Bērnu klīniskā universitātes slimnīca

Bērnu klīniskā universitātes slimnīca (BKUS) jeb Bērnu slimnīca ir viena no Latvijas universitātes slimnīcām. Tā ir V līmeņa daudzprofilu medicīnas izglītības un ārstniecības iestāde, kura sastāv no trim medicīniskās aprūpes iestādēm - BKUS Bērnu slimnīcas Torņakalnā, BKUS Bērnu slimnīcas "Gaiļezers" un BKUS Rehabilitācijas nodaļas Ogrē. 
Torņakalna slimnīcā ir aptuveni 20 nodaļu, kurās nodrošina stacionāro veselības aprūpi. 

Slimnīca nodrošina valsts apmaksātu medicīnisko pakalpojumu sniegšanu bērniem ambulatori (poliklīnika, daudzfunkcionālais korpuss) un stacionārā neatliekamās, steidzamās un plānveida palīdzības apjomā, piedāvājot arī izvēles maksas pakalpojumus.

Vēsture

BKUS Torņakalna slimnīca 
Rīgas Lielās ģildes vecākais Džeimss Armitsteds (1826–1879) savā testamentā pilsētai novēlēja 500 000 rubļu lielu kapitālu, ko piešķīra bērnu slimnīcas būvei Torņakalnā Jelgavas šosejas malā iepretī vecajām Šmita eļļas dzirnavām. 
Projektu izstrādāja Rīgas pilsētas galvenais arhitekts Reinholds Šmēlings, 1895. gada 10. jūnijā sākās būvdarbi, un 1899. gada 20. septembrī (2. oktobrī pēc jaunā stila) atklāja Rīgas pilsētas bērnu slimnīcu "James Armitstead" ar 116 gultām un ambulanci. Slimnīcā bija iekšķīgo slimību, ķirurģiskā, šarlaka, difterijas, infekciju slimību nodaļas, izolators. Slimnīca sastāvēja no pārvaldes mūra ēkas, sešām ķieģeļu, kā arī trim koka vienstāvu ēkām. Bērnu slimnīcas pirmais direktors un iekšķīgo un infekcijas slimību nodaļu virsārsts bija Johans Bernhards Švarcs, bet ķirurģiskās nodaļas virsārsts Pauls Klemms. No 1919. gada slimnīcas direktors bija Andrejs Priedkalns.  1922. gada janvārī divas slimnīcas nodaļas ar 60 gultām nodeva LU Medicīnas fakultātes Bērnu klīnikas pārvaldībā, par klīnikas vadītāju kļuva profesors Eduards Gartjē. No 1923. gada slimnīcas direktors bija Augusts Pētersons, no 1925. gada Jēkabs Nīmanis, vēlāk Artūrs Plūme. Pēc Otrā pasaules kara slimnīcas nosaukums bija Rīgas pilsētas Bērnu klīniskā slimnīca, par Bērnu slimību katedras vadītāju strādāja Gedimins Ebels. 1965. gadā slimnīca no Rīgas pilsētas pakļautības pārgāja Veselības aizsardzības ministrijas pārziņā un tika pārdēvēta par Republikas Bērnu klīnisko slimnīcu. 1972. gadā uzcēla daudzstāvu korpusu 400 gultām. 1995. gada 30. augustā ar Ministru kabineta rīkojumu slimnīcu nodeva Latvijas Medicīnas akadēmijas valdījumā, bet 1999. gada beigās to atkal atvienoja, jo 1998. gada nogalē bija atjaunota LU Medicīnas fakultāte un tai nebija savas klīniskās bāzes. 2004. gada 2. decembrī tai pievienoja "Bērnu klīnisko slimnīcu Gaiļezers", bet 2006. gadā "Rehabilitācijas slimnīcu Ogre". Kardioķirurgs Aris Lācis veica cilmes šūnu transplantāciju sirds muskulī zīdainim.

BKUS slimnīca "Gaiļezers" 
Rīgas pilsētas I bērnu slimnīca savu darbu uzsāka 1981. gada 1. martā. Slimnīca celta, plānojot 406 gultu vietas bērniem līdz 15 gadu vecumam, sakarā ar bērnu nozokomiālo infekciju pieaugumu Rīgā. 1982. gadā slimnīca kļuva par Rīgas Medicīnas institūta Ārstniecības fakultātes 2. Bērnu slimību katedras klīnisko bāzi. 1986. gadā Valsts bērnu klīniskās slimnīcas Gaiļezers sastāvā izveidoja Republikānisko medicīniski ģenētisko konsultāciju, ko 1994. gadā pārveidoja par Valsts medicīniskās ģenētikas centru.

BKUS Ogres rehabilitācijas nodaļa 
Bērnu sanatoriju "Ogre" Rīgas centrālā slimokase nolēma celt trūcīgajiem iedzīvotājiem 1920. gados. Par piemērotāko vietu tika izvēlēta Ogre, tās labvēlīgā klimata, tīrā gaisa un Rīgas tuvuma dēļ. 1926. gadā likts pamatakmens sanatorijas ēkai. Sanatorija tika atklāta 1927. gada jūlijā un kalpo bērnu atveseļošanai.

Bērnu slimnīcas fonds 
2001. gadā tika izveidots Bērnu slimnīcas fonds, kas nodarbojas ar Bērnu slimnīcas attīstību.

2015. gada decembrī uzņēmums Mikrotīkls veica 1 miljonu eiro lielu ziedojumu Bērnu slimnīcas fondam. Tas ir līdz šim lielākais saņemtais ziedojums Bērnu slimnīcas attīstībai.

2021. gadā MikroTik līdzīpašnieks Džons Tallijs (John Tully) apņēmies ziedot BKUS 20 miljonus eiro.

Atsauces 

 
V līmeņa slimnīcas Latvijā