joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Malajas laterningvers

{{BioTakso infokaste
| attēls         = Starr 030807-0078 Phaeomeria magnifica.jpg
| att_nosaukums  =
| valsts         = Plantae
| valsts_lv      = Augi
| nodalījums     = Magnoliophyta
| nodalījums_lv  = Segsēkļi
| kārta          = Zingiberales
| kārta_lv       = Ingveraugu rinda
| dzimta         = Zingiberaceae
| dzimta_lv      = Ingveru dzimta
| ģints          = Etlingera
| ģints_lv       = Laterningveri
| suga           = Etlingera elatior
| suga_lv        = Malajas laterningvers
| binomial       = Etlingera elatior, ((Jack) R.M.Sm., 1986)
| sinonīmi       =
 Alpinia elatior (Jack, 1822)
 Nicolaia elatior ((Jack) Horan. 1852)
 Geanthus speciosus (Reinw. ex Blume, 1823)
 Diracodes javanica (Blume, 1827)
 Elettaria speciosa (Blume, 1827)
 Alpinia magnifica (Roscoe, 1828)
 Phaemoria imperialis (Lindl. 1836)
 Bojeria magnifica) ((Roscoe) Raf. 1838)
 Alpinia javanica ((Blume) D.Dietr. 1839)
 Alpinia speciosa ((Blume) Horan. 1862)
 Cardamomum magnificum ((Roscoe) Kuntze, 1891)
 Cardamomum speciosum ((Blume) Kuntze, 1891)
 Cardamomum tridntatum (Kuntze, 1891)
 Amomum magnificum ((Roscoe) Benth. & Hook.f ex B.D.Jacks. 1893)
 Amomum tridentatum ((Kuntze) K.Schum. 1899)
 Hornstedtia imperialis ((Lindl.) Ridl. 1899)
 Nicolaia magnifica ((Roscoe) K.Schum. ex Valeton, 1904)
 Phaeomeria magnifica ((Roscoe) K.Schum. in H.G.A.Engler (1904) Phaeomeria speciosa ((Blume) Koord. 1911) Nicolaia intermedia (Valeton, 1921) Alpina diracodes Loes. in H.G.A.Engler, 1930)| kategorijas = nē
}}
Malajas laterningvers (Etlingera elatior) ir ingveru dzimtas suga, kas sastopama dienvidaustrumu Āzijas tropos.

 Nosaukums 
Ģints nosaukums izveidots par godu vācu botāniķim Andreasam Ernstam Etlingeram, grāmatas "Commentatio Botanico-Medica de Salvia"'' (1777) autoram. Sugas nosaukums "elatior" (augstākais) atvasināts no latīņu "elatus".

Apraksts 
Malajas laterningveram ir masīvs, lapains stublājs, kas var pārsniegt 5 m un ir krasi nodalīts no ziedkopas. Ziedkopa izaug no sakneņa ap 1 m garā savrupā ziednesī. Ziedi sarkani, retāk arī sārti vai balti.

Lapas garenas, to platums 18—20 cm, garums līdz 85 cm.

Izplatība 
Sastopams Borneo, Javas, Sulavesi, Sumatras, Taizemes lietus mežos, kā arī Filipīnās, kur, iespējams, tika introducēts. Mūsdienās tiek kultivēts daudzviet tropu apgabalos.

Galerija

Atsauces
Malnaviņa

Malnaviņa ir Dubnas kreisā krasta pieteka Augšdaugavas un Preiļu novados.

Iztece - pie Izdegām. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Dubnā lejpus Vingriem. Malnaviņu šķērso valsts autoceļš V682 (Špoģi–Arendole–Vecvārkava–Sīļi). Upes krastos atrodas Rimicāni.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Augšdaugavas novada upes
Preiļu novada upes
Vārkavas novada upes
Daugavpils novada upes
Volīnija

Volīnija (, , ) ir vēsturisks novads Austrumeiropā, kura kādreizējās teritorijās šobrīd atrodas Ukrainas Volīnijas apgabals, Rivnes apgabals, daļēji Žitomiras apgabals, Ternopiļas apgabals, Hmeļnickas apgabals, kā arī Polijas Ļubļinas vojevodistes austrumu daļa.

19. gadsimtā un 20. gadsimtā Volīnijā bija spēcīgas nacionālās kustības.

Vēsture 
Senatnē Volīnijas zeme bija Kijevas Krievzemes daļa, pirmo Volīnijas kņazu Vsevolodu 988. gadā iecēla viņa tēvs Kijevas kņazs Vladimirs Svjatoslavičs pārvaldīt savas valsts rietumu daļu pilī, kas tika nosaukta Vladimira vārdā. Pēc Kijevas Krievzemes pakāpeniskas sabrukšanas Volīnijas Vladimiras pilsēta kļuva par Volīnijas kņazistes centru. 1199. gadā to apvienojot ar Galīcijas kņazisti, tika izveidota Galīcijas-Volīnijas kņaziste.
Kijevas lielkņaza dēls Volīnijas Vladimiras kņazs Romāns Mstislavičs no 1199. līdz 1233. gadam ilgstošās cīņās ar ungāru Arpādu dinastijas "Galīcijas un Vladimirijas karaļiem" pievienoja Galīcijas kņazisti saviem īpašumiem un viņa pēcnācēji tika saukti par Galīcijas-Volīnijas kņaziem. Viņa dēlam Danielam Romanovičam 1253. gadā Romas pāvests piešķīra arī titulu Krievijas karalis (rex Rutheniae).
 
Viņa pēcnācēji līdz 14. gadsimtam lietoja titulu "Visas Krievzemes, Galīcijas un Vladimiras hercogi" (Dei gratia duces totius Terrae Russuae, Galiciae et Ladimiriae). Pēc Galīcijas mantojuma kara Lietuvas dižkunigaitija 1392. gadā ieguva Volīnijas un Luckas kņazistes, bet Polijas karaliste ieguva Galīciju.

1569. gadā to iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstī. Pēc Polijas dalīšanām 1793. un 1795. gadā apgabals nokļuva Krievijas impērijas sastāvā līdz pat Pirmā pasaules kara beigām kā Volīnijas guberņa.

Pēc Rīgas miera līguma 1921. gadā apgabala teritoriju iekļāva Polijas Republikas Volīnijas vojevodistē.
1939. gadā, pēc Polijas okupācijas, ko veica PSRS un Trešais reihs, Volīnija kopā ar citiem tuvējiem rajoniem tika pievienota PSRS un ietilpa Ukrainas PSR sastāvā. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS to ieņēma vācu karaspēks. Holokaustā tika iznīcināta lielākā daļa no apgabala ebrejem, kuri mazpilsētās nereti veidoja iedzīvotāju vairākumu. Kaujinieki no UPA izvērsa represijas pret poļu iedzīvotājiem. Apgabalā darbojās arī poļu Armia Krajowa kaujinieki.
Pēc Otrā pasaules kara beigām notika poļu izceļošana un izvešana no Ukrainas PSR uz Poliju un ukraiņu pārvietošana no Polijas uz Ukrainu.
Līdz 1991. gadam Volīnijas apgabals bija Ukrainas PSR sastāvā.

Ukrainas vēsture
Polijas vēsture
Ukrainas vēsturiskie reģioni
Podolija

Podolija (, , ) ir vēsturisks novads Austrumeiropā, kura kādreizējās teritorijās šobrīd atrodas Ukrainas Vinnicas apgabals, daļēji Hmeļnickas apgabals, Ternopiļas apgabals, Čerkasu apgabals un Odesas apgabals.

