joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Trento province

Trento autonomā province () ir viena no divām Itālijas autonomajām provincēm valsts ziemeļaustrumu daļā, Trentīno-Alto Adidžes reģionā, Alpu priekškalnēs. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Trento. Provinces kopējā platība ir 6212 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Trento province sīkāk iedalās 217 komūnās.

Itālijas provinces
Trentīno-Alto Adidžes provinces
Amazonas 4A

Amazonas 4A ir Spānijas uzņēmuma Hispasat sakaru pavadonis, kas palaists 2014. gada martā. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai klientiem Dienvidamerikā.

Kosmisko aparātu izgatavojis ASV uzņēmums Orbital Sciences Corporation. Līgums ar to tika noslēgts 2012. gada jūnijā.
Amazonas 4A būvēts uz platformas Star-2.4 bāzes. Tam ir 24 Ku joslas raidītāji. Izmēri saliktā stāvoklī: 4,7 × 2,5 × 3,2 m. Saules bateriju pletums 23 m.

Amazonas 4A tika palaists  22:04 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ECA (lidojums V216) no Gviānas kosmiskā centra kopā ar sakaru pavadoni Astra 5B. No pēdējās pakāpes pirmais atdalījās Astra 5B 27 minūtes 3 sekundes pēc starta. Amazonas 4A tika atdalīts 34 minūtes 37 sekundes pēc starta.
Ģeostacionāro orbītu tas sasniedza ar saviem dzinējiem. Sākotnēji tas atradās 51° rietumu garuma.

14. aprīlī Hispasat paziņoja, ka pavadonim radusies problēma ar elektrobarošanu.

Darba režīmā pavadoni paredzēts izvietot punktā 61° R, kur tas atrastos kopā ar Amazonas 2 un Amazonas 3.

Atsauces

Ārējās saites 
 Amazonas 4A Hispasat 
 Amazonas 4A fact sheet Orbital 
 Flight VA216 Arianespace, 
 Amazonas 4A Gunter's Space Page, 

Spānijas kosmiskie aparāti
Heigs

Heigs varbūt:

 Tailers Heigs;
 Viljams Heigs.

Uzvārdi
Maori

Maori () ir polinēziešu tauta un Jaunzēlandes pirmiedzīvotāji.

Maori ir cēlušies no polinēziešu ieceļotājiem, kas Jaunzēlandē no Austrumpolinēzijas ieradās apmēram starp 1250. un 1300. gadu. Vairākus gadsimtus atradušies izolācijā, polinēziešu ieceļotāji attīstīja jaunu kultūru, ko nosauca par "maoriem", ar savu valodu, bagātu mitoloģiju, atšķirīgu amatniecību un skatuves mākslu. Agrīnie maori veidoja cilšu grupas, kuru pamatā bija polinēziešu sabiedrības paražas un organizācija. 17. gadsimtā Jaunzēlandē sāka ieceļot eiropieši, un maoru dzīvesveids mainījās. Viņi sāka pieņemt dažādus rietumu sabiedrības un kultūras aspektus.

Saskaņā ar 2013. gada tautas skaitīšanas datiem, apmēram 600 tūkstoši Jaunzēlandes iedzīvotāju identificē sevi kā maorus, kas ir apmēram 15% no kopējā iedzīvotāju skaita. Šī ir otra lielākā etniskā grupa valstī pēc no Eiropas ieceļojušajiem jaunzēlandiešiem. Apmēram 120 tūkstoši maoru dzīvo Austrālijā.

Atsauces

Ārējās saites 

Jaunzēlandes tautas
Motoru iela (Rīga)

Motoru iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Tā sākas krustojumā ar Daugavgrīvas ielu un beidzas krustojumā ar Balto ielu. Motoru iela sastāv no divām braukšanas joslām. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 465 metri.

Vēsture 
Motoru iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta 1935. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām.

Ielas raksturojums 
Motoru iela ir 465 metrus gara iela Iļģuciema apkaimes austrumos. Tā sākas krustojumā ar Daugavgrīvas ielu un iet rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Pēc aptuveni 125 metriem iela nepāra numuru pusē krustojas ar Stūres ielu. Motoru iela beidzas iepretīm Rīgas 54. vidusskolai krustojumā ar Balto ielu. Ielā ir daudzstāvu dzīvojamo un sabiedrisko ēku apbūve.

Ielu savienojumi 
Motoru iela ir savienota ar šādām ielām:
 Daugavgrīvas iela (T veida krustojums)
 Stūres iela (T veida krustojums)
 Baltā iela (T veida krustojums)

Infrastruktūra

Esošie objekti 
 Motoru ielā 3a atrodas Rīgas pašvaldības Bērnu un jauniešu centra filiāle "Ilga".
 Motoru ielā 5a atrodas Rīgas pirmsskolas izglītības iestāde "Bizmārītes".

Skatīt arī 
 Kurzemes rajons
 Iļģuciems

Atsauces 

Ielas Iļģuciemā
Kurzemes rajons
Motoru iela

Motoru iela var būt:

 iela republikas pilsētās:
 Motoru iela — iela Rīgā
 Motoru iela — iela Daugavpilī

Skatīt arī 
 Motors
Abioģenēze

Abioģenēze ir uzskats, ka dzīvība var rasties no nedzīvas matērijas, piemēram, organiskas vielas. Pretējā hipotēze ir bioģenēze, kurā uzskata, ka dzīva matērija var rasties tikai no dzīvas matērijas.

Zeme izveidojās pirms 4,54 miljardiem gadu. Agrākās dzīvības formas uz Zemes eksistējušas vismaz pirms 3,5 miljardiem gadu.  Tomēr vairāki pētījumi liek domāt, ka dzīvība uz Zemes pastāvējusi jau senāk — saskaņā ar viena pētījuma datiem — jau pirms 4,25 miljardiem gadu, bet saskaņā ar cita pētījuma datiem — pirms 4,4 miljardiem gadu.

Vairākās metodēs tiek pētīts, kā veidojas pašreplicējošas molekulas vai to daļas. Pieņemot, ka dzīvība uz Zemes radusies spontāni, Millera—Ureja eksperiments un vairāki citi eksperimenti rāda, ka lielākā daļa aminoskābju var tikt ķīmiski sintezētas apstākļos, kas bijuši līdzīgi tiem apstākļiem, kas pastāvēja uz Zemes tās sākumposmā.

Atsauces

Ārējās saites 
 

Bioloģija
Dokučajevska

Dokučajevska () ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā uz dienvidiem no Doneckas. Pilsētas padomei pakļauts Jasnes ciems (800 iedzīvotāju)

Apdzīvotā vieta dibināta 1912. gadā sakarā ar kaļķakmens un dolomīta karjeru izveidi Jenakijeves metalurģijas uzņēmumiem un sākotnēji saukusies Oleņivski karjeri (Оленівські кар'єри). Pilsētas tiesības kopš 1954. gada. Nosaukta par godu dabaszinātniekam, ģeologam un augšņu zinātniekam Vasilijam Dokučajevam (1846-1903).

Atsauces

Ārējās saites
Arktikas stērstu dzimta

Arktikas stērstu dzimta (Calcariidae) ir zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) dzimta, kas apvieno 6 neliela auguma dziedātājputnu sugas, kas tiek iedalītas 3 ģintīs. Arktikas stērstu dzimtas 2 sugas (Lapzemes stērste un sniedze) mājo Eirāzijā un Ziemeļamerikā, bet visas pārējās tikai Ziemeļamerikā. Šīs dzimtas sugas dzīvo dažādos biotopus - pļavās, prērijā, tundrā, kalnos un jūras krastā.

