joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Juris Maklakovs

Juris Maklakovs (dzimis ) ir bijušais Latvijas Nacionālo bruņoto spēku komandieris.

Biogrāfija 
Dzimis Ludzas rajona Ņukšu pagastā. 1982. gadā iestājies Kaļiņingradas vidējā kara aviācijas tehniķu skolā, kuru pabeidza 1985. gadā, iegūstot radiotehniķa izglītību. Pēc tam bija radiotehnisko iekārtu apkalpes tehniķis, bet no 1987. gada radiotehnisko iekārtu apkalpes grupas priekšnieks. No 1988. līdz 1992. gadam studēja Žukovska gaisa spēku kara inženieru akadēmijā Maskavā, kur ieguva radioinženiera izglītību.

Līdz ar Nacionālās aizsardzības akadēmijas izveidi kļuva par tās Skaitļošanas centra vadošo inženieri programmētāju (1993). Tajā pašā gadā kļuva par Ieroču veidu kaujas pielietošanas un Inženierzinātņu katedras pasniedzēju. No 1995. gada bija Inženierzinātņu katedras vadītājs. No 1997. līdz 2001. gadam Nacionālās aizsardzības akadēmijas prorektoru mācību darbā. 2001. gadā kļuva par Nacionālās aizsardzības akadēmijas rektoru (vadītāju). 2004. gadā pabeidzis ASV Armijas kara koledžu. No 2004. līdz 2006. gadam bija Latvijas Gaisa spēku komandieris.

No 2006. gada bija Latvijas Nacionālie bruņotie spēku komandieris. 2008. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru. 2010. gadā, kad par jaunu armijas komandieri iecēla Raimondu Graubi, nolēmis neturpināt dienestu NBS. 2010. gada jūlijā atvaļināts no dienesta. Apbalvots ar Viestura ordeni, Valsts prezidenta pateicību, Aizsardzības ministra apbalvojumu "Atzinības goda zīme", Aizsardzības ministra goda zīmi "Par ieguldījumu bruņoto spēku attīstībā, Aizsardzības ministra apbalvojumu "Krūšu nozīme" un citiem apbalvojumiem un goda zīmēm.

No 2011.gada janvāra līdz 2015. gadam bija Latvijas vēstnieks Kazahstānā. No 2015. gada līdz 2019. gadam bija Latvijas vēstnieks Azerbaidžānā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Maklakova biogrāfija
 NATO biogrāfija 
 NBS komandierim piešķirta ģenerālmajora dienesta pakāpe

Latvijas Nacionālo bruņoto spēku virsnieki
Viestura ordeņa lielkrusta komandieri
Latvijas diplomāti
Profesora Žukovska Maskavas gaisa spēku inženieru akadēmijas absolventi
Marks Andrē Flerī

Marks Andrē Flerī (; dzimis 1984. gada 28. novembrī Kanādā) ir kanādiešu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2022) spēlē NHL klubā Minesotas "Wild".

Spēlētāja karjera 
Savu spēlētāja karjeru Flerī uzsāka 2000. gadā, kad pievienojas QMJHL līgas klubam Keipbretonas "Screaming Eagles". Tajā viņš spēlēja līdz pat 2002.—03. gada sezonas beigām. 2003. gada NHL draftā viņu ar kopējo 1. numuru izvēlējas Pitsburgas "Penguins", kuras rindās viņš aizvadīja 21 spēli jau nākamajā, 2003.—04. gada sezonā. Tajā pašā sezonā viņš aizvadīja arī vairākas spēles "Screaming Eagles" un Skrentonas "Penguins" rindās. Skrentonas vienībā Flerī aizvadīja arī visu 2004.—05. gada sezonu, jo NHL bija lokauts.

Jau 2005.—06. gada sezonā Flerī bija nostiprinājies kā komandas pamatvārtsargs. 2008.—09. gada sezonā Pitsburgas "Penguins", ar Marku Andrē sastāvā, izcīnīja Stenlija kausu. Spēlējis 2010.—11. gada sezonas NHL Visu Zvaigžņu spēlē. 2016. un 2017. gadā kopā ar "Penguins" izcīnīja vēl divus Stenlija kausa titulus. 2017. gada jūnijā līgas paplašināšanās draftā viņu izvēlējās Vegasas "Golden Knights". Kopā ar "Golden Knights" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, tajā gan ar 1—4 piekāpjoties Vašingtonas "Capitals".

No 2021. līdz 2022. gadam spēlējis Čikāgas "Blackhawks", bet kopš 2022. gada marta Flerī pārstāv Minesotas "Wild".

Kanādas izlases rindās spēlējis 2010. gada olimpiskajās spēlēs, tajās izcīnot zelta medaļas, kā arī 2003. un 2004. gada Pasaules čempionātos junioriem, abos turnīros izcīnot sudraba medaļas.

Ārējās saites 

1984. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Pitsburgas "Penguins" spēlētāji
Vegasas "Golden Knights" spēlētāji
Čikāgas "Blackhawks" spēlētāji
Stenlija kausa ieguvēji
Hokejisti 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Kvebekā dzimušie
Minesotas "Wild" spēlētāji
2004. gada NHL drafts

2004. gada NHL drafts bija jau 42. NHL drafts, kurš notika 2004. gada 26. jūnijā Reilijā. Kopā tika draftēts 291 spēlētājs deviņās kārtās.

1. kārta

2. kārta

3. kārta

4. kārta

5. kārta

6. kārta

7. kārta

8. kārta

9. kārta 

2004. gads sportā
NHL drafts
Kārsavas novads

Kārsavas novads bija novads Latgales austrumos, kas izveidots 2009. gadā no vairākām bijušā Ludzas rajona pašvaldībām. Novadā ietilpa Kārsavas pilsēta un Goliševas, Malnavas, Mērdzenes, Mežvidu un Salnavas pagasti. Kārsavas novads robežojās ar Balvu, Baltinavas, Rēzeknes, Ciblas novadiem un Krievijas Federāciju. Latvijas-Krievijas robeža bija 66 km garumā, visa pašvaldību teritorija pierobežas teritorijā un Salnavas, Malnavas, Goliševas pagastu teritorijas pierobežas daļā bija spēkā pierobežas joslas režīms. Novada teritorijā atradās 3 robežpārejas punkti: robežkontroles un muitas punkti Kārsavas dzelzceļa stacija Bozovas ciemā un Grebņeva uz A 13 šosejas – Malnavas pagastā, robežkontroles punkts Aizgāršā – Goliševā.

Pa autoceļiem novada centrs Kārsava atrodas 295 km attālumā no Rīgas, 42 km no Rēzeknes.

2021. gadā Kārsavas novads tika pievienots Ludzas novadam.

Daba

Vēsture

Teritoriālais iedalījums 
Kārsavas novada kopējā teritorija ir 628 km2. Vislielākā teritorija ir Salnavas pagastam, kas aizņem 26.5% no kopējās novada teritorijas, vismazākā pagasta teritorija 16.2% ir Goliševas pagastam. Kārsavas pilsēta aizņem 0.6% no novada kopējās teritorijas. Vidējais iedzīvotāju blīvums lauku teritorijā ir 8 iedz/km2, visblīvāk apdzīvota ir Malnavas pagasta teritorija 9,8 km2, bet vismazāk apdzīvota ir Salnavas pagasta teritorija – 5.7 km2. 

Lielākie ciemi novadā ir pagastu centri – Malnava, Mērdzene, Salnava, Goliševa, I Mežvidi. Kārsavas pilsēta ir novada centrs, un ir savienota ar ceļiem ar pārējo pašvaldību centriem, kurus savukārt, ceļi savieno ar pārējām pagastu apdzīvotajām vietām.

Apdzīvotās vietas

Iedzīvotāji 
Pēc 2000. gada 1. aprīļa Tautas skaitīšanas datiem tagadējā Kārsavas novadā dzīvoja 8574 cilvēki. Kopš tā laika iedzīvotāju skaits ir krietni samazinājies negatīvā dabiskā pieauguma un emigrācijas dēļ.