Vēsture 
Senatnē Podolijas zeme bija Kijevas Krievzemes daļa Dņestras un Dienvidbugas upju krastos, tās senais nosaukums bijis "Lejas zeme" (). 13. gadsimtā ietilpa Galīcijas-Volīnijas kņazistes sastāvā, robežojoties ar Zelta Ordas pārvaldītajām zemēm. Kad Kaujā pie Siņuhas ("Kaujā pie Zilajiem ūdeņiem") Lietuvas dižkunigaitis Aļģirds 1362. gadā sakāva Zelta Ordas karaspēku un iekļāva Podolijas teritoriju Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā.

Pēc 1430. gada to pakļāva Polija un nodibināja Podolijas vojevodisti. No 1569. gada tā bija iekļauta Polijas-Lietuvas kopvalsts Podolijas un Braclavas vaivadiju sastāvā. Neilgu laiku bija pakļauta Osmaņu impērijai (1672-1699).

Pēc Pirmās Polijas dalīšanas 1772. gadā apgabala teritorija nokļuva Krievijas impērijas Podolijas guberņas sastāvā. 
Pēc Pirmā pasaules kara beigām, no 1918. līdz 1921. gadam Podolija bija galvenā Ukrainas Tautas Republikas karaspēku formēšanas un militārās virsvadības dislokācijas vieta, Kamjaneca-Podiļska bija Simona Petļuras karaspēka pēdējais atbalsta punkts.

Pēc Rīgas miera līguma 1921. gadā Podoliju iekļāva Ukrainas PSR sastāvā kā Viņņicas apgabalu. 1937. gadā no tā atdalīja Podolijas Kameņecas apgabalu ar centru Kamjanecā-Podiļskā, 1941. gadā apgabala centru pārcēla uz Proskurivu (vēlāko Hmeļnicku). Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS to ieņēma vācu karaspēks un iekļāva Ukrainas reihskomisariāta Volīnijas-Podolijas ģenerālapgabalā (Generalbezirk Wolhynien-Podolien) ar centru Luckā.

No 1991. gada Ukrainas Republikas sastāvā.

Atsauces 

Ukrainas vēsture
Ukrainas vēsturiskie reģioni
Poļesje

Poļesje (, , ) ir vēsturisks novads Pripetes baseinā Poļesjes zemienē Austrumeiropā, kurā atrodas Ukrainas Volīnijas, Rivnes, Žitomiras un Kijivas apgabalu ziemeļu daļas, kā arī Baltkrievijas Brestas un Gomeļas apgabalu dienvidu daļa.

Vēsture 
Senatnē Poļesjes zeme bija Kijevas Krievzemes mežainā daļa, kas 13. gadsimtā bija sadalīta starp Turovas-Pinskas kņazisti un Kijevas lielkņazisti. Poļu hronikā viena no Poļesjes rietumu daļā dzīvojošajām jātvingu ciltīm saukta par polexiani. Turovas kņazi pārvaldīja stratēģiski svarīgo Pripetes upes ūdensceļu no Kijevas uz Polijas zemēm, tādēļ Kijevas lielkņazi tradicionāli par kņaziem centās iecelt savus dēlus. Sākotnēji kņazi valdīja Turovas pilī, bet no 12. gadsimta Pinskas pilī. 1239. gadā Turovas-Pinskas kņazisti pakļāva Galīcijas-Volīnijas kņazs Daniels Romanovičs, kas pēc 1240. gada nokļuva Zelta Ordas pakļautībā.

Pirmo reizi rakstos pieminēta Galīcijas-Volīnijas hronikā, kurā teikts, ka 1274. gadā kņazs Mstislavs karojis Poļesjē (ѿ Копылѧ воюӕ по Полѣсью). Pēc 1320. gada to ieguva Lietuvas dižkunigaitija, 1569. gadā Poļesje iekļāvās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā. Pēc Polijas dalīšanām 1793. un 1795. gadā tā nokļuva Krievijas impērijas sastāvā līdz pat Pirmā pasaules kara beigām.

1921. gada Rīgas miera līguma noslēgšanas bija Polijas, Baltkrievijas PSR un Ukrainas PSR sastāvā. Pēc Polijas kampaņas to pilnībā iekļāva PSRS, bet pēc Vācijas uzbrukuma PSRS to ieņēma vācu karaspēks un iekļāva Ukrainas reihskomisariāta Volīnijas-Podolijas ģenerālapgabalā (Generalbezirk Wolhynien-Podolien) un Žitomiras ģenerālapgabalā (Generalbezirk Shitomir).

No 1991. gada Baltkrievijas un Ukrainas Republiku sastāvā.

Skatīt arī 
Poļesjes zemiene

Ukrainas vēsture
Baltkrievijas vēsture
Ukrainas vēsturiskie reģioni
Jānis Pieče

Jānis Pieče (Peče) (; dzimis , miris ) bija latviešu izcelsmes revolucionārs, viens no boļševiku sacelšanās līderiem Maskavā 1917. gada oktobrī.

Dzīvesgājums 
Dzimis Tadaiķu pagastā, dzīvoja un strādāja Liepājā. 1903. gadā iestājās sociāldemokrātu partijā. 1905. gada revolūcijas laikā darbojās LSDSP Liepājas komitejā, pēc revolūcijas sakāves darbojās Rīgā, Nikolajevā, Maskavā. 1914. gadā arestēts un izsūtīts uz Narimu. 1916. gadā izbēga un darbojās Samarā un Rostovā pie Donas. Pēc Februāra revolūcijas kļuva par boļševiku partijas Maskavas komitejas locekli. Nodarbojās ar Sarkanās gvardes organizēšanu un bija Maskavas sarkanās gvardes štāba loceklis. 1919. gadā bija Padomju Latvijas armijas Revolucionārās Kara padomes loceklis. Pēc LSPR sagrāves atgriezās KPFSR. 1927. gadā devās pensijā.

Ārējās saites 
 Jāņa Piečes atmiņas Красная гвардия в Москве в боях за Октябрь (Sarkanā gvarde Maskavā cīņās par Oktobri) 

Dienvidkurzemes novadā dzimušie
Komunisti
Krievijas latvieši
PSRS militārpersonas
Salupīte

Salupīte ir Lielajā Kalupes ezerā ietekoša upe Augšdaugavas un Preiļu novados.

Iztece - no grāvju sistēmas Kolupa mežā. Tek rietumu virzienā. Ietek Lielajā Kalupes ezerā starp Dunciškiem ziemeļos un Saleniekiem dienvidos. Salupīti šķērso valsts autoceļš V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Augšdaugavas novada upes
Preiļu novada upes
Vārkavas novada upes
Daugavpils novada upes
Džons Frimonts

Džons Čārlzs Frimonts (; dzimis , miris ) bija amerikāņu karavīrs, ceļotājs, uzņēmējs un politiķis. Viens no mūsdienu Kalifornijas pamatlicējiem, pirmais Republikāņu partijas ASV prezidenta kandidāts, verdzības pretinieks.

19. gadsimta četrdesmitajos gados vadīja vairākas ekspedīcijas uz ASV rietumiem, atklādams eiropiešiem nezināmas teritorijas. ASV — Meksikas kara (1846—1848) laikā 1846. gadā pārņēma varu no Kalifornijas republikas un pasludināja sevi par Kalifornijas gubernatoru, par ko tika tiesāts kā dumpinieks. Prezidenta Džeimsa Polka apžēlots, apmetās Kalifornijā. Kļuva ļoti turīgs Kalifornijas zelta drudža (1848—1855) laikā. Bija viens no diviem pirmajiem senatoriem no Kalifornijas ASV vēsturē. 1856. gada ASV prezidenta vēlēšanās kandidēja kā vēsturē pirmais kandidāts no Republikāņu partijas. Saņēma 33,1% procentu balsu (114 no 296 elektoriem), vēlēšanās zaudējot Džeimsam Bjūkenenam. ASV pilsoņu kara laikā komandēja armijas Rietumu departamentu, līdz prezidents Abrahams Linkolns par subordinācijas neievērošanu atcēla Frimontu no amata. 1878. gadā prezidents Raterfords Heiss iecēla Frimontu par Arizonas gubernatoru, kura pienākumus Frimonts pildīja līdz 1881. gadam.

