Vapiti

Vapiti jeb Kanādas briedis (Cervus canadensis) ir liela auguma briežu dzimtas (Cervidae) pārnadzis (Artiodactyla), kas pieder briežu ģintij (Cervus).

Ārēji vapiti ir līdzīgs Eiropas staltbriedim (Cervus elaphus). Šīs līdzības dēļ ilgu laiku valdīja uzskats, ka tās ir vienas sugas divas pasugas. Tomēr 2004. gada DNS pētījumos noskaidrojās, ka tās ir divas atšķirīgas sugas.

Vapiti mājo mežos un mežmalās. Tie ir sastopami Ziemeļamerikā un Āzijas austrumos, kā arī tikuši introducēti vairākās valstīs, kā Argentīna, Austrālija, un Jaunzēlande. Tie ir labi pielāgojušies jaunajiem dzīves apstākļiem un kļuvuši kaitīgi vietējām sugām, tām atņemot dzīves telpu.

Vapiti slimo ar dažām infekcijas slimībām, ar kurām var saslimt arī liellopi. Lai cīnītos ar slimību pārnēsāšanu, vapiti tiek vakcinēti, tādējādi ierobežojot slimību izplatību. Dažas Āzijas tautas vapiti ragus un ragu ādu izmanto tradicionālajā medicīnā. Vapiti ir iecienīts medījums, un tās gaļas sastāvā ir vairāk olbaltumvielu nekā liellopa vai vistas gaļā.

Izskats un īpašības 

Vapiti ir viens no lielākajiem briežu dzimtas dzīvniekiem pasaulē un viens no lielākajiem zīdītājiem Ziemeļamerikā un Austrumāzijā. Briežu dzimtā vienīgi alnis (Alces alces) un sambarbriedis (Rusa unicolor) ir lielāki par vapiti. Tēviņi ir lielāki nekā mātītes par kādiem 40%. Tēviņa augums skaustā vidēji ir 1,5 metri, ķermeņa garums 2,5 metri, svars 320 kg. Mātītes vidējais augstum skaustā ir 1,3 metri, ķermeņa garums 2 m, svars 225 kg. Pasugas savā starpā atšķiras ar ķermeņa lielumu, krāsu, ragu formu un lielumu. Vislielākā pasuga ir Rūzvelta vapiti, kura lielākais datētais tēviņš ir svēris 600 kg. Tumšākais un sarkanākais ir Mandžūrijas vapiti, bet visgaišākais un mazākais ir Alašana vapiti.

Kopumā vapiti kažoks ir sarkanbrūns vai dzeltenbrūns, ar tumšāk brūnu kaklu un kājām. Pasugas, kuras dzīvo teritorijās ar aukstām ziemām, aukstajam laikam sākoties, izaudzē biezu ziemas kažoku. Piemēram, Sibīrijā un Ziemeļamerikā dzīvojošiem vapiti, ziemai sākoties, izaug biezas kakla krēpes, toties Mandžūrijas un Alašanas vapiti krēpes neaug. Pavasarī ziemas kažoks tiek nomests un izaug jauns vasaras apspalvojums. Ziemā kažoki ir gaišāki un pelēkāki nekā vasarā. Arī mežā dzīvojošiem vapiti kažoki ir tumšāki kā tiem, kas dzīvo atklātā ainavā. Mazuļiem piedzimstot, kažoki ir klāti ar gaišiem lāsumiem. Vasaras beigās tie iegūst pieaugušiem raksturīgu apmatojumu. Dažiem Mandžūrijas vapiti lāsumi uz muguras var saglabāties ilgāku laiku, līdz tie kļūst nedaudz vecāki. Visiem vapiti ir īsas astes.

Kā visiem atgremotājiem vapiti ir četru kambaru kuņģis un barība tiek sagremota divas reizes. Pirmo reizi barība tiek saplūkta ātri, pavirši sakošļāta un norīta, bet otro reizi klusā un mierīgā vietā vapiti noguļas, lai barību atrītu un rūpīgi sakošļātu vēlreiz.

Ragi 

Tēviņiem ir krāšņi ragi, bet mātītēm ragu nav. Ragi izaug katru pavasari, bet ziemā tie tiek nomesti. Lielākie ragi ir apmēram 1,2 metrus plati un tie sver 18 kg. Ragi ir viens no ātrāk augošajiem briežu orgāniem. Vienas dienas laikā tie izaug par 2,5 cm. Kamēr ragi aug, tie ir mīksti un klāti ar samtainu ādu. Ragiem vasarā nokaļķojoties un kļūstot cietiem, āda tiek noberzta pret kādu koku vai krūmu. Pieaugušam briedim katram ragam var būt 8 vai vairāk zari. Zinātnieki ir noskaidrojuši, ka žuburu lielumam nav saistība ar dzīvnieka vecumu, bet individuālām īpatnībām un pasugas veidu. Lai gan individuāli, jo vecāks briedis, jo lielāki ragi. Salīdzinot tos dažādām pasugām, lielākie ragi aug Tiaņšaņa vapiti un Ziemeļamerikas pasugām, bet vismazākie Sibīrijas vapiti. Salīdzinot ragus starp indivīdiem, lielākie ragi izaug tiem briedim, kuru testosterona līmenis ir augstāks. Beidzoties riesta sezonai, ragi tiek nomesti.

