Bulgārijas Tautas Republikas, Rumānijas Tautas Republikas, Čehoslovākijas Sociālistiskās Republikas, Ungārijas Tautas Republikas un Albānijas Tautas Republikas laika posmā no 1921.-1944. gadam un 1944.-1991. gadam. Saraksts papildināts ar dažiem pēc 1991. gada pārbēdzējiem.

Atsauces

Literatūra 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Pārbēdzēji
Papaja

Papaja jeb meloņkoks (Carica papaya) ir vienīgā suga papaju ģintī, kas pieder papaju dzimtai. Pēc ģenētiskajiem pētījumiem, radniecīgākā suga papajām ir babako (Vasconcellea pentagona). Papajas ir aptuveni sešu metru augsti koki. Par papaju izcelsmes vietu uzskata Meksikas dienvidus un Centrālameriku. Mūsdienās tā tiek kultivēta tropu un subtropu joslas zemēs visā pasaulē. To augļus cilvēki izmanto uzturā. Vadošās papaju augļu eksportētājvalstis ir Indija, Brazīlija, Nigērija, Indonēzija un Meksika.

Attēli

Atsauces 

Krustziežu rinda
Augļi
Optiskais stiprums

Optiskais stiprums raksturo lēcas staru lauztspēju. Lēcai, 
kuras fokusa attālums ir , optisko stiprumu  nosaka pēc formulas

Optisko stiprumu mēra dioptrijās un tas ir apgriezts lielums fokusa attālumam. Ja fokusa attālums ir 1 m, tad optiskais stiprums ir 1 dioptrija (m-1).

Optika
Autoceļš P75

|}
|}
P75 autoceļš Jēkabpils—Lietuvas robeža (Nereta) ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļus A6 un A12 Jēkabpilī caur Viesīti un Neretu ar Lietuvas robežu Neretaslaukos. Autoceļa kopgarums ir 60,5 km, no kuriem 56 km no Jēkabpils līdz Neretai ir ar asfaltbetona segumu, bet 4 km posmā Nereta — Neretaslauki (Lietuvas robeža) ir ar grants segumu. Ceļš šķērso Jēkabpils un Aizkraukles novadus.

Vēsture 
2020. gada janvārī VAS “Latvijas valsts ceļi” izsludināja pieteikšanos uz autoceļa Jēkabpils-Lietuvas robeža (Nereta) posma pārbūvi 5,751 miljonu eiro apjomā. Darbus bija plānots sākt vēlākais 2020. gada 5. maijā un pabeigt 210 dienu laikā.

 ceļa posmā no Dolomīta līdz Biržiem Salas novadā uzsāka ceļa remontu, kuru laikā bija paredzēta pilna segas konstrukcijas nomaiņa, ieklājot divas jaunas asfalta kārtas, kā arī atjaunojot tiltus pār Podvāzi un Ziemeļsusēju.

Apdzīvotas vietas pie autoceļa 
 Jēkabpils
 Birži
 Viesīte
 Eķengrāve
 Lone
 Nereta

Attēlu galerija

Atsauces 

Valsts reģionālie autoceļi
Autoceļi Aizkraukles novadā
Autoceļi Jēkabpils novadā
Maiks Modano

Maiks Modano (; dzimis  Livonijā) ir bijušais ASV hokejists, spēlējis centra uzbrucēja pozīcijā, bijis ASV hokeja izlases ilggadējs spēlētājs. Viņš ir visu laiku rezultatīvākais amerikāņu NHL spēlētājs. Praktiski visu savu 22 sezonas ilgo Nacionālās hokeja līgas karjeru aizvadīja Dalasas "Stars" rindās, kopā ar kuru 1999. gadā izcīnīja Stenlija kausu. 2014. gadā tika uzņemts Hokeja slavas zālē.

Spēlētāja karjera 
Profesionālā spēlētāja gaitas Modano uzsāka 1988.—89. gada sezonā, pēc tam, kad iepriekšējā vasarā ar kopējo pirmo numuru Minesotas "North Stars" viņu bija izvēlējusies 1988. gada NHL draftā. Lai gan savā pirmajā NHL sezonā viņš līgā aizvadīja vien divas spēles, jau nākamajā sezonā viņš bija nostiprinājies Minesotas kluba sastāvā. 1993. gadā franšīzei pārceļoties uz Dalasu, Modano pārceļas līdz ar klubu, tajā spēlējot līdz pat 2009.—10. gada sezonas beigām. Modano bija kļuvis par Dalasas "Stars" simbolu. 1998.—99. gada sezonā viņš bija arī viens no komandas vilcējspēkiem, "Stars" vienībai izcīnot Stenlija kausu. Sākot ar 2007. gadu, Modano rezultativitāte samazinājās, kas 2010. gada vasarā spieda "Stars" vienību paziņot, ka jauns līgums ar Modano netiks noslēgts, kā rezultātā spēlētājs pievienojās Detroitas "Red Wings" rindām.

2011. gada septembrī paziņoja par karjeras beigšanu.

Modano ir bijis arī salīdzinoši aktīvs ASV hokeja izlases spēlētājs, piedaloties trijos Pasaules čempionātos, divās Pasaules kausa izcīņās, kā arī trijos Olimpisko spēļu turnīros, 2002. gadā izcīnot arī olimpisko sudraba medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 

1970. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Minesotas "North Stars" spēlētāji
Dalasas "Stars" spēlētāji
Detroitas "Red Wings" spēlētāji
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokeja slavas zālē uzņemtie
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Jūlijs Dievkociņš

Jūlijs Dievkociņš (dzimis , Aronas pagastā, miris , Biržu pagastā) bija latviešu dzejnieks, bērnu rakstnieks, skolotājs un revolucionārs.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1879. gadā kalpa, vēlāk mūrnieka ģimenē. Mācījās Lauteres pagasta skolā, tad Vestienas draudze un Bērzaunes draudzes skolās, pēc tam Valkas skolotāju seminārā (1895–1899). Strādāja par skolotāju Litenē (1899–1902), Rīgā (1902–1903), Lielzalvē (1903-1906). Dzejnieks dzīvi interesējās par pedagoģijas jautājumiem un par iespējamām skolu reformām. Viņš vadīja bērniem veltīto nodaļu žurnālā „Jaunības draugs”.

1905. gada revolūcijas laikā Jūlijs organizēja vietējo skolotāju sanāksmes, bija rīcības komitejas loceklis, piedalījās kā delegāts skolotāju sanāksmēs Rīgā. 1905. gada rudenī mītiņā pie Lielzalves skolas viņš nolasīja „Latvijas pagastu skolu reformu projektu”. 1906. gadā, sākoties soda ekspedīcijām, viņu apcietināja un aizveda uz Neretu. 1906. gada februārī viņu nošāva ceļā no Neretas uz Jēkabpili pie Biržu pagasta mežsarga mājām. Apbedīts Zalves (Lielzalves) kapos.

Literārais darbs 
Jūlijs Dievkociņš bija viens no pirmajiem, pievērsa lielu vērību bērnu un jaunatnes literatūras izdošanai. Viņa dzejoļi, sākot ar 1898. gadu, iespiesti laikrakstos "Dienas Lapa" (redaktors Jānis Pliekšāns), "Baltijas Vēstnesis" u.c. izdevumos.
No 1903. gada vadīja žurnāla "Jaunības Draugs" bērniem veltīto nodaļu.