Latvijā sastopamas abas Eiropā dzīvojošās Arktikas stērstu dzimtas sugas: Lapzemes stērste (Calcarius lapponicus) un sniedze (Plectrophenax nivalis).

Izskats un īpašības

Arktikas stērstu dzimtas sugām piederošie īpatņi ir nelieli dziedātājputni. Mazākā dzimtā ir Bērkakla stērste (Calcarius ornatus), kuras ķermeņa garums mazākajiem īpatņiem ir 13 cm, svars 18 g. Lielākā dzimtā ir baltā sniedze (Plectrophenax hyperboreus), kuras lielāko īpatņu ķermeņa garums ir 19 cm, svars 62 g. Šīs dzimtas putniem ir vai nu brūns, vai pelēks, vai balts apspalvojums, acis tumšas. Sniedzēm kājas ir tumši pelēkas vai melnas, bet pārējām sugām pelēkrozīgas vai brūnas.

Arktikas stērstu dzimtas putni barojas ar kukaiņiem, sēklām un dažādiem augiem. Tie ir aktīvi dienas laikā un staigājot barojas uz zemes.

Sistemātikas izmaiņas
Vēl nesenā pagātnē Arktikas stērstu dzimtas sugas tika klasificētas stērstu dzimtā (Emberizidae). Ģenētiskajos pētījumos 2008. gadā noskaidrojās, ka šīs sešas stērstu sugas ir ļoti attāli radniecīgas pārējām stērstēm un ir tuvāk radniecīgas Amerikas ķauķiem (Parulidae), kardinālputniem (Cardinalidae) un tanagrām (Thraupidae). 2010. gadā Arktikas stērstu grupa tika izdalīta no stērstu dzimtas atsevišķā Arktikas stērstu dzimtā. DNS analīzes liecina, ka Arktikas stērstu dzimtas sugas no kopīgā zvirbuļveidīgo putnu priekšteča nodalījās pirms 4,2—6,2 miljoniem gadu, apmēram pliocēna sākumā.

Sistemātika

Arktikas stērstu dzimta (Calcariidae)
Apkakles stērstes (Rhynchophanes)
Apkakles stērste (Rhynchophanes mccownii)
Arktikas stērstes (Calcarius)
Bērkakla stērste (Calcarius ornatus)
Lapzemes stērste (Calcarius lapponicus)
Losā stērste (Calcarius pictus)
Sniedzes (Plectrophenax)
Baltā sniedze (Plectrophenax hyperboreus)
Sniedze (Plectrophenax nivalis)

Atsauces

Ārējās saites

Planet of Birds: Calcariidae
Family Calcariidae
Calcariidae: Longspurs, Snow Buntings
Arābu—izraēliešu konflikts

Arābu—izraēliešu konflikts (, Al-Sira'a Al'Arabi A'Israili; , Ha'Sikhsukh Ha'Yisraeli-Aravi) tiek attiecināts uz politisku saspīlējumu un militārajiem konfliktiem starp Arābu valstīm un Izraēlu. Konflikta saknes ir meklējamas 19. gadsimta beigās, kad aizsākās cionistu kustība, kuras mērķis bija izveidot neatkarīgu ebreju valsti. Konflikts sākās 1948. gadā, kad tika izveidota Izraēla, un norisinājās Izraēlas neatkarības karš. 1973. gadā norisinājās Grēkatlaides Dienas karš. 1979. gadā Izraēla noslēdza miera līgumu ar Ēģipti, bet 1994. gadā — ar Jordāniju. Joprojām Izraēla regulāri konfliktē ar Sīriju, Libānu un Irāku, kā arī ar palestīniešiem Gazas joslā.

Skatīt arī 
 Ebreju un palestīniešu pretstāve

Atsauces
LLA

LLA var būt:
 Latvijas Lombardu asociācija
 Latvijas Lauksaimniecības akadēmija (tagad Latvijas Lauksaimniecības universitāte)
Kiko Insa

Francisko Insa Bohigess (; dzimis ), plašāk zināms kā Kiko Insa (Kiko Insa), ir spāņu futbola aizsargs, kas šobrīd (2019) pārstāv Malaizijas komandu Johor Darul Ta'zim un Malaizijas futbola izlasi.

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Valensijas apgabalā dzimušie
Spānijas futbolisti
FK Ventspils spēlētāji
Jorkšīra

Jorkšīra (, ) ir vēsturiska grāfiste Anglijā, lielākā grāfiste Apvienotajā Karalistē.

Lieluma dēļ (salīdzinājumā ar citām Anglijas grāfistēm), tās funkcijas lielā mērā ir pārņēmušas apakšiedalījuma vienības (Nortjorkšīra, Vestjorkšīra, Sautjorkšīra un Jorkšīras Īstraidinga). Šo pārmaiņu laikā Jorkšīru turpina atzīt par ģeogrāfisku teritoriju un kultūras reģionu. Jorkšīra ir viena no zaļākajiem Anglijas zonām. Mūsdienās 1. augustā tiek atzīmēta Jorkšīras diena.

Ārējās saites 
 Jorkšīras vēsture 

Anglijas vēsture
Kaljāri province

Kaljāri province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sardīnijas salā, Sardīnijas reģionā. Provinci dienvidos apskalo Vidusjūra un austrumos - Tirēnu jūra. Provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Kaljāri. Provinces kopējā platība ir 4570 km2, 2013. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Kaljāri province sīkāk iedalās 71 komūnās.

Itālijas provinces
Sardīnijas provinces
Karbonijas-Iglēziasas province

Karbonijas-Iglēziasas province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sardīnijas salā, Sardīnijas reģionā. Provinci dienvidos un rietumos apskalo Vidusjūra. Tās administratīvais centri ir Karbonija un Iglēziasa, bet lielākā pilsēta ir Karbonija. Provinces kopējā platība ir 1495 km2, 2010. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Karbonijas-Iglēziasas province sīkāk iedalās 23 komūnās. 

Itālijas provinces
Sardīnijas provinces
Nuoro province

Nuoro province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sardīnijas salā, Sardīnijas reģionā. Provinci austrumos apskalo Tirēnu jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Nuoro. Provinces kopējā platība ir 3934 km2, 2013. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Nuoro province sīkāk iedalās 52 komūnās.

Itālijas provinces
Sardīnijas provinces
Monmartras kapsēta

Parīzes Ziemeļu kapi jeb Monmartras kapsēta () ir kapsēta Parīzē, Francijā. Šī ir trešā lielākā kapsēta Parīzē pēc Perlašēza (Cimetière du Père-Lachaise) un Monparnasas (Cimetière du Montparnasse) kapiem. Par Monmartras kapsētu mazāka ir Pasi kapsēta (Cimetière de Passy).

Monmartras kapsētu oficiāli atklāja 1825. gada 1. janvārī. Tās platība ir 11 hektāri, te ir sastādīti 783 koki. Pāri kapsētai ir 1888. gadā būvētais Kolankūra metāla tilts (Pont de Caulaincourt). Kapsēta atrodas avenue Rachel 20, Parīzes 18. apgabalā, kas atrodas tā saucamajā augšējā pilsētā, vēsturiskajā centrā netālu no Svētās Sirds bazilikas (La Basilique du Sacré Cœur de Montmartre). 20 000 kapavietu starpā ir tādu slavenu cilvēku kā Heinriha Heines, Stendāla, Zolā, Berlioza, Vaclava Ņižinska pieminekļi. Vispopulārākā tūristu un pielūdzēju vidū ir franču dziedātājas Dalidas atdusas vieta, kas visu gadu ir noklāta ar ziediem.