Ārējās saites 
 
 

ASV politiķi
Ceļotāji
Stallis

Stallis ir zirgu mājvieta. Stallis ir vieta, kur zirgus ieved uz nakti, dažos staļļos aukstā lietus laikā, bieži arī pārāk karstā laikā vai lai paglābtu no insektiem. Zirgus staļļos apkopj, pabaro.  

Stallī ir vairāki boksi (no angļu valodas vārda "box") jeb vecvārdā steliņģi, kuros katrā pa vienam zirgam. Ir arī palielināti boksi jeb steliņģi kumeļmātēm ar kumeļiem. Katrs bokss ir aiztaisāms, lai zirgs netiek patvaļīgi ārā. Boksus jātīra katru dienu vai retāk, ja to pieļauj izmantotais pakaišu materiāls. Stallim pa vidu ir eja starp boksiem visā staļļa garumā, pa kurieni zirgus izved ārā vai ieved iekšā.  

Gaisa temperatūra stallī nedrīkst stipri atšķirties no āra temperatūras (ārā daudz zem 0, iekšā  pārāk daudz virs), bet stallī grīdai jābūt siltākai kā zemei ārā ziemas laikā, lai zirgs var atpūsties pa nakti.  

Zirgi nedrīkst atrasties caurvējā, taču stallī jābūt svaigam gaisam.  

Ir atvērtā tipa staļļi, kur zirgi iet iekšā paši, kad vēlas un ir slēgtā tipa staļļi, kur tos saved iekšā darbinieki, t.sk., zirgkopis. Vēlamais minimālais boksa izmērs, kur turēt 1 zirgu, lai tas var justies ērti un apgriezties, apgulties, ir 12 kv.m. 

Lauksaimniecība
Būves
Zirgi
Dmitrijs Lobanovs-Rostovskis

Dmitrijs Lobanovs-Rostovskis (; dzimis , miris ) bija krievu infantērijas ģenerālis un valsts darbinieks. Rīgas (Vidzemes, Igaunijas un Kurzemes) ģenerālgubernators no 1810. gada, pārņemot amatu no Frīdriha Bukshēvdena, līdz 1812. gadam, kad sākoties 1812. gada karam tika nomainīts ar Filipu Pauluči. Nostiprināja garnizonu, veica Daugavgrīvas cietokšņa pārbūvi.

Krievijas armijas dienestā no 1779. līdz 1827. gadam. Piedalījās Krievu—turku karā (1768—1774), Krievu—turku karā (1787—1792) un Koscjuško sacelšanās apspiešanā. 1812. gada kara laikā nodarbojās ar kaujas daļu formēšanu. 1813. gadā tika iecelts Krievijas Valsts padomē. No 1817. līdz 1827. gadam bija Krievijas impērijas justīcijas ministrs.

Ārējās saites 
 Par Lobanovu-Rostovski Krievijas ģenerālprokuratūras mājaslapā 

Krievijas militārpersonas
Vidzemes gubernatori
Maskavā dzimušie
Garlapu rasene

Garlapu rasene (Drosera anglica) ir daudzgadīgs raseņu dzimtas kukaiņēdājs lakstaugs.

Raksturojums 
Garlapu rasenei ir raksturīgas rozetē izvietotas lapas, kuras aug slīpi ārā no zemes (vai retāk — stāvus) sasniedzot 5—20 cm augstumu. Lapas plātne ir iegarena (aptuveni 1—4 cm garumā, 0,2—0,5 cm platumā). Lapas virspusei ir sarkanīga nokrāsa, un, kā tas ir raksturīgs rasenēm, tā ir klāta ar gariem sarkanīgiem dziedzermatiņiem, kuru galos ir lipīga šķidruma lāse (līdzīga rasas pilienam), kura tiek izmantota, lai ķertu kukaiņus. Lapas apakšpuse zaļa un kaila. Ap lapas kātu var būt pavedienveida pielapes. Augam ir vāja sakņu sistēma, kura sniedzas tikai dažus centimetrus zem zemes, un saknes galvenokārt veic ūdens absorbcijas funkciju.

Ziedēšanas periods ir jūnijā un jūlijā. Tad auga rozetes centrā var parādīties līdz pat diviem ziednešiem, kuru galotnē veidojas skraja ziedkopa ar sīkiem ziediem. Tiem ir 5 baltas vainaglapas un 5 zaļas kauslapas. Garlapu rasenes auglis ir gluda olveida pogaļa.

Līdzīga ir ieapaļā rasene (Drosera x obovata), kas ir apaļlapu rasenes (Drosera rotundifolia) un garlapu rasenes krustojums. Tai ir atšķirīgas formas lapas un salīdzinoši zemāks ziednesis.

Izplatība 
Garlapu rasene ir viena no visizplatītākajām raseņu dzimtas pārstāvēm pasaulē. Augs ir galvenokārt izplatīts ziemeļu reģionos, bet ir sastopams arī vairāk uz dienvidiem, piemēram, Japānā, Eiropas dienvidos, Havaju salā Kauai un Kalifornijā. Havaju salās augošās garlapu rasenes ir mazākas nekā citur un tām nav ziemas miera perioda, bet tās var ziedēt cauru gadu.

Latvijā garlapu rasene ir sastopama visā teritorijā, bet salīdzinoši retāk nekā apaļlapu rasene. Tā ir sastopama dažāda lieluma purvos un purvainos ezeru krastos.

Atsauces 

Raseņu dzimta
Gērijs Kehils

Gērijs Džeimss Kehils (; ; dzimis ) ir profesionāls Anglijas futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada pārstāv Anglijas čempionāta komandu Bournemouth.

Kehils karjeru sāka AFC Dronfield Dārbišīrā. 2000. gadā pievienojās Aston Villa jauniešu akadēmijai un turpināja savu attīstību. 2004. gadā pievienojās Burnley, tiekot vienu sezonu iznomāts. Šajā komandā viņš sevi labi pierādīja un pēc atgriešanās debitēja Aston Villa sastāvā. Vēlāk viņš uz trijiem mēnešiem tika iznomāts Sheffield United komandai. 2008. gada 30. janvārī pārgāja uz Bolton Wanderers par aptuveni 5 miljoniem sterliņu mārciņu. Kehils Boltonas komandas sastāvā sevi labi parādīja, nostiprinoties pirmās komandas sastāvā un kļūstot par vicekapteini. Aizvadītajās 130 līgas spēlēs viņš guva 13 vārtus. 2012. gada janvārī Kehils pievienojās Chelsea komandai par aptuveni 7 miljoniem sterliņu mārciņu. Kopā ar komandu Kehils debijas sezonā uzvarēja Čempionu līgā un FA kausā, pēc tam gūstot uzvaras arī UEFA Eiropas līgā, Līgas kausā un divreiz Premjerlīgā. 2019. gadā Kehilam beidzās līgums ar Chelsea un viņš kā brīvais aģents pārgāja uz Crystal Palace.  Kehils paziņoja, ka viņš pēc līguma beigām pametīs klubu. 2021. gada 20. augustā viņš noslēdza viena gada līgumu ar Bournemouth.

Karjera izlasē 
Kehils pārstāv Anglijas izlasi un tās sastāvā piedalījās 2014. gada Pasaules kausā. Kehils drīkstēja pārstāvēt arī Īrijas izlasi, bet izvēlējās pārstāvēt Angliju. 2009. gada jūnijā Kehilu izsauca uz Anglijas spēli pret Kazahstānas izlasi. Tomēr komandas sastāvā viņš debitēja tikai 2010. gada 3. septembrī nākot uz maiņu pārbaudes spēlē pret Bulgārijas izlasi. 2011. gada 29. martā Kehils pirmoreiz spēlēja sākumsastāvā pārbaudes spēlē pret Ganas izlasi, bet pirmos vārtus izlasē guva pret Bulgāriju UEFA Euro 2012 kvalifikācijas spēlē. Kehils tika iekļauts komandas sastāvā 2016. gada Eiropas čempionātam.