Etniskais sastāvs

Pašvaldība

Tautsaimniecība

Transports 
Kopīgais ceļu garums novada pašvaldībās ir 635,1 km, no tiem 190,8 km ir valsts autoceļi un 444,4 km pašvaldības ceļi.
Kārsavas novadu šķērso Eiropas nozīmes maģistrāles Varšava – Sanktpēterburga un Valsts nozīmes autoceļa maģistrāle—A13 Rēzekne—Kārsava—Krievijas robeža’’
Kārsavas novadu reģionālie autoceļi:
 P45 Viļaka – Kārsava – Ludza;
 P49 Kārsava – Ludza – Ezernieki;
 P49 Kārsava – Tilža – Dubļukalns;
 P50 Kārsava – Aizgārša – Krievija.

Izglītība

Sports

Kultūra

Reliģija

Ievērojami novadnieki 
 Anatolijs Danilāns (1943), ārsts gastroenterologs
 Vilhelms Ņukšs (1938-1993), katoļu bīskaps

Ievērojamas vietas

Attēlu galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 

 
Latvijas bijušie novadi
Pelše

Pelše var būt:

 Arvīds Pelše, politiķis;
 Roberts Pelše, mākslas zinātnieks;
 Rūdolfs Pelše, keramiķis.

Uzvārdi
Vinnijs Džonss

Vincents Pīters "Vinnijs" Džonss (; dzimis ) ir Anglijā dzimis kinoaktieris un bijušais futbolists, kurš ir pārstāvējis Velsas izlasi. Savā aktiera karjerā viņš izmanto savu skarbā futbolista tēlu un ir pazīstams ar savu agresivitāti un biedējošo uzvedību.

Ārējās saites 

1965. gadā dzimušie
Hārtfordšīrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Velsas futbolisti
Velsas izlases futbolisti
Angļu kinoaktieri
Leeds United F.C. spēlētāji
Sheffield United F.C. spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
Queens Park Rangers F.C. spēlētāji
Bēres

Bēres jeb bedības ir ceremonija, kura tiek noturēta pēc kāda cilvēka nāves. Katrā kultūrā un reliģijā ir savi bēru rituāli un tradīcijas.

Latvijā dažādas bēru tradīcijas jau izsenis ir kļuvušas par svarīgu tautas kultūras sastāvdaļu. Tiek arī vēlāk veikti rituāli,  lai atcerētos un godinātu mūžībā aizgājušos tuviniekus, piemēram, sena tradīcija ir kapu svētki.

Apbedīšana 
Apbedīšana var tikt izpildīta ar ķermeņa (mirstīgo atlieku) ievietošanu zemē (apglabāšana kapā, kapličā), vai ugunī (kremēšana ar sekojošu urnas ar pelniem apglabāšanu zemē vai sienā — kolumbārijā, vai pelnu izkaisīšanu speciālā vietā kapos, jūrā, mežos u.c.), vai ūdenī (slīcināšana jūrā vai citās ūdens tilpnēs), u.c. veidos.

Inhumācija (līķa novietojums) 
Inhumācija — zinātnisks termins, ko lieto arheoloģijā, lai apzīmētu zemē vai virs tās apbedāmā ķermeņa stāvokli.

Apbedīšana mēdz būt "izstiepta" un "saliekta". Pirmajā gadījumā nelaiķis novietots dabiskā stāvoklī uz muguras, saliektā — viņam salieca kājas.

Tradīcijas 
Dažādās pasaules valstīs apbedīšanas tradīcijas ir ievērojami atšķirīgas. Ļoti populāra ir mūžībā aizgājušā izvadīšana pēdējā gaitā. Tā ir pieņemta bēru tradīcija arī Latvijā, kam seko zārka nolaišana kapā, tā aizrakšana, kapa kopiņas izveidošana un tās noklāšana ar skuju zariem. Pēc tam pieņemts ieturēt bēru mielastu.

Unikāla tradīcija Latvijā ir Kapu svētki.

Ņemot vērā bēru nozīmi Latvijas kultūrā, apbedīšanai tiek pievērsta liela un rūpīga uzmanība. Lai tiktu ievērotas visas tradīcijas un ceremonijas varētu noritēt veiksmīgi, tiek izmantoti apbedīšanas biroju piedāvātie pakalpojumi. Tādā veidā tiek nodrošināts tas, ka pret aizgājēju tiek izrādīta liela cieņa.

Apbedīšanas piederumi 
Ievērojot dažādas tautas tradīcijas, apbedīšanas ceremonijas noturēšanas laikā tiek izmantoti dažādi piederumi. Atkarībā no apbedīšanas veida tiek izmantots zārks vai urna (kremācijas gadījumā), krusti, pārklāji, ziedi un vainagi. Mūžībā aizgājusī persona tiek ietērpta speciālās drēbēs. Visu nepieciešamo piederumu sagādāšana visbiežāk tiek uzticēta jau minētajiem apbedīšanas birojiem.

Ārējās saites 

 Portāls par bēru tradīcijām 
 Apbedīšanas piederumi

Atsauces 

Nāve
Apbedīšanas tradīcijas
Papua (province)

Papua ir Indonēzijas lielākā province, kas atrodas Jaungvinejas salas rietumos. Papua ir īpašās autonomijas statuss, to kopā ar reģionālu likumdevēju pārvalda tieši ievēlēts gubernators. Pastāv arī unikāla valdības organizācija — 2005. gadā izveidotā Papuasu tautas padome, ko veido papuasu virsaiši, kas pārstāv vietējo cilšu intereses. Papua kādreiz piederēja Nīderlandei un bija Nīderlandes Jaungvinejas daļa. Indonēzijas vara pār šo teritoriju tiek vērtēta pretrunīgi, jo tā nebija Indonēzijas sastāvdaļa 1949. gadā, kad valsts ieguva neatkarību, bet tika pievienota Indonēzijai tikai 1961. gadā ar militāru un diplomātisku spiedienu.

Atsauces

Ārējās saites 

Indonēzijas provinces
Papua

Papua var būt:

 Papua (province) - Indonēzijas province
 Papua (teritorija) - Austrālijas administrēta teritorija, tagadējās Papua-Jaungvinejas daļa

Skatīt arī 
 Papuasi
 Jaungvinejas salas cits nosaukums
 Papua-Jaungvineja - valsts Okeānijā
 Rietumpapua - Indonēzijas province
Kājnieku trieciena nozīme (apbalvojums)

Kājnieku trieciena nozīme () bija Trešā reiha apbalvojums Vērmahta sauszemes spēkos Otrā pasaules kara laikā. Ar to apbalvoja gan karavīrus, gan virsniekus, kas bija izcēlušies kaujas laukā. Apbalvojums tika izveidots 1939. gada 20. decembrī ar Trešā Reiha Sauszemes bruņoto spēku virspavēlniecības () lēmumu. Sākotnēji pastāvēja tika šīs nozīmes variants sudrabā un ar to apbalvoja tikai kājniekus, bet 1940. gada 1. jūnijā tika izveidota šī apbalvojuma bronzas versija, ar kuru apbalvoja tikai motorizēto daļu karavīrus.

Sudraba 

Ar to apbalvoja:

 piedalīšanos trijos vai vairāk kājnieku triecienos,
 piedalīšanos trijos vai vairāk kājnieku pretuzbrukumos,
 piedalīšanos trijās vai vairāk izlūkošanās,
 piedalīšanos tuvcīņas sadursmē,
 trīs atsevišķām reizēm, kad ir noturētas pozīcijas pret pretinieka uzbrukumu.

Bronzas 

Tie paši kritēriji, kas iepriekš minēti, tikai ieguvējam bija jābūt motorizēto daļu karavīram.

Izskats un apbalvošana 

Nozīme sastāvēja no ovāla ozollapu vainaga, kuru apakšā saturēja lenta. Pa diagonāli pāri tam bija novietota šautene Mauzer 98k ar durkli. Augšā bija novietos ērglis, kurš savos nagos turēja svastiku. Apbalvojuma izmērs bija 54 х 46 mm, bet varēja būt arī citi izmēri. Otra puse bija vai nu gluda, vai arī uz iekšpusi vērsta. Piestiprināšanai pie formas tērpa izmantoja spraužamadatu.

Apbalvojumu pasniedza tiešie kauju komandieri un tas tika darīts bez īpašas ceremonijas, respektīvi, lauku apstākļos. Apbalvojumam līdzi nāca dokuments, kurā bija norādīts apbalvotā vārds, vienība, izsniedzēja paraksts un zīmogs. Pats apbalvojums tika pasniegts brūnā aploksnē ar apbalvojuma nosaukumu uz tās. Tas bija jānēsā kreisajā krūšu pusē, zem Dzelzs krusta vai augstāka apbalvojuma.