Atsauces 

Parīze
Kapsētas
Jelounaifa

Jelounaifa (, ; ) ir pilsēta Ziemeļrietumu Teritorijās, Kanādā. Šis ir Ziemeļrietumu Teritoriju administratīvais centrs. Ar vairāk nekā 19,2 tūkstošiem iedzīvotāju šī ir arī Ziemeļrietumu Teritoriju lielākā pilsēta. Jelounaifa atrodas Greitsleivleika krastā, apmēram 400 km uz dienvidiem no Ziemeļu polārā loka.

Tiek uzskatīts, ka Jelounaifa tika dibināta 1934. gadā pēc zelta atrašanas šeit. Tas ātri kļuva par Ziemeļrietumu Teritoriju ekonomisko centru, 1967. gadā kļuva par to administratīvo centru.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Kanādas pilsētas
Bada spēles (filmu sērija)

"Bada spēles" ir zinātniskās fantastikas piedzīvojumu filmu sērija. Filmu sižets ir veidots pēc Sūzenas Kolinsas grāmatu triloģijas ar tādu pašu nosaukumu. Galvenās lomas filmu sērijā attēlo Dženifere Lorensa, Džošs Hatčersons un Liams Hemsvorts. Pirmo filmu režisēja Gērijs Ross, savukārt pārējās trīs — Frānsiss Lorenss.

Pirmā filma "Bada spēles" iznāca 2012. gadā, otrā filma "Bada spēles: Spēle ar uguni" — 2013. gadā. Trešā grāmata tikusi sadalīta divās daļās ekranizācijai: pirmā daļa "Bada spēles: Zobgaļsīlis. 1. daļa" iznāca 2014. gadā un otrā daļa "Bada spēles: Zobgaļsīlis. 2. daļa" iznāca 2015. gadā.

Filmas

Ārējās saites 
 

Bada spēles
Filmu sērijas
Bada spēles (nozīmju atdalīšana)

"Bada spēles" () var būt:
 "Bada spēles" — grāmatu triloģija;
 "Bada spēles" — grāmatu triloģijas pirmā daļa;
 "Bada spēles" — filmu sērija;
 "Bada spēles" — filmu sērijas pirmā daļa.
Medio Kampidāno province

Medio Kampidāno province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm, atrodas valsts dienvidrietumos Sardīnijas salā, Sardīnijas reģionā. Provinci rietumos apskalo Vidusjūra. Tās administratīvie centri ir Sanluri un Villačidro, bet lielākā pilsēta ir Villačidro. Provinces kopējā platība ir 1516 km2, 2010. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Medio Kampidāno province sīkāk iedalās 28 komūnās.

Itālijas provinces
Sardīnijas provinces
Oljastras province

Oljastras province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sardīnijas salā, Sardīnijas reģionā. Provinci austrumos apskalo Tirēnu jūra. Tās administratīvie centri ir Lanuzei un Tortoli, bet lielākā pilsēta ir Tortoli. Provinces kopējā platība ir 1854 km2, 2013. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Oljastras province sīkāk iedalās 23 komūnās.

Itālijas provinces
Sardīnijas provinces
Imani Rouza

Imani Rouza (; dzimusi  Heivardā, Kalifornijas štatā) ir amerikāņu pornoaktrise. Pornoaktrises karjeru uzsākusi 2009. gadā 23 gadu vecumā.

Ārējās saites 

 
 IAFD profils 
 Adult Film Database profils 

1986. gadā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Afroamerikāņu pornozvaigznes
Donbass (nozīmju atdalīšana)

Donbass var būt:
 Doņecas akmeņogļu baseins — akmeņogļu ieguves apgabals Ukrainā un Krievijā
 HK Donbass — KHL hokeja klubs
Minerva

Minerva romiešu mitoloģijā ir gudrības, maģijas, medicīnas, amatu un mākslas dieviete. Minerva kopā ar Junonu un Jupiteru pieder Kapitolija triādei. Sengrieķu mitoloģijā Minerva atbilst Atēnai. Senie romieši par godu Minervai martā svinēja amatnieku svētkus Kvinkvatriju. Minervas svētie dzīvnieki ir čūska un pūce.

Šīs dievietes vārdā ir nosaukts asteroīds 93 Minerva.

Romiešu mitoloģija
Andrejs Skabelka

Andrejs Skabelka (; dzimis ) ir bijušais baltkrievu hokejists, labās malas uzbrucējs. Karjeru hokejists aizvadīja dažādos Krievijas Superlīgas un Baltkrievijas Ekstralīgas klubos, Baltkrievijas hokeja izlases rindās piedalījies divos olimpisko spēļu turnīros, kā arī 12 Pasaules čempionātos.

Pēc spēlētāja karjeras beigām Skabelka kļuvis par treneri. Pašlaik (2018) ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Astanas "Baris" galvenais treneris.

Skabelkas dēls Aleksejs arī ir profesionāls hokejists.

Spēlētāja karjera 
Karjeru Skabelka sāka 1992.—93. gada sezonā Starptautiskajā hokeja līgā spēlējošās Minskas "Tivali" sastāvā. Komandas rindās Krievijas un Baltkrievijas čempionātos uzbrucējs spēlēja līdz pat 1994.—95. gada sezonas izskaņai, 1993.—94. gada sezonā tiekot atzīts arī par Baltkrievijas Ekstralīgas sezonas labāko spēlētāju.

No 1995. līdz 1998. gadam Skabelka spēlēja Krievijas Superlīgas kluba Jaroslavļas "Torpedo" sastāvā, tad sezonu aizvadīja Kazaņas "Ak Bars" rindās. No 1999. līdz 2001. gadam spēlēja Toljati "Lada" sastāvā, taču tad pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām, tās pārstāvot līdz pat 2004. gadam. 2004.—05. gada sezonu aizvadīja Novosibirskas "Sibir", taču tad atgriezās Baltkrievijā, nākamās divas sezonas aizvadot Baltkrievijas Ekstralīgas vienībā Minskas "Dinamo".

Baltkrievijas hokeja izlases rindās piedalījies 1998. un 2002. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 12 Pasaules čempionātos. Viņš ir visu laiku rezultatīvākais izlases spēlētājs.

Trenera karjera 
2009. gadā Skabelka kļuva par Baltkrievijas Ekstralīgas kluba HK Gomeļa galveno treneri, amatā pavadot nākamās četras sezonas. 2012. gada Pasaules čempionātā bija Baltkrievijas hokeja izlases trenera palīgs, taču gadu vēlāk jau vadīja komandu.

2013.—14. gada sezonā bija KHL kluba Ņižņijnovgorodas "Torpedo" galvenā trenera Pētera Skudras palīgs. 2014. gada aprīlī tika apstiprināts par jauno Novosibirskas "Sibir" galveno treneri. 2017.—18. gada sezonā bija Omskas "Avangard" galvenais treneris, taču 2018. gada jūnijā kļuva par Astanas "Baris" un Kazahstānas hokeja izlases galveno treneri.

Ārējās saites 

1971. gadā dzimušie
Baltkrievijas hokejisti
Jaroslavļas "Lokomotiv" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Toljati "Lada" spēlētāji
Ufas "Salavat Julajev" spēlētāji
Novosibirskas "Sibirj" spēlētāji
Minskas "Dinamo" spēlētāji
Hokejisti 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Baltkrievijas hokeja treneri
Baltkrievijas hokeja izlases treneri
Kazahstānas hokeja izlases treneri
Novosibirskas "Sibirj" treneri
Omskas "Avangard" treneri
Astanas "Baris" treneri
Maskavas CSKA spēlētāji
Habarovskas "Amur" spēlētāji
Baltkrievijas Republikas Nopelniem bagātie sporta meistari
PSRS hokejisti
Minskā dzimušie
Vins Dīzels

Marks Sinklērs (), pazīstams kā Vins Dīzels (; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, producents, režisors un scenārists.