Sasniegumi 
Chelsea

 Anglijas Premjerlīga: 2014–15, 2016–17
 FA kauss: 2011–12, 2017–18
 Anglijas Līgas kauss: 2014–15
 UEFA Čempionu līga: 2011–12
 UEFA Eiropas līga: 2012–13, 2018–19

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Dārbišīrā dzimušie
Anglijas futbolisti
Anglijas izlases futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Burnley FC spēlētāji
Sheffield United F.C. spēlētāji
Chelsea F.C. spēlētāji
Crystal Palace F.C. spēlētāji
A.F.C. Bournemouth spēlētāji
Fabiāns Šteinheils

Grāfs Fabiāns Gothards fon Šteinheils (, ; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes krievu infantērijas ģenerālis (no 1819. gada).

Armijas dienestā no 1776. līdz 1831. gadam. No 1810. līdz 1824. gadam bija Somijas ģenerālgubernators. Piedalījies Ceturtās koalīcijas karā, Krievu-zviedru karā (1808—1809) un 1812. gada karā. 1812. gada karā komandēja krievu karaspēka vienības Latvijas teritorijā, to skaitā komandēja krievus Mežotnes kaujā. Pēc atvaļinājuma no dienesta apmetās Helsinkos un nodarbojās ar mineraloģiju un ģeoloģiju. Bija Pēterburgas zinātņu akadēmijas goda biedrs.

Ārējās saites 
 

Krievijas virsnieki
Vācbaltieši
Rožu iela (Liepāja)

Rožu iela ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Rožu iela sākas krustojumā ar Kuršu ielu un beidzas krustojumā ar Liepu ielu. Aptuvenais ielas garums ir 600 metri. No krustojuma ar Kuršu ielu līdz krustojumam ar Uliha ielu to sedz asfaltbetons, bet pārējo ielas daļu sedz jaukts asfaltbetona un akmens bruģa segums. Rožu ielā kustība norit pa divām joslām.

Ielas apbūve galvenokārt sastāv no pirms kara laika apbūves. Rožu ielā 6 atrodas Liepājas dome, bet Rožu ielā 10 atrodas J. Čakstes Liepājas pilsētas 10. vidusskolas sākumskolas ēka. Rožu ielā atrodas arī Latvijas valsts pirmajam prezidentam Jānim Čakstem veltīts laukums.

Ielu savienojumi 
Rožu iela ir savienota ar šādām ielām:

 Kuršu iela (T veida krustojums)
 Krišjāņa Valdemāra iela
 Alejas iela
 Toma iela
 Uliha iela
 Dzintaru iela
 Liepu iela (T veida krustojums)

Ielas Liepājā
Francišeks Suliks

Francišeks Suliks (;  Ļvova —  Adelaida) bija Polijas un Austrālijas šahists.

Biogrāfija 
Pēc profesijas bijis jurists, Ļvovas universitātes Juridiskās fakultātes absolvents. Pirms Otrā pasaules kara bijis viens no spēcīgākajiem Ļvovas šahistiem. 1934. gadā uzvarējis Ļvovas pilsētas šaha čempionātā. Tajā pašā gadā Polijas komandu šaha čempionātā izcīnījis bronzas medaļu Ļvovas komandas sastāvā.
Piedalījies Polijas šaha čempionātā 1935. gadā Varšavā, kurā dalījis 8.-9. vietu kopā ar Kazimežu Makarčiku.

Pārstāvējis Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
 Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1939. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
 neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1936. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

1939. gadā, sākoties Otrajam pasaules karam, Polijas izlases sastāvā atradies Pasaules šaha olimpiādē Buenosairesā. Tāpat kā daudzi citi šaha olimpiādes dalībnieki nolēmis neatgriezties Eiropā, tomēr vēlāk mainījis savu lēmumu un pievienojies ģenerāļa Vladislava Andersa vadītajam Otrajam poļu korpusam, kas no 1943. līdz 1945. gadam cīnījies Itālijas frontē. Karam beidzoties demobilizējies un kādu laiku dzīvojis Skotijā, pēc tam pārcēlies uz Austrāliju. Strādājis dažādus darbus — bijis strādnieks, inženieris rūpnīcā un radio tehniķis.

Austrālijā turpinājis piedalīties šaha turnīros. Bijis Adelaidas pilsētas šaha čempions un septiņas reizes uzvarējis Dienvidaustrālijas štata šaha čempionātos (1954, 1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1976/1978).

Atsauces

Ārējās saites 

1908. gadā dzimušie
1997. gadā mirušie
Ļvivā dzimušie
Austrālijas šahisti
Polijas šahisti
Hels Robsons-Kanu

Tomass Henrijs Alekss Robsons-Kanu (, dzimis  Londonā) ir britu futbolists, Velsas futbola izlases spēlētājs. Spēlē malējā pussarga pozīcijā, dažkārt — uzbrucēja pozīcijā.

Futbolista gaitas sācis Arsenal FC skolā, bet 15 gadu vecumā pārgājis uz Reading F.C.. Pēc futbola akadēmijas beigšanas 2007. gadā kādu laiku pavadījis klubos Southend United F.C. un Swindon Town F.C. un 2009. gadā atgriezies Reading F.C.. Debitējis Premjerlīgā 2012. gadā un kluba rindās 228 spēlēs guvis 30 vārtus.

Robsons-Kanu sākotnēji pārstāvējis Anglijas U-19 un U-20 izlases, bet 2010. gadā mainījis futbola pilsonību uz Velsu (kvalificējās pa vecmāmiņas līniju). Velsas pieaugušo izlasē debitējis 2010. gada 23. maijā spēlē pret Horvātiju, pirmos vārtus izlases sastāvā guvis 2013. gada martā spēlē pret Skotiju. Spēlējis arī 2016. gada Eiropas čempionātā.

Sasniegumi 
Reading

 Anglijas čempionāts: 2011–12

Atsauces

Ārējās saites 

1989. gadā dzimušie
Londonā dzimušie
Anglijas futbolisti
Velsas futbolisti
Velsas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Reading FC spēlētāji
West Bromwich Albion F.C. spēlētāji
Bratišku ezers

Bratišku ezers (arī Spūļu ezers) ir caurteces ezers Preiļu novada Upmales pagastā. 

Dibens - dūņains, siekstains. Ezeŗa ietek Ūdzeņa, iztek Ūdzeņa uz Vepru ezeru. Ezerā ir dažas vietas, kur var peldēties. Ezerā no Ūdzeņas upes ietek mehāniski attīrīti Vārkavas ciema notekūdeņi.

Atsauces 

Preiļu novada ezeri
Upmalas pagasts
Vārkavas novada ezeri
Vecanna

Vecanna, agrāk Vecanne, vietējā izloksnē Vacanne, ir ciems Alūksnes novada Annas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 3 km no pagasta centra Annas, 10 km no novada centra Alūksnes un 211 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Vecannas muižu.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V396, Kļavupītes krastā. Vecannas muižas apbūve ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.

Atsauces
Marčenko

Marčenko var būt:

 ‎Aleksejs Marčenko;
 Maksims Marčenko.

Uzvārdi
Kārlis Magnuss fon der Pālens

Brīvkungs Kārlis Magnuss fon der Pālens (, ; dzimis , miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes krievu kavalērijas ģenerālis un valsts darbinieks. Rīgas (Vidzemes, Igaunijas un Kurzemes) ģenerālgubernators no 1830. gada, pārņemot amatu no Filipa Pauluči, līdz 1845. gadam, kad par ģenerālgubernatoru kļuva Jevgēņijs Golovins. 

