Dzīvnieku izmantošana cilvēku dzīvē

Cilvēki dzīvniekus izmanto gan praktiski – pārtikā, apģērbu ražošanā, gan simboliski – mākslā, literatūrā, mitoloģijā un reliģijā. Šādi izmantotie dzīvnieki ir zivis, vēžveidīgie, kukaiņi, gliemeži, zīdītāji un putni.

Ekonomiski dzīvnieki cilvēku populācijai nodrošina lielu daļu patērētās pārtikas – gaļas, neatkarīgi no tā vai tie ir audzēti saimniecībā vai medīti. Pirms tika izgatavotas mehanizētas tehnoloģijas un transports sauszemes zīdītāji nodrošināja lielu daļu enerģijas, ko cilvēki izmantoja darbaspēkam un transportam.

Dzīvnieki ir arī modeļi bioloģiskajā izpētē, piemēram, ģenētikā.

Daudzas sugas tiek turētas kā mājdzīvnieki, no kuriem populārākie ir zīdītāji, īpaši suņi un kaķi. Bieži šiem dzīvniekiem tiek piedēvētas cilvēku iezīmes un emocijas.

Tādi dzīvnieki kā zirgi un brieži ir vieni no agrākajiem objektiem mākslas darbos, kas atrodami augšējā paleolīta alu gleznojumos, tos var apskatīt Francijā Lasko alu gleznojumos. Zināmākie mākslinieki, kas pazīstami ar dzīvnieku portretiem ir Albrehts Dīrers, George Stubbs un Edvīns Lendsers.

Dzīvniekus joprojām izmanto literatūrā, filmās, mitoloģijā un reliģijā.

Dzīvnieki cilvēku kultūrā 
Kultūra sastāv no cilvēku sabiedrībā sastopamās sociālās uzvedības un normām, kas tiek izplatītas caur sociālo mācīšanos. Kultūrā visās cilvēku sabiedrībās ietilpst izteiksmīgas formas kā māksla, mūzika, dejas, rituāli, reliģijas un tehnoloģijas, piemēram, instrumentu izgatavošana, ēdiena pagatavošana, pajumte un apģērbs.

Materiālās kultūras jēdziens ietver fiziskās izpausmes kā tehnoloģijas, arhitektūra un māksla, bet nemateriālā kultūra ietver sociālas organizācijas, mitoloģiju, filozofiju, literatūru un zinātni.

Antropoloģija tradicionāli ir pētījusi dzīvnieku lomas cilvēku kultūrā divos pretrunīgos veidos: kā cilvēka fiziskos resursus un kā simbolus vai jēdzienus, izmantojot totēmismu un animismu. Pavisam nesen antropologi ir redzējuši dzīvniekus kā cilvēka sociālās mijiedarbības dalībniekus.

Šajā rakstā aprakstītas dzīvnieku lomas cilvēku kultūrā, tās definētas gan no praktiskā skatījuma, gan no simboliskā.

Praktiskā izmantošana

Kā ēdiens 

Cilvēku populācija izmanto lielu daļu dzīvnieku sugas pārtikā, gan lopkopības lopus, gan savvaļas sugas, ko var iegūt jūrā vai nomedīt.

Daudz zivju sugu – siļķes, mencas, tuncis, makreles un anšovi tiek nozvejoti komerciālajām vajadzībām, apgādājot lielu daļu pasaules ar pārtiku, no kuras var iegūt proteīnus un taukskābes.

Mazāku daļu zivju sugu audzē komerciāliem mērķiem, piemēram, lašus un karpas.

Bezmugurkaulnieki, tostarp galvkāji, piemēram, kalmāri un astoņkāji; vēžveidīgie, piemēram, garneles, krabji un omāri; gliemeži, piemēram, austeres arī tiek nomedīti vai audzēti priekš pārtikas.

Zīdītāji, tieši mājlopi, veido lielāko daļu no iegūtās dzīvnieku gaļas, ko audzē visām pasaules vajadzībām. Tajā ir iekļauti (2011) aptuveni 1,4 miljardi liellopu, 1,2 miljardu aitu, 1 miljards cūkas un (1985) vairāk kā 700 miljoni trušu.

Drēbēm un tekstilizstrādājumiem 

Tekstilizstrādājumi izgatavoti no dzīvnieku šķiedrām, piemēram, vilnas, kamieļu matiem, angoras, kašmira un mohēras. Vācēji izmantoja dzīvnieku cīpslas kā apsējus.

Lai izgatavotu apavus, rokassomas, jostas un daudzas citas preces, tiek plaši izmantotas liellopu, cūkas un citu dzīvnieku ādas.