Kā aktieris viņš kļuvis pazīstams 20. gadsimta 90. gadu beigās ar lomu Stīvena Spīlberga filmā "Glābjot ierindnieku Raienu" (Saving Private Ryan; 1998). Pazīstams ar Ridika attēlošanu The Chronicles of Riddick filmu triloģijā (2001—2013) un Dominika Toreto lomu "Ātrs un bez žēlastības" (The Fast and the Furious; 2001—pašlaik) filmu sērijā, kurā ir producents no 4. līdz 8. filmai.

2013. gada augustā Vīns Dīzels tika uzņemts Holivudas Slavas alejā.

Filmogrāfija 
 "Pamošanās" (Awakenings, 1990)
 Multi-Facial (īsfilma, 1994)
 Strays (1997)
 "Glābjot ierindnieku Raienu" (Saving Private Ryan, 1998)
 "Dzelzs milzis" (The Iron Giant, 1999; balss)
 "Netīrā nauda" (Boiler Room, 2000)
 "Melnais caurums" (Pitch Black, 2000)
 "Ātrs un bez žēlastības" (The Fast and the Furious, 2001)
 "Izsitēji" (Knockaround Guys, 2001)
 xXx (2002)
 "Pats par sevi" (A Man Apart, 2003)
 "Ridika hronikas" (The Chronicles of Riddick, 2004)
 "Ridika hronikas: Tumšais ļaunums" (The Chronicles of Riddick: Dark Fury, 2004; balss)
 "Auklis" (The Pacifier, 2005)
 "Atzīstiet manu vainu" (Find Me Guilty, 2006)
 "Ātrs un bez žēlastības: Tokijas sacīkstes" (The Fast and the Furious: Tokyo Drift, 2006)
 "Mūsu ēras Babilona" (Babylon A.D., 2008)
 Los Bandoleros (īsfilma, 2009)
 "Ātrs un bez žēlastības 4" (Fast & Furious 4, 2009)
 "Ātrs un bez žēlastības 5" (Fast Five, 2011)
 "Ātrs un bez žēlastības 6" (Fast & Furious 6, 2013)
 Riddick: Blindsided (īsfilma, 2013)
 "Ridiks" (Riddick, 2013)
 "Galaktikas sargi" (Guardians of the Galaxy, 2014; balss)
 "Dzīve ir sapnis" (Life is a Dream, 2014)
 "Ātrs un bez žēlastības 7" (Furious 7, 2015)
 "Pēdējais raganu mednieks" (The Last Witch Hunter, 2015)
 "Billija Lina ilgais puslaika ceļš" (Billy Lynn's Long Halftime Walk, 2016)
 "xXx: Reaktivēts" (XXX: Return of Xander Cage, 2017)
 "Ātrs un bez žēlastības 8" (The Fate of the Furious, 2017)
 "Galaktikas sargi: 2. daļa" (Guardians of the Galaxy Vol. 2, 2017; balss)
 "Atriebēji: Bezgalības karš" (Avengers: Infinity War, 2018; balss)
 "Ralfs izposta internetu" (Ralph Breaks the Internet, 2018; balss)
 "Atriebēji: Noslēgums" (Avengers: Endgame, 2019; balss)
 "Bladšots" (Bloodshot, 2020)

Atsauces

Ārējās saites 

 

1967. gadā dzimušie
Amerikāņu kinoaktieri
ASV kinoproducenti
Amerikāņu kinorežisori
ASV scenāristi
Dāliju iela (Rīga)

Dāliju iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē (Mārupē). Dāliju iela sākas krustojumā ar Dikļu ielu un beidzas pie Rīgas robežas krustojumā ar Upesgrīvas ielu, taču iela turpinās Mārupes novada Mārupē kā Vārpu iela. Kopējais ielas garums ir 840 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu.

Dāliju ielā ir gandrīz tikai savrupmāju apbūve. Lielākajā ielas daļā pa to ved 7. autobusu maršruts.

Ielu savienojumi 
Dāliju iela ir savienota ar šādām ielām:
 Dikļu iela (T veida krustojums)
 Liepājas iela (T veida krustojums)
 Brūkleņu iela
 Dauguļu iela
 Upesgrīvas iela
 Vārpu iela (Mārupe)

Skatīt arī 
 Bieriņi

Atsauces 

Ielas Bieriņos
Zemgales priekšpilsēta
Rīgas ielu raksti, kuriem nav kartes
Olbijas-Tempio province

Olbijas-Tempio province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm, atrodas valsts dienvidrietumos Sardīnijas salā, Sardīnijas reģionā. Provinci ziemeļos apskalo Bonifačo šaurums,  austrumos — Tirēnu jūra. Provinces administratīvie centri ir Olbija un Tempio, bet lielākā pilsēta — Olbija. Provinces kopējā platība ir 3399 km2, 2011. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Olbijas-Tempio province sīkāk iedalās 26 komūnās.

Itālijas provinces
Sardīnijas provinces
Braslavas rajons

Braslavas rajons (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Mijoru, Šarkavščinas un Pastavu rajoniem, kā arī Lietuvu un Latviju.

Daļa no rajona teritorijas atrodas Braslavas ezeru nacionālā parka teritorijā.

Vēsture 
Vienīgais Baltkrievijas reģions, kas līdz 1917. gadam ietilpa Kauņas guberņā. 1922. gadā jaunizveidoto Braslavas apriņķi iekļāva Viļņas apgabala sastāvā Pēc Polijas kampaņas to pievienoja Baltkrievijas PSR un iekļāva Viļeikas apgabalā. Vācu okupācijas laikā bija Ostlandes Glubokojes apriņķī.

Novadnieki 
Braslavas rajona Meištu ciemā dzimis krievu/baltkrievu/poļu ģenerālis Staņislavs Bulaks-Balahovičs (Stanisław Bułak-Bałachowicz, 1883–1940).

Ārējās saites

Vitebskas apgabala rajoni
Arturs Ozols (inženieris)

Arturs Ozols (dzimis 1890. gada 25. augustā Dzērbenes pagastā, miris 1969. gada 24. decembrī Gēteborgā) bija latviešu kuģu inženieris mehāniķis. Latvijas Satversmes sapulces loceklis, vēlāk Finansu ministrijas Jūrniecības departamenta direktors. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums 
Studēja Rīgas Politehniskajā institūtā, strādāja par kuģu mehāniķi. Pirmajā pasaules karā bija virsnieks Krievijas impērijas Melnās jūras kara flotē Sevastopolē. Latvijas brīvības cīņu laikā A. Ozols kopā ar saviem brāļiem Marku un Oskaru Ozoliem dienēja Atsevišķajā studentu rotā. Pēc viņa ierosmes Latvijas Pagaidu valdība 1919. gada 10. janvārī mobilizēja Liepājas ostā noenkuroto kuģi "Saratov" kara vajadzībām un tā mastā pacēla Latvijas Republikas sarkanbaltsarkano karogu. Kuģi apsargāja Studentu rotas karavīri. Pēc 16. aprīļa puča uz "Saratov" paglābās Ulmaņa vadītā Latvijas pagaidu valdība un kuģi pārvietoja uz iekšējo reidu.

1924.—1925. gadā piedalījies ledlauža "Krišjānis Valdemārs" būvē Skotijā. No 1927. gada līdz 1939. gadam bijis Jūrniecības departamenta direktors. 1939.—1940. gadā akciju sabiedrības "Latvijas Bērzs" direktors.

Vācu okupācijas laikā bijis sērkociņu fabrikas "Vulkāns" direktors. Otrā pasaules kara beigās devās trimdā uz Zviedriju.