Krievijas armijas dienestā no 1784. līdz 1863. gadam. Piedalījās Ceturtās koalīcijas karā, Krievu-zviedru karā (1808—1809), Krievu—turku karā (1806—1812), 1812. gada karā un Sestās koalīcijas karā. 

1830. gadā kļuva par Rīgas (Vidzemes, Igaunijas un Kurzemes) ģenerālgubernatoru. Nodrošināja Novembra sacelšanās ietekmēto nemieru apslāpēšanu uzticētajās guberņās, kā arī Kartupeļu dumpja apspiešanu 1841. gadā.

Ārējās saites 
 
 Par Kārli Magnusu fon der Pālenu hrono.ru 

Krievijas militārpersonas
Vidzemes gubernatori
Vācbaltieši
Anda Čakša

Anda Čakša (dzimusi ) ir latviešu ārste, uzņēmēja un politiķe, 13. un 14. Saeimas deputāte. Bijusi Latvijas Republikas veselības ministre. Šobrīd pārstāv partiju "Vienotība", iepriekš pārstāvējusi Latvijas Zaļo partiju un Zaļo un Zemnieku savienību.

Biogrāfija 
1999. gadā absolvējusi Latvijas Medicīnas akadēmiju, iegūstot ārsta grādu. 2007. gadā Rīgas Starptautiskajā ekonomikas un biznesa administrācijas augstskolā ieguvusi maģistra grādu biznesa vadībā.

Pēc Latvijas Medicīnas akadēmijas absolvēšanas līdz 2002. gadam tur strādājusi Pediatrijas katedrā par vecāko laboranti. No 2001. līdz 2005. gadam strādājusi par ārsti pediatri Bērnu klīniskās universitātes slimnīcas bērnu intensīvās terapijas nodaļā. Strādājusi arī farmācijas biznesā.

Kopš 2011. gada jūlija bija Bērnu klīniskās universitātes slimnīcas valdes priekšsēdētāja. No 2014. gada marta līdz 2016. gada janvārim bijusi Paula Stradiņa klīniskās universitātes slimnīcas valdes locekle.

Politiskā darbība 
2016. gadā no marta A. Čakša bija veselības ministra Gunta Belēviča padomniece ārstniecības jautājumos līdz ministra demisijai jūnijā. 2016. gada 16. jūnijā apstiprināta veselības ministres amatā kā bezpartijiska Zaļo un Zemnieku savienības virzīta kandidāte Māra Kučinska valdībā.

2017. gada decembrī A. Čakša iestājās Latvijas Zaļajā partijā. Šajā pašā mēnesī devās bērna kopšanas atvaļinājumā, kura laikā viņas pienākumus uzņēmās pildīt Ministru prezidents M. Kučinskis. 2018. gada aprīlī A. Čakša atsāka pildīt ministres pienākumus. 2018. gadā opozīcija pieprasīja ministres demisiju. Rudenī ievēlēta 13. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības. 2019. gada augustā izstājusies no Latvijas Zaļās partijas un kļuvusi par partijas "Vienotība" biedri.

2022. gada Saeimas vēlēšanās A. Čakša tika ievēlēta 14. Saeimā no apvienības "Jaunā Vienotība" saraksta.

Atsauces 

1974. gadā dzimušie
Siguldā dzimušie
Latvijas Zaļās partijas politiķi
"Vienotības" politiķi
Latvijas veselības ministri
13. Saeimas deputāti
14. Saeimas deputāti
Latvijas ārsti
Rīgas Stradiņa universitātes absolventi
RISEBA absolventi
Divkle

Divkle (arī Diukle, Deukle, latgaliešu: Dyukle) ir ciems Vārkavas novada Upmalas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 11,3 km no pagasta un novada centra Vecvārkavas un 191,4 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe), Diukles upes krastā.

Atsauces
Deukļupe

Deukļupe (Deukle, Diukle, Dūņupe, latgaliešu: Dyukle) ir Dubnas labā krasta pieteka Preiļu un Līvānu novados.

Iztece - no Ašenieku purva. Tek rietumu virzienā. Ietek Dubnā lejpus Mačāniem. Deukļupi šķērso valsts autoceļš V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe). Upes krastos atrodas Slapkova, Melnā Zeme, Zosini, Divkle.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Preiļu novada upes
Līvānu novada upes
Vārkavas novada upes
Egļupe (Dubnas pieteka)

Egļupe ir Dubnas labā krasta pieteka Preiļu un Līvānu novados.

Iztece - pie Slapkovas. Tek rietumu virzienā. Ietek Dubnā pie Šķiļteriem. Egļupi šķērso valsts autoceļš V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe). Upes krastos atrodas Šķiļteri.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Preiļu novada upes
Līvānu novada upes
Vārkavas novada upes
Arkadiušs Miliks

Arkadiušs Krystians Miliks (, dzimis  Tihos, Polijā) ir poļu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Polijas futbola izlases spēlētājs. Pašlaik (2021) Miliks pārstāv Ligue 1 komandu Marseļas "Olympique", kas viņu īrē no SSC Napoli.

Spēlētāja gaitas sācis Katovices kluba Rozwój Katowice jauniešu komandās. 2010. gadā 16 gadu vecumā debitējis pieaugušo komandā Polijas 3. līgas spēlē, kurā guvis 2 vārtus. 2011. gadā Miliks pārgāja uz Górnik Zabrze un debitēja Polijas Ekstralīgā. 2012. gadā Miliks pārgāja uz Vācijas Bundeslīgas klubu Bayer Leverkusen. 2013. gadā tika izīrēts FC Augsburg, bet 2014. gadā — Ajax. 2015. gadā ar Ajax tika parakstīts pastāvīgs līgums.  Miliks pievienojās SSC Napoli. 2021. gada janvārī Napoli uz 18 mēnešiem izīrēja Miliku uz Francijas komandu Marseļas "Olympique".

Miliks spēlējis dažāda vecuma Polijas jauniešu un junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2012. gada oktobrī mačā pret Dienvidāfriku.

Sasniegumi 
Napoli

 Coppa Italia: 2019–20

Atsauces

Ārējās saites 

1994. gadā dzimušie
Polijas futbolisti
Polijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Amsterdamas "Ajax" spēlētāji
Leverkūzenes "Bayer" spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
FC Augsburg spēlētāji
Marseļas "Olympique" spēlētāji
Silēzijas vojevodistē dzimušie
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
RB Leipzig

RasenBallsport Leipzig, saīsināti RB Leipzig, ir Vācijas futbola klubs no Leipcigas. Klubs ir dibināts 2009. gadā. 2016.—2017. gada sezonā, pirmoreiz spēlējot Vācijas Bundeslīgā, ieguva 2. vietu. Mājas spēles aizvada Red Bull Arena stadionā, kurā ir 42 959 skatītāju vietas.

Vēsture 
Klubs tika nodibināts 2009. gada 19. maijā. Dalību Vācijas futbola līgu sistēmā sāka ar Oberlīgu (pēc spēka 5. līga), iegādājoties kluba Markranstädt licenci. Jau savā pirmajā sezonā izcīnīja 1. vietu Oberlīgas Ziemeļaustrumu grupā un iekļuva Vācijas Reģionālajā līgā. 2010. gadā klubs savas mājas spēles sāka aizvadīt Leipcigas Centrālajā stadionā, kas tika pārdēvēts par Red Bull Arena. 2013. gadā komanda uzvarēja Reģionālās līgas Ziemeļaustrumu zonā un tika paaugstināta uz 3. līgu. Pirmajā sezonā 3. līgā izcīnīja 2. vietu un iekļuva 2. Bundeslīgā. Debijas sezonā 2. Bundeslīgā komanda ieguva 5. vietu, bet jau 2015.—2016. gada sezonā ierindojās 2. vietā un izcīnīja ceļazīmi uz Bundeslīgu.