Pēc Otrā pasaules kara, 1957. gadā, Vācijas Federatīvajā Republikā tika izdots likums, kas ļāva nēsāt veterāniem visus līdz Otrā pasaules kara beigām iegūtos apbalvojumu, bet bez nacionālsociālisma simboliem, piemēram, svastikas, rūnām un tā tālāk. Tāpēc arī šim apbalvojuma tika izgatavota jauna versija, kur vairs nebija ērgļa ar svastiku nagos.

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 

 Detalizēts izklāsts par Kājnieku trieciena nozīmi 
 Īss apraksts 
 Apbalvojuma vēsture un apraksts 

Trešā reiha apbalvojumi
Detroitas "Red Wings"

Detroitas "Red Wings" () ir profesionāls ASV hokeja klubs, kas bāzēts Detroitā, Mičiganas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Austrumu konferences Atlantijas okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1926. gadā kā Detroitas "Cougars" un kopš dibināšanas brīža spēlē NHL. Klubs ir viens no sešiem NHL klubiem, kas līgā spēlē sākot ar tās pašām pirmajām sezonām.

Savas pastāvēšanas vēsturē "Red Wings" ir 11 reizes uzvarējis NHL, 6 reizes kļuvis par konferences uzvarētāju un 18 reizes — divīzijas čempionu. Komandas izcīnītie 11 čempiontituli ir labākais NHL rādītājs starp ASV klubiem un trešais labākais rādītājs visā līgā (vairāk izcīnītu čempiontitulu ir Monreālas "Canadiens" un Toronto "Maple Leafs"). Mājas spēles komanda aizvada Little Caesars Arena hallē.

Sasniegumi 
 Stenlija kauss: 11
 1935–36, 1936–37, 1942–43, 1949–50, 1951–52, 1953–54, 1954–55, 1996–97, 1997–98, 2001–02, 2007–08

 Konferences čempioni: 6
 1994–95, 1996–97, 1997–98, 2001–02, 2007–08, 2008–09

 Divīzijas čempioni: 19
 1933–34, 1935–36, 1936–37, 1987–88, 1988–89, 1991–92, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1998–99, 2000–01, 2001–02, 2002–03, 2003–04, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09,

Spēlētāji 
Komandas rindās savulaik spēlējuši tādi spēlētāji kā Gordijs Hovs, Teds Lindsijs, Sids Eibels, Reds Kellijs, Alekss Delvečio, Terijs Savčuks, Kriss Osguds, Sergejs Fjodorovs, Stīvs Aizermens, Niklass Lidstrēms un citi.

Pašreizējais sastāvs 
Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 7. oktobrī.

Vārtsargi 
 35  Ville Huso
 39  Alekss Nedelkovičs

Aizsargi 
 2  Olli Mēte
 3  Simons Edvinsons
 8  Bens Šaro
 17  Filips Hroneks
 28  Gustavs Lindstrēms
 38  Roberts Hegs
 43  Marks Pisiks
 53  Morics Zaiders
 82  Džordans Ēsterle
 96  Džeiks Volmens

Uzbrucēji 
 11  Filips Zadina
 14  Robijs Fabri
 15  Jakubs Vrāna
 18  Endrū Kops
 23  Lūkass Reimonds
 24  Pijs Suters
 27  Maikls Rasmusens
 48  Dživani Smits
 57  Deivids Perons
 59  Tailers Bertuci
 70  Oskars Sundkvists
 71  Dilans Larkins (Kapteinis)
 73  Ādams Ērns
 81  Dominiks Kubalīks
 90  Džo Veleno

Līderi

Kluba spēlētāju rekordi 
 Visvairāk gūto vārtu sezonā: Stīvs Aizermens, 65 (1988-89)
 Visvairāk rezultatīvo piespēļu sezonā: Stīvs Aizermens, 90 (1988-89)
 Visvairāk gūto punktu sezonā: Stīvs Aizermens, 155 (1988-89)
 Visvairāk soda minūšu sezonā: Bobs Proberts, 398 (1987-88)
 Visvairāk gūto punktu sezonā starp aizsargiem: Niklass Lidstrēms, 80 (2005-06)
 Visvairāk gūto punktu sezonā starp debitantiem: Stīvs Aizermens, 87 (1983-84)

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā mājaslapa 
 Hockey-Reference profils
Gruzijas PSR

Gruzijas PSR () bija padomju republika un Aizkaukāza PFSR (1922-1936), vēlāk tieša Padomju Savienības sastāvdaļa (1936-1991).

Vēsture 
Gruzijas PSR izveidoja gruzīnu apdzīvotajā teritorijā pēc tam, kad 1921. gada martā Sarkanā armija iekaroja Gruzijas Demokrātiskās Republikas teritoriju.

1921. gada 16. jūlijā Sarkanās armijas kontrolētajā Adžārijas ziemeļu daļā nodibināja Adžārijas APSR, kas ietilpa Gruzijas PSR sastāvā.
Pēc 1921. gada 13. oktobrī parakstītā Karsas miera līguma vēsturiski gruzīnu apdzīvotās Adžārijas dienvidu daļu iekļāva Turcijas sastāvā. 1921. gada 16. decembrī Gruzijas PSR valdība noslēdza militāras, politiskas un finanšu savienības līgumu ar PSR Abhāzija (abhāzu: ССР Аҧсны) valdību. Kopā ar to 1922. gadā Gruzijas PSR tika iekļauta Aizkaukāza PFSR sastāvā.

Kad 1936. gadā Aizkaukāza PFSR likvidēja, Gruzijas PSR kļuva par tiešu Padomju Savienības subjektu.  

1991. gada 9. aprīlī Gruzija atguva neatkarību no PSRS. 

Gruzijas PSR
Gruzijas vēsture
Padomju Savienība
Bijušās valstis Āzijā
Flečers

Flečers ir uzvārds (siev.dz. Flečere). Cilvēki ar šādu uzvārdu:

 Alfrēds Flečers (1875—1959) — ķeizariskās Vācijas armijas virsnieks, Baltijas landesvēra komandieris;
 Derens Flečers (Darren Fletcher; 1984) — skotu futbolists;
 Endrū Flečers (dzimis 1961. gadā) — britu mūziķis;
 Toms Flečers (dzimis 1985. gadā) — britu mūziķis.

Uzvārdi
Malajiešu-polinēziešu valodas

Malajiešu-polinēziešu valodas pieder pie Austronēziešu valodu saimes. Tajās runā 351 miljons cilvēku.
Sarkanā Karoga ordenis

Sarkanā Karoga ordenis () bija pirmais padomju ordenis. Līdz 1930. gadam, kad tika izveidots Ļeņina ordenis, bija augstākais apbalvojums sākotnēji Krievijas PFSR, bet pēc tam jau Padomju Savienībā. Šis ordenis tika izveidots Krievijas pilsoņu kara laikā, 1918. gada 16. septembrī, ar Viskrievijas centrālās izpildkomitejas (VCIK) lēmumu. Ar to apbalvoja par īpašu varonību, pašaizliedzību un vīrišķību, kas izrādīta kaujas laukā. Reizē ar šo ordeni apbalvoja ne tikai cilvēkus, bet arī militāras formācijas, pilsētas, kuģus, politiskas un sabiedriskas organizācijas, kā arī valsts uzņēmumus. 

Savus Sarkanā karoga ordeņus izveidoja vairākas republikas, kas ietilpa KPFSR vai arī bija padomju ietekmē. Kopš 1924. gada šie ordeņi tika likvidēti un Sarkanā karoga ordenis kļuva par visas Padomju Savienības ordeni. Ordeņa statūti tika pieņemti tikai 1932. gada 11. janvārī (1943.; 1947.; 1980. gadā laboti). 

Pirmais apbalvotais bija Vasilijs Blihers, 1918. gada 28. septembrī. Pirmais latvietis, kurš tika apbalvots ar šo ordeni, bija Jānis Fabriciuss, kurš ieguva ordeni ar kārtas numuru 4. Viņš bija arī pirmais komandieris Sarkanajā armijā, kurš ieguva 4 Sarkanā karoga ordeņus. Krievijas pilsoņu kara laikā vislielākais skaits Sarkanā Karoga ordeņu bija Semjonam Budjonijam, kurš to ieguva 7 reizes. Kopā Krievijas pilsoņu kara laikā ar šo apbalvojumu tika apbalvoti 285 cilvēki, bet kopā, līdz 1991. gadam, kad ar šo ordeni pēdējo reizi kāds tika apbalvots, 581 300 cilvēki. 