Apbalvojumi 
 Triju Zvaigžņu ordenis, 4. šķira Nr. 184 (1926)
 Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira Nr. 704 (1932)

Piezīmes

Atsauces 

Cēsu novadā dzimušie
Nacionālās apvienības politiķi
Satversmes sapulces deputāti
Latvijas inženieri
Pirmā pasaules kara dalībnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieki
Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri
Trimdas latvieši
Panna

Panna ir virtuves piederums, kas tiek izmantots cepšanai un sautēšanai. Parasti panna ir sekla un apaļa, tās diametrs variē no 200 līdz 300 mm. Izgatavota no metāla (čuguna vai nerūsošā tērauda), kas pārklāts ar emalju, alumīniju vai keramiku. Pannai parasti ir rokturis, bet atsevišķos gadījumos var būt divi rokturi, kā arī ir pannas bez rokturiem.

Virtuves piederumi
Leons Āboliņš

Leons (Leo) Āboliņš (dzimis 1895. gada 17. aprīlī Stāmerienas pagastā, miris 1974. gada 18. janvārī Upsalā, Zviedrijā) bija zoologs, Latvijas Universitātes privātdocents (1923), vecākais docents, ārkārtas profesors. Matemātikas un dabaszinātņu fakultātes dekāns (1938—1939). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās trimdā uz Zviedriju, kur bija Upsalas Universitātes Zoofizioloģijas institūta salīdzinošās endokrinoloģijas profesors.   
Strādāja arī Zviedrijas Karaliskās zinātņu akadēmijas Kristinebergas Zooloģiskajā stacijā.

Miris 1974. gada 18. janvārī Upsalā, Zviedrijā.

Darbi 
 Bioloģiskas kolekcijas. Kolekciju vākšana un dzīvās dabas novērošana. 1923. — 82 lpp.
 Latvijas bioloģijas biedrība pirmo piecu gadu laikā. 1927 — 120 lappuses
 Vispārīgā zooloģija: Latvijas Ūniv. lasamo lekciju kurss medicīnas, veterinārmedicīnas, lauksaimniecības, mežkopības un farmācijas studentiem, 1930. — 8 lpp.
 Different Kinds of Acid Phosphatases in Various Cytological Structures of the Anterior Pituitary of the Guinea Pig. 1949
 SEXUAL DIFFERENCES OF CAROTENOID CONTENT IN THE SKIN OF LABRUS MIXTUS KROEYER Acta Zoologica 1957; Vol. 38 (2—3): 223—238

Apbalvojumi 
 Atzinības krusts, 3. šķira #36 (1938)

Literatūra 
 Immers, J., 1977: Leo Abolins in Memoriam 1895-1974. Pubblicazioni Staz zool Napoli, 402: 269-270 1976

Atsauces 

Latvijas Universitātes darbinieki
Latvijas biologi
Zviedrijas latvieši
Atzinības krusta komandieri
Gulbenes novadā dzimušie
Dokšici

Dokšici (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Dokšicu rajona centrs. Kilometru no pilsētas centra atrodas Bjarezinas upes izteka.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēti 1407. gadā kā Lietuvas lielkņazistes miests. 
1793. gadā pēc Polijas Otrās dalīšanas pievienoti Krievijas impērijai. 
1812. gada kara laikā tos ieņēma Napoleona karaspēks. 19. gadsimtā Dokšici kļuva par ievērojamu ebreju centru. Starp pasaules kariem Dokšici bija Viļņas apgabala sastāvā, Otrā pasaules kara Polijas kampaņas laikā tos ieņēma Sarkanā armija, pēc Vērmahta iebrukuma no 1941. gada jūlija līdz 1944. gada jūlijam Ostlandes sastāvā. Holokaustā gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti.

Ārējās saites 
 
 Dokšici vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Vitebskas apgabals
Dubrovna

Dubrovna (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Dubrovnas rajona centrs pie Dņepras upes.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1514. gadā kā Lietuvas lielkņazistes pilsēta. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1812. gada kara laikā nopostīta. 19. gadsimtā Dubrovna kļuva par ievērojamu ebreju centru, absolūtais vairākums pilsētas iedzīvotāji bija ebreji. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada jūlija līdz 1944. gada jūnijam — vācu okupācijā. Holokaustā gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti. Pilsētas apkaimē bija aktīva partizānu kustība.

Ārējās saites 
 
 Dubrovna vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Vitebskas apgabals
Haradoka

Haradoka () jeb Gorodoka () ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Haradokas rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 13. gadsimtā. Ietilpusi Lietuvas lielkņazistes sastāvā. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1812. gada kara laikā nopostīta. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 9. jūlija līdz 1943. gada 24. decembrim - vācu okupācijā. Holokaustā tika iznīcināti gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji.

Ārējās saites 
 
 Haradoka vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Vitebskas apgabals
Hlibokajes rajons

Hlibokajes rajons (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Mijoru, Polockas, Ušaču, Dokšicu, Pastavu un Šarkavščinas rajoniem.

Vēsture 
Līdz 1939. gada 4. decembrim Hlibokajes apriņķis atradās Viļņas apgabalā, pēc Polijas kampaņas to pievienoja Baltkrievijas PSR un iekļāva Viļeikas apgabalā. Vācu okupācijas laikā bija Ostlandes Glubokojes apriņķī.

Ārējās saites

Vitebskas apgabala rajoni
Hlibokaje

Hlibokaje () jeb Glubokoje () ir pilsēta Vitebskas apgabalā Baltkrievijā, Hlibokajes rajona centrs.

Vēsture 

Rakstos pirmoreiz minēta 1414. gadsimtā kā Lietuvas lielkņazistes miests. Atradās uz svarīgā Vecā Smoļenskas ceļa, kas savienoja Viļņu ar Polocku. Pilsēta pievienota Krievijas impērijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. Starp abiem pasaules kariem Glubokoja () atradās Polijai piederošās Viļņas vaivadijas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā pievienota PSRS, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu un iekļāva Baltkrievijas PSR. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS NKVD pie pilsētas veica masveida ieslodzīto nogalināšanu. Vācu okupācijas laikā bija Ostlandes Glubokojes apriņķa centrs, tika iznīcināti vairums pilsētas ebreju iedzīvotāju.

Cilvēki 

Hlibokaje ir padomju aviokonstruktora Pāvela Suhoja (Павел Осипович Сухой, 1895-1975) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites 
 
 Hlibokaje vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Vitebskas apgabals
Severskijdoņeca

Siverskijdoneca () vai Severskijdoņeca () ir upe Krievijā un Ukrainā, Donas labā un tās lielākā pieteka. Sākas Viduskrievijas augstienē pie Podoļhu ciema Krievijas Belgorodas apgabalā, tālāk tek caur Ukrainas Harkivas, Doneckas un Luhanskas apgabaliem, lejtecē — pa Krievijas Rostovas apgabalu, kur pie Ustjdoņeckas ietek Donā.

Upes gultnes platums 30—70 m, tikai dažreiz sasniedzot 100—200 m. Dibens pārsvarā smilšains, dziļums no 0,3 m krācēs līdz 10 m dziļākajās vietās. Upes kopējais kritums 195 m, vidējais — 0,18 m/km. Straumes ātrums no 0,15 m/s pie Čuhujivas līdz 1,41 m/s pie Lisičanskas. Labais krasts pārsvarā stāvs, kreisais — lēzens. Lielākās pietekas ir Oskola, Kaļitva, Aidara (kreisās), Kazennijtoreca (labā).