Pirmajā Bundeslīgas sezonā RB Leipzig nezaudēja pirmajās 13 spēlēs, uzstādot jaunu līgas jaunpienācēju komandu rekordu. Debijas sezonu noslēdza 2. vietā.

2020. gada 18. augustā klubs iekļuva vēsturē, piedaloties pirmajos Čempionu līgas pusfinālos, zaudējot pret Parīzes "Saint-Germain". 2020.—2021. gada sezonā otro reizi ieguva 2. vietu Bundeslīgā.

Komandas sastāvs 
.

Sasniegumi 
 Bundeslīga
 Vicečempioni (2): 2016–17, 2020–21
 Vācijas kauss
 Finālisti (2): 2018–19, 2020–21
 2. Bundeslīga
 Vicečempioni (1):  2015–16
 Vācijas 3. līga
 Vicečempioni (1):  2013–14

Atsauces

Ārējās saites 

 Kluba oficiālā vietne 

Vācijas futbola klubi
RB Leipzig
Urzula fon der Leiena

Urzula fon der Leiena (, dzimusi Albrehta (Albrecht) ) ir vācu politiķe no Vācijas Kristīgo demokrātu apvienības (CDU).
2019. gada 16. jūlijā ievēlēta par Eiropas Komisijas prezidenti, amatā stājās 1. decembrī.

Dzīvesgājums 

Dzimusi Briselē politiķa, bet tolaik Eiropas Komisijas ierēdņa ģimenē. Studējusi Getingenē, Minsterē, Londonas Ekonomikas skolā un Hannoveres Medicīnas augstskolā. 1990. gadā iestājās CDU. 2003. gadā tika ievēlēta Lejassaksijas Landtāgā. No 2003. līdz 2005. gadam bija Lejassaksijas ministre, atbildīgā par sociālajiem jautājumiem. No 2005. gada novembra līdz 2009. gada novembrim fon der Leiena bija Vācijas ģimenes un jaunatnes lietu ministre, bet no 2009. gada novembra līdz 2013. gada 17. decembrim — Vācijas darba un sociālo lietu ministre, abos gadījumos  Angelas Merkeles valdībā.

Darbodamās kā Vācijas valdības ministre, ieviesa vairākus jaunumus. Reformēja dzemdību sociālā nodrošinājuma sistēmu, tai skaitā ieviešot divu mēnešu pēcdzemdību atvaļinājumu bērna tēvam (Vätermonate), nostiprināja tiesību aktus pret bērnu pornogrāfiju tīmeklī, nesekmīgi centās ieviest obligātās sieviešu kvotas uzņēmumu vadībā. Atbalstīja vēl lielāku Eiropas valstu integrāciju.
No 2013. gada viņa bija Vācijas Aizsardzības ministre Angelas Merkeles trešajā kabinetā, pirmā sieviete Vācijas vēsturē, kura vadīja Aizsardzības ministriju.
2015. gada 27. septembrī parādījās baumas par ministres iespējamo plaģiātismu doktora disertācijā.

2019. gada 2. jūlijā Eiropadome izvirzīja Urzulas fon der Leienas kandidatūru Eiropas Komisijas prezidentes amatam. 16. jūlijā Eiropas Parlaments ar balsu vairākumu (383 par, 327 pret) viņu ievēlēja šajā amatā. Savus pienākumus viņa sāka pildīt 2019. gada 1. decembrī.

Atsauces

Ārējās saites

Vācijas politiķi
Eiropas Komisijas prezidenti
Briseles galvaspilsētas reģionā dzimušie
Vess Hulahans

Veslijs Hulahans (, dzimis  Dublinā, Īrijā) ir īru futbolists, Austrālijas kluba Newcastle Jets FC un bijušais Īrijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Dažkārt tiek saukts par «Īru Mesī» vai «Vesī».

Profesionālā futbolista gaitas sācis Shelbourne klubā, ar ko izcīnījis trīs Īrijas līgas čempionu titulus. Pēc vienas sezonas Livingston F.C. 2006. gadā Hulahans pāriet uz Blackpool sākotnēji uz īres līgumu, bet vēlāk uz patstāvīgu kontraktu. 2008. gadā tiesības uz Hulahanu iegādājās Norwich City.

Hulahans spēlējis Īrijas junioru izlasē, kur guvis vienus vārtus deviņās spēlēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2008. gadā pārbaudes mačā pret Portugāles klubu Portimonense S.C.

Sasniegumi 
Shelbourne

 Īrijas Premjerlīga: 2001–02, 2003, 2004

Norwich City

 Anglijas Pirmā līga: 2009–10

Individuālie sasniegumi

 Norwich City sezonas labākais spēlētājs: 2016–17

Atsauces

Ārējās saites 

1982. gadā dzimušie
Dublinā dzimušie
Īrijas futbolisti
Īrijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Blackpool F.C. spēlētāji
Norwich City F.C. spēlētāji
West Bromwich Albion F.C. spēlētāji
Emanuele Džakerīni

Emanuele Džakerīni (, dzimis  Bibjenā, Itālijā) ir itāļu futbolists, Serie A kluba Veronas "Chievo" un Itālijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Džakerīni ir 2012. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļas un 2013. gada FIFA Konfederāciju kausa bronzas medaļas ieguvējs.

Futbolista karjeru sācis klubā A.C. Cesena, bet pēc veiksmīgas debijas vairākas sezonas bijis izīrēts citiem Itālijas klubiem. 2011. gadā pācēlies uz Serie A klubu Juventus F.C., bet 2013. gadā tika pārdots Anglijas Premjerlīgas klubam Sunderland A.F.C..

Džakerīni debitējis valsts izlasē 2012. gada Eiropas čempionāta mačā pret Spāniju.

Sasniegumi 
Juventus

 Itālijas Serie A: 2011–12, 2012–13
 Supercoppa Italiana: 2012

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Turīnas "Juventus" spēlētāji
Sunderland A.F.C. spēlētāji
Bologna F.C. 1909 spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
Veronas "Chievo" spēlētāji
Fātima

Fātima bint Muhameda (, Fāṭima bint Muḥammad, dzimusi ap 605. gadu vai 615. gadu, mirusi ) bija islāma pravieša Muhameda meita no viņa pirmās sievas Hadīdžas. Fātima bija sieva pēdējam no "Taisni vadītajiem kalifiem" — Alī Ibn Abū Tālibam. No viņu dēlu Hasana un Huseina pēcnācējiem cēlušas musulmaņu kopienas — saīdi un šarifi. Islāmā Fātima ir godbijības, mīlestības un cieņas objekts.

11. gadsimtā mūsdienu Ēģiptes teritorijā valdošie fātimīdi apgalvo, ka ir Fātimas pēcteči. Fātima ir viens no populārākajiem meiteņu vārdiem Arābu pasaulē.

7. gadsimtā dzimušie
632. gadā mirušie
Musulmaņu reliģiskie līderi
Musulmaņi
Bobijs Makferins

Roberts Kīts "Bobijs" Makferins jaunākais (; dzimis ) ir amerikāņu džeza vokālists un diriģents. Viņš plašāk pazīstams ar savu ārkārtīgi populāro 1988. gada dziesmu "Don't Worry, Be Happy". Makferins ir desmitkārtējs Grammy balvas saņēmējs, zināms ar savu unikālo vokālo izpildījumu, dziedot plūstoši, bet veicot ātras un lielas izmaiņas skaņas augstumā, piemēram, saglabājot melodiju, bet strauji pārejot starp apredžo un harmonijām, kā arī sketa dziedāšana, polifoniska virstoņa dziedāšana, kā arī improvizētas vokālas perkusijas. Viņš ir plaši pazīstams, uzstājoties un veicot ierakstus kā vokāls mākslinieks bez pavadījuma, taču aktīvi sadarbojies arī ar citiem māksliniekiem gan džeza, gan klasiskajā mūzikā.