Dzīvniekus medī un audzē arī kažokādas dēļ, lai varētu izgatavot tādas lietas kā mēteļus, cepures, sākot no vienkārši siltas un praktiskas līdz pat elegantākajam un dārgākajam.

No kukaiņu ķermeņiem tiek iegūtas krāsvielas karmīns no košenila kukaiņiem, šellaka, ko izdala kukaiņi Coccus laca un sarkanā krāsa no kermes ģints bruņutu mātītēm.

Aristotelis un Plīnijs vecākais pierakstīja, ka Klasiskajā laikmetā purpursarkanu krāsu ieguva no jūras gliemežiem Stramonita haemastoma (Muricidae), krāsa simbolizēja cēlumu un karaļa godu.

Darbam un transportam 
Pirms tika izgatavotas mehanizētas automašīnas, tādi dzīvnieki kā liellopi, zirgi, jaki, kamieļi un ziloņi tika izmantoti darbā kā transportlīdzekļi. Šobrīd vairs tik daudz dzīvniekus neizmanto, bet joprojām ir valstis, kurās mehanizētie transportlīdzekļi nav pieejami un cilvēki izmanto dzīvniekus.

2004. gadā dzīvnieki nodrošināja 80% no darba jaudas, galvenokārt, trešo valstu mazajās saimniecībās un aptuveni 20% pasaules transportu lauku reģionos.
Kalnu apgabalos, kur nav piemērota braukšana transportlīdzekļiem ar riteņiem, dzīvnieki joprojām turpina transportēt preces.

Zinātnē 
Liela nozīme zinātnē kā eksperimenta modeļiem ir augļu mušiņai Drosophila melanogaster, zebras zivīm Danio rerio, vistām un mājas pelēm. Šos dzīvniekus izmanto bioloģiskajos pētījumos ģenētikā un jaunu zāļu izstrādē, kur jaunās zāles pārbauda uz dzīvniekiem, lai pārliecinātos par medikamentu drošību.

Katru gadu eksperimentiem izmanto miljoniem zīdītāju, īpaši peles un žurkas. Ir radītas ģenētiski modificētas peles ar inaktivētu gēnu, kas pārtraukta vai aizstāta ar ar mākslīgu DNS daļu, tādējādi var pētīt šos gēnus, kuru funkcija vēl joprojām nav zināma.

Medicīnā 
Vakcīnas tiek veidotas izmantojot dzīvniekus, jau kopš 18.gs., kad Edvards Dženners radīja pirmo vakcīnu. Viņš bija ievērojis, ka slaucējas ar īstajām (melnajām) bakām neslimo. No pūslīšiem, kas atradās uz govs tesmeņa, viņš ņēma šķidrumu ar govju baku izraisītājiem un to ievadīja cilvēkiem. Tie, kuri šādu vakcīnu saņēma, ar īstajām bakām nesaslima. Bakas ir pirmā slimība, ko mediķi uzskata par uzveiktu.

19. gadsimtā Luis Pastērs izstrādāja novājinātu trakumsērgas vakcīnu. 20. gs. izmantoja in vitro audzētas dzīvnieku šūnas, lai cīnītos ar cūciņām un poliomielītu.

Pieaugošais medikamentu daudzums ir balstīts uz toksīniem un citām dzīvnieku izcelsmes molekulām. Zāles vēža ārstēšanai Yondelis tika pagatavotas no tunikāta Ecteinascidia turbinata.

Vienu no toksīniem, ko rada nāvējošais gliemezis Conus geographus tiek izmantots zāles Prialt sastāvā, kas radītas sāpju mazināšanai.

Medībās 
Lai atvieglotu medības, cilvēki izmanto dzīvniekus un no tiem veidotos izstrādājumus.

Cilvēki izmanto medību suņus, lai palīdzētu nomedīt tādus dzīvniekus kā briežus, vilkus un lapsas. Mednieki ne tikai izmanto medību suņus, bet arī apmācītus putnus kā ērgļus un piekūnus, lai nomedītu citus putnus vai zīdītājus. Apmācītus kormorānus izmanto, lai nozvejotu zivis.

Dendrobātu indes vardes, īpaši Phillobates ģints sugas, izdala toksīnus kā Pumiliotoksīns 251D un Allopumiliotoksīns 267A, kas ir pietiekami spēcīgi, lai tos izmantotu saindējot ieroču šautriņu galus.

Kā mājdzīvnieki 
Cilvēki kā mājdzīvniekus ir izvēlējušies visdažādākos dzīvniekus. Tie var būt bezmugurkaulnieki – tarantulas un astoņkāji, kukaiņi, ieskaitot lūgšanas mantijas, rāpuļi – čūskas, hamelioni, putni – kanāriji, papagaiļi visiem šiem dzīvniekiem atrodot vietu savā mājvietā.