Lielākās pilsētas krastos ir Belgoroda, Izjuma, Lisičanska, Luhanska, Krasnodona, Kamenska-Šahtinska. Upes baseina vidus un lejasdaļā izvietojies Doņecas akmeņogļu baseins.

Upes nosaukums cēlies no tās augšteces Severijas zemē, par ko itāļu ceļotās Alesandro Gvaņīni rakstījis, ka «ir arī cita, mazāka Tanaīsa, kurš sākas severiešu kņazistē, tāpēc arī saucas par Severiešu Doņecu un augšpus Azovas ietek lielajā Tanaīsā.»

Atsauces

Ārējās saites 

Krievijas upes
Ukrainas upes
Donas pietekas
Belgorodas apgabals
Rostovas apgabals
Ļepjeļa

Ļepjeļa () jeb Ļepeļa () ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Ļepjeļas rajona centrs pie Daugavas pietekas Ullas iztekas no Ļepjeļas ezera.

Vēsture 

Rakstos pirmoreiz minēta 1439. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. 1805. gadā caur Ļepjeļu tika izveidota Bjarezinas ūdens sistēma, savienojot Daugavu ar Dņepru, un tās administrācija atradās pilsētā. Kanāls darbojās līdz 20. gadsimta sākumam, kad to izkonkurēja dzelzceļš. 1812. gada kara laikā nopostīta. 19. gadsimtā Ļepjeļa kļuva par ievērojamu ebreju centru, 1897. gadā absolūtais vairākums pilsētas iedzīvotāji bija ebreji. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 3. jūlija līdz 1944. gada 28. jūnijam — vācu okupācijā. 1941. gada 6. jūlijā pie Ļepjeļas padomju karaspēks veica pretuzbrukumu Ļepjeļas virzienā. Rezultāti bija katastrofāli padomju spēkiem — tika iznīcināti vairāk nekā 800 padomju tanku. Holokaustā gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti. Pilsētas apkārtnē darbojās partizāni, tāpēc šeit notika pretpartizānu operācijas. 1943. gada augustā krievu kolaboracionisti Broņislava Kaminska vadībā, Ļepjeļas apkaimē centās nodibināt t. s. "Ļepjeļas republiku" likvidētās Lokotas republikas vietā.

Cilvēki 

Ļepjeļa ir padomju/krievu kinorežisora Vladimira Motiļa (Владимир Яковлевич Мотыль, 1927-2010) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites 
 
 Ļepjeļa vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Vitebskas apgabals
Mijoru rajons

Mijoru rajons (, ) ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Vjerhņadzvinskas, Polockas, Hlibokajes, Šarkavščinas un Braslavas rajoniem, kā arī Latviju.

Vēsture 
Līdz 1939. gada 4. decembrim atradās Viļņas apgabalā, pēc Polijas kampaņas to pievienoja Baltkrievijas PSR un iekļāva Viļeikas apgabalā. Vācu okupācijas laikā bija Ostlandes Glubokojes apriņķī.

Ārējās saites

Vitebskas apgabala rajoni
Rianna Raiena

Rianna Raiena (; dzimusi ), ir amerikāņu pornoaktrise. Pornofilmās filmējusies kopš 2009. gada.

Filmogrāfija

2010 - Pay Me in CumPay Me in Cum 
2010 - Barely Legal 103Barely Legal 103
2010 - Booty Talk 90Booty Talk 90 
2010 - Multiple OrgasmsMultiple Orgasms 
2010 - Teacher Leave Them Teens AloneTeacher Leave Them Teens Alone 
2009 - Teens Take It Big 2Teens Take It Big 2 
2009 - Whitezilla Is Bigga Than a Nigga!!!

Ārējās saites 
 
 IAFD profils 
 AFDB profils 

1990. gadā dzimušie
ASV pornozvaigznes
Afroamerikāņu pornozvaigznes
Andrejs Homutovs

Andrejs Homutovs (; dzimis ) ir bijušais PSRS un Krievijas hokejists, malējais uzbrucējs, tagad treneris. Karjeras laikā kļuvis par trīskārtēju Olimpisko čempionu, seškārtēju Pasaules čempionu. Profesionāļa karjeras laikā pārstāvējis Maskavas CSKA un HC Fribourg-Gottéron rindas.

Pašlaik (2014) Homutovs ir Šveices junioru līgas kluba La Chaux-de-Fonds U20 galvenais treneris.

Spēlētāja karjera 
Maskavas CSKA sastāvā Homutovs sāka spēlēt 1980. gadā, tādējādi uzsākot profesionāļa karjeru. 1988. gadā Homutovs bija PSRS hokeja līgas labākais vārtu guvējs, 1990. gadā ieguva līgas Vērtīgāka spēlētāja balvu.

1990. gada vasarā pievienojās Šveices hokeja līgas klubam HC Fribourg-Gottéron. 1994. un 1995. gadā Homutovs bija Šveices līgas rezultatīvākais spēlētājs. Pēc 1997.—98. gada sezonas spēlētāja karjeru noslēdza.

Trenera karjera 
Trenera karjeru Homutovs sāka 2000. gadā, kad kļuva par NLB līgas HC Genève-Servette trenera palīgu, savukārt no 2003. līdz 2005. gadam bija Lausanne HC trenera palīgs.

2007.—08. gada sezonā Homutovs bija Krievijas Superlīgas kluba Balašihas "HK MVD" galvenais treneris, nākamajā sezonā kļuva par Novosibirskas "Sibir" galveno treneri, bet 2009.—10. gada sezonā pildīja Maskavas "Dinamo" galvenā trenera pienākumus.

2010.—11. gada sezonā vienlaikus bija KHL kluba Astanas "Baris" un Kazahstānas hokeja izlases galvenais treneris.

2012.—13. gada sezonas vidū Andrejs Homutovs kļuva par Šveices junioru līgā spēlējošās La Chaux-de-Fonds U20 galveno treneri.

Ārējās saites 

1961. gadā dzimušie
PSRS hokejisti
Krievijas hokejisti
Maskavas CSKA spēlētāji
Hokejisti 1984. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Hokejisti 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Krievijas hokeja treneri
Balašihas HK MVD treneri
Novosibirskas "Sibirj" treneri
Maskavas "Dinamo" treneri
Astanas "Baris" treneri
Kazahstānas hokeja izlases treneri
Ar Goda ordeni apbalvotie
Jaroslavļā dzimušie
PSRS Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar ordeni "Goda Zīme" apbalvotie
IIHF slavas zālē uzņemtie
Oristāno province

Oristāno province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sardīnijas salā, Sardīnijas reģionā. Provinci rietumos apskalo Vidusjūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Oristāno. Provinces kopējā platība ir 3040 km2, 2010. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Oristāno province sīkāk iedalās 88 komūnās.

Itālijas provinces
Sardīnijas provinces
Sasāri province

Sasāri province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sardīnijas salā, Sardīnijas reģionā. Provinci rietumos un ziemeļos apskalo Vidusjūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Sasāri. Provinces kopējā platība ir 4282 km2, 2010. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Sasāri province sīkāk iedalās 66 komūnās.

Itālijas provinces
Sardīnijas provinces
Rīgas Jēzus baznīca

Rīgas Jēzus Evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Elijas un Jēzusbaznīcas ielas krustojumā, Rīgā. Baznīcā darbojas Rīgas Jēzus luterāņu draudze, kā arī Rīgas Vācu Jēzus evanģēliski luteriskā draudze.

Rīgas Jēzus Evaņģēliski luteriskā baznīca ir lielākā vēsturiskā koka celtne Latvijā, kā arī viena no lielākajām koka baznīcām Eiropā.