Makferina dziesma "Don't Worry, Be Happy" 1988. gadā ASV populārās mūzikas topā ierindojās pirmajā vietā un 1989. gada Grammy balvu pasniegšanas ceremonijā saņēma balvu gan kā gada dziesma, gan gada ieraksts. Makferins sadarbojies arī ar dažādiem instrumentālistiem, to skaitā pianistus Čiku Koriu, Heriju Henkoku un Džo Zavinulu, bundzinieku Toniju Viljamsu un čellistu Jo-Jo Ma.

2005. gadā uzstājies arī kopā ar latviešu vokālo grupu Cosmos.

Vokālā tehnika 
Kā vokālists Makferins bieži ātri pārslēdzas starp modālo un falseta reģistru, lai radītu polifoniskus efektus, izpildot gan galveno melodiju, gan dziesmu papildinošās daļas. Viņš izmanot perkusīvos efektus, ko rada gan ar savu muti, gan uzsitieniem pa savām krūtīm. Makferins ir spējīgs izpildīt arī virstoņu dziedāšanu.

Atsauces

Ārējās saites 

 
 BACH & friends dokumentālā filma
 

1950. gadā dzimušie
ASV mūziķi
Grammy balvas ieguvēji
Ņujorkā dzimušie
Lielkursīši

Lielkursīši (arī Lielie Kūrsīši, latgaliešu: Lelī Kūrsīši, Lelī Kursīši) ir ciems Vārkavas novada Upmalas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 5,3 km no pagasta un centra Vecvārkavas un 197,2 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe).

Atsauces
Graciāno Pelle

Graciāno Pelle (, dzimis  Sančezārio di Lečē, Itālijā) ir itāļu futbolists, Anglijas Premjerlīgas kluba Southampton F.C. un Itālijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē uzbrucēja pozīcijā.

Sācis futbolista gaitas vietējā kluba U.S. Lecce jauniešu un junioru komandās. Serie A kluba sastāvā debitējis 2004. gadā. No 2005. līdz 2007. gadam periodiski izīrēts vairākiem Itālijas klubiem. 2007. gadā noslēdzis līgumu ar Nīderlandes klubu AZ Alkmaar, kura sastāvā 2008./2009. gada sezonā kļuva par valsts čempioniem. 2011. gadā atgriezies Itālijā Parma F.C. sastāvā, kas Pelli izīrēja U.C. Sampdoria un Nīderlandes Feyenoord, kur viņš kļūst par pirmo itāli kluba sastāvā un izcēlās ar augstu rezultativitāti. 2014. gadā Pelle noslēdz 3 gadu līgumu ar Anglijas Premjerlīgas klubu Southampton F.C. par 8 miljoniem GBP.

Pelle spēlēji Itālijas junioru izlasēs, kā arī piedalījies atlases turnīrā Itālijas izlases sastāvā Pekinas olimpiskajām spēlēm, bet finālturnīrā nepiedalījās. Itālijas galvenajā izlasē debitējis 2014. gada 13. oktobrī spēlē pret Maltu, kurā guva vienīgos vārtus.

Sasniegumi 
AZ

 Eredivisie: 2008–09

Shandong Luneng Taishan

 Ķīnas FA kauss: 2020

Atsauces

Ārējās saites 

1985. gadā dzimušie
Itālijas futbolisti
Itālijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Parma F.C. spēlētāji
AZ Alkmaar spēlētāji
F.C. Crotone spēlētāji
Southampton FC spēlētāji
Roterdamas "Feyenoord" spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
Kozupeite

Kozupeite ir Ūdzeņas kreisā krasta pieteka Preiļu novadā.

Iztece - uz ziemeļiem no Lauskiem. Tek rietumu virzienā. Ietek Ūdzeņā starp Brodužiem un Mežarejām. Kozupeiti šķērso valsts autoceļš V750 (Stolderi–Vecvārkava). Upes krastos atrodas Lauski un Broduži.

Atsauces 

Daugavas baseina upes
Preiļu novada upes
Vārkavas novada upes
Franks Valters Šteinmeiers

Franks Valters Šteinmeiers (; dzimis ) ir vācu politiķis no Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas (SPD). Kopš 2017. gada Vācijas prezidents. Pirms tam ir bijis Vācijas ārlietu ministrs Angelas Merkeles pirmajā un trešajā kabinetā, kā arī Vācijas vicekanclers.

Dzimis Detmoldā, galdnieka ģimenē. Studējis Gīsenes Universitātē. Deviņdesmito gadu sākumā izvirzījās kā Gerharda Šrēdera tuvs sabiedrotais. No 1999. gada 31. jūlija līdz 2005. gada 23. novembrim Šteinmeiers bija Gerharda Šrēdera Federālās kancelejas (Bundeskanzleramt) vadītājs. No 2005. gada 22. novembra līdz 2009. gada 27. oktobrim bija Vācijas ārlietu ministrs. No 2007. gada 21. novembra līdz 2009. gada 27. oktobrim bija vicekanclers Angelas Merkeles valdībā. Bija federālā kanclera kandidāts no SPD 2009. gada federālajās vēlēšanās, kurās SPD ar 23,0% balsu zaudēja Merkeles CDU/CSU, kas ieguva 33,8% balsu. No 2009. gada 27. oktobra līdz 2013. gada bija valdības opozīcijā kā SPD frakcijas vadītājs Bundestāgā. 2013. gadā vēlreiz kļuva par Vācijas ārlietu ministru.

2017. gada 12. februārī ievēlēts par Vācijas prezidentu, amatā stājās 19. martā. 2019. gadā apbalvots ar 1. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni ar ķēdi.  tika pārvēlēts prezidenta amatā uz otru termiņu.

Atsauces

Ārējās saites 

 

Vācijas politiķi
Triju Zvaigžņu ordeņa lielkrusta komandieri
Ziemeļreinā-Vestfālenē dzimušie
Vācijas prezidenti
Vilkvālīšu dzimta

Vilkvālīšu dzimta (Typhaceae) ir graudzāļu rindas dzimta, kurai pieder divas ģintis.

Sistemātika 
2003. gadā APG II sistēma (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma) izdalīja vilkvālīšu dzimtu, kurā izdalīja vienu ģinti Typha. Vēlāk 2009. gadā APG III sistēma iekļāva dzimtā otru ģinti — Sparganium.

Apraksts 

Ūdens un mitru vietu lakstaugi ar gariem, ložņājošiem sakneņiem. Stublājs stāvs vai peldošs. 

Lapas lineāras vai lentveida, ar gludu malu, sēdošas un makstainas. Novietotas uz stublāja pamīšus vai blīvi pie stublāja pamata.

Ziedi viendzimuma, vilkvālīšu ģintī — blīvā vālītē stublāja galā, ežgalvītēm — blīvās galviņās, veidojot zarainu ziedkopu. Putekšņlapas 3—6, augļlapa 1, sēklotne apakšēja. Auglis — kauleņveida vai riekstiņš. Vējapputes augi.

Raksturīgā izskata dēļ dabā nekļūdīgi atpazīstami augi.

Izplatība 
Ežgalvītes sastopamas Ziemeļu puslodē mērenā un subarktiskā klimata joslā, kā arī Austrālijas — Okeānijas reģionā. Vilkvālīšu ģints izplatīta visā pasaulē, izņemot tuksnešainos apgabalus, galējos ziemeļu reģionus un subantarktiku. 

Latvijā sastopamas 8 vai 9 ežgalvīšu sugas un 2 vilkvālīšu ģints sugas.