Uzvedība 

Vapiti ir sociāli dzīvnieki, un pieauguši īpatņi veido viendzimuma barus. Tikai riesta laikā starp tēviņiem izceļas ķildas un domstarpības, kas tiek atrisinātas ragu cīņās, stiprākajam un veiklākajam izveidojot savu harēmu. Pirms cīņas tēviņi viens otram draud, viens otru novērtē, kā arī tie demonstrē pretiniekam sava ķermeņa un ragu lielumu. Ja neviens neatkāpjas un nebēg, tad sākas cīņa ar ragiem. Reizēm tēviņi tiek nopietni savainoti. Lai piesaistītu mātītes uzmanību, tēviņi zemē izrok bedri, kurā iečurā, un tad tie izvārtās savā urīnā. To kažoks piesūcas ar urīnu un, sajaucoties ar ķermeņa smakām, veido īpatnēju aromātu, kas uzbudina mātītes.

Riesta laikā, sākot ar augusta sākumu, katram dominantam tēviņam ir savs harēms, ar kuru tas dzīvo kopā līdz ziemas sākumam. Harēmā ir apmēram 20 mātītes vai vairāk. Tēviņš to rūpīgi sargā no konkurentiem un plēsējiem. Harēmu spēj izveidot tikai spēcīgs, labi attīstīts tēviņš. Pilnībā nobriedis tas ir apmēram 8 gadu vecumā. Tēviņi, kas ir 2—4 gadus veci vai vecāki par 11 gadiem, parasti nespēj izveidot harēmu. Vientuļie tēviņi riesta laikā uzturas kāda liela harēma tuvumā un tam visur seko. Dominantais tēviņš laikā, kad tam ir harēms, ļoti maz ēd, un tas zaudē apmēram 20% no sava svara. Līdz ar to tēviņš, kurš nav pietiekami spēcīgs, nespēj noturēt harēmu vai pēc tam ir pārāk vājš, lai pārziemotu.

Tēviņiem ir ļoti skaļa balss, kuru var dzirdēt vairāku kilometru attālumā. Riesta laikā tie tādējādi cenšas sasaukt mātītes. Mātītes parasti izvēlas to tēviņu, kura balss ir spēcīga un kura saucieni atskan samērā bieži. Parasti tēviņi sauc agri no rītiem vai vakaros, kad sēžas migla un skaņa ceļo tālu. Tā sauciens atgādina pelēkā vilka gaudošanu.

Kad riesta laiks ir beidzies, tēviņi nomet ragus un atkal apvienojas vecpuišu baros. Vapiti, kuram nav ragu, sevi aizstāv ar priekškāju spērieniem. Barā tiem ir vieglāk sevi aizsargāt pret plēsējiem. Kamēr bars barojas, viens vai divi pārējos sargā un vēro apkārtni.

Migrācija 

Vapiti mēdz migrēt, īpaši tās pasugas, kas dzīvo kalnos. Pavasarī tie dodas augstāk kalnos, sekojot kūstošiem sniegiem, bet rudenī dodas lejup. Arī medību sezona iespaido vapiti migrāciju. Ziemas laikā vapiti dod priekšroku mežiem. Koki dod patvērumu no vēja un noslēpj no medniekiem, kā arī ziemas periodā vapiti barojas ar koku mizām. Tikai Rūzvelta vapiti var uzskatīt par nometnieku, kas visu gadu dzīvo vienā un tai pašā vietā.

Barība 
Vapiti barojas ar dažādām stiebrzālēm, ziedaugiem, koku un krūmu lapām, dzinumiem un atvasēm. Atšķirībā no aļņa, kas pamatā barojas ar koku lapām un dzinumiem, vapiti tāpat kā liellopi pamatā barojas ar zāli. Tam patīk baroties no rītiem un vakaros, bet dienas laikā meklēt klusu un apslēptu vietu, kur var nogulties un atgremot no rīta apēsto barību. Vasaras laikā tas ēd gandrīz visu laiku, uzņemot apmēram 9 kg barības dienā.