Vēsture 
Esošā baznīca celta laikā no 1818. līdz 1822. gadam. Tās projekta autors ir Kristiāns Frīdrihs Breitkreics, taču būve tika pabeigta arhitekta Johana Pētera Krīka vadībā, jo Breitkreics mira. Šī ir pēc skaita ceturtā Jēzus baznīca. Iepriekšējā pēc arhitekta T. Buhuma projekta celtā baznīca tika nodedzināta 1812. gadā, gaidot Napoleona karaspēka iebrukumu.

Raksturojums 
Dievnamam ir netipiska forma: tās pamatā ir regulārs oktogons, kam ir apkārt četras piebūves. Baznīcas tornis ir divpakāpju, tas ir 37 metrus augsts. Baznīca ir guļbūve, no koka ir veidotas arī nesošās kolonnas. 1938. gadā pēc arhitekta Paula Kundziņa projekta baznīca ir tikusi rekonstruēta.

Baznīcā mūsdienās nav vitrāžu, tomēr, iespējams, agrāk viena ir bijusi. Ir saglabājies zvans no 1708. gada, ko no bronzas lējis no Dancigas ieceļojušais un Rīgā strādājušais Jēkabs Rode.

Baznīcas ērģeles tikušas būvētas 1889. gadā Vācijā, un 1992. gadā tika veikta to rekonstrukcija.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 "Cita Rīga" ieraksts

Baznīcas Rīgā
Luterāņu baznīcas Latvijā
Koka arhitektūra
Maskavas forštate
Ennas province

Ennas province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sicīlijas salā, Sicīlijas reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Enna. Provinces kopējā platība ir 2562 km2, 2011. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotājs. Ennas province sīkāk iedalās 20 komūnās.

Itālijas provinces
Sicīlijas provinces
Raguzas province

Raguzas province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sicīlijas salā, Sicīlijas reģionā. Provinci dienvidos apskalo Vidusjūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Raguza. Provinces kopējā platība ir 1614 km2, 2011. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Raguzas province sīkāk iedalās 12 komūnās.

Itālijas provinces
Sicīlijas provinces
Soledara

Soledara () ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala ziemeļaustrumos, pakļauta Bahmutas pilsētas padomei.

Tagadējās pilsētas vietā kopš 17. gadsimta pastāvējis kazaku ciems Brjancivka, kura iedzīvotāji nodarbojušies ar sāls ieguvi. 1881. gadā līdzās ciemam izbūvēja sāls raktuves. Vēlāk netālu atklāja kvarcītu un īpaša veida māla iegulas, ko izmantoja 1887. gadā uzbūvētajās alebastra un šamota rūpnīcas. Pie rūpnīcām izaugušo ciematu 1926. gadā nodēvēja par godu vācu komunistam Kārlim Lībknehtam par Karlolibknehtovsku (Карло-Лібкнехтівськ). 1965. gadā ciematam piešķirtas pilsētas tiesības, bet 1991. gadā tā pārdēvēta tagadējā vārdā. Mūsdienās sāls ieguves centrs, karstumizolējošo materiālu rūpniecība.

Atsauces

Ārējās saites
Niks Matvejevs

Niks Matvejevs (dzimis  Bauskā, miris ) bija latviešu mūziķis, komponists un vokālists. Matvejevs bija rokgrupas "Sīpoli" vokālists. Karjeras laikā piedalījies nozīmīgos Latvijas mūzikas festivālos, kā arī spēlējis vadošās lomas daudzās rokoperās. Strādājis ar komponistiem Mārtiņu Braunu un Zigmāru Liepiņu. Kā mūzikas autors, aranžētājs un izpildītājs piedalījies daudzos ierakstos. Svarīgākie: "Ieskaties acīs", "Rīga dimd", "Ma voix, ma voie". Rakstījis mūziku pilnmetrāžas mākslas filmām un animācijai.

Dzīvesgājums 
Dzimis 1958. gadā Bauskā, viņa māte cēlusies no Suvalku vojevodistes, Latvijā ieradusies pēc Polijas okupācijas 1939. gadā. Nika tēvs bijis vācbaltietis, bet audžutēvs krievs.
Mācījās akordeona spēli Bauskas mūzikas skolā pie skolotāja Dravnieka un spēlēja basģitāru Viļņa Šmīdberga vadītajā Iecavas estrādes ansamblī. Kad Iecavas ansamblis pārbāzējās uz Tukumu, grupai pievienojās Mārtiņš Brauns, izdomādams nosaukumu "Sīpoli". Matvejevs pēc vidusskolas beigšanas iestājās Fizkultūras institūtā, līdztekus mācījās Mediņa mūzikas vidusskolā.

1982. gadā Matvejeva izpildītā "Dziesma par spēli" ieguva 9. vietu Mikrofona aptaujā. Iedziedāja mūziku izrādēm "Alberts", "Mauglis", "Suns un kaķe" un citām. 1988. gada festivālā Liepājas dzintars viņš izpelnījās Labākā dziedātāja titulu, kopā ar "Sīpoliem" atskaņojot pašsacerētu dziesmu ciklu "Indriķa Latvieša piezīmes uz Livonijas hronikas malām" ar Vizmas Belševicas dzeju.
1988. gadā izpildīja arī Dīteriha lomu rokoperā Lāčplēsis, dziedāja grupā "Jumis" un korī "Sindī putnu dārzs". 

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas ilgu laiku dzīvoja Vācijā, kur uzstājās restorānos. Pēc atgriešanās Latvijā 1997. gadā guva panākumus Kvazimodo lomā Zigmara Liepiņa operā-melodrāmā Parīzes Dievmātes katedrāle. Pēc tam Niks Matvejevs sadarbojās ar Mariju Naumovu, Lindu Leen, Aiju Vītoliņu, bērnu mūzikas ansambli "Knīpas un knauķi". 
Pēdējos mūža gados Matvejevs darbojās savā ierakstu studijā kā aranžētājs, papildinājās Lielbritānijas Karaliskajā aranžēšanas skolā.

Miris no sirdstriekas 2014. gadā naktī uz 27. aprīli.

Atsauces 

1958. gadā dzimušie
Bauskā dzimušie
2014. gadā mirušie
Latviešu mūziķi
Rīgas Meža kapos apbedītie
Amersforta

Amersforta () ir pilsēta Nīderlandes centrālajā daļā, Utrehtas provincē. 2014. gadā pilsētā dzīvoja 151 tūkstotis iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā pilsēta provincē aiz Utrehtas un 13. lielākā Nīderlandē. Pilsēta atrodas Ēmas upes krastos. Agrāk upi sauca par Ameru un no tās ir arī cēlies pilsētas nosaukums. Burtiskā tulkojumā Amersforta nozīmē ‘Ameras brasls’.

Amersfortā ir dzimis nīderlandiešu gleznotājs Pīts Mondriāns.

Ārējās saites 

Nīderlandes pilsētas
Utrehtas province
Žans Klods Junkers

Žans Klods Junkers (; dzimis ) ir Luksemburgas un Eiropas Savienības politiķis. Bijis Luksemburgas premjerministrs no 1995. gada 20. janvāra līdz 2013. gada 4. decembrim un Eirogrupas prezidents no 2005. gada 1. janvārim līdz 2013. gada 21. janvārim. No 2014. gada 1. novembra līdz 2019. gada 30. novembrim bijis Eiropas Komisijas prezidents.

Ievēlēšana par Eiropas Komisijas prezidentu 
Junkers ir Kristīgi sociālās tautas partijas (CSV), lielākās Luksemburgas politiskās partijas, līderis. CSV pieder pie Eiropas Tautas partijas, kas savā kongresā Dublinā 2014. gada 7. martā, gatavojoties Eiropas Parlamenta vēlēšanām, izvirzīja Junkeru kā savu kandidātu Eiropas Komisijas prezidenta amatam. Vēlēšanās šī partija ieguva lielāko vietu skaitu (221 vietu no 751).