Laikā no 1944. līdz 1958. gadam ar ordeni varēja apbalvot arī par nevainojamu dienestu, pirmo par 20 gadiem, bet otro par 30 gadiem dienestā. Tā, piemēram, savu trešo Sarkanā karoga ordeni ieguva Josifs Staļins.

Izskats 
Sarkanā Karoga ordenis bija 40 mm augsts un 36,3 mm plats. Sākotnēji to nēsāja sarkanā lentā, kura bija salocīta rozetē, bet vēlāk to aizvietoja ar ordeņa lentu. Tā sastāvēja no divām sarkanām joslām sānos un vienas platākas, balts joslas vidū. Ordeņa pašā vidū bija ar laurlapu vainagu apvīta emaljēta zīme, kurā iekšā bija zelta krāsas sirpis un āmurs. Zem tās bija attēlota otrādāk novietota sarkanā zvaigzne, bet zem tās pārkrustots āmurs, arkls, durklis un 2 karoga kāti. Pats karogs, kas atradās tieši virs centrā novietotās zīmes, bija sarkanā krāsā un uz tā bija rakstīts krievu valodā: "Visu zemju proletārieši, savienojieties!" Visu ordeni apkļāva vēl viens, lielāks laurlapu vainags uz kura bija sarkana lenta ar uzrakstu krievu valodā:PSRS. Sākotnēji uz tā bija rakstīts KPFSR. Uz katra ordeņa otrā pusē bija iegravēts tā numurs.

Ārējās saites 
 Sarkanā Karoga ordenim veltīta mājaslapa 
 Saraksts ar apbalvotajiem 
 Informācija par ordeni 

Militārie ordeņi
Botnijas līcis

Botnijas jūras līcis (, ) ir Baltijas jūras līcis tās ziemeļos starp Somijas un Zviedrijas krastiem. Atdala Skandināvijas pussalu rietumos no  Eiropas kontinentālās daļas. Botnijas jūras līci bieži dala Botnijas jūrā tā dienviddaļā un Botnijas līcī ziemeļdaļā, kurus atdala 80 km platais Kvarkens. Olandes jūra un Sāristomeri dienvidos līci savieno ar Baltijas jūru.

Ģeogrāfija 

Līča garums ziemeļu—dienvidu virzienā ir 725 km, lielākais platums ir 240 km. Līča platība ir  km2. Lielākais dziļums ziemeļu daļā ir 112 m, bet dienviddaļā — 295 m. Ūdens virsmas slānī ūdens straumju virziens ir pretim pulksteņrādītāja kustības virzienam. Jūras dibena slānī vērojama sāļu pārnese no Baltijas jūras vidienes uz Botnijas līci.

Līča ūdens sāļums būtiski samazinās virzienā no dienvidiem uz ziemeļiem. Ja dienvidos tas atbilst pārējās jūras sāļumam, tad līča ziemeļos ūdens sāļums ir tik niecīgs, ka to nav iespējams pateikt pēc ūdens garšas un tur dzīvo saldūdens zivis. Ūdens temperatūra februārī ir ap 0 °C, bet augustā 12—13 °C. Liels saldūdens pieplūdums no upēm (135 km3 gadā) un nokrišņi (26 km3 gadā) nosaka līča ūdens mazo sāļumu (ziemeļos 1—2 promiles, bet dienvidos 4—5 promiles). Ledus sega rodas oktobrī un novembrī un ziemeļos var noturēties pat līdz jūnija sākumam. Plūdmaiņu augstums ir neliels, ziemeļdaļā to augstums ir tikai ap 10 cm.

Galvenās pilsētas līča krastos ir Rauma, Pori, Vāsa, Kokola, Oulu, Kemi, Hudiksvalla, Sundsvalla, Ūmeo, Lūleo.

Atsauces

Ārējās saites 

Baltijas jūras līči
Zviedrijas līči
Somijas līči
Kategats

Kategats (, ) ir jūras šaurums starp Jitlandes pussalas austrumu krastu un Skandināvijas pussalas Zviedrijas daļas rietumu piekrasti. Caur Skageraku savienojas ar Ziemeļjūru, bet caur Dāņu šaurumiem ar Baltijas jūru. Šauruma garums ir ap 200 km, platums ir no 60 km ziemeļos līdz 122 km dienvidos. Dziļums svārstās no 10 līdz 30 m, bet ziemeļdaļā arī vairāk par 50 m. Kategatā ietek vairākas nelielas upes gan no Zviedrijas, gan no Dānijas. Šaurumā atrodas arī dažas salas, lielākās no tām ir Samsē, Urusta, Lesje un Anholta. Pēdējās divas sauc par Dānijas "tuksneša joslu", pateicoties to sausajam vasaras klimatam.

Kategata šauruma nosaukums nāk no dāņu valodas vārdiem Kat (kaķene) un Gat (caurums). Tas cēlies jau viduslaikos, kad kuģu kapteiņi nosauca šo vietu par šauru, "kā kaķa caurums", jo šeit ir daži jūras sēkļi, kuri stipri apgrūtina kuģošanu.

Ārējās saites 

Baltijas jūras šaurumi
Dānijas šaurumi
Zviedrijas ģeogrāfija
Dziedātājs

Dziedātājs jeb vokālists ( — 'balss' un vocalis — 'skanošs') ir mūziķis, kura mūzikas instruments ir viņa balss saites. Atkarībā no balss diapazona izšķir šādas balsis: soprāns, mecosoprāns, alts, tenors, baritons, bass.

Termins vokālists gandrīz sakrīt ar terminu dziedātājs, bet mūsdienu estrādes mūzikā tiek traktēts nedaudz plašāk, iekļaujot arī deklamēšanu, rečitēšanu u.c.

Vokālisti var iedalīties:
 Vadošais vokālists — muzikālā kolektīva dalībnieks, kurš izpilda galvenās vokālās partijas.
 Fona jeb bekvokālists — muzikālā kolektīva dalībnieks, kurš fonā papildu harmoniskas partijas.

Skatīt arī 
 Dziedāšana
 Solists
Petrozavodska

Petrozavodska ( — 'Pētera rūpnīca'; ; , arī Zavod, ) ir Karēlijas Republikas galvaspilsēta Krievijas Federācijā.

Petrozavodska atrodas Oņegas ezera rietumu krastā, gar to izstiepjoties 21,7 km garumā. Tā atrodas 415 km attālumā uz ziemeļaustrumiem no Sanktpēterburgas, 718 km uz ziemeļaustrumiem no Helsinkiem un 925 km uz ziemeļiem no Maskavas. Petrozavodskas teritoriju šķērso vairākas nelielas upes, ir daži ezeri.

Vēsture 
Pilsēta dibināta 1703. gadā, kad Aleksandrs Menšikovs Pētera I uzdevumā šeit nodibināja ieroču rūpnīcu. Pēc Pētera I nāves rūpnīca panīka un 1734. gadā tika slēgta. 1773. gadā Katrīna Lielā šeit atkal nodibināja ieroču rūpnīcu. 1777. gadā apdzīvotajai vietai piešķīra pilsētas tiesības. Turpinājuma kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam pilsētu bija ieņēmis Somijas karaspēks. 1977. gadā šeit tika novērots Petrozavodskas fenomens.

Iedzīvotāji 
Etniski Petrozavdskas iedzīvotāji ir krievi (86,7 %) un karēļi (4,0 %).

Petrozavodska ir biatlonista Vladimira Dračova (Владимир Петрович Драчёв, 1966), futbolista Alekseja Kozlova (Алексей Анатольевич Козлов, 1986) un Baltkrievijas biatlonista Vadima Sašurina (Вадим Леонидович Сашурин, 1970) dzimtā pilsēta.

Sadraudzības pilsētas 
  Varkaus, Somija
  Joensū, Somija
  Ūmeo, Zviedrija
  Mo i Rana, Norvēģija
  Tībingene, Vācija
  Neibrandenburga, Vācija
  Neišterlica, Vācija
  Dulūta, ASV
  Bresta, Baltkrievija
  Larošela, Francija

Atsauces

Ārējās saites 

 Petrozavodskas mājaslapa 

Karēlijas Republikas administratīvais iedalījums
Ročesterhila

Ročesterhila () ir pilsēta ASV Mičiganas štatā, Ouklendas apgabalā. Pēc 2000. gada tautas skaitīšanas datiem pilsētā dzīvoja 68 825 iedzīvotāji. Ročesterhila ir Detroitas aglomerācijas sastāvdaļa.