Vairošanās 

Mātītes meklējas ļoti īsu laiku, vienu vai divas dienas, tēviņš ar to sapārojas 12 vai vairāk reižu. Beidzoties riesta laikam, harēms izjūk un vapiti veido atkal viena dzimuma barus. Mātītes pulcējas baros, kas sastāv no apmēram 50 pieaugušām mātītēm. Kad piedzimst mazuļi, tie tiek rūpīgi sargāti. Māte cenšas mazuļus pieturēt savā tuvumā. Ja mazulis aiziet pārāk tālu, tas tiek saukts atpakaļ. Lielos baros dienas laikā nepārtraukti notiek čalošana un blēšana. Ja baram tuvojas plēsējs, lielākās un spēcīgākās mātītes nostājas apkārt mazuļiem viena pie otras un cenšas plēsēju aizbaidīt ar priekškāju spērieniem. Tas ļoti bieži plēsējus arī aizbiedē.

Dzimumbriedumu mātītes sasniedz otrā gada rudenī, lai gan tas nekad nav ātrāk, kamēr mātīte ir sasniegusi 200 kg masu. Grūsnības periods ilgst 240—262 dienas. Parasti piedzimst viens vai ļoti reti divi briedēni. Tas sver 15—16 kg. Kad pienāk laiks dzemdībām, mātīte atdalās no sava bara un vientulībā dzemdē mazuli. Tā paliek viena ar jaundzimušo līdz tas ir pietiekami nobriedis, tādējādi samazinot risku piesaistīt plēsējus. Parasti briedēnam ir 2 nedēļas, kad māte atgriežas barā. Tas tiek zīdīts ar pienu 2 mēnešus. Sasniedzot 6 mēnešu vecumu, mazuļi ir apmēram tik lieli kā pieaudzis baltastes briedis. Jaunie vapiti paliek kopā ar māti apmēram vienu gadu, kļūstot patstāvīgi apmēram ap to laiku, kad ir jādzimst jaunajai paaudzei.

Vapiti nebrīvē dzīvo apmēram 20 gadus vai vairāk, bet savvaļā 10—13 gadus. Dažām pasugām, kuras dzīvo reģionos ar mazāk plēsējiem, tie savvaļā nodzīvo 15 gadus.

Dabīgie ienaidnieki 

Galvenie vapiti ienaidnieki Ziemeļamerikā ir vilku un koijotu bari, kā arī pumas. Reizēm tiem uzbrūk brūnais vai melnais lācis. Koijoti parasti medī jaunos vapiti, lai gan tie uzbrūk arī ziemas novārdzinātiem dzīvniekiem. Āzijas galvenie vapiti ienaidnieki ir vilki, sarkanie suņi, brūnais lācis, Amūras tīģeris, Amūras leopards un sniega leopards. Reizēm mazuļiem uzbrūk lūsis un mežacūka.

Klasifikācija 
Vapiti ir 10 pasugas, no kurām 6 dzīvo Ziemeļamerikā, bet 4 Āzijā. Ir zinātnieki, kas uzskata, ka vapiti ir tikai 3 pasugas: Mandžūrijas vapiti (C. canadensis xanthopygus), Alašana vapiti (C. canadensis alashanicus) un visi Ziemeļamerikas vapiti ir Kanādas vapiti (C. canadensis canadensis).

Ziemeļamerikas vapiti 
 Rūzvelta vapiti (C. canadensis roosevelti) — Klusā okeāna piekrastes ziemeļrietumu lietus meži;
 Kalifornijas vapiti (C. canadensis nannodes) — Kalifornija;
 Prēriju vapiti (C. canadensis manitobensis) — ASV vidienes un Kanādas dienvidu prērijas;
 Klinšu kalnu vapiti (C. canadensis nelsoni) — Klinšu kalni;
 †Austrumu vapiti (C. canadensis canadensis) — ASV ziemeļaustrumi un Kanādas dienvidaustrumi;
 †Meriama vapiti (C. canadensis merriami) — ASV dienvidrietumi;

Āzijas vapiti 
 Sibīrijas vapiti (C. canadensis sibiricus) — Altajs, Sibīrijas dienvidi, Mongolijas ziemeļi, Siņdzjanas province Ķīnā;
 Tiaņšaņa vapiti (C. canadensis songaricus) — Tiaņšaņs, Kirgizstāna;
 Mandžūrijas vapiti (C. canadensis xanthopygus) — Ķīnas austrumi, Mongolija, Koreja, Sibīrijas dienvidaustrumi;
 Alašana vapiti (C. canadensis alashanicus) — Ķīnas ziemeļi, Mongolija

Atsauces

Ārējās saites 

 Elk Reintroductions
 Arizona Elk
 Rocky Mountain Elk Foundation
 Yellowstone Elk — Greater Yellowstone Resource Guide

Brieži
Āzijas fauna
Austrumāzijas fauna
Ziemeļamerikas fauna
ASV fauna
Kanādas fauna
Krievijas fauna
Ķīnas fauna