Sakopojis darbus bērniem krājumos "Mazi stāstiņi maniem mazajiem draugiem" (sērija, 1899-1901), "Bērnu pasaule" (1902), "Rīta miglas tēli" (1903) u.c.  Vienīgais dzejoļu krājums "Ugunsziedi" (1907) iznāca pēc autora nāves. Dzejā izpaužas optimistiska pārliecība par taisnības uzvaru, romantiski sapņi par nākotnes uzvaru, bet tajā ir arī daudz skumju motīvu par vientulību, par zaudētam cerībām un nelaimīgu mīlestību un tamlīdzīgi. Rakstījis arī īsās prozas un publicistikas darbus, galvenokārt stāstiņus bērniem. Tulkojis A.Puškina, M. Ļermontova, M. Gorkija, L. Andrejeva u.c. autoru darbus, kā arī interesējās par krievu rakstnieku darbu izdošanu. Izlase "Ak, dibināsim sev dzimteni" (1980).

Atsauces 

Nogalinātie rakstnieki
Latviešu rakstnieki
1879. gadā dzimušie
1906. gadā mirušie
Madonas novadā dzimušie
Latviešu valodā rakstošie
Džūljans Asānžs

Džūljans Pols Asānžs (; izrunā: ; dzimis ) ir austrāliešu žurnālists, izdevējs, un interneta aktīvists. Viņš visplašāk ir zināms kā anonīmās informācijas nopludināšanas interneta vietnes WikiLeaks galvenais redaktors un sabiedrisko attiecību pārstāvis. Pirms tam viņš strādājis par datorsistēmu programmētāju. Viņš ir dzīvojis vairākās valstīs, vairākkārt publiski uzstājies, runājot par preses brīvību, cenzūru un izmeklējošo žurnālistiku.

Atsauces 

Žurnālisti
WikiLeaks
Haktīvisms
Kvīnslendā dzimušie
ACF Fiorentina

ACF Fiorentina, bieži vien saukta vienkārši Fiorentina, ir profesionāls Itālijas futbola klubs no Florences Toskānā. Dibināts 1926. gadā, apvienojoties diviem klubiem, Fiorentina lielāko daļu pastāvēšanas laika ir atradusies augstākajā Itālijas futbola līgā; tikai četri klubi ir aizvadījuši vairāk Serie A sezonu.

Fiorentina divreiz uzvarējusi Itālijas čempionātā (1955./56. un 1968./69. gada sezonā), kā arī sešas reizes Itālijas kausā un vienu reizi Itālijas superkausā. Eiropas klubu turnīros Fiorentina 1960./61. gada sezonā ieguva Kausu ieguvēju kausu un zaudēja finālā gadu vēlāk. Eiropas kausa finālā viņi iekļuva 1956./57. gada turnīrā, kur zaudēja Real Madrid. Visbeidzot, neizdevās uzvarēt arī UEFA kausa finālā 1989./90. gada sezonā.

Kopš 1931. gada klubs mājas spēles aizvada Artēmio Franki stadionā. Stadiona ietilpība šobrīd ir 47 282 skatītāju. Stadionam gadu gaitā ir bijuši arī citi nosaukumi un tas vairākkārt rekonstruēts. Fiorentina populāra iesauka ir Viola, saistībā ar atšķirīgo violeto kluba krāsu, kas parādās logo un mājas formās.

Sasniegumi 
 A sērija
 Čempioni (2) : 1955–56; 1968–69
 Vicečempioni (5): 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1959–60, 1981–82
 Itālijas kauss
 Kausa ieguvēji (6): 1939–40; 1960–61; 1965–66; 1974–75; 1995–96; 2000–01
 Finālisti (4): 1958, 1959–60, 1998–99, 2013–14
 Itālijas superkauss
 Kausa ieguvēji (1) : 1996
 B sērija
 Čempioni (3): 1930–31; 1938–39; 1993–94
 Eiropas Čempionvienību kauss
 Finālisti (1): 1956–57
 UEFA kauss
 Finālisti (1): 1989–90
 UEFA Kausu ieguvēju kauss
 Kausa ieguvēji (1) : 1960–61
 Finālisti (1): 1961–62
 "Mitropa" kauss
 Uzvarētāji (1) : 1966
 Angļu-itāļu Līgas kauss
 Uzvarētāji (1) : 1975

Komandas sastāvs 
.

Atsauces

Ārējās saites 

 Oficiālā kluba vietne  
 Kluba oficiālais kanāls vietnē YouTube
 Kluba oficiālā lapa vietnē Twitter

Itālijas futbola klubi
Florence
ACF Fiorentina
Jitlande

Jitlande (, ) ir viena no Eiropas pussalām, kas atrodas starp Baltijas jūru un Ziemeļjūru. Pussalas ziemeļdaļa un vidusdaļa pieder Dānijai, bet dienvidu daļa pieder Vācijai.

Jitlandes pussalas kopējā platība ir ap 40 000 km². Augstums sasniedz līdz 172 metriem virs jūras līmeņa. Ziemeļrietumos krasts ir līdzens, austrumos līčains, bet dienvidrietumos raksturīgas vatu joslas (Vatu jūra). Rietumu daļā lēzenas morēnu augstienes, austrumos tipisks ir morēnu pauguraiņu reljefs, bet ziemeļos lielākoties sastopami līdzenumi, kāpas. Jitlandes pussalai raksturīgs mērens jūras klimats. Derīgie izrakteņi — nafta, dabasgāze, diatomīts, kūdra, liginīti, māls, kaļķakmens un citi. Pussalas rietumu daļā pamatā podzolētās augsnes, bet austrumos un ziemeļrietumos meža brūnās augsnes. Jitlandē ir daudz upju un ezeru.

Lielākā pilsēta Dānijai piederošajā daļā ir Orhūsa (Vidusjitlandes reģions), Vācijai piederošajā pusē — Ķīle (Šlēsviga-Holšteina).

Ārējās saites

Atsauces 

Eiropas pussalas
Eiropas reģioni
Dānijas pussalas
Vācijas ģeogrāfija
Šlēsviga-Holšteina
Zalve

Zalve ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Zalves pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta austrumu daļā pie autoceļa P86 un Zalvītes upes un ir lielākā pagasta apdzīvotā vieta. Ciemā atrodas pagasta pārvalde un pasta nodaļa. Zalves pamatskola bijušajā Lielzalves muižā tika slēgta 2009. gadā, pie tās atrodas Zalves parks. Darbojas pārtikas un saimniecības preču veikals. Blīvāka apbūve izveidojusies Zalves ciema dienvidu daļā, kur atrodas neliels „līvānu” tipa 15 savrupmāju apbūves kvartāls. Ciema rietumu daļu aizņem bijušās kolhoza darbnīcu un graudu kaltes ēkas. Savukārt austrumu daļā atrodas četras trīsstāvu daudzdzīvokļu mājas.

Skatīt arī 
 Zalves pagasts

Atsauces 

Zalves pagasts
Aizkraukles novada ciemi
Latvijas pagastu centri
Latvijas ciemi
Sproģi (Zalves pagasts)

Sproģi (agrāk Oškalns, Strodi) ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Zalves pagastā. Izvietojusies Dienvidsusējas krastos gar autoceļu P73 Vecumnieki – Nereta – Subate. Blīvākā apbūve izveidojusies ciema centrālajā daļā, kur atrodas pārtikas un saimniecības preču veikals, trīs trīsstāvu daudzdzīvokļu ēkas, bijušā kultūras nama ēka un savrupmāju apbūves teritorija. Ciema dienvidrietumu daļā atrodas Damasānu kapi un neliels kokapstrādes uzņēmums. Savukārt ciema ziemeļu daļā atrodas Sproģu pamatskola. Uz dienvidaustrumiem no tās atrodas bijušās Sproģu darbnīcu, garāžu un graudu uzglabāšanas un kaltēšanas ēkas. Ciema rietumu daļā Dienvidsusējas krastā atrodas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas.