Ročestehilā atrodas Ročesterhilas koledža un Ouklendas universitāte.

Vēsture 
Pirmā Eiropiešu apmetne pilsētas vietā tika izveidota 1817. gadā, bet 1869. gadā Ročesterhila kļuva par atsevišķu apdzīvotu vietu. 1966. gadā apdzīvotās vietas iedzīvotāji nobalsoja par un 1967. gadā Ročesterhila kļuva par oficiālu pilsētu.

Parki 
Pilsēta vada četrus lielus parkus
 "Thelma G. Spencer Park"
 "Borden Park"
 "Bloomer Park"
 "Rochester Municipal Park"

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Ročesterhilas oficiālā mājas lapa 
 Ouklendas apgabala oficiālā mājas lapa 

Mičiganas pilsētas
Elista

Elista (, ) ir pilsēta Krievijā, Kalmikijā, Kalmikijas galvaspilsēta. Pilsētas nosaukums radies no kalmiku valodas vārda элст — ‘smilšains’. Elista atrodas Kumas-Maničas ieplakā, Kalmikijas stepju vidusdaļā. Elistā 2018. gadā dzīvoja 103 tūkstoši iedzīvotāju, no kuriem 45,3% ir vīrieši un 54,7% — sievietes. Par pilsētas dzimšanas gadu uzskata 1865. gadu, kad tajā bija 15 sētas.

Atsauces

Ārējās saites
Gaborone

Gaborone (, ; , ) ir Botsvānas galvaspilsēta un valsts lielākā pilsēta. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 232 tūkstoši iedzīvotāju. Tās aglomerācijā dzīvoja 422 tūkstoši iedzīvotāju. Gaborone atrodas Botsvanas dienvidaustrumos, aptuveni 15 km uz ziemeļiem no robežas ar Dienvidāfriku.

Vēsture 
Gaborone ir salīdzinoši jauna pilsēta. 1887. gadā angļi, kas kontrolēja mūsdienu Botsvanas teritoriju, netālu no vietas, kur mūsdienās atrodas Gaborones, uzcēla fortu. 1964. gadā angļi dibināja Gaboroni ar domu, ka tā būs viņu kontrolētās teritorijas galvaspilsēta. 1966. gadā Botsvana kļuva par neatkarīgu valsti un Gaborone — par tās galvaspilsētu. Līdz 1969. gadam pilsētas nosaukums angļu valodā bija Gaberones.

Pilsēta ir nosaukta vietējā valdnieka vārdā, kurš valdīja 19. gadsimtā.

Ģeogrāfija 
Gaborone atrodas  augstumā virs jūras līmeņa. Janvāra vidējā temperatūra , bet jūlija . Lielāko daļu no gada Gaboronē ir saulains laiks. Nokrišņu daudzums sasniedz vidēji tikai  gadā. Pēc Kopena klimata klasifikācijas Gaboronē valda pustuksneša klimats.

Pilsēta izstiepta ziemeļu-dienvidu virzienā gar dzelzceļa līniju.

Demogrāfija 
Pēc 2011. gadā veiktās tautas skaitīšanas datiem Gaboronē dzīvoja  cilvēku, kas ir vairāk nekā 10% no visas valsts iedzīvotājiem. Tās aglomerācijā dzīvoja 422 tūkstoši iedzīvotāju. Dominējošā reliģija ir Romas Katoļu baznīca.

Sadraudzības pilsētas 

Gaborones sadraudzības pilsētas ir :

  Bērbanka, ASV
  Soronga, Indonēzija
  Vorčestera, Dienvidāfrika
  Volvisbeja, Namībija

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 

Botsvānas pilsētas
TV3 Sport

TV3 Sport (no 2018. līdz 2019. gadam — TVPlay Sports, no dibināšanas līdz 2018. gadam — Viasat Sport Baltic) ir Baltijas valstīs pārraidīts sporta televīzijas kanāls, kas izveidots 2009. gada 7. janvārī, aizvietojot sporta kanālus Viasat Sport 2 un Viasat Sport 3. Kanāls pieder uzņēmumam TV3 Group. Tajā sporta sacensības tiek komentētas latviešu, lietuviešu un igauņu valodās.

Tajā tiek pārraidītas tādas sporta sacensības kā UEFA Čempionu līga, Anglijas futbola Premjerlīga, Kontinentālā hokeja līga, Eirolīga, Moto GP, IAAF Dimanta līga un citas. Līdz 2017. gadam tika pārraidītas arī Formula 1 sacensības.
 
2018. gada augustā kanāls Viasat Sport Baltic nomainīja nosaukumu uz TVPlay Sports. Oktobrī tika izveidots otrs kanāls — TVPlay Sports+. 2019. gada decembrī kanāli TVPlay Sports nomainīja nosaukumu uz TV3 Sport un TVPlay Sports+ uz TV3 Sport 2. 2021. gada janvārī TV3 Group sāka pārraidīt jaunu kanālu — TV3 Sport Open, paplašinot grupas sporta pārraižu klāstu. Aprīlī beidza darbību kanāls TV3 Sport 4 sakarā ar tiešraižu samazināšanu.

TV3 Group Latvijā pieder arī citi televīzijas kanāli: TV3, TV6, 3 Plus, TV3 Life, TV3 Mini, radio Star FM un TOPradio, digitālās platformas — TV3 Play, Home3, Go3, TV3 Film un portāls TV3.lv.

Citi logo

Atsauces

Ārējās saites 
 Home3 Latvijas mājaslapa 
 Home3 Lietuvas mājaslapa 
 Home3 Igaunijas mājaslapa 

Latvijas televīzijas kanāli
The Velvet Underground & Nico

The Velvet Underground & Nico ir eksperimentālā roka grupas The Velvet Underground un folkmūziķes Niko debijas albums. To 1967. gada martā izdeva ierakstu kompānija Verve Records. Albumam raksturīgi tam laikam netipiski muzikālie eksperimenti un provokatīvi dziesmu temati par narkotiku lietošanu, prostitūciju, sadomazohismu un seksuālām novirzēm.

Lai arī albums pēc tā izdošanas sākotnēji guva niecīgus panākums (tikai 171. vieta ASV albumu topā), tas pakāpeniski ir kļuvis par vienu no ietekmīgākajiem un kritiķu atzītākajiem albumiem rokmūzikas vēsturē, ierindojoties 13. vietā Rolling Stone žurnāla 500 Greatest Albums of All Time sarakstā , kā arī 2006. gadā tas tika pievienots ASV Nacionālajam ierakstu reģistram.

Dziesmu saraksts 
Visas dziesmas sarakstījis Lū Rīds, izņēmumi ir minēti.

Pirmā puse
 "Sunday Morning" (Rīds, Keils) — 2:54
 "I'm Waiting for the Man" — 4:39
 "Femme Fatale" — 2:38
 "Venus in Furs" — 5:12
 "Run Run Run" — 4:22
 "All Tomorrow's Parties" — 6:00

Otrā puse
 "Heroin" — 7:12
 "There She Goes Again" — 2:41
 "I'll Be Your Mirror" — 2:14
 "The Black Angel's Death Song" (Rīds, Keils) — 3:11
 "European Son" (Rīds, Keils, Morisons, Takere) — 7:46

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 

 Discogs.com informācija

1967. gada albumi
Debijas albumi
Niko albumi
The Velvet Underground albumi
Maiami

Maiami (, ) ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, Floridas štata dienvidaustrumos. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 409 tūkstoši iedzīvotāju. Savukārt tās aglomerācijā dzīvo 5,55 miljoni iedzīvotāju. Maiami ir piektā lielākā aglomerācija ASV. Maiami dibināta . Tajā laikā pilsētā dzīvoja tikai nedaudz vairāk par 300 cilvēkiem. Pēc 2000. gada tautas skaitīšanas datiem Maiami jau dzīvoja 362 tūkstoši iedzīvotāju, bet, ja vēl pieskaita visas piepilsētas, tad 5,4 miljoni.

Ātrais iedzīvotāju skaita pieaugums pēdējos gados saistīts gan ar iekšējo (no citiem valsts reģioniem), gan ar ārējo (no ārzemēm) migrāciju. Maiami un tās apkārtnē ir daudz iebraucēju no Latīņamerikas un Karību salām, kuri runā spāņu un haitiešu valodā.

Mūsdienās praktiski visām lielākajām korporācijām ir savas filiāles Maiami. Pilsētā notiek regulāras debates saistībā ar tuvumā esošo Kubu, terorisma problēmām, nelegālo imigrāciju un narkotiku izplatību.

Maiami pilsēta un tās apkaime ir izvietota ļoti līdzenā apvidū. Virsmas augstums nepārsniedz 4,5 m virs jūras līmeņa, tomēr pilsētas lielākajā daļā tas sastāda 0,91 m augstumu. Pilsētas teritorijas lielākā daļa atrodas Biskeinas līča piekrastē un dabiskās un mākslīgās salās. Siltā Golfa straume plūst tikai 24 km attālumā no Maiami piekrastes, tāpēc tā padara pilsētas klimatu siltu un maigu.

Maiami klimats ir tropiskais musonu klimats. Maiami no novembra līdz martam bieži ir aukstās frontes, kaut arī kopumā laikapstākļi visu gadu ir silti un ir daudz mitruma. Lielākais nokrišņu daudzums izkrīt vasaras periodā, lietus sezona ilgst no maija līdz septembrim, vasarā ir augsta gaisa temperatūra un mitrums. Pārējā gada laikā temperatūra ir mērena ar nelieliem vēsuma periodiem. Tropisko ciklonu sezona sakrīt ar lietus sezonu, t.i. ilgst no maija līdz septembrim.

Atsauces

Ārējās saites
Reinholds Bērziņš

Reinholds Bērziņš ( — ) bija latviešu strēlnieks, Krievijas pilsoņu kara dalībnieks, padomju politiskais darbinieks.

Biogrāfija 

Dzimis Valmieras apriņķī, Ķoņu pagastā zemnieku ģimenē. Strādāja par ganu, bet vēlāk fabrikā par strādnieku, bet no 1909. gada bija skolotājs. 1905. gadā iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā Strādnieku partijā. 1911. gadā tika arestēts par kreisās literatūras izplatīšanu, par ko viņam bija vairāk kā gads jāpavada cietumā. 1912. gadā pabeidza Cēsu lauksaimniecības skolu. No 1914. gada, kad sākās Pirmais pasaules karš, iesaukts Krievijas impērijas armijā. 1916. gadā pabeidza praporščiku skolu. Dienot propagandējis kreisās idejas.

1917. gadā kļuva par 40. armijas korpusa izpildkomitejas priekšsēdētāju, Rietumu frontes 2. armijas kara revolucionārās komitejas biedru. No 1917. beigām līdz 1918. gada sākumam komandēja boļševikiem uzticamās latviešu vienības. Vadīja arestus Krievijas impērijas stavkā Mogiļevā. Pēc tam Bērziņš ar savām daļām tika nosūtīti uz fronti, kur piedalījās cīņās pret Ukrainas radas bruņotajiem spēkiem, kā arī poļu ģenerāļa  Jozefa Dovbora-Musņicka (Dowbor-Muśnicki) poļu vienībām. No 1918. gada janvāra komandēja 2. revolucionāro armiju, no februāra līdz martam bija Rietumu revolucionārās frontes virspavēlnieks. No 1918. gada jūnija bija Sibīrijas augstākās kara inspekcijas priekšsēdētājs, Ziemeļu-Urālu-Sibīrijas frontes komandieri. No jūlija līdz novembrim komandēja Austrumu frontes 3. armiju. No 1918. gada decembra līdz 1919. gada jūnijam bija Padomju Latvijas armijas inspektors. Pēc tam, līdz 1920. gadam, ietilpa Revolucionārās kara padomes sastāvā Rietumu (1919. gada augusts-decembris), Dienvidu (1919. decembris-1920. gada janvāris), Dienvidrietumu (1920. janvāris-septembris) un Turkmenistānas (1920. septembris-1921. novembris, 1923. decembris- 1924 septembris) frontēs. 1924. gada bija Rietumu kara apgabala priekšnieks.

1924. gadā demobilizēts. Ieņēmis dažādus amatus. No 1927. līdz 1937. gadam strādājis vadošos amatos Zemkopības Tautas komisariātā saistībā ar kara rūpniecību. 1937. gadā tika arestēts. Pēc PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģijas lēmuma nošauts Komunarkas masu kapos 1938. gada 11. martā. 1955. gadā tika reabilitēts.

Piezīmes un atsauces 

PSRS virsnieki
Padomju represijās nogalinātie
Sarkano latviešu strēlnieku virsnieki
Krievijas pilsoņu kara dalībnieki
Pirmā pasaules kara dalībnieki
Latviešu tautības virsnieki
Krievijas latvieši
Valmieras novadā dzimušie
Ar Sarkanā Karoga ordeni apbalvotie
Club Kung Fu

"Club Kung Fu" ir igauņu grupas Vanilla Ninja pirmais singls un vienīgais no debijas albuma Vanilla Ninja. Singls tika izdots 2003. gadā. Grupa ar šo dziesmu startēja Eurolaul 2003, kas ir Igaunijas nacionālā atlase Eirovīzijas dziesmu konkursam. Dziesma ierindojās dalītā 9. vietā. Singlu Igaunijā izdeva igauņu ierakstu kompānija TopTen, taču Vācijā to izdeva vācu ierakstu kompānija ZYX Music.

Dziesmu saraksts 

 "Club Kung Fu" (Massimo Radio Edit) (03:00)
 "Club Kung Fu" (Short Edit) (02:41)
 "Club Kung Fu" (Dance Radio) (3:32)
 "Club Kung Fu" (Club Mix) (05:15)
 "Club Kung Fu" (Fast Break Beat Mix) (04:29)
 "Club Kung Fu" (Slow Break Beat Mix) (04:12)

Vieta topos

Piezīmes un atsauces

Ārējās saites 
 Grupas oficiālā mājaslapa /
 Dziesmas vārdi

2003. gada singli
Vanilla Ninja singli
Ugāles pilskalns

Ugāles pilskalns atrodas Ventspils novada Ugāles pagastā 500 m uz ziemeļiem no dzelzceļa un Ugāles ciema. 

Tagadējā Ugāles pagasta teritorija 12. gs. beigās atradusies kuršu Vanemas un Ventavas zemes robežjoslā. 1253. gadā Kurzemes sadalīšanas līgumā minēta Ugāle (lībiešu ugal - vieta, kur šalc).

Pilskalna apkārtne mežaina. Pilskalns ierīkots uz zemesraga, kas radies starp divu strautiņu izgrauztām gravām. Zemesraga 20 metru platais gals no pārējās apkārtnes atdalīts ar trim grāvjiem un trim vaļņiem. Tādējādi izveidots ap 50 metru garš, četrstūrains plakums. 40 metrus tālāk zemesragu šķērso ap vienu metru dziļš grāvis un neliels valnis. Iespējams, šī no abām pusēm atdalīta teritorija varēja būt senās priekšpils vieta. Pilskalna ziemeļrietumu galu norobežo neliels zemes valnis. Ugāles pilskalns bijis samērā neliels nocietinājums.

1851. gadā Ugāles muižas īpašniece baronese fon Bēra pilskalnā likusi ierīkot ģimenes kapsētu. Kapsētas ierīkošanā sabojāti pilskalna vaļņi, kas gan vēlāk neprasmīgi atjaunoti.

Galerija

Atsauces

Ārējās saites 
 enciklopedija.lv
 Ugāles pilskalns

Ugāles pagasts
Pilskalni Kurzemē
Dzelzs laikmets
Dundagas pilskalns

Dundagas pilskalns atrodas Talsu novadā, Dundagā. Pilskalns atrodas iepretim Dundagas viduslaiku pilij, Dzirnavezera pretējā krastā. Pilskalns ir iegarenas formas, izveidots zemes ragā starp ezeru un gravu. Zemes rags no pārējā līdzenuma atdalīts ar valni un grāvi. Vaļņa augstums ap trijiem metriem, vienā malā samanāma uzejas vieta. Pilskalna plakuma izmēri 26x30 m. Uz ziemeļiem no pilskalna atrodas varbūtēja priekšpils vieta, kuru dabiski ierobežo neliela upītes ieleja. Arheologs Juris Urtāns norāda, ka Dundagas pilskalnā nav veikti sistemātiski arheoloģiskie izrakumi un tā datējums un kultūrpiederība nav noteikta.

Dundaga bija kuršu ekspansijas galējā ziemeļu robeža, tāpēc par pilskalna iemītnieku etnisko piederību nevar izdarīt drošus secinājumus. Visticamāk, ka nocietinājumu pamatā apdzīvojuši kurši. Pilskalns atradās kuršu Vanemas zemē.

Pilskalnu ir pētījis un uzmērījis Ernests Brastiņš savas Latvijas pilskalnu pētīšanas ekspedīcijā 1922. gadā, norādot, ka pilskalns ir neliels, bet ar spēcīgu mītņu slāni. Arheoloģiskos izrakumus pilskalnā veicis Ēvalds Mugurēvičs 1980.-1981. gadā.

Pilskalns ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Atsauces

Ārējās saites 
 Latvijas pilskalni

Dundaga
Pilskalni Kurzemē
Jānis Judiņš

Jānis Judiņš ( — ) bija padomju militārais darbinieks. Pirmā pasaules kara un Krievijas pilsoņu kara dalībnieks.

Biogrāfija 
Dzimis Liezēres pagastā bezzemnieku ģimenē. 1904. gadā pabeidza Valkas skolotāju semināru. Piedalījās 1905. gada revolūcijā. Strādāja par skolotāju.

Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1914. gadā, tika iesaukts Krievijas impērijas armijā, kur sākotnēji dienēja vienā no Sibīrijas strēlnieku pulkiem. Par kaujās parādīto varonību apbalvots ar Jura krustu. Tika nosūtīts uz Viļņas karaskolu, kuru pabeidza 1916. gadā kā praporščiks. Pēc tam dienēja 4. latviešu strēlnieku pulkā. Paaugstināts par podporučiku. 1917. gada maijā iestājās Krievijas komunistiskajā (boļševiku) partijā. Tika ievēlēts Iskolastrelā, kur kļuva par juridiskās nodaļas vadītāju.

1918. gada aprīlī tika iecelts par latviešu strēlnieku padomju divīzijas 3. brigādes komandieri. Jūnijā bija viens no komandieriem, kas līdzdarbojās eseru dumpja likvidēšanā Maskavā, kā arī piedalījās cīņās par Jaroslavļu un Kazaņu. Kopā ar 4. pulku pārcelts uz čehoslovāku fronti, kur Judiņu iecēla par Volgas kreisā krasta padomju karaspēka un 3. latviešu strēlnieku brigādes komandieri. 8. augustā netālu no Kazaņas pie Krasnaja Gorkas dzelzceļa stacijas viņu ķēra lielgabala šāviņš, kas bija par iemeslu viņa nāvei. Zemes klēpī viņš tika guldīts netālajā Svijažanskā.

KPFSR Tautas Komisāru Padome pēc Ļeņina iniciatīvas 1918. gada 14. augustā nolēma pārsaukt dzelzceļa staciju, pie kuras krita Jānis Judiņš, par "Judino" (), lai godinātu viņa piemiņu. Tas bija pirmais gadījums, kad tika iemūžināts kāda Krievijas pilsoņu kara cīnītāja vārds. Viņa vārdā nosaukts arī mikrorajons un iela Kazaņā un Neberežnije Čelnos.

Atsauces 

Jura krusta saņēmēji
Pirmā pasaules kara dalībnieki
Krievijas pilsoņu kara dalībnieki
Latviešu strēlnieki
Latviešu tautības virsnieki
Sarkano latviešu strēlnieku virsnieki
Madonas novadā dzimušie
Taganroga

Taganroga ir pilsēta Krievijas Federācijas Rostovas apgabalā. Tā atrodas Azovas jūras krastā, Taganrogas līča piekrastē, 70 km no Rostovas pie Donas. Pilsētā dzīvo 250 tūkstoši iedzīvotāju, bet aglomerācijā - ap 300 tūkstoši.

Pilsētā bija vairāki mašīnbūves uzņēmumi: Taganrogas kombainu rūpnīca, Taganrogas automobiļu rūpnīca.

Klimats 
Taganrogas klimats ir sauss, mēreni kontinentāls, silts. Gada vidējā temperatūra +9 °C. Jūlija maksimālās temperatūras ir ap 35-40 °C, janvāra minimālās temperatūras ap -30 °C. Bieži ir stipri vēji, kuru dēļ jūrā uz neilgu laiku ceļas ūdens līmenis. Gaisa temperatūra janvārī dienā ir ap 0, -1 °C, naktī -6, -7 °C, bet jūlijā naktī ap 16-18 °C, bet dienā ir vidēji 26-28 °C silts. Nokrišņu daudzums vislielākais ir vasarā - ap 60 mm mēnesī. Vismazāk nokrišņu ir martā un oktobrī - ap 30 mm.

Iedzīvotāji

Ievērojamas personības 

 Antons Čehovs (krievu: Антон Павлович Чехов, 1860—1904), krievu īso stāstu rakstnieks un dramaturgs, kā arī ārsts. Viņš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem īso stāstu rakstniekiem pasaulē.

Rostovas apgabala pilsētas
Komsomoļska pie Amūras

Komsomoļska pie Amūras () ir pilsēta Habarovskas novadā, Krievijas Federācijas Tālajos Austrumos. Tā atrodas  uz ziemeļaustrumiem no Habarovskas. Pilsēta izstiepusies gar Amūras kreiso krastu apmēram  garumā. Tās "fasāde" vērsta uz Amūras upes pusi, kura pilsētas tuvumā ir ap  plata.

Vēsture 
Pēc Aigunas līguma noslēgšanas 1858. gadā Amūras kreisā krasta zemes nonāca Krievijas impērijas pakļautībā. 1860. gadā pārceļotāji no Permas nodibināja Permskas (Пермское) ciemu.
Kad 1932. gadā Permskā sākās kuģubūvētavas celtniecība, topošajai pilsētai piešķīra Komsomoļskas nosaukumu.

Klimats 
Pilsētas klimats ir kontinentāls musonu klimats. Vasarā pārsvarā pūš mitrie musoni no austrumiem. Gada nokrišņu daudzums ir ap 570 mm. Sniegs veidojas oktobra beigās un izkūst aprīļa beigās. Gada vidējā gaisa temperatūra ir -0,7 °C. Janvāra temperatūra ir -24,9 °C, bet jūlija +25,7 °C. Februārī un martā bieži ir puteņi.

Atsauces

Ārējās saites
Naļčika

Naļčika (, , ) ir pilsēta Krievijā, Kabarda-Balkārijā, Kabarda-Balkārijas galvaspilsēta. Pilsēta atrodas Naļčikas upes krastos (Terekas baseins), skaistā apvidū Kaukāza kalnu pakājē 390 - 600 m augstumā virs jūras līmeņa. Naļčikā dzīvo 269,6 tūkstoši iedzīvotāju.

Atsauces

Ārējās saites
Maikopa

Maikopa (, ) ir pilsēta Krievijā, Adigejas Republikas galvaspilsēta. Tajā dzīvo ap 145 tūkstošiem iedzīvotāju. No tiem 72,59% ir krievi, 16,65% adigi, 2,99% armēņi un 2,52% ukraiņi. Maikopa atrodas Kubaņas pietekas Belajas upes labajā krastā.

Pilsētas nosaukums tulkojumā no adigu valodas Мыекъуапэ nozīmē ‘ābeļu ieleja’.

Atsauces

Ārējās saites
Vasīlijs Košečkins

Vasīlijs Košečkins (; dzimis 1983. gada 27. martā Toljati) ir krievu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2018) Košečkins spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Magņitogorskas "Metallurg" rindās.

Spēlētāja karjera 
Savu profesionālā spēlētāja karjeru 1998. gadā Košečkins uzsāka Toljati "Lada" rindās. Tiesa, pirmās sezonas viņš spēlēja kluba otrajā sastāvā, kurš spēlēja Krievijas Pirmajā līgā. 2002. gada NHL draftā viņu ar kopējo 223. numuru izvēlējās Tampabejas "Lightning". 2002.—03. sezonā Košečkins spēlēja Krievijas Augstākās līgas klubu Almetjevskas "Ņeftjanik" un Kirovas "Olimpia" rindās, bet jau nākamajā sezonā Košečkins bija atpakaļ Toljati, aizvadot savas pirmās spēles Krievijas Superlīgā.

2007.—08. sezonā Košečkins spēlēja Kazaņas "Ak Bars" rindās, bet 2008.—09. sezonā atgriezās Toljati. 2009.—10. sezonas gaitā Vasīlijs tika aizmainīts uz Magņitogorskas "Metallurg" vienību, bet 2010. gada vasarā Košečkins pievienojās Čerepovecas klubam. 2013.—14. gada sezonā kopā ar Magņitogorskas "Metallurg" izcīnīja Gagarina kausu, finālsērijā ar 4—3 pārspējot Prāgas "Lev".

Krievijas izlases rindās piedalījies 2007., 2009. un 2010. gada Pasaules čempionātos, trijos turnīros izcīnot pilnu Pasaules čempionātu medaļu komplektu. Par čempionu Košečkins kļuva 2009. gadā, kad uz laukuma turnīra gaitā tā arī neizgāja.

Ārējās saites 

1983. gadā dzimušie
Krievijas hokejisti
Toljati "Lada" spēlētāji
Kazaņas "Ak Bars" spēlētāji
Magņitogorskas "Metallurg" spēlētāji
Čerepovecas "Severstal" spēlētāji
Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēles dalībnieki
Gagarina kausa ieguvēji
Hokejisti 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
Krievijas Nopelniem bagātie sporta meistari
Ar Draudzības ordeni apbalvotie (Krievija)
Samaras apgabalā dzimušie
Džons Tavaress

Džons Tavaress (; dzimis  Misisogā, Kanādā) ir profesionāls kanādiešu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Toronto "Maple Leafs".

Spēlētāja karjera 
No 2005.-06. līdz 2008.-09. gada sezonai Tavaress spēlēja Ontārio hokeja līgas klubā Ošavas "Generals", bet 2008.-09. gada sezonas otro pusi aizvadīja Londonas "Knights" rindās. 2009.-10. gada sezonā pievienojās NHL klubam Ņujorkas "Islanders", jau savu debijas sezonu komandā noslēdzot kā tā rezultatīvākais spēlētājs. Sākot ar 2011.-12. gada sezonu Tavaress pildīja arī komandas kapteiņa palīga funkcijas. 2012.-13. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja Šveices hokeja līgas kluba HK Berne rindās, kopā ar to izcīnot arī Špenglera kausu. No 2013. līdz 2018. gadam Tavares pildīja "Islanders" kapteiņa funkcijas.

2018. gada vasarā Tavaress kļuva par visplašāk apspriesto neierobežoti brīvo aģentu. Jūlija sākumā Tavaress noslēdza septiņu gadu līgumu ar Toronto "Maple Leafs", līguma vērtībai sasniedzot 77 miljonus ASV dolāru. Īsi pirms 2019.—20. gada sezonas sākuma Tavaress kļuva par "Maple Leafs" kapteini.

Kanādas izlases rindās kļuvis par 2014. gada Olimpisko čempionu, spēlējis 2010., 2011. un 2012. gada Pasaules čempionātos, kā arī kļuvis par divkārtējo Pasaules junioru čempionu, spēlējot 2008. un 2009. gada turnīros. 2009. gadā viņš tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju.

Ārējās saites 

1990. gadā dzimušie
Kanādas hokejisti
Ņujorkas "Islanders" spēlētāji
Toronto "Maple Leafs" spēlētāji
Hokejisti 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Olimpiskās zelta medaļas ieguvēji
NHL drafta pirmās kārtas izvēles
Ontārio dzimušie
Sid Meier's Alpha Centauri

Sid Meier's Alpha Centauri (SMAC) ir Braiena Renoldsa un Sida Maijera vadībā tapusi gājienu stratēģijas datorpēle, kura netieši turpina pirmo divu Civilization sērijas spēļu līniju. Alpha Centauri izstrādājusi Firaxis Games kompānija. Spēles koncepcijas pamatā ir cilvēces nokļūšana kosmosā un jaunas planētas kolonizēšanu Centaura Alfas zvaigžņu sistēmā.

Sid Meier's Alpha Centauri neieguva tādu popularitāti spēlētāju vidū kā Civilization sērijas spēles. Līdz 1999. gada jūlija beigām tika pārdoti 168 769 eksemplāri. Tai ir iznācis papildinājums Sid Meier's Alien Crossfire.

Stāsts 
Rit 22. gadsimts. Saskaņā ar spēles pamatstāstu, uz Zemes dzīves apstākļi kļūst neciešami. Karu, sērgu un piesārņojuma rezultātā cilvēce pamazām iet bojā. Apvienoto Nāciju Organizācija, lai glābtu humonoīdus no pilnīgas iznīcības, kosmosā palaiž kosmisko kuģi Unity ar kolonistiem, kura mērķis nogādāt cilvēkus dzīvošanai uz citām planētām. Unity ieplānotais galapunkts ir Centauras Alfa zvaigžņu sistēma. Kosmiskā ceļojuma laikā sākas jaunas ķibeles. Kuģa tehniskās kļūmes dēļ un ārkārtas apstākļu spiediena rezultātā kolonisti sadalās septiņās frakcijās, kuras vada līderi. Šie līderi nolemj nekavējoties, pirms kosmiskais kuģis iet bojā, ar kolonizēšanas kapsulām doties uz nezināmo planētu. Septiņas frakcijas ierodas uz planētas virsmas un sākas jauns posms pirmās cilvēces kolonizētās planētas vēsturē.

Spēlēšana 
SMAC spēlēšana ir līdzīgs Civilization spēlēm. Spēlētājam sākumā jāizvēlas frakcija. Frakcija šajā gadījumā ir analoģisks veidojums tautai Civilization datorspēlē. Katrai frakcijai ir savas priekšrocības un trūkumi. Spēle notiek gājienu režīmā. Spēlētājam galvenais mērķis ir uzvarēt citas frakcijas. To pamatā veic iekarojumu ceļā un ar diplomātijas palīdzību. Uzvaras sasniegšanai ir jāattīsta pilsētu tīkls, jāveic zinātniskie pētījumi, jāuzlabo apkārtējā vide, jāslēdz diplomātiskās vienošanās u.c. Atšķirībā no Civilization spēlēm, Centaurā Alfa katru vienību, piemēram, kājniekus, tankus, lidmašīnas var konstruēt no dažādām daļām. Tās kļūst pieejamas pateicoties zinātniskiem atklājumiem. Ar laiku tehnikai parādās labāks bruņojums vai ieroči. Spēlētājam, būvējot lidmašīnu vai tanku, vienkārši jāsavieno šīs daļas.

Frakcijas 
Spēlē izvēlei pieejamas septiņas frakcijas. Diplomātiskajos sakaros ļoti svarīga katras frakcijas ideoloģiskā bāze, uz kuras pamata tiek realizēta spēles politika. Tādēļ ne visas frakcijas spēj sadarboties un draudzēties savā starpā.

Atsauces

Ārējās saites 
 Mājas lapa 
 Forums veltīts Sid Meier's Alpha Centauri 

Gājienu stratēģijas datorspēles
PC spēles
Siktivkara

Siktivkara (krievu un ) ir Komi Republikas galvaspilsēta Krievijas Federācijā. Siktivkara atrodas pie Sisoļas upes ietekas Vičegdā,  uz ziemeļaustrumiem no Maskavas.

Atsauces

Ārējās saites
Gornoaltajska

Gornoaltajska - pilsēta Krievijā, Altaja Republikā, Altaja Republikas galvaspilsēta. Tajā dzīvo 55 200 iedzīvotāji.

Pilsēta atrodas Altaja Republikas ziemeļrietumu daļā 3641 km uz austrumiem no Maskavas, 100 km no Bijskas.

Ārējās saites 

Krievijas pilsētas
Altaja Republika
Kizila

Kizila (,  — ‘Sarkanā’) ir pilsēta Krievijā, Tivā, Tivas galvaspilsēta. Tajā dzīvo 108 100 iedzīvotāji. Kizilas teritorijā Lielā Jeņiseja satek ar Mazo Jeņiseju un veido Jeņisejas upi. Kizilā atrodas Āzijas ģeogrāfiskais centrs.

Atsauces

Ārējās saites