Veģetācija 
Veido dažāda lieluma audzes ūdeņu piekrastēs un mitrājos. Noteicoša augāja daļa ūdeņu un mitrāju veģetācijā. Dabā diezgan viegli atrodami augi, it sevišķi ziemeļu puslodes mērenā klimata joslā.

Klasifikācija 
Vilkvālīšu dzimtu veido divas ģintis:
 Vilkvālītes (Typhales)
 Ežgalvītes (Sparganium)

Atsauces

Literatūra 
 Augu ģeogrāfija un daudzveidība. Normunds Priedītis. Zvaigzne. 2008. 

Vilkvālīšu dzimta
Mareks Hamšīks

Mareks Hamšīks (; dzimis ) ir slovāku futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Slovākijas futbola izlases dalībnieks un kapteinis. Pašlaik (2022) pārstāv Turcijas Superlīgas komandu Trabzonspor.

Karjera 
Karjeru sācis Slovākijas klubā ŠK Slovan Bratislava, taču drīz vien pievienojās Itālijas klubam Brescia Calcio, kura sastāvā aizvadīja trīs sezonas. 2007. gada jūnijā pievienojās citam Itālijas klubam SSC Napoli. Tā sastāvā divas reizes uzvarējis Itālijas kausa izcīņā, 2010.—2011. gada sezonā iekļauts Serie A sezonas simboliskajā komandā. Napoli sastāvā spēlēja līdz 2019. gadam. Karjeras turpinājumā pārstāvēja Ķīnas klubu Dalian Yifang, 2021. gadā neilgu laiku spēlēja Zviedrijā IFK Göteborg komandā. 2021. gada vasarā pārgāja uz Turcijas klubu Trabzonspor. 2021.—2022. gada sezonā kļuva par Turcijas čempionu.

Slovākijas izlasē debitēja 2007. gada februārī draudzības spēlē pret Polijas izlasi. Pirmos vārtus izlasē guva  Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Sanmarīno. Izlases sastāvā piedalījies  (Slovākijas pirmā dalība FIFA Pasaules kausā) un 2016. un . 2022. gada maijā paziņoja par karjeras beigām izlasē. Kopumā izlasē aizvadījis 135 spēles un guvis 26 vārtus. Astoņas reizes atzīts par Slovākijas gada futbolistu.

Sasniegumi 
Napoli

 Itālijas kauss: 2011–12, 2013–14
 Supercoppa Italiana: 2014

Trabzonspor
 Turcijas Superlīga: 2021–22
 Turcijas superkauss: 2021

Individuālie sasniegumi

 Slovākijas gada futbolists: 2009, 2010, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018

Atsauces

Ārējās saites 

1987. gadā dzimušie
Banska Bistricas apgabalā dzimušie
Slovākijas futbolisti
Slovākijas izlases futbolisti
2010. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
SSC Napoli spēlētāji
Brescia Calcio spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
Trabzonspor spēlētāji
Zoltāns Štībers

Zoltāns Štībers (, dzimis  Šārvārā, Ungārijā) ir ungāru futbolists, Ungārijas kluba Újpest FC un Ungārijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē malējā vai uzbrūkošā pussarga pozīcijā.

Futbolista gaitas sācis Budapeštas jauniešu un junioru komandās, bet 2005. gadā parakstījis divu gadu līgumu ar Anglijas kluba Aston Villa futbola akadēmiju; spēlējis arī kluba dublieru komandā. 2007./2008. gadā bijis izīrēts klubam Yeovil Town. 2009. gadā pievienojies Vācijas 2. bundeslīgas klubam TuS Koblenz, vēlākos gados spēlējis citos Vācijas klubos, kopš 2014. gada — Hamburger SV, kurš Štīberu iznomāja 1.FC Nürnberg.

Štībers spēlējis dažāda vecuma Ungārijas junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2011. gadā mačā pret Zviedriju.

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Vašas meģē dzimušie
Ungārijas futbolisti
Ungārijas izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
1. FC Nürnberg spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Hamburger SV spēlētāji
1. FSV Mainz 05 spēlētāji
Antuāns Griezmans

Antuāns Griezmans (Antoine Griezmann; dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Francijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv Spānijas klubu Madrides "Atletico", kas viņu īrē no FC Barcelona.

Karjeru sācis dzimtās pilsētas futbola klubā, taču kopš 2005. gada spēlē Spānijā — vispirms Real Sociedad, kuras pieaugušo komandā debitējis 2009. gadā, 2014. gadā pārgāja uz Madrides "Atletico". "Atletico" sastāvā 2015.—2016. gada sezonā sasniedzis UEFA Čempionu līgas finālu, 2014. gadā izcīnījis Spānijas superkausu. 2018. gadā Griezmans izcīnīja UEFA Eiropas līgas kausu un UEFA Superkausu. 2019. gada vasarā Griezmans par 120 miljoniem € pievienojās FC Barcelona.

Francijas izlases sastāvā spēlējis  un , kurā ar 6 gūtajiem vārtiem kļuva par čempionāta rezultatīvāko spēlētāju un tika atzīts par finālturnīra vērtīgāko spēlētāju. 2018. gada FIFA Pasaules kausā izcīnīja pirmo vietu.

Sasniegumi 
Real Sociedad

 Spānijas Segunda Division: 2009–10

Atlético Madrid

 Supercopa de España: 2014
 UEFA Eiropas līga: 2017–18
 UEFA Superkauss: 2018
Barcelona

 Copa del Rey: 2020–21

Francija

 FIFA Pasaules kauss: 2018

Individuālie sasniegumi

 La Liga sezonas labākais spēlētājs: 2015–16
 Francijas gada futbolists: 2016
 UEFA Eiropas līgas sezonas labākais spēlētājs: 2017–18
 Eiropas čempionāta futbolā labākais vārtu guvējs: 2016
 Eiropas čempionāta futbolā labākais spēlētājs: 2016

Atsauces

Ārējās saites 

1991. gadā dzimušie
Francijas futbolisti
Francijas izlases futbolisti
2014. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Sansevastjanas "Real Sociedad" spēlētāji
Madrides "Atletico" spēlētāji
FC Barcelona spēlētāji
2020. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2022. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Birkirs Bjarnasons

Birkirs Bjarnasons (, dzimis  Agireiri, Islandē) ir islandiešu futbolists, Itālijas Serie A kluba Brescia Calcio un Islandes futbola izlases spēlētājs. Spēlē centra pussarga pozīcijā.

Futbolista gaitas sācis dzimtajā pilsētā Agireiri, bet 1999. gadā Birkira ģimene pārcēlās uz Norvēģiju, kur viņš spēlējis vairākās jauniešu un junioru komandās. 2006. gadā pievienojies Stavangeras klubam Viking FK, kura sastāvā kļuvis par Norvēģijas čempionāta bronzas medaļas ieguvēju 2007. gadā. 2012. gadā pārcēlies uz Beļģijas klubu Standard Liège, bet sezonas beigās — uz Itālijas klubu Delfino Pescara 1936. Kopš 2015. gada Šveices kluba FC Basel spēlētājs.

Birkirs spēlējis vairākās Islandes jauniešu un junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2010. gadā pārbaudes mačā pret Andoru, bet pirmos vārtus guvis 2012. gadā mačā pret Franciju.

Sasniegumi 
Basel

 Šveices Superlīga: 2015–16

Atsauces

Ārējās saites 

1988. gadā dzimušie
Islandes futbolisti
Islandes izlases futbolisti
2016. gada Eiropas čempionāta futbolā spēlētāji
2018. gada FIFA Pasaules kausa spēlētāji
Dženovas "Sampdoria" spēlētāji
FC Basel spēlētāji
Aston Villa F.C. spēlētāji
Brescia Calcio spēlētāji