Skatīt arī 
 Zalves pagasts

Atsauces 

Zalves pagasts
Aizkraukles novada ciemi
Latvijas ciemi
Strodi

Strodi var būt:
 Strodi — apdzīvota vieta Dagdas novada Andrupenes pagastā.
 Strodi — apdzīvota vieta Daugavpils novada Maļinovas pagastā.
 Strodi — apdzīvota vieta Kārsavas novada Mežvidu pagastā.
 Strodi — apdzīvota vieta Līvānu novada Jersikas pagastā.
 Strodi — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Kaunatas pagastā.
 Strodi — apdzīvota vieta Rēzeknes novada Maltas pagastā.
 Strodi — apdzīvota vieta Vārkavas novada Rožkalnu pagastā.
 Stradu Leimaņu pagastā cits nosaukums,
 Stradu Rugāju pagastā cits nosaukums,
 Sproģu agrākais nosaukums.

Skatīt arī 
 Stradi
 Strodiški
 Strods
 Lielie Strodi
 Meža Strodi
 Stroda upīte
 Strodu kalns
 Strodu kapi
 Strodu Oglenieki
 Strodu upīte
Sūra

Sūra (, sūrah) ir nodaļa Korānā. Kopā Korānā ir apkopotas 114 sūras.

Saskaņā ar islāmu, 40 gadu vecumā Muhameds saņēma no Dieva pirmo atklāsmi, kuru tam sniedza Erceņģelis Gabriels. Nākamajos 23 dzīves gados Muhameds saņēma erceņģeļa sniegtās atklāsmes. Tās bija āju (آية) (arābiski - "zīme" vai "brīnums") "vārsmu" formā. Ājas ir apkopotas sūrās (سورة‎) un viss kopā Korānā atbilstoši Muhameda norādījumiem.

87 Korāna sūras tiek sauktas par Mekas sūrām, jo tās tika saņemtas Mekā, bet atlikušās 27 tiek sauktas par Medīnas sūrām. Sūras ir dažāda garuma, piemēram, īsākajā sūrā ir vien 3 ājas jeb rindiņas, kamēr garākajā sūrā ir veselas 286 ājas.

Korāns
Adenas līcis

Adenas līcis (, Khalīj 'Adan; ) ir līcis Arābijas jūrā starp Eirāzijas Arābijas pussalu un Āfrikas Somālijas pussalu.

Bābelmandeba šaurums Adenas līci savieno ar Sarkano jūru. Līča kopējais garums ir 885 km, platums 322 km, dziļums līdz 3680 metriem. Raksturīga intensīva jūras virsas ūdeņu spīdēšana un neregulāras pusdiennakts plūdmaiņas. Līča ziemeļu daļā atrodas Jemena (Arābijas pussala), dienvidu un rietumu līča krastā ir novietojušās Somālija un Džibutija (Somālijas pussala). Lielākās ostas — Adena, Džibuti. Apmēram 11 procenti no visas pasaules naftas tiek transportēta caur šo līci (lielākoties no Persijas līča).

Atsauces 

Indijas okeāna līči
Mirjama Gesnere

Mirjama Gesnere (; dzimusi  Garmišā-Partenkirhenē, Vācijā) ir vācu biatloniste un distanču slēpotāja.

Sākotnēji trenējusies biatlonā. Karjeras sākumā izcīnīja vairākas medaļas pasaules junioru čempionātā biatlonā. Viņas ātro slēpošanu pamanīja Vācijas distanču slēpošanas izlases treneri un M. Gesnere tika iekļauta Vācijas slēpotāju izlasē. 2009. gadā startēja Pasaules čempionātā distanču slēpošanā, kur izcīnīja sudraba medaļu Vācijas stafetes izlases sastāvā 4×5 km stafetē. 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Vankūverā M. Gesnere atkal startēja distanču slēpošanā un pārsteidzoši izcīnīja sudraba medaļu Vācijas stafetes izlases sastāvā 4×5 km distancē.

Sekojošajās sezonās M. Gesnere vairāk pievērsās biatlonam un startēja biatlona Pasaules kausa sacensību seriālā, taču pārstāvēja Vācijas izlasi arī distanču slēpošanas sacensībās (tostarp izcīnīja 4. vietu 2013. gada Pasaules čempionātā distanču slēpošanā 10 km brīvā stila distancē).

Karjeras rezultāti biatlonā

Pasaules čempionāts

Statistika Pasaules kausā

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Vācijas biatlonisti
Vācijas distanču slēpotāji
Distanču slēpotāji 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskie sudraba medaļnieki distanču slēpošanā
Apriķi

Apriķi ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Lažas pagastā, pagasta centrs. Izvietojušies pagasta ziemeļu daļā pie Alokstes ietekas Tebrā vietējās nozīmes autoceļu V1199 (Aizpute — Pāvilosta) un V1265 (Gudenieki — Apriķi) krustojumā 50 km no novada centra Grobiņas un 190 km no Rīgas.

Ciemā ir pagasta pārvalde ("Tebreniekos"), pamatskola, tautas nams, bibliotēka un luterāņu baznīca, kas tiek uzskatīta par Kurzemes sakrālās mākslas pērli.

Vēsture 
Kursas 1253. gada dalāmajās grāmatās minēta Piemares kuršu zemes teritoriālā vienība Apriķi kā Apperate, kas pēc dalīšanas ietilpa ordeņa daļā. Tuvumā esošā Dzintare, minēta kā Sintere, Zyntere, ietilpa bīskapa daļā, bet tas netraucēja ordenim 1261. gadā uzbrukt un iznīcināt kuršu pils aizstāvjus par biedinājumu apkārt esošajiem. 

Mūsdienu ciems izveidojies ap Apriķu (Appriken) muižas pili, kas pabeigta 1742. gadā barona Kristofa Frīdriha Ostenzakena laikā.

Cilvēki 
 Kārlis Gothards Elferfelds (1756-1819) — luterāņu mācītājs
 Vilhelms Grīners (1891-1919) — luterāņu mācītājs
 Neredzīgais Indriķis (1783-1828) — latviešu dzejnieks

Atsauces 

Dienvidkurzemes novada ciemi
Latvijas pagastu centri
1520. gads

1520. gads () bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.

Notikumi 
 18. janvāris — Dānijas un Norvēģijas karalis Kristiāns II sakāva zviedrus.
 15. jūnijs — pāvests Leons X nosūtīja Mārtiņam Luteram bullu, piedraudot viņu izslēgt no baznīcas, ja viņš neatteiksies no saviem uzskatiem
 jūnijs — par acteku valdnieku kļuva Kuitlauaks.
 22. septembris — Suleimans I kļuva par Osmaņu impērijas sultānu.
 oktobris — acteku valdnieks Kuitlauaks nomira no bakām. Par jauno valdnieku kļuva Kuautemoks.
 28. novembris — Fernāns Magelāns izkuģoja caur Magelāna šaurumu un kļuva par pirmo eiropieti, kas ar kuģi sasniedzis Kluso okeānu.
 10. decembris — Mārtiņš Luters publiski sadedzināja pāvesta bullu.

Nezināms datums 
 Dibināta Austrumtimoras galvaspilsēta Dili.

Dzimuši 
 1. augusts — Sigismunds II Augusts, Polijas karalis (miris 1572.)
 10. augusts — Madlēna Valuā, Francijas princese, Skotijas karaļa Džeimsa V sieva (mirusi 1537.)
 6. decembris — Barbara Radzivile, Polijas karaliene (mirusi 1551.)
 13. decembris — Siksts V (Sixtus V), Romas pāvests (miris 1590.)
 datums nezināms
 Vinčenco Galilejs, itāļu mūzikas teorētiķis, komponists (miris 1591.)
 Jūda Lēvs, Prāgas rabīns (miris 1609.)

Miruši 
 6. aprīlis — Rafaēls, itāļu mākslinieks un arhitekts (dzimis 1483.)
 jūnijs — Montesuma II, acteku valdnieks 
 22. septembris — Selims I, Osmaņu impērijas sultāns (dzimis 1465.)
 oktobris — Kuitlauaks, acteku valdnieks
 nezināms datums - Pedru Alvarišs Kabrals (Pedro Álvares Cabral), portugāļu jūrasbraucējs (dzimis 1467. vai 1468.)
Mīka Kiprusofs

Mīka Sakari Kiprusofs (, izrunā: ; dzimis  Turku, Somijā) ir bijušais somu hokejists, vārtsargs, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Savas karjeras laikā aizvadījis 12 sezonas NHL, 2006. gadā ieguvis Vezinas balvu, izcīnījis bronzas medaļu 2010. gada Olimpisko spēļu turnīrā.

Spēlētāja karjera 
1995. gada NHL draftā viņu Sanhosē "Sharks" izraudzījās 5. kārtā ar kopējo 116. kārtas numuru. Profesionāļa karjeru uzsāka 1994. gadā Somijas SM-liiga klubā TSP Turku, ar ko 1999. gadā ieguva Somijas čempiona titulu. Vēl Eiropā spēlēja Zviedrijas Elitsērijas klubos AIK un Timrå IK.

1999. gadā viņš sāka spēlēt Ziemeļamerikas līgu klubu sastāvā. Divas sezonas aizvadīja AHL līgas kluba Kentuki "Thoroughblades" sastāvā, tad spēlēja NHL kluba Sanhosē "Sharks" sastāvā. "Sharks" sastāvā aizvadīja 3 sezonas, 2003.—2004. gada sezonā pārejot uz Kalgari "Flames". 2004.—2005. gada NHL lokauta laikā viņš spēlēja Zviedrijas Elitsērijas klubā Timrå IK. "Flames" rindās spēlēja līdz pat 2012.—13. gada sezonas izskaņai. 2013. gada septembrī Kiprusofs paziņoja par spēlētāja karjeras beigšanu.

Somijas izlases sastāvā spēlējis divos Pasaules čempionātos (1999, 2001), 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kā arī divos Pasaules čempionātos junioriem (1995, 1996). 2010. gada Olimpiskajās spēlēs Vankūverā izcīnīja bronzas medaļu, 1999. un 2001. gada Pasaules čempionātos izcīnīja sudraba medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 
 
 NHL.com profils 
 Legends of Hockey profils 
 The Internet Hockey Database profils 
 Hockey Goalies profils 
 NHL Finns profils 

1976. gadā dzimušie
Somijas hokejisti
Sanhosē "Sharks" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
SM līgas čempioni
Gārsene

Gārsene (arī Gārsine) ir ciems Jēkabpils novada Gārsenes pagastā, pagasta centrs. Atrodas Latvijas dienvidos, tikai dažu kilometru attālumā no Lietuvas robežas Dienvidsusējas kreisajā krastā. Attālums līdz novada centram Jēkabpilij - 53 km, līdz tuvākajais pilsētai Aknīstei - 11 km, līdz Rīgai - 161 km. Ciems izveidojies ap Budbergu dzimtai piederējušās Gārsenes muižas (Garssen) centru. Gārsenē atrodas pagasta pārvalde, tūrisma informācijas centrs un muzejs (muižas pilī; agrāk šeit arī Gārsenes pamatskola), kultūras nams, bibliotēka, luterāņu baznīca.

Vēsture 
Gārsenes muižu 1583. gadā Kurzemes un Zemgales hercogs Gothards izlēņoja savam staļļmeistaram Godhardam Budbergam no Beninghauzenas un tā uz vairākiem gadsimtiem kļuva par Budbergu dzimtmuižu. Gārsenes kapos atrodas Budbergu dzimtas kapenes (kapliča). Tagadējā muižas kungu māja tapusi ap 1856. gadu. 1939. gadā pēc arhitekta Vasiļjeva projekta bijušo muižas ēku pārbūvēja Gārsenes pamatskolas vajadzībām.

Muižas kompleksā ietilpst arī saimniecības ēkas ap parādes pagalmu, klēts un stallis, vārtu stabi, dzirnavas, brūzis ar strādnieku māju un kalpu māja, kā arī plašs meža parks Dienvidusējas krastos, kurā iekārtotas dabas takas.

Attēlu galerija

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Jēkabpils novada ciemi
Latgales parks

Latgales parks (iepriekš Latgales dārzs (1936—1945) un Maskavas dārzs (1945—2022)) ir parks Rīgā, kas atrodas Maskavas un Balvu ielu stūrī. Parka platība 6,2 ha. Latgales parka teritorijā atrodas autostāvvieta.

Vēsture 
1937. gadā Rīgas pilsētas valde apstiprināja Andreja Zeidaka projektu atklātā dārza izveidošanai Latgales (tagad Maskavas) un Balvu ielu stūrī, bijušās dārzniecības teritorijā. Projektētā dārza platība bija 9,5 ha. Projektā bija paredzēti plaši sauļošanās zālāji, bradājamais baseins un rotaļu laukums bērniem. Kalna ielas pusē bija paredzēts liela strūklaka ar ūdens baseinu 16m diametrā. Balvu ielas malā bija iecerēts izveidot koncertlaukumu ar mūzikas estrādi. Projektā bija izmantoti daudzi regulārā dārza kompozīcijas elementi: koku rindu stādījumi, cirpti dzīvžogi, taisni celiņi, bet parka centrālajā daļā — plaši zālāji, kuru malās, īpaši pie celiņu krustojumiem, izvietotas brīvas koku un krūmu grupas. Pirmie celiņi tika izveidoti gar Balvu un Latgales ielām. 1939. gada pavasarī tika iestādīti 92 dažādi lapu koki un 1578 ziedu krūmi. Pirms Otrā pasaules kara tika ierīkots arī bradājamais baseins.

Otrais pasaules karš Latgales dārza projektu īstenošanu apturēja. Kara laikā daudzi kociņi iznīka, bet lielais zālājs pārvērtās par nolaistu futbola laukumu. Lai situāciju labotu, laukums tika apstādīts ar koku grupām. 1945. gadā, pēc Latvijas okupācijas, Latgales dārzu pārdēvēja par Maskavas dārzu. 1965. gadā Maskavas dārza teritorijā tika uzbūvēta Sporta manēža (arhit. V.Mellenbergs, E.Ābuls, inž. A.Lisovskis) ar vietām 3500—5000 skatītājiem, kā arī iekārtota autostāvvieta. Apstādījumus ap Sporta manēžu daļēji rekonstruēja, bet manēžas apkārtni labiekārtoja. Tika izmainīts arī dārza ceļu tīkls, tam kļūstot par apzaļumotu teritoriju sabiedriskās ēkas priekšā.

2022. gada 16. maijā pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā Rīgas domes Pilsētas attīstības komiteja Maskavas dārzu pārdēvēja sākotnējā nosaukumā par Latgales parku.

Apstādījumi 
Dārza apstādījumos dominē Holandes liepu stādījumi. No tām veidotas platas alejas un koku rindas. Dārzā aug 33 introducētās un 8 vietējās koku un krūmu sugas. Šeit ir arī retāk sastopamās sugas; tādas, kā lielziedu kokveida hortenzija, Kanādas papele "Robusta", Ķīnas papele, skarainā hortenzija, papīra bērzs u.c. No vietējām sugām dominē āra bērzi, oši, ozoli un gobas. No skujkokiem visvairāk ir asās egles, bet stādītas ir arī Kanādas egles, Lebedūra lapegles u.c. Košumkrūmus pārstāv plašs sugu klāsts: spožās un daudzziedu klintenes, kailās un rievainās rozes, Bumalda, Vanhuta un sirmā spireja, parastie un matainie ceriņi, Tatārijas sausserži u.c. sugas. Tāpat ir daudz ziemciešu puķu: pārsvarā Zībolda hostas, daudzlapu lupīna, dzeltenā dienziede, īrisi, milzu pīpenes, sarkanie flokši, kurpītes, austrumu doronika, zeltslotiņa "Nana" u.c.

Atsauces

Ārējās saites 
 Maskavas dārzs portālā Cita Rīga

Rīgas dārzi un parki
Fraternitas Baltica

{|class="infobox"
| colspan="7" align="center" |
|-
! style="background: #b0c4de; text-align: center" colspan="3" | Pamatinformācija
|-
|Dibināšanas datums
|colspan="2"|
|-
|Dibināšanas vieta
|colspan="2"|Rīga
|-
|Krāsas
| colspan="2" | sarkans-zaļš-zelts
|-
|Devīze
| colspan="2" |Freundschaft, Frohsinn, Tugend, Wissen - soll man nie bei den Balten missenIn Treuen fest
|-
|Konventa dzīvoklis
| colspan="2" | Marijas iela 7, Rīga, Latvija (1909—1939).
|-
|}

Fraternitas Baltica bija pirmā Rīgā dibinātā vācbaltiešu studentu korporācija.

Tās devīzes bija: "Draudzība, priecīgs prāts, tikums, zināšanas — nekad nedrīkst baltiem trūkt" () un In Treuen fest (uzticībā stiprs).

Vēsture 

Dibināta 1865. gadā pie Rīgas politehnikuma kā Fraternitas Polytechnici Baltici. 1867. gadā kopā ar citiem politehnikuma studentiem izveidoja Vispārējo politehniķu konventu (APC), kas regulēja visu studentu dzīvi RPI.
1869. gadā iekšējo nesaskaņu dēļ, no Fraternitas Baltica izstājās vairāki biedri, kas nodibināja korporāciju Concordia.
1871. gadā piedalījās Rīgas šaržēto konventa dibināšanā (C!C!).

Pirmā pasaules kara gados, RPI evakuējoties uz Maskavu, uz laiku pārtrauca darbību. 1918. gadā Fraternitas Baltica atjaunoja darbību Rīgā, pie vācu okupācijas iestāžu izveidotās Baltijas Tehniskās augstskolas. Latvijas brīvības cīņu sākumā, 1918. gada decembrī korporācija pieņēma lēmumu, ka visiem aktīvajiem biedriem jāiestājas vācbaltu militārajās vienībās (Landesvērā).

1920. gadā reģistrēta pie Latvijas Universitātes un uzņemta Latvijas studentu korporāciju Prezidiju Konventā. (P!K!). No tā gan, protestējot pret dažādiem lēmumiem, vairākas reizes īslaicīgi izstājās.
1930. gadu sākumā, kopā ar pārējām baltvācu korporācijām, demonstratīvi izstājās no P!K!, protestējot pret lēmumu turpmāk P!K! sēdēs lietot tikai latviešu valodu.
1932. gadā, ar LU padomes lēmumu, slēgta kā korporācija. Turpināja pastāvēt kā biedrība, saglabājot korporācijas nosaukumu un iekšējo organizāciju.
1938. gadā, samazinoties biedru skaitam un aktivitātei, pieņēma lēmumu par aktīvās darbības pārtraukšanu.
Galīgi likvidējās 1939. gadā, visiem biedriem izceļojot uz Vāciju.

1959. gadā Vācijā esošie Fraternitas Baltica filistri, kopā ar citu vācbaltu korporāciju filistriem piedalījās studentu korporācijas Curonia Goettingensis dibināšanā, kuru vēlāk deklarēja par oficiālo Baltijas korporāciju tradīciju turpinātāju.

Biedri 

19. gadsimta beigās Fraternitas Baltica no internacionālas kļuva par vācbaltiešu korporāciju. Vairāki biedri krita Latvijas Neatkarības kara laikā, cīnoties Baltijas landesvērā.
Pazīstamākie biedri: arhitekti Heincs Pīrangs, Oskars Bārs, Bernhards Bīlenšteins, Gerhards fon Tīzenhausens, Vācbaltiešu tautas apvienības prezidents Ērihs Mindels.

Izmantotā literatūra 
 V.Ščerbinskis, Uzticīgi Draugam, Rīga, 2010.

Studentu organizācijas
Vācbaltiešu studentu korporācijas
Ansons

Ansons ( — 'Annas dēls', no personvārda Anna; sieviešu dzimtē Ansone) ir angļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:

 Artūrs Ansons (1984) — Latvijas riteņbraucējs;
 Jānis Ansons (1895—1942) — latviešu karavīrs, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris;
 Jānis Ansons (1888—1935) — latviešu gleznotājs;
 Raivis Ansons (2002) — Latvijas hokejists;
 Žanis Ansons (1911—1968) — latviešu karavīrs, Bruņinieka pakāpes dzelzs krusta kavalieris.

Angļu uzvārdi
Alīses iela

Alīses iela ir iela Āgenskalnā, Rīgas Kurzemes rajonā. Alīses iela sākas krustojumā ar Kalnciema ielu un beidzas krustojumā ar Āgenskalna ielu. Kopējais ielas garums ir 456 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Alīses iela visā garumā klāta ar asfalta segumu.

Vēsture 
Ielu kā privātu ielu ierīkoja Švarcmuižas īpašnieks, viņš to nosauca par Luīzes ielu, bet pilsētas valde ielu ar šādu nosaukumu neieskaitīja Rīgas komunālo ielu sarakstā. Pilsētas valde atļāva pielikt ielai nosaukuma plāksni ar noteikumu, ka iela tiks pārdēvēta un pirms ielas nosaukuma būs rakstīts "privāts ceļš". 1901. gadā ielai piešķirts nosaukums Alīses iela (, ). Sākotnēji ierīkots un apbūvēts tikai ielas posms starp Kalnciema un Kristapa ielām, tālāk iela turpinājās kā ceļš caur Švarcmuižas mežu. Pārējā ielas daļa apbūvēta pēc 2. pasaules kara.

Alīses ielā 1990. gados atradās patversme bērniem no nelabvēlīgām ģimenēm, par kuriem Normunds Beļskis uzrakstīja dzejoļu ciklu “Savādā pasaule”. Dziesma “Alises iela” 2018. gadā ieguva 92. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.

Ielas raksturojums 
Alīses iela ir 460 metrus gara asfaltēta iela Āgenskalna apkaimē, Āgenskalna priedēs. Tā sākas krustojumā ar Kalnciema ielu un iet ziemeļu—ziemeļrietumu virzienā. krustojumā ar Kristapa ielu pie Āgenskalna ūdenstorņa Alīses iela tālāk taisni vairs neturpinās. Iela atsākas ar nobīdi, aptuveni 40 metrus tuvāk Baložu ielai (varētu teikt, ka šos 40 metrus iela pāriet Kristapa ielā). Ielai virzoties tālāk, tā krustojas ar Mārtiņa ielu. Alīses iela beidzas krustojumā ar Āgenskalna ielu.

Alīses ielā ir pārsvarā daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve, arī atsevišķas privātmājas un sabiedriskās celtnes.

Ielu savienojumi 

Alīses iela ir savienota ar šādām ielām:
 Kalnciema iela (T veida krustojums)
 Kristapa iela (divi T veida krustojumi)
 Mārtiņa iela (T veida krustojums)
 Āgenskalna iela (T veida krustojums)

Objekti 
 Alīses ielā 4 (stūrī ar Kristapa ielu) atrodas Āgenskalna ūdenstornis ("Alise"), kas ir celts 1910. gadā. Tā arhitekts ir Vilhelms Bokslafs.

Skatīt arī 
 Āgenskalns

Atsauces 

Ielas Āgenskalnā
Kurzemes rajons
Leslijs Nīlsens

Leslijs Viljams Nīlsens (; dzimis  Redžīnā, Saskačevanā, Kanādā, miris  Fortloderdeilā, Floridas štatā, ASV) bija Kanādas un ASV aktieris un komiķis. Karjeras laikā piedalījās vairāk nekā 100 dažādu filmu un 1500 TV programmu filmēšanā, attēlojot vairāk nekā 220 tēlus. TV debitēja 1948. gadā un nākamo divu gadu laikā filmējās vairāk nekā 50 televīzijas programmās. Filmu karjeru uzsāka 1956. gadā, sākumā filmējās drāmās, vesternos un romantiskajās filmās. Nīlsena vadošās lomas filmās "Aizliegtā planēta" (Forbidden Planet, 1956) un "Ceļojums ar Poseidonu" (The Poseidon Adventure, 1972) saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Slavenākās filmas, kurās ir filmējies L. Nīlsens, ir "Lidmašīna!" (Airplane!, 1980) un filmu sērijā "Kailais ierocis" (The Naked Gun).

2010. gada novembrī L. Nīlsens tika nogādās slimnīcā Floridas štata Fortloderdeilā. 28. novembrī 17:30 (UTC-5) viņš mira no pneimonijas.

Atsauces

Ārējās saites 

1926. gadā dzimušie
2010. gadā mirušie
Kanādiešu kinoaktieri
Amerikāņu kinoaktieri
Kola (nozīmju atdalīšana)

Kola var būt:
 kola — bezalkoholisks dzēriens, kura galvenā sastāvdaļa ir kolas koku augļi un lapas;
 kolas koki — malvu dzimtas augu ģints;
 Coca-Cola — gāzēts bezalkoholisks dzēriens;
 Šerila Kola — angļu dziedātāja (dzimusi 1983. gadā)
 Kolas pussala — pussala Krievijas ziemeļos

Skatīt arī 
 Jakubs Kolass
 Kolas sāmu valoda
 kokas augs

Uzvārdi
NanoSail-D

NanoSail-D ir NASA saules buras demonstrators, kuru izstrādāja Eimsa pētījumu centrs un Māršala kosmisko lidojumu centrs. Pirmais eksemplārs tika zaudēts nesēja kļūmes dēļ 2008. gadā. Otrais tika palaists , tas veiksmīgi izvērsa buru .

NanoSail-D starta konfigurācijā ir trīs CubeSat lieluma pavadonis ar sānu malām 30 × 10 × 10 cm un 4 kg masu. Pēc buras izvēršanas tās laukums ir 10 m³. Bura veidota no polimēra CP1, kas nav biezāks par zīdpapīru.

Pavadonis paredzēts septiņu dienu misijai zemā ģeocentriskā orbītā. Tas darbotos tik ilgi, kamēr izsīktu elektroenerģija. Viens no projekta uzdevumiem bija demonstrēt iespēju mazā konteinerā sapakot un izvērst lielu buras struktūru, kuru nākotnē varētu izmantot lielu struktūru izvēršanai kosmosā, piemēram, sakaru antenas, saules baterijas paneļi u.c.

Pirmais eksemplārs 
Pirmais NanoSail-D eksemplārs tika palaists  03:34 UTC no Omelekas salas ar nesējraķeti Falcon 1 kā sekundārā krava. Divas minūtes pēc starta otrā pakāpe atdalījās, bet pirmā pakāpe sadūrās ar otro. Rezultātā raķete novirzījās no kursa un nespēja sasniegt orbītu. Raķetes otrā pakāpe ar derīgo kravu iekrita Klusajā okeānā.

Otrais eksemplārs 

Uz zemes palikušais otrais rezerves eksemplārs tika sagatavots kosmiskajai misijai. Tas orbītā tika palaists  01:25 UTC no Kodiakas salas ar nesējraķeti Minotaur IV pavadoņa FASTSAT sastāvā.  06:31 UTC tika dota komanda atdalīt saules buru no FASTSAT, bet tomēr tas neatdalījās. 
Pavisam negaidīti  NanoSail-D tika izmests. Pēc taimera komandas saules bura atvērās 20. janvārī aptuveni 03:00 UTC.
Pavadoņa baterija nebija uzlādējama un nebija paredzēta ilgai misijai, tā pamazām izlādējās. 21. janvārī 13:54 UTC tika uztverts pēdējais signāls no NanoSail-D.

Atsauces

Ārējās saites 
 NanoSail-D NASA mājaslapā 
 NanoSail-D2 sekošanas dati 

Saules buras
Džonatans Teivss

Džonatans Teivss (; dzimis 1988. gada 29. aprīlī Vinipegā) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs, Kanādas hokeja izlases spēlētājs. Pašlaik (2022) Teivss ir Nacionālās hokeja līgas kluba Čikāgas "Blackhawks" kapteinis.

Spēlētāja karjera 
Pēc tam, kad 2006. gada NHL draftā Čikāgas "Blackhawks" Teivsu bija izvēlējusies ar augsto kopējo trešo numuru, spēlētājs izlēma izstāties no augstskolas, priekšroku dodot profesionālam hokejam. 2007. gada 10. oktobrī Teivss debitēja NHL, gūstot vārtus jau ar savu pirmo metienu. Turpinājumā viņš atzīmējās ar punktu spēlēs vēl nākamās desmit spēles, kas to padarīja par otru visu laiku garāko NHL debitanta rezultativitātes sēriju. Par spīti tam, ka savas debijas sezonas gaitā Teivss traumas dēļ izlaida 16 spēles, sezonu viņš noslēdza kā otrs rezultatīvākais "Blackhawks" spēlētājs uzreiz aiz cita debitanta Patrika Keina. Teivss tika nominēts arī Kaldera balvai, taču to saņēma Keins.

2008. gada 18. jūlijā Teivss kļuva par Čikāgas kluba kapteini, kas viņu padarīja par trešo jaunāko kapteini līgas vēsturē. 2009. gada 27. februārī mačā pret Pitsburgas "Penguins" Teivss atzīmējās ar savu pirmo hat-trick NHL. Sezonu viņš noslēdza ar 69 punktiem 82 spēlēs, palīdzot "Blackhawks" pirmo reizi kopš 2002. gada kvalificēties NHL izslēgšanas kārtas spēlēm. Nākamajā sezonā Teivss kopā ar komandas biedriem izcīnīja Stenlija kausu. 2013. un 2015. gadā Teivss kļuva jau par trīskārtēju Stenlija kausa ieguvēju.

Kanādas izlases rindās Teivss izcīnījis 2010. un 2014. gada olimpisko spēļu čempionu titulu, kā arī 2007. gada Pasaules čempionāta zelta medaļas un 2008. gada sudraba medaļas. 2006. un 2007. gadā Teivss kļuva arī par Pasaules čempionu U20 jauniešu konkurencē.

Karjeras statistika

Klubu statistika

Izlases statistika

Atsauces

Ārējās saites 
 

1988. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Vinipegā dzimušie
Zeks Pariss

Zekerijs Džastins Pariss (; dzimis  Mineapolisā, Minesotas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, ASV hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Minesotas "Wild".

Spēlētāja karjera 
Pirms spēlēšanas NHL viņš spēlēja Ziemeļdakotas universitātes hokeja komandas sastāvā. Viņš divreiz tika nominēts Hobija Beikera balvai, ko pasniedz labākajam koledžu hokejistam. Tad viņš vienu sezonu aizvadīja AHL kluba Albani "River Rats" sastāvā. "Devils" vienībai viņš pievienojās 2005.—2006. gada sezonā. Vislabāko sniegumu viņš uzrādīja 2008.—2009. gada sezonā, kad kļuva par sezonas trešo labāko vārtu guvēju visā līgā (45 gūti vārti). 2011.—12. gada sezonā pildīja arī komandas kapteiņa funkcijas.

2012. gada vasarā Perisa līgums ar "Devils" beidzās, un viņš noslēdza 13 gadu līgumu ar Minesotas "Wild" vienību. Turpmākajās sezonās viņš bija viens no komandas vadošajiem speļētājiem, 2012.—13. un 2014.—15. gada sezonas noslēdzot kā "Wild" rezultatīvākais spēlētājs.

ASV hokeja izlases sastāvā viņš ir izcīnījis sudraba medaļu 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, 2014. gada Olimpisko spēļu turnīrā Periss bija ASV izlases kapteinis. Izcīnījis zelta medaļas 2002. gada Pasaules U-18 čempionātā un 2004. gada Pasaules čempionātā junioriem.

Karjeras statistika

Klubu statistika

Izlases statistika

Ārējās saites 

 Oficiālā mājaslapa 
 The Internet Hockey Database profils 
 Legends of Hockey profils 

1984. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Ņūdžersijas "Devils" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
1525. gads

1525. gads () bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.

Notikumi 
 8. aprīlis — Krakovā tika parakstīts līgums ar Polijas karali, ka Vācu ordeņa valsts vietā tiek dibināta Prūsijas hercogiste, Polijas troņa vasaļvalsts.
 15. jūnijs — Mārtiņš Luters apprecējās ar bijušo cisterciešu mūķeni Katrīnu fon Boru.

Nezināms datums 
 Konstantinopolē ierodas pirmais Francijas sūtnis.
 Latvijas teritorijā sāka kalt pirmos dālderus.

Dzimuši 
 iespējams
 Pīters Brēgels Vecākais, flāmu gleznotājs (miris 1569. gadā)
 Luišs di Kamoišs, portugāļu dzejnieks (miris 1580. gadā)
 Džovanni Pjerluidži da Palestrina, itāļu komponists (miris 1594. gadā)

Miruši 
 5. maijs — Frīdrihs III Gudrais (Friedrich der Weise), Saksijas kūrfirsts (dzimis 1463.)
 28. februāris — Kuautemoks, acteku valdnieks (dzimis ap 1502. gadu)
 27. maijs — Tomass Mincers (Thomas Müntzer), vācu sludinātājs un teologs (dzimis 1489.)
 30. decembris — Jakobs Fugers (Jakob Fugger), vācu uzņēmējs (dzimis 1459.)
 nezināms
 Ali Grozs efendi, islāma šeihs
Andrejs Nazarovs

Andrejs Nazarovs (; dzimis 1974. gada 22. maijā Čeļabinskā) ir bijušais krievu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2018) Nazarovs ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Ņižņekamskas "Neftekhimik" galvenais treneris.

Spēlētāja karjera 
Lielāko daļu savas profesionālā spēlētāja karjeras Nazarovs aizvadījis dažādos Nacionālās hokeja līgas klubos, jau karjeras sākumā izpelnoties policista lomu. 571 NHL aizvadītajā spēlē Nazarovs atzīmējies ar 124 rezultativitātes punktiem, taču viņa rēķinā arī 1409 soda minūtes. Savu pēdējo spēli NHL Nazarovs aizvadīja 2005.—06. sezonā Minesotas "Wild" rindās.

Krievijas izlases rindās Nazarovs spēlējis arī 1998. gada Pasaules čempionātā.

Trenera karjera 
Uzreiz pēc savas spēlētāja karjeras beigām Nazarovs uzsāka trenera karjeru. Par viņa pirmo nozīmīgo darbu kļuva KHL klubs Čeļabinskas "Traktor", kuram pie stūres Nazarovs stājās 2008.—09. sezonā. Pēc 2009.—10. sezonas beigām līgums ar Nazarovu netika pagarināts, kā rezultātā viņš palika bez darba, taču 2010.—11. sezonas ievadā atlaists tika Čehovas "Vitjaz" galvenais treneris, un viņa vietā stājās Nazarovs.

2012. gada vasarā Andrejs pārņēma Čerepovecas "Severstal" vadību, taču pēc nākamās sezonas beigām uzņēmās HK Donbass galvenā trenera funkcijas. 2014. gada jūnijā kļuva par Astanas "Baris" galveno treneri.

Ārējās saites 

1974. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Maskavas "Dinamo" spēlētāji
Sanhosē "Sharks" spēlētāji
Tampabejas "Lightning" spēlētāji
Kalgari "Flames" spēlētāji
Anahaimas "Mighty Ducks" spēlētāji
Bostonas "Bruins" spēlētāji
Arizonas "Coyotes" spēlētāji
Novokuzņeckas "Metallurg" spēlētāji
Omskas "Avangard" spēlētāji
Minesotas "Wild" spēlētāji
Krievijas hokeja treneri
Podoļskas "Vitjaz" treneri
Čerepovecas "Severstal" treneri
Doneckas "Donbass" treneri
Astanas "Baris" treneri
Sanktpēterburgas SKA treneri
Ņižņekamskas "Neftekhimik" treneri
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Čeļabinskas apgabalā dzimušie
PSRS hokejisti
Raiens Millers

Raiens Millers (; dzimis ) ir amerikāņu hokejists, vārtsargs, ASV hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2017) Millers spēlē Nacionālās hokeja līgas klubā Anahaimas "Ducks".

Raiena jaunākais brālis Drū arī ir NHL hokejists.

Spēlētāja karjera 
Pēc tam, kad 1999. gada NHL draftā Milleru izvēlējās Bufalo "Sabres", viņš vēl nākamās trīs sezonas spēlēja NCAA līgā, tādējādi pabeidzot savas augstskolas studijas. 2002.—03. sezonā Millers visbeidzot pievienojās "Sabres" klubam, tā rindās pirmajā sezonā aizvadot 15 spēles.

Par līdz šim veiksmīgāko sezonu karjerā Milleram izvērtās 2009.—10. sezona, kad viņš, kopā ar ASV izlasi izcīnot sudraba medaļas 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju, bet sezonas noslēgumā ieguva arī Vezinas balvu, kuru pasniedz katras sezonas labākajam NHL vārtsargam.

2014. gada 28. februārī Millers tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues", savukārt vasarā hokejists noslēdza trīs gadu līgumu ar Vankūveras "Canucks". 2017. gada jūlijā noslēdza divu gadu līgumu ar Anahaimas "Ducks".

Ārējās saites 

1980. gadā dzimušie
ASV hokejisti
Bufalo "Sabres" spēlētāji
Sentluisas "Blues" spēlētāji
Vankūveras "Canucks" spēlētāji
Anahaimas "Ducks" spēlētāji
Hokejisti 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Leisela Džonsa

Leisela Marija Džonsa (; dzimusi  Katrīnā, Austrālijā) ir austrāliešu peldētāja.

Piedalījusies četrās Olimpiskajās spēlēs (, , , ). 2000. gada Vasaras Olimpisko spēļu, kas notika Austrālijas pilsētā Sidnejā, laikā viņa bija 15 gadus veca un izcīnīja 2 sudraba medaļas: 100 m brasā un 4x100 m stafetē. 15 gadu vecumā viņa pameta skolu, lai koncentrētos uz peldēšanu.

2004. gada Olimpiskajā spēlēs Atēnās viņa izcīnīja olimpiskās čempiones titulu 4x100 m stafetē, bija otrā 200 m brasā un izcīnīja bronzas medaļu 100 m brasā. 2008. gada Olimpiskajās spēlēs Pekinā viņa kļuva par čempioni 100 m brasā, 4x100 m stafetē un izcīnīja sudraba medaļu 200 m brasā. 2012. gada Olimpiskajās spēlēs Džonsa izcīnīja sudrabu 4x100 m stafetē.

Pasaules čempionātos garajā baseinā viņa ir izcīnījusi 7 čempiones titulus, četras reizes bijusi otrajā vietā, trīs reizes izcīnījusi bronzas medaļu. Pasaules čempionātos īsajā baseinā izcīnījusi 1 sudraba un 1 bronzas medaļu.

Atsauces

Ārējās saites 
  

 FINA profils 

1985. gadā dzimušie
Austrālijas peldētāji
2000. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Olimpiskās sudraba medaļas ieguvēji
Olimpiskās bronzas medaļas ieguvēji
2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieki
Olimpiskie zelta medaļnieki peldēšanā
Olimpiskie sudraba medaļnieki peldēšanā
Olimpiskie bronzas medaļnieki peldēšanā
Eleja

Eleja ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Elejas pagastā, pagasta centrs. Izvietota autoceļu A8 un P103 krustojumā pie Meitenes dzelzceļa stacijas Elejas upes krastos.

Vēsture 
 
16. gadsimtā pie Elejas upes izveidojās Elejas muiža (Elley), laikā no 1806. līdz 1810. gadam uzcelta muižas pils, kuru Pirmā pasaules kara sākumā 1915. gada jūlijā nodedzināja Krievijas armijas karavīri. 

Netālu no muižas, lielceļa malā atradās Meitu krogs. Tā bijusi 26x13,3 metrus liela ēka ar kūti. Pēc dzelzceļa līnijas Jelgava—Šauļi—Tilzīte un tā 32,6 km garā šaursliežu atzara Meitene—Bauska izbūves 1916. gadā dzelzceļa stacija tiek izvietota Meitu kroga telpās. Sliežu trase sakrīt ar tagadējās Rūpniecības ielas trasi. 1925. gadā Meitu krogā ierīko arī dzelzceļa depo. 1923. gadā tiek uzbūvēta jaunā Meitenes dzelzceļa stacija, šeit izveidojās apdzīvotā vieta, ko dēvēja par Vilkudārzu. 1932. gadā tam piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu. Tai pašā 1932. gadā nodibināta brīvprātīgo ugunsdzēsēju biedrība. 1936. gadā ciemu pārdēvēja par Eleju. 

No 1949. līdz 1956. gadam — Elejas rajona centrs.  Elejai piešķirtas strādnieku ciemata (no 1961. gada — pilsētciemata) statuss. 1957. gadā Elejai pievienoja likvidēto Elejas ciemu, izveidojot Elejas lauku teritoriju. Elejā sāk apmesties no Sibīrijas izsūtījuma atgriezušies lietuvieši, kam padomju vara neļauj atgriezties Lietuvā. 1954. gadā staļinisma arhitektūras stilā uzcelta Elejas rajona partijas komitejas ēka kurā pašlaik atrodas Elejas pamatskola. 1991. gadā Eleja zaudēja pilsētciemata statusu un kopā ar lauku teritoriju reorganizējās par pagastu.

Elejā atrodas pagasta administrācija, vidusskola, bērnudārzs, bibliotēka, Saieta nams, doktorāts, luterāņu baznīca.

1879. gadā dibināta Elejas pagasta sešgadīgā skola, kuras pirmais skolotājs bijis Irlavas skolotāju semināra absolvents Jēkabs Grauze. Pēc Pirmā pasaules kara skola izvietota Elejas muižas viesu ēkā. 1970. gadā uzcelta jauna vidusskolas ēka, kurā līdz 1991. gadam mācības notika divās maiņās.

Atsauces 

Latvijas pagastu centri
Latvijas rajonu centri
Latvijas pilsētciemati
Tēlotāja māksla

Tēlotāja māksla, tēlotājmāksla jeb vizuālā māksla ir mākslas veids, kas īstenību atspoguļo vizuālos tēlos — telpā vai plaknē.

Ar tēlotāja mākslu apzīmē mākslu, ko novērtē ar redzes palīdzību. Tajā iekļauti vairāki mākslas žanri: glezniecība, zīmēšanu, grafika, tēlniecība, arhitektūra, fotomāksla, kino, kaligrāfija, tetovēšana u.c. Nereti tēlotāja māksla tiek uzskatīta par sinonīmu terminam "māksla", kas nav īsti pareizi, jo tādas mākslas nozares kā mūzika, literatūra, teātris nepieder pie tēlotājmākslas.

Tēlotāja māksla ir nozīmīgs mākslas vēstures izpētes objekts.

Tēlotājas mākslas veidi 
Tēlotājas māksla iedalās trijos veidos:
 glezniecībā, kurā mākslas tēli tiek radīti uz plaknes ar krāsām, gaismēnām un līnijām;
 grafikā, kas ir zīmējums, plašā nozīmē gravīras un novilkumi, kur ar dažādiem instrumentiem dažādos materiālos iegriež, iegrebj vai ieskrāpē attēlu, kuru pēc tam ar krāsas palīdzību pārnes uz cita materiāla, visbiežāk papīra;
 tēlniecībā, trīsdimensiju mākslā, kurā mākslas tēlu veido, atskaldot akmenī, izgrebjot kokā vai veidojot mālā, plastilīnā vai ģipsī. Gatavos tēlniecības mākslas darbu vēlāk var arī atliet.

Atsauces
Cīrulīši (filma)

"Cīrulīši" ir 1980. gada Latvijas PSR televīzijas spēlfilma, sociālā drāma. Filmas režisors ir Oļģerts Dunkers. Filma uzņemta pēc Harija Gulbja lugas "Cīrulīši" motīviem Rīgas Kinostudijā.

Sižets 
Zelmai, kura visu mūžu nodzīvojusi savās lauku mājās "Cīrulīši", jāpārvācas uz citu dzīvesvietu pie viena no saviem bērniem. "Cīrulīšos" sabrauc visi ģimenes locekļi. Dēls Elmārs, Rīgas laikraksta žurnālists ar sievu, veiksmīgu zinātnisko darbinieci Gundegu, dēls Raimonds, kaimiņu kolhoza vadītājs un meita — ārste, kura dzīvo netālu no mātes. Visiem sakrājušās sadzīviskas problēmas un Zelma par viņiem pārdzīvo. Viņa ļoti nevēlas pamest dzimtās mājas.

Lomās 
 Velta Līne — Zelma
 Juris Lejaskalns — Elmārs
 Vija Artmane — Gundega
 Uldis Dumpis — Raimonds
 Lilita Ozoliņa — Vizma
 Anda Zaice — Silvija
 Astrīda Kairiša — Ingrīda
 Dīns Ritenbergs — Didzis
 Erlends Ritenbergs — Gatis

'''Epizodēs: 
Antonija Jansone, Ramons Kepe, Olga Krūmiņa, Aivars Leimanis, Maiga Mainiece, Georgs Juris Pučka, Jānis Samauskis, Irina Tomsone, Gunta Virkava, Edgars Zveja

Filmēšanas grupa 

 Režisors — Oļģerts Dunkers
 Scenārija autors — Oļģerts Dunkers
 Operators — Gvido Skulte
 Komponists — Raimonds Pauls
 Skaņu režisors — Igors Jakovļevs
 Redaktors — Vladlens Dozorcevs

Interesanti fakti 
 Bērnu lomās Haralda Ritenberga dēli, dvīņi Erlends un Dīns Ritenbergi.

Ārējās saites 

 Filmas.lv

1980. gada Latvijas PSR filmas
Filmas latviešu valodā
Rīgas Kinostudijas filmas
Oļģerta Dunkera filmas