27. jūnijā Eiropas Padome oficiāli nominēja Junkeru Eiropas Komisijas prezidenta amatam. Pret šo lēmumu uzstājās divi no 28 valstu līderiem — Lielbritānijas premjerministrs Deivids Kemerons un Ungārijas premjerministrs Viktors Orbāns. 15. jūlijā Eiropas Parlaments Junkeru ievēlēja Eiropas Komisijas prezidenta amatā (ar 422 balsīm no 729). Junkers amatā stājās 2014. gada 1. novembrī, nomainot iepriekšējo prezidentu Žuze Manuelu Barozu.

Atsauces

Ārējās saites 

1954. gadā dzimušie
Luksemburgas politiķi
Luksemburgas premjerministri
Eiropas Komisijas prezidenti
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Sfēriskā Zeme

Uzskatu par Sfērisku Zemi pirmie pauda sengrieķu filozofi aptuveni 6. gadsimtā p.m.ē., taču tas bija tikai filozofisks prātojums, līdz to pieņēma Hellēnisma astronomija 3. gadsimtā p.m.ē. Hellēnisma uzskatu vēlā antīkā laikmeta un viduslaiku laikā pakāpeniski pieņēma arī pārējā Vecā pasaule. Praksē zemes apaļumu pierādīja Ferdinanda Magelāna un Huana Sevastjana Elkano ceļojums apkārt zemeslodei (1519-1522).

Sfēriskās Zemes uzskats nonāca pretrunā ar iepriekš vadošo Plakanās Zemes konceptu. Senās Divupes mitoloģijā Zeme tika attēlota kā plakans disks, kas peld okeānā un ko aptver sfēriskas debesis, un vadoties pēc šī uzskata arī tika veidotas senākās Zemes kartes.

18. gadsimtā tika atklāts, ka precīza Zemes forma ir tuvāka elipsei (Mopertuī).

Atsauces 

Ģeodēzija
Kartogrāfija
Zeme
Zinātnes vēsture
Dzisna

Dzisna () jeb Disna () ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Mijoru rajonā pie Dzisnas upes ietekas Daugavā. Pēc iedzīvotāju skaita mazākā pilsēta valstī.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1461. gadā kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvota vieta. Pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā to pievienoja Krievijas impērijai. 19. gadsimtā pieauga ebreju īpatsvars, 1897. gadā vairāk nekā 2/3 no pilsētas iedzīvotāju bija ebreji. 

No 1922. līdz 1926. gadam Dzisnas apriņķis atradās Viļņas Zemes, vēlāk Viļņas vojevodistes sastāvā. Pēc Polijas kampaņas 1939. gadā to inkorporēja Baltkrievijas PSR. Otrā pasaules kara laikā atradās vācu okupācijas zonā.

Ārējās saites 
 
 Dzisna vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Vitebskas apgabals
Mjori

Mjori (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Mijoru rajona centrs.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1514. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. Pilsētā pirmoreiz parādās vēlāk pazīstamās Svjatopolku-Mirsku dzimtas pēdas. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. Starp pasaules kariem atradās Polijas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 5. jūlija līdz 1944. gada 4. jūlijam - vācu okupācijā.

Ārējās saites 
 
 Mjori vietnē "Baltkrievijas globuss"  

Baltkrievijas pilsētas
Vitebskas apgabals
Trapāni province

Trapāni province (, ) ir viena no 110 Itālijas provincēm valsts dienvidrietumos, Sicīlijas salā, Sicīlijas reģionā. Provinci dienvidos, rietumos un ziemeļos apskalo Vidusjūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Trapāni. Provinces kopējā platība ir 2460 km2, 2011. gada beigās tajā  dzīvoja  iedzīvotāji. Trapāni province sīkāk iedalās 24 komūnās.

Itālijas provinces
Sicīlijas provinces
Baraņa

Baraņa (, ) ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Oršas rajonā uz dienvidrietumiem no Oršas.

Vēsture 
Rakstos pirmoreiz minēta 1470. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 16. jūlija līdz 1944. gada 27. jūnijam - vācu okupācijā.

Ārējās saites 
 
 Baraņa vietnē "Baltkrievijas globuss" 

Baltkrievijas pilsētas
Lukas province

Lukas province () ir viena no 110 Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Toskānas reģionā. Provinci rietumos apskalo Tirēnu jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Luka. Provinces kopējā platība ir 3232 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Lukas province sīkāk iedalās 35 komūnās.

Itālijas provinces
Toskānas provinces
Doņecas akmeņogļu baseins

Doņecas akmeņogļu baseins (, ) jeb Donbass (, ) ir plašs akmeņogļu iegulu rajons Eiropas dienvidaustrumos. Plešas Doņecas upes baseinā Ukrainas un Krievijas teritorijā. Aizņem lielāko daļu Doneckas un Luhanskas apgabalu teritorijas un Dņipropetrovskas apgabala rietumdaļu Ukrainā un Rostovas apgabala ziemeļrietumus Krievijā. Šaurākā nozīmē par Donbasu dēvē Doneckas un Luhanskas apgabalu industriālo reģionu Ukrainas austrumos, kur dominē smagā rūpniecība un akmeņogļu ieguve.

Pirmās plašās akmeņogļu iegulas tagadējā Donbasa teritorijā izpētītas 1720. gados tagadējās Lisičanskas pilsētas apkaimē. Nosaukumu baseinam pēc tam cauri tekošās Doņecas upes deva kalnrūpniecības inženieris no Harkivas Jevgrafs Kovaļevskis, kurš arī veica pirmo zinātnisko baseina stratigrāfisko un ģeoloģisko izpēti un sastādīja pirmo iegulu karti. Baseina rūpnieciska apgūšana sākās 19. gadsimta beigās. Baseina kopējā platība ir ap , stiepjas rietumu—austrumu virzienā līdz , ziemeļu—dienvidu virzienā — . Kopējās iegulu rezerves līdz  dziļumam tiek lēstas ap 140,8 miljardiem tonnu.

Līdz 1940. gadiem neformālais Donbasa centrs bija Harkiva, kas pati neatrodas Donbasa teritorijā, bet kur izvietojās lielākā daļa administratīvo iestāžu. Mūsdienās Donbasa faktiskais centrs ir Donecka. Citi lielākie akmeņogļu ieguves centri ir Krasnoarmijska, Makijivka, Lisičanska, Horļivka, Sverdlovska, Antracita, Toreza, Hrustaļnija. Lielākie ar akmeņogļu ieguvi saistītie ķīmiskās rūpniecības un mašīnbūves centri ir Severodonecka, Luhanska, Lisičanska, Horļivka, Pervomajska, Kadijivka. Baseina Krievijas daļā akmeņogļu ieguve faktiski ir izbeigta.

Atsauces 

Ukrainas ģeogrāfija
Ukrainas rūpniecība
Krievijas ģeogrāfija
Masas-Karrāras province

Masas-Karrāras province () ir viena no 110 Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Toskānas reģionā. Provinci rietumos apskalo Tirēnu jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Masa. Provinces kopējā platība ir 1157 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Masas-Karrāras province sīkāk iedalās 17 komūnās.

Itālijas provinces
Toskānas provinces
Pizas province

Pizas province () ir viena no 110 Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Toskānas reģionā. Provinci rietumos apskalo Tirēnu jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Piza. Provinces kopējā platība ir 2448 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja  iedzīvotāji. Pizas province sīkāk iedalās 39 komūnās.

Itālijas provinces
Toskānas provinces