Antropomorfisms ir iedzimta tendence cilvēkiem piedēvēt cilvēka iezīmes, emocijas un nodomus dzīvniekiem, un tas ir svarīgs aspekts, lai cilvēki veidotu saikni ar dzīvniekiem kā mājdzīvniekiem.

Rietumu pasaulē zīdītāji – suņi, kaķi un truši ir populārākie mājdzīvnieki. Amerikā 2012. gadā kā mājdzīvnieki bija apmēram 78 miljoni suņu, 86 miljoni kaķu un 3,5 miljoni trušu. Tomēr cilvēkiem domas dalās par dzīvniekiem kā cilvēku mīluļiem un viņu eksistenci kā indivīdiem un viņu pašu tiesībām.

Sportā 
Sporta medībās tiek medīti gan sauszemes, gan ūdens dzīvnieki. Ūdensdzīvnieki, kurus visvairāk medī sporta nolūkiem, ir zivis, tostarp daudzas sugas no lieliem jūras plēsējiem, tādiem kā haizivis un tuncis, līdz saldūdens zivīm, piemēram, forelēm un karpām.

Putni - irbes, fazāni un pīles, un zīdītāji - brieži un mežacūkas, ir vieni no visvairāk apdraudētajiem medījamiem dzīvniekiem, tos visvairāk medīt sporta un pārtikas dēļ.

Simboliskā izmantošana

Mākslā 

Dzīvnieki, visbiežāk zīdītāji, bet arī zivis, kukaiņi u.c. ir bijuši mākslas objekti jau no seniem laikiem. Vēsturiski ir atrasti zīmējumi uz alu sienām Senajā Ēģiptē un aizvēsturiski uz Lasko alu sienām, Dordoņā Francijā un daudzviet citur.

Galvenās dzīvnieku gleznas gleznoja Albrehts Dīrers 1515. gadā Degunradži un George Stubbs 1762. gadā zirga portretu Whistlejacket.

Literatūrā un filmās 
Dzīvniekiem, kas ir dažādi, bites, vaboles, peles, lapsas, krokodili un ziloņi, ir daudz dažādu lomu literatūrā un filmās, sākot no klasiskā – Ēzopa fabulām, Radjarda Kiplinga Džungļu grāmatas līdz pat Beatrises Poteres grāmatas - Stāsts par trusīti Pēterīti.

Filmu žanrs ir bieži balstīts uz lielizmēra kukaiņiem, tostarp 1954. gadā veidotā filma Them!, kur attēlotas radioaktivitātes un mutācijas rezultātā izveidojušās milzu skudras. Kā arī var minēt 1957. gada filmu Lūgšanas mantija, kas ir par milzīgu aizvēsturisku dievlūdzēju kukaini.

Arī putnus izmanto filmās, piemēram, 1963. gada Alfrēda hičkoka filma "Putni" , kuras pamatā ir Dafnes di Morjē īsais stāsts ar tādu pašu nosaukumu, tajā attēloti agresīvi putnu bari, kuri uzbrūk cilvēkiem.

Kens Loučs 1969. gadā izveidoja filmu KES, balstoties uz Barija Hinesa noveli A Kestrel for a Knave, kur stāstīts par zēnu, kas gadiem ejot, pieradināja piekūnu.

Mitoloģijā un reliģijā 

Dzīvnieki, ieskaitot daudzus kukaiņus  un zīdītājus iekļauti mitoloģijā un reliģijā. Starp kukaiņiem gan Japānā, gan Eiropā līdz pat senajai Grieķijai un Romai tauriņš tika uzskatīts par personības iemiesojumu dvēselē, gan laikā, kad tās bija dzīvas, gan arī pēc nāves.

Skarabeju vabole bija svēta Senajā Ēģiptē, kamēr dievlūdzējs tika uzskatīta par dievu Āfrikas dienvidu reģiona Khoisan tradīcijās, pateicoties dievlūdzējiem lūdzošajai ķermeņa pozīcijai.

Par zīdītājiem - liellopiem, briežiem, zirgiem, lauvām, sikspārņiem un vilkiem ir mīti un rituāli. Arī rāpuļus, piemēram, krokodilus, pielūdza kā dievus kultūrās, tostarp Senajā Ēģiptē un hinduismā.

No divpadsmit Rietumu zodiaka zīmēm sešas ir auns, vērsis, vēzis, lauva, skorpions un Zivis, bet divi citi - strēlnieks (zirgs / cilvēks) un mežāzis (zivis / kazas) ir hibrīdie dzīvnieki, vārds zodiaks tiešām nozīmē dzīvnieku loku. Visas divpadsmit ķīniešu zodiaka zīmes ir dzīvnieki.

Atsauces 

